# Europeiska unionens C 220/9 ju

| | ISSN 1977-1061 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | C 220 |
| | |
| Svensk utgåva | Meddelanden och upplysningar | 64 årgången9 juni 2021 |

ISSN 1977-1061

Europeiska unionens

officiella tidning

C 220

Svensk utgåva

Meddelanden och upplysningar

64 årgången9 juni 2021

---

| Innehållsförteckning | Sida |
| --- | --- |
| | I   Resolutioner, rekommendationer och yttranden |
| | YTTRANDEN |
| | Europeiska ekonomiska och sociala kommittén |
| | Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs 559:e plenarsession – INTERACTIO, 24.3.2021–25.3.2021 |
| 2021/C 220/01 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Utmaningar i samband med distansarbete: arbetstidens förläggning, balans mellan arbete och privatliv och rätten att vara nedkopplad (Förberedande yttrande på begäran av det portugisiska ordförandeskapet) | 1 |
| 2021/C 220/02 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Distansarbete och jämställdhet – villkor för att säkerställa att distansarbete inte förvärrar den ojämlika fördelningen av obetalt omsorgs- och hushållsarbete mellan kvinnor och män och att det blir en motor för att främja jämställdhet (Förberedande yttrande på begäran av det portugisiska ordförandeskapet) | 13 |
| 2021/C 220/03 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Det gemensamma europeiska järnvägsområdet (Förberedande yttrande på begäran av det portugisiska ordförandeskapet) | 26 |

Innehållsförteckning

Sida

I   Resolutioner, rekommendationer och yttranden

YTTRANDEN

Europeiska ekonomiska och sociala kommittén

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs 559:e plenarsession – INTERACTIO, 24.3.2021–25.3.2021

2021/C 220/01

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Utmaningar i samband med distansarbete: arbetstidens förläggning, balans mellan arbete och privatliv och rätten att vara nedkopplad (Förberedande yttrande på begäran av det portugisiska ordförandeskapet)

1

2021/C 220/02

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Distansarbete och jämställdhet – villkor för att säkerställa att distansarbete inte förvärrar den ojämlika fördelningen av obetalt omsorgs- och hushållsarbete mellan kvinnor och män och att det blir en motor för att främja jämställdhet (Förberedande yttrande på begäran av det portugisiska ordförandeskapet)

(Förberedande yttrande på begäran av det portugisiska ordförandeskapet)

13

2021/C 220/03

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Det gemensamma europeiska järnvägsområdet (Förberedande yttrande på begäran av det portugisiska ordförandeskapet)

(Förberedande yttrande på begäran av det portugisiska ordförandeskapet)

26

---

| | III   Förberedande akter |
| --- | --- |
| | Europeiska ekonomiska och sociala kommittén |
| | Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs 559:e plenarsession – INTERACTIO, 24.3.2021–25.3.2021 |
| 2021/C 220/04 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Rapport från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – 2020 års rapport om tillståndet i energiunionen i enlighet med förordning (EU) 2018/1999 om styrningen av energiunionen och av klimatåtgärder (COM(2020) 950 final) och Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – En EU-omfattande bedömning av nationella energi- och klimatplaner: Att driva på den gröna omställningen och främja ekonomisk återhämtning genom integrerade energi- och klimatplaner (COM(2020) 564 final) | 38 |
| 2021/C 220/05 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén om en EU-strategi för att minska metanutsläppen (COM(2020) 663 final) | 47 |
| 2021/C 220/06 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om riktlinjer för transeuropeisk energiinfrastruktur och om upphävande av förordning (EU) nr 347/2013 (COM(2020) 824 final – 2020/0360 (COD)) | 51 |
| 2021/C 220/07 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Handlingsplan för att ta tullunionen till nästa nivå (COM(2020) 581 final) | 56 |
| 2021/C 220/08 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av en miljö med en enda kontaktpunkt för tullen i EU och om ändring av förordning (EU) nr 952/2013 (COM(2020) 673 final – 2020/306 (COD)) | 62 |
| 2021/C 220/09 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet – Strategisk framsynsrapport 2020 – Strategisk framsyn – Med riktning mot ett mer resilient Europa (COM(2020) 493 final) | 67 |
| 2021/C 220/10 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén om en EU-strategi för massbetalningar (COM(2020) 592 final) | 72 |
| 2021/C 220/11 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – En ny era för det europeiska forskningsområdet (COM(2020) 628 final) | 79 |
| 2021/C 220/12 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om förlängning av giltighetsperioden för gemenskapens växtförädlarrätt för arterna sparris och artgrupperna blomsterlökar, vedartade små bärbuskar och prydnadsbuskar (COM(2021) 36 final – 2021/0019 (COD)) | 86 |
| 2021/C 220/13 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv (EU) 2017/2397 vad gäller övergångsbestämmelser för erkännande av bevis från tredjeland (COM(2021) 71 final – 2021/0039 (COD)) | 87 |
| 2021/C 220/14 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – Förbättra anslutningsprocessen – Ett trovärdigt EU-perspektiv för västra Balkan (COM(2020) 57 final) — Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – En ekonomisk plan och en investeringsplan för västra Balkan (COM(2020) 641 final) — Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – 2020 års meddelande om EU:s utvidgningspolitik (COM(2020) 660 final) | 88 |
| 2021/C 220/15 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet och Europeiska centralbanken – Hantering av nödlidande lån efter covid-19-pandemin (COM(2020) 822 final) | 98 |
| 2021/C 220/16 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om tillräckliga minimilöner i Europeiska unionen (COM(2020) 682 final – 2020/0310 (COD)) | 106 |
| 2021/C 220/17 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, Europeiska rådet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén – Resiliens för råvaror av avgörande betydelse: Att staka ut vägen mot ökad trygghet och hållbarhet (COM(2020) 474 final) | 118 |
| 2021/C 220/18 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Hållbarhetskrav för batterier i EU (COM(2020) 798 final – 2020/353 (COD)) | 128 |

III   Förberedande akter

Europeiska ekonomiska och sociala kommittén

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs 559:e plenarsession – INTERACTIO, 24.3.2021–25.3.2021

2021/C 220/04

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Rapport från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – 2020 års rapport om tillståndet i energiunionen i enlighet med förordning (EU) 2018/1999 om styrningen av energiunionen och av klimatåtgärder (COM(2020) 950 final) och Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – En EU-omfattande bedömning av nationella energi- och klimatplaner: Att driva på den gröna omställningen och främja ekonomisk återhämtning genom integrerade energi- och klimatplaner (COM(2020) 564 final)

(COM(2020) 950 final)

(COM(2020) 564 final)

38

2021/C 220/05

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén om en EU-strategi för att minska metanutsläppen (COM(2020) 663 final)

(COM(2020) 663 final)

47

2021/C 220/06

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om riktlinjer för transeuropeisk energiinfrastruktur och om upphävande av förordning (EU) nr 347/2013 (COM(2020) 824 final – 2020/0360 (COD))

(COM(2020) 824 final – 2020/0360 (COD))

51

2021/C 220/07

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Handlingsplan för att ta tullunionen till nästa nivå (COM(2020) 581 final)

(COM(2020) 581 final)

56

2021/C 220/08

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av en miljö med en enda kontaktpunkt för tullen i EU och om ändring av förordning (EU) nr 952/2013 (COM(2020) 673 final – 2020/306 (COD))

(COM(2020) 673 final – 2020/306 (COD))

62

2021/C 220/09

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet – Strategisk framsynsrapport 2020 – Strategisk framsyn – Med riktning mot ett mer resilient Europa (COM(2020) 493 final)

(COM(2020) 493 final)

67

2021/C 220/10

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén om en EU-strategi för massbetalningar (COM(2020) 592 final)

(COM(2020) 592 final)

72

2021/C 220/11

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – En ny era för det europeiska forskningsområdet (COM(2020) 628 final)

(COM(2020) 628 final)

79

2021/C 220/12

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om förlängning av giltighetsperioden för gemenskapens växtförädlarrätt för arterna sparris och artgrupperna blomsterlökar, vedartade små bärbuskar och prydnadsbuskar (COM(2021) 36 final – 2021/0019 (COD))

(COM(2021) 36 final – 2021/0019 (COD))

86

2021/C 220/13

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv (EU) 2017/2397 vad gäller övergångsbestämmelser för erkännande av bevis från tredjeland (COM(2021) 71 final – 2021/0039 (COD))

(COM(2021) 71 final – 2021/0039 (COD))

87

2021/C 220/14

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – Förbättra anslutningsprocessen – Ett trovärdigt EU-perspektiv för västra Balkan (COM(2020) 57 final) — Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – En ekonomisk plan och en investeringsplan för västra Balkan (COM(2020) 641 final) — Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – 2020 års meddelande om EU:s utvidgningspolitik (COM(2020) 660 final)

(COM(2020) 57 final)

(COM(2020) 641 final)

(COM(2020) 660 final)

88

2021/C 220/15

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet och Europeiska centralbanken – Hantering av nödlidande lån efter covid-19-pandemin (COM(2020) 822 final)

(COM(2020) 822 final)

98

2021/C 220/16

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om tillräckliga minimilöner i Europeiska unionen (COM(2020) 682 final – 2020/0310 (COD))

(COM(2020) 682 final – 2020/0310 (COD))

106

2021/C 220/17

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, Europeiska rådet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén – Resiliens för råvaror av avgörande betydelse: Att staka ut vägen mot ökad trygghet och hållbarhet (COM(2020) 474 final)

(COM(2020) 474 final)

118

2021/C 220/18

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Hållbarhetskrav för batterier i EU (COM(2020) 798 final – 2020/353 (COD))

(COM(2020) 798 final – 2020/353 (COD))

128

---

| SV | |
| --- | --- |

SV

---

I Resolutioner, rekommendationer och yttranden

YTTRANDEN

Europeiska ekonomiska och sociala kommittén

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs 559:e plenarsession – INTERACTIO, 24.3.2021–25.3.2021

| 9.6.2021 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 220/1 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 220/1

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Utmaningar i samband med distansarbete: arbetstidens förläggning, balans mellan arbete och privatliv och rätten att vara nedkopplad

(Förberedande yttrande på begäran av det portugisiska ordförandeskapet)

(2021/C 220/01)

| Föredragande: | Carlos MANUEL TRINDADE |
| --- | --- |

Föredragande:

Carlos MANUEL TRINDADE

| Begäran från det portugisiska rådsordförandeskapet | 26.10.2020 |
| --- | --- |
| Rättslig grund | Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt |
| Ansvarig sektion | Sektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna |
| Antagande av sektionen | 11.3.2021 |
| Antagande vid plenarsessionen | 24.3.2021 |
| Plenarsession nr | 559 |
| Resultat av omröstningen
  (för/emot/nedlagda röster) | 221/15/20 |

Begäran från det portugisiska rådsordförandeskapet

26.10.2020

Rättslig grund

Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

Ansvarig sektion

Sektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna

Antagande av sektionen

11.3.2021

Antagande vid plenarsessionen

24.3.2021

Plenarsession nr

559

Resultat av omröstningen

(för/emot/nedlagda röster)

221/15/20

1.   Slutsatser och rekommendationer

| 1.1. | EESK konstaterar att distansarbete under covid-19-pandemin har bidragit till att säkerställa en fortsatt fungerande ekonomi samt räddat arbetstillfällen i många medlemsstater, genom att begränsa verksamhetsförluster. Flera miljoner arbetstagare i Europa började arbeta hemifrån – cirka 40 % enligt uppskattningar från Eurofound. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | När man ser på situationen i Europa före pandemin kan man konstatera att distansarbete var mycket mindre vanligt här än i USA eller Japan (mindre än hälften så vanligt). Samtidigt har pandemin påskyndat övergången till distansarbete, som blev en avgörande faktor i kampen mot sjukdomen. Detta innebär att företag, arbetstagare och samhället som helhet står inför enorma utmaningar. Det kommer naturligtvis att finnas många lärdomar att dra från denna pandemi, genom vilka vi kommer att kunna öka de möjligheter och undanröja de risker som är förknippade med distansarbete. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | I detta sammanhang noterar EESK den framsynthet som de europeiska arbetsmarknadsparterna visat i samband med avtalet om distansarbete från 2002. EESK uppmanar arbetsmarknadens parter i medlemsstaterna att fortsätta den sociala dialogen och de kollektiva förhandlingarna och att fastställa regler och förfaranden som är skräddarsydda för varje medlemsstat och för situationen inom varje sektor. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EESK anser att de lösningar som tas fram bör ta hänsyn till digitaliseringen av ekonomin, en mer hållbar utveckling och en minskning av ojämlikheter. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EESK uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att övervaka genomförandet av 2002 års avtal om distansarbete och 2020 års avtal om digitalisering. På grundval av erfarenheterna av pandemin skulle de befintliga reglerna i EU och medlemsstaterna kunna ändras och nya regler utarbetas för att främja de positiva sidorna av distansarbete och skydda arbetstagarnas grundläggande rättigheter. EESK noterar att man behöver ägna särskild uppmärksamhet åt arbetstidens förläggning, hälso- och säkerhetsrisker på arbetsplatsen, balansen mellan arbete och privatliv, rätten att vara nedkopplad samt arbetsrättens ändamålsenlighet vid distansarbete. Tekniken och arbetsmetoderna utvecklas i allt snabbare takt och det är nödvändigt att anpassa regler och praxis till de nya omständigheter som kommer att råda i framtiden. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EESK betonar behovet av att medlemsstaterna tillsammans med arbetsmarknadens parter ser till att det upprättas en lämplig nationell ram för distansarbete, som fastställer spelreglerna för företag och arbetstagare som är intresserade av att arbeta på distans. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EESK uppmanar medlemsstaterna att korrekt införliva och genomföra direktivet om balans mellan arbete och privatliv. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EESK understryker att avtalen från 2002 och 2020 mellan de europeiska arbetsmarknadsparterna innehåller de viktigaste principer som gör det möjligt att utnyttja de positiva effekterna av distansarbete samtidigt som de negativa effekterna minimeras. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | När det gäller reglering anser EESK att följande huvudförutsättningar behöver säkerställas: att distansarbete är frivilligt och att ett beslut om distansarbete kan återtas, att distansarbetare har samma individuella och kollektiva rättigheter som jämförbara arbetstagare i samma företag. Detta bör bland annat inbegripa arbetets upplägg för att säkerställa att arbetsbelastningen är jämförbar. Principerna för hur distansarbetet ska gå till bör anges i skriftlig form och särskilda åtgärder bör vid behov vidtas för att garantera att distansarbetarnas rättigheter är ändamålsenliga och säkerställa att de behandlas på samma sätt som andra arbetstagare, bland annat avseende hälso- och säkerhetsförhållanden på arbetsplatsen. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EESK konstaterar att det är viktigt att klargöra alla frågor som avser utrustning, ansvar och kostnader innan distansarbete införs. Kommittén anser att arbetsgivarna i allmänhet ansvarar för att tillhandahålla, installera och underhålla utrustning som är nödvändig för distansarbete. Arbetsgivaren bör direkt ersätta kostnader som uppstår i samband med distansarbete, i synnerhet när det gäller kommunikation (förbrukningsvaror, mobiltelefoni, internet). |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EESK föreslår att företag använder lämpliga mekanismer för att mäta normal arbetstid och övertid vid distansarbete, i enlighet med europeisk och nationell lagstiftning om distansarbete samt kollektiva förhandlingar på nationell, regional, sektorsspecifik eller företagsspecifik nivå. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EESK anser att metoderna för övervakning och registrering av arbetstid bör anpassas strikt till detta mål. Arbetstagarna bör känna till metoderna, som inte får vara påträngande eller kränkande för arbetstagarnas integritet och samtidigt bör beakta tillämpliga dataskyddsprinciper. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EESK understryker att distansarbetare inte får missgynnas i sitt arbetsliv på grund av att de arbetar på detta sätt, särskilt när det gäller yrkeskarriär, fortbildning, tillgång till företagets interna kommunikation, deltagande i och företrädande av fackföreningar, specifika arbetsrättigheter (företagshälsovård, försäkringar osv.) samt tillgång till andra specifika rättigheter inom företaget. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | EESK anser att en gemensam process bör inledas av kommissionen, ILO och OECD, på grundval av studier om effekterna av distansarbete, i syfte att utarbeta en ILO-konvention om distansarbete. EESK anser också att anständiga distansarbetsvillkor bör vara en del av ILO:s agenda för anständigt arbete och motsvarande nationella program. |
| --- | --- |

1.14.

2.   Konceptuella aspekter av och bakgrund till distansarbete

| 2.1. | Detta yttrande syftar till att svara på frågor från det portugisiska ordförandeskapet om utmaningarna i samband med distansarbete när det gäller förläggning av arbetstid, balans mellan arbete och privatliv och rätten att vara nedkopplad, i syfte att främja den europeiska sociala modellen. Till dessa frågor hör ett jämställdhetsperspektiv, som utforskas i ett separat yttrande (SOC/662) – ett förberedande yttrande, liksom detta yttrande. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EESK uppskattar det arbete som utförts av ILO och Eurofound kring metoder för distansarbete och tillhörande begrepp, vilket har gjort det möjligt att jämföra europeiska och internationella data (1). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | I detta dokument använder EESK termen ”distansarbete” för yrkesverksamhet som utförs på distans av anställda, utanför företagets lokaler och med utrustning för informations- och kommunikationsteknik (IKT). Platsen där arbetet utförs och användningen av IKT är två avgörande faktorer vid distansarbete. EESK inser att det finns olika sätt att utföra distansarbete, beroende på befintlig nationell lagstiftning och praxis. Detta yttrande kommer att fokusera på distansarbete bland anställda och kommer inte att ta upp frågan för egenföretagare, som kommer att behandlas i ett särskilt, framtida yttrande. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Distansarbete har varit föremål för strategier som syftat till att reglera det. Även om det inte finns några specifika europeiska eller internationella direktiv eller regler om distansarbete har EU tillämplig lagstiftning, bland annat Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/88/EG om arbetstidens förläggning i vissa avseenden (2), rådets direktiv 89/391/EEG om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet (3), Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/1152 om tydliga och förutsägbara arbetsvillkor i Europeiska unionen (4) och Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/1158 om balans mellan arbete och privatliv (5). EESK uppmanar medlemsstaterna att genomföra dessa direktiv. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | De europeiska arbetsmarknadsparterna har också fokuserat på detta område. År 2002 undertecknade arbetsmarknadens parter ett ramavtal om distansarbete (ett autonomt avtal), men dess genomförande har varit ojämnt runt om i Europa. Ramavtalet lyfter fram flera aspekter av distansarbete såsom dess frivilliga natur, likabehandling i förhållande till jämförbara arbetstagare inom företaget, med särskild hänvisning till arbetsbelastning, tillgång till utbildning och kollektiva rättigheter, möjligheten att återta ett beslut om distansarbete, det faktum att distansarbete inte förändrar arbetstagarnas anställningsstatus, respekt för distansarbetares integritet, dataskydd och efterlevnad av regler om hälsa och säkerhet på arbetsplatsen. För att kontrollera att hälso- och säkerhetsstandarderna tillämpas korrekt ska arbetsgivaren, fackföreningen/arbetstagarrepresentanterna och andra behöriga myndigheter ha tillträde till arbetsplatsen, inom ramen för nationella lagar och kollektivavtal. Om distansarbetaren arbetar hemma krävs anmälan och godkännande på förhand. Distansarbetaren har rätt att begära inspektionsbesök. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | I juni 2020 ingick de europeiska arbetsmarknadsparterna ett autonomt ramavtal om digitalisering. Detta avtal täcker fyra specifika områden, närmare bestämt: digital kompetens och tryggad anställning, uppkopplings- och nedkopplingssätt, artificiell intelligens och upprätthållande av mänsklig kontroll samt övervakningssystem och respekt för mänsklig värdighet. EESK anser att det är nödvändigt att genomföra en bedömning av resultaten av genomförandet av de bestämmelser som fastställs i detta avtal så snart som möjligt. EESK uppmanar kommissionen, medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter att främja ett snabbt och korrekt genomförande av avtalet. Ett europeiskt lagstiftningsinitiativ skulle eventuellt kunna inledas i enlighet med fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (artiklarna 151 ff.) och/eller på medlemsstatsnivå, för att skydda och ge verkan åt arbetstagarnas rätt att vara nedkopplade. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | De europeiska arbetsmarknadsparterna har också utfört, och kommer att fortsätta att utföra, ett viktigt arbete inom ett stort antal sektorer. I bilagan finns en icke uttömmande förteckning över avtal inom områdena distansarbete och digitalisering, som visar vilka ansträngningar som gjorts på detta område genom social dialog. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | På medlemsstatsnivå reglerar arbetsrätten vissa områden som är relevanta för distansarbete, till exempel arbetstidens längd och förläggning, anställningsförhållanden samt hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, inklusive särskilda bestämmelser såsom krav på skriftligt anställningsavtal. Ramavtalet om distansarbete har påverkat innehållet i överenskomna standarder. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | Distansarbete har också varit, och kommer att fortsätta att vara, föremål för kollektiva förhandlingar och för avtal, på nationell, sektorsspecifik och företagsspecifik nivå (i vissa fall trepartsavtal), vars innehåll också påverkades av det europeiska avtalet från 2002. Kollektiva förhandlingar sker ofta på företagsnivå, vilket innebär att man inte vet så mycket om avtalens innehåll (6). |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | De östeuropeiska medlemsstaterna utgör ett undantag i detta hänseende. EESK uppmanar arbetsmarknadens parter i dessa länder att förhandla fram avtal om distansarbete eller att vid behov uppdatera dem. |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | Enligt uppgifter från den europeiska undersökningen om arbetsförhållanden år 2015 var den totala andelen arbetstagare som arbetade på distans hög i de nordiska länderna – Danmark (37 %), Sverige (33 %) – och Nederländerna (30 %), genomsnittlig i länder som Luxemburg (26 %), Frankrike (25 %), Estland (24 %), Belgien (24 %) och Finland (24 %), och låg i hälften av EU-länderna, allt från 12–13 % (Tyskland, Spanien, Bulgarien, Litauen och Rumänien) till 7–11 % (Italien, Tjeckien, Polen, Slovakien, Portugal och Ungern). Det bör noteras att i allmänhet distansarbetar hälften ”tillfälligt” och knappt en fjärdedel ”regelbundet” (hemifrån) (7). |
| --- | --- |

2.11.

| 2.12. | Nya forskningsrön visar följande (8): |
| --- | --- |

2.12.

| 2.12.1. | År 2019 var det endast 5,4 % av de som var anställda i EU-27 som brukade arbeta hemifrån – en andel som har varit praktiskt taget oförändrad under det senaste decenniet, dock ökade andelen som ibland arbetade hemifrån från 5,2 % år 2009 till 9 % år 2019. Studier från ILO visar att andelen distansarbete (inklusive ”rörligt” distansarbete) bland EU:s arbetstagare som helhet är 8 %, jämfört med 20 % i USA och 16 % i Japan (9). |
| --- | --- |

2.12.1.

| 2.12.2. | Utbredningen av distansarbete varierar kraftigt mellan sektorer och yrken och är särskilt stor inom informations- och tekniksektorerna, i kunskapsintensiva sektorer samt bland högkvalificerade yrkesverksamma. Några av de faktorer som förklarar skillnaderna och variationerna i förekomsten av distansarbete mellan medlemsstaterna är den industriella strukturen i medlemsstaterna, fördelningen av sysselsättningen efter företagens storlek, graden av egenföretagande och arbetstagarnas digitala färdigheter. |
| --- | --- |

2.12.2.

| 2.12.3. | Skillnader i fråga om arbetstagarnas tillgång till distansarbete och skydd kan öka ojämlikheten mellan dem, och även jämställdheten, vilket tas upp i yttrandet SOC/662. Det är nödvändigt att finna en lösning på detta problem. |
| --- | --- |

2.12.3.

| 2.12.4. | Att bygga upp arbetstagarnas digitala färdigheter är avgörande för att hantera de utmaningar som uppstår till följd av tekniska förändringar och nya arbetssätt (under 2019 hade mindre än 25 % av företagen i EU utbildning i digital kompetens, allt från 6 % i Rumänien till 37 % i Finland). |
| --- | --- |

2.12.4.

| 2.13. | På grund av covid-19-utbrottet började flera miljoner arbetstagare i Europa att arbeta hemifrån. Eurofound uppskattar att cirka 40 % började distansarbeta på heltid till följd av pandemin. I de flesta fall är detta obligatoriskt till följd av offentliga myndigheters beslut av hälsoskyddsskäl. |
| --- | --- |

2.13.

| 2.14. | EESK upprepar sin ståndpunkt, som redan uttryckts i flera yttranden (10) om ämnen som rör framtidens arbete, digitalisering, förläggning av arbetstid samt balans mellan arbete och privatliv. |
| --- | --- |

2.14.

3.   Möjligheter och risker i samband med distansarbete

| 3.1. | För företag kan distansarbete leda till ökad produktivitet men skapa svårigheter när det gäller organisationskultur och organisering av arbete. Ur ett affärsperspektiv har användningen av distansarbete flera mål, bland annat att (11)







  i. | organisera arbetet baserat på resultat, genom att ge arbetstagare mer autonomi och större ansvar för resultatet, |
| --- | --- | --- |

3.1.

i.

organisera arbetet baserat på resultat, genom att ge arbetstagare mer autonomi och större ansvar för resultatet,

| ii. | öka produktiviteten och effektiviteten (genom färre avbrott), |
| --- | --- |

ii.

öka produktiviteten och effektiviteten (genom färre avbrott),

| iii. | spara utrymme i lokaler och/eller kontor och spara in på tillhörande kostnader, |
| --- | --- |

iii.

spara utrymme i lokaler och/eller kontor och spara in på tillhörande kostnader,

| iv. | underlätta tillgången till arbete för vissa kategorier av arbetstagare (personer med ansvar för familjemedlemmar eller med fysiska funktionsnedsättningar). |
| --- | --- |

iv.

underlätta tillgången till arbete för vissa kategorier av arbetstagare (personer med ansvar för familjemedlemmar eller med fysiska funktionsnedsättningar).

| 3.2. | För arbetstagare kan distansarbete underlätta balansen mellan arbete och privatliv samt minska pendlingskostnaderna. I allmänhet kan distansarbete erbjuda större autonomi och leda till bättre koncentration samt ökad produktivitet (12). Autonomin kompenserar dock inte alltid för de negativa effekterna på hälsa och välbefinnande och kan till och med öka arbetsintensiteten i kombination med alltför hög arbetsbörda och konkurrenspräglade organisationskulturer som insisterar på hög prestationsnivå, vilket resulterar i alltför hög arbetsbörda (utan ekonomisk ersättning) samt otillräckliga viloperioder (13). |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EESK lyfter fram det faktum att distansarbete dels bidrar positivt till hållbar utveckling och en ekonomi med minskade koldioxidutsläpp, dels underlättar rörligheten i städerna. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EESK konstaterar att den negativa effekten av covid-19-pandemin har minskat avsevärt tack vare distansarbete. Den betydande ökningen av distansarbete har gjort det möjligt för många delar av ekonomin att överleva. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EESK noterar att utsuddandet av gränser mellan arbetstid och ledighet kan leda till ett ökat antal arbetade timmar och ökad arbetsintensitet samtidigt som det är svårt att koppla av från arbetet och ägna sig åt familjelivet. Att mäta och kontrollera arbetstiden är en stor utmaning för arbetsinspektionerna i medlemsstaterna och måste hanteras på lämpligt sätt. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Forskningen belyser riskerna för arbetstagarna. Till dessa hör inte bara risker såsom stress, depression och oro, relaterade till olika typer av isolering, utan även belastningsbesvär såsom huvudvärk, utmattning, sömnproblem och nya digitala företeelser såsom ”virtuell sjuknärvaro”. Sjuknärvarons inverkan på arbetslivet varierar. Enligt Eurofound är erfarenheten negativ för vissa arbetstagare, medan andra är nöjda med att kunna arbeta hemifrån i stället för att bege sig till arbetsgivarens lokaler när de känner sig sjuka. Detta bör dock inte inkräkta på rätten till sjukledighet. Dessutom kan distansarbete skapa svårigheter till exempel vad gäller att organisera och delta i fackföreningsverksamhet, och kan leda till en känsla av att inte vara sedd, intrång i privatlivet och distansarbetarnas utspriddhet. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EESK konstaterar att distansarbete medför andra risker, bland annat vad gäller it-säkerhet, som måste hanteras på lämpligt sätt för att skydda företagen och distansarbetarnas privatliv. En annan risk i samband med distansarbete är eventuella negativa följder för befintliga organisationskulturer, i enheter som producerar varor eller tjänster eller i föreningar och/eller frivilligorganisationer. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Distansarbete kräver IKT-färdigheter samt tillgång till utrustning och tjänster, parallellt med bostadsförhållanden och övriga förhållanden som är gynnsamma för distansarbete, vilket väcker frågan om ekonomiska och sociala ojämlikheter. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | EESK konstaterar att distansarbete kan bidra till att vissa diskriminerade grupper integreras bättre på arbetsmarknaden, i synnerhet personer med funktionsnedsättning, gravida kvinnor samt ensamstående föräldrar, som ofta möter strukturella hinder för tillträde på arbetsmarknaden. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | EESK anser att när det gäller reglering behöver följande huvudförutsättningar säkerställas: att distansarbete är frivilligt och att beslutet om distansarbete kan återtas – förutom i undantagsfall som under pandemin, när de offentliga myndigheterna gör det obligatoriskt – och att distansarbetare har samma individuella och kollektiva rättigheter som jämförbara arbetstagare på samma företag. Principerna för hur distansarbetet ska gå till bör anges i skriftlig form och särskilda åtgärder bör vid behov vidtas för att garantera att distansarbetarnas rättigheter är ändamålsenliga och säkerställa att de behandlas på samma sätt som andra arbetstagare. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | EESK anser att reglering av distansarbete skulle kunna garantera anständiga arbetsvillkor och bidra till att minska ojämlikheten och fattigdom bland förvärvsarbetande (14). |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | Kommittén anser att arbetsgivarna är ansvariga för utbildning och för att tillhandahålla, installera och underhålla utrustning som är nödvändig för distansarbete. Arbetsgivaren bör direkt ersätta kostnader som uppstår i samband med distansarbete, i synnerhet när det gäller kommunikation (förbrukningsvaror, mobiltelefoni, internet). |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | Alla nödvändiga åtgärder bör vidtas för att skydda uppgifter som rör distansarbete, i synnerhet distansarbetares personuppgifter. |
| --- | --- |

3.13.

| 3.14. | EESK konstaterar att systemen för övervakning och kontroll av distansarbetarnas arbete har tilltagit vid de allra flesta företag. Kommittén rekommenderar att man vid användningen av dessa övervakningsverktyg beaktar principerna om uppgiftsskydd och att de vid behov ska omfattas av framtida EU-lagstiftning och/eller kollektiva förhandlingar på nationell och regional nivå samt sektorsspecifik och företagsspecifik nivå mellan medlemsstaternas arbetsmarknadsparter. |
| --- | --- |

3.14.

4.   Utmaningar i samband med distansarbete

4.1.   Arbetstidens förläggning

| 4.1.1. | EESK konstaterar att forskning om distansarbetets effekter på arbetstiden enhälligt har identifierat mönster med alltför långa arbetsdagar som den största nackdelen med denna arbetsform (15). Distansarbete möjliggör för de anställda att strukturera sin arbetsdag och slippa pendla mellan hemmet och arbetsplatsen, men förlänger däremot arbetstiden med kvälls- och helgarbete. |
| --- | --- |

4.1.1.

| 4.1.2. | EESK välkomnar det faktum att de europeiska arbetsmarknadsparterna nyligen har kommit överens om att regelbunden avstämning mellan chefer och arbetstagare och/eller deras företrädare om arbetsbelastning och arbetsprocesser (16) hör till de åtgärder som bör övervägas inom ramen för den gemensamma partnerskapsprocess som ligger till grund för avtalet. |
| --- | --- |

4.1.2.

| 4.1.3. | Faktum är att en studie av Eurofound (17) visade följande: |
| --- | --- |

4.1.3.

| 4.1.3.1. | När arbetstagare utför ”regelbundet” distansarbete arbetar cirka 30 % dagligen eller flera gånger i veckan på sin lediga tid. Cirka 50 % av arbetstagarna avbryts för göra oplanerade saker och cirka 20 % arbetar mer än 48 timmar i veckan (cirka 30 % om de är ”rörliga” och 10 % om de är ”tillfälliga” distansarbetare). |
| --- | --- |

4.1.3.1.

| 4.1.3.2. | Cirka 40 % av de ”regelbundna” distansarbetarna har mindre än 11 timmars vilotid (siffran är cirka 25 % för ”tillfälliga” och 60 % för ”rörliga” distansarbetare). |
| --- | --- |

4.1.3.2.

| 4.1.4. | De undersökningar som utförts av Eurofound visar att arbetets intensitet är ett vanligt problem i europeiska länder (till exempel uppger 37 % av arbetstagarna att de har för snäva tidsfrister) och att detta är vanligare bland distansarbetare, särskilt rörliga distansarbetare (18). |
| --- | --- |

4.1.4.

| 4.1.5. | Effekten på hälsa och välbefinnande vid intensiv användning av IKT-utrustning, t.ex. arbete på datorskärmar eller smarttelefoner, bör bedömas. Negativa effekter, som kan förstärkas genom distansarbete inkluderar psykisk påfrestning (stress), ansträngda ögon, ångest, huvudvärk, utmattning, sömnproblem och belastningsbesvär (19). |
| --- | --- |

4.1.5.

| 4.1.6. | Även om det finns europeiska regelverk för distansarbete är det nödvändigt att bedöma om arbetstidsdirektivet och de andra direktiv som avses i punkt 2.4, samt avtalet om distansarbete (2002) och avtalet om digitalisering (2020) är tillräckliga för att skydda distansarbetare (20). I detta avseende noterar EESK vikten av europeisk rättspraxis, som påtalar att det ankommer medlemsstaterna ”att ålägga arbetsgivarna en skyldighet att inrätta ett objektivt, tillförlitligt och tillgängligt system som gör det möjligt att registrera den dagliga arbetstiden för varje arbetstagare” (21). EESK konstaterar att det ankommer på medlemsstaterna att fastställa de närmare bestämmelserna för genomförandet av ett sådant system, med hänsyn bland annat till de skillnader som kan finnas mellan olika sektorer eller verksamheter (22). |
| --- | --- |

4.1.6.

| 4.1.7. | Mot denna bakgrund föreslår EESK att företag bör använda lämpliga mekanismer för att mäta normal arbetstid och övertid vid distansarbete, i enlighet med europeisk och nationell lagstiftning samt kollektivavtal på regional, sektorsspecifik eller företagsspecifik nivå. |
| --- | --- |

4.1.7.

| 4.1.8. | EESK anser att begreppet likabehandling med jämförbara arbetstagare på samma företag även ska gälla villkoren för hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, organisering av arbetet på ett sådant sätt att arbetsbelastningen är jämförbar samt fackföreningars/arbetstagarrepresentanters rätt att tillgå den plats där distansarbetet utförs, inom ramen för nationell lagstiftning och nationella kollektivavtal. |
| --- | --- |

4.1.8.

| 4.1.9. | Distansarbetare får inte missgynnas i sitt arbetsliv på grund av att de arbetar på detta sätt, särskilt när det gäller yrkeskarriär, fortbildning, tillgång till företagets interna kommunikation, deltagande i och företrädande av fackföreningar, specifika arbetsrättigheter (företagshälsovård, försäkringar osv.) samt tillgång till andra specifika rättigheter inom företaget. |
| --- | --- |

4.1.9.

4.2.   Balans mellan arbete och privatliv

| 4.2.1. | En av drivkrafterna bakom distansarbetets utveckling är att denna arbetsform tycks möjliggöra en bättre balans mellan arbete och privatliv samt högre produktivitet, större lojalitet och mindre personalomsättning. Eftersom det dock är svårt att dra definitiva slutsatser om distansarbetets effekter på arbetslivet på grundval av det aktuella forskningsläget vad gäller denna fråga kan verkligheten vara mycket mer komplex och tvetydig än, och kanske till och med stå i strid med, denna potentiellt fördelaktiga situation för både arbetstagare och arbetsgivare (23). |
| --- | --- |

4.2.1.

| 4.2.2. | EESK konstaterar att det finns en motsägelse mellan den ökande flexibiliteten när det gäller arbetstimmar och det mål om anständigt arbete som ILO förespråkar. |
| --- | --- |

4.2.2.

| 4.2.3. | När det gäller balans mellan arbete och privatliv betonar EESK att de skadliga effekterna förstärks för distansarbetare, och att de också varierar beroende på arbetstagarens individuella egenskaper, kulturen och arbetsorganisationen (24). EESK anser att ett effektivt införlivande av direktivet om balans mellan arbete och privatliv utan tvekan kan bidra till att förbättra arbetstagarnas arbetsförhållanden (25). EESK uppmanar därför medlemsstaterna att införliva och genomföra detta direktiv på ett korrekt sätt. |
| --- | --- |

4.2.3.

| 4.2.4. | EESK noterar att effekterna av distansarbete på balansen mellan arbete och privatliv är extremt tvetydiga, eller snarare motstridiga, och att det behövs ytterligare forskning om balansen mellan betalt arbete och privatliv (26). |
| --- | --- |

4.2.4.

| 4.2.5. | EESK betonar behovet av tillräcklig utbildning för arbetstagare och linjechefer om god praxis vid hantering av distansarbete och efterlevnad av rättsliga och avtalsmässiga normer, särskilt när det gäller att främja balans mellan arbete och privatliv. |
| --- | --- |

4.2.5.

| 4.2.6. | EESK uppmanar medlemsstaterna att göra lämpliga investeringar för att skapa och/eller utveckla allmänt tillgängliga sociala tjänster av hög kvalitet för äldre personer och barn, i syfte att bidra till att säkerställa balansen mellan arbete och privatliv. |
| --- | --- |

4.2.6.

4.3.   Rätten att vara nedkopplad

| 4.3.1. | EESK är medveten om att kulturen med ”ständig uppkoppling” och avsaknaden av tillräckligt med vilotid medför betydande fysiska och psykosociala risker för distansarbetare (27). På grund av uppkopplingen blir det svårt att respektera gränserna mellan avlönat arbete och privatliv. |
| --- | --- |

4.3.1.

| 4.3.2. | När det gäller rätten att vara nedkopplad har medlemsstaterna och/eller arbetsmarknadsparter och företag på senare tid – om än med olika metoder – vidtagit åtgärder för att begränsa de skadliga effekterna och skydda arbetstagarna under deras lediga tid. |
| --- | --- |

4.3.2.

| 4.3.3. | Att ständigt vara uppkopplad har negativa konsekvenser. Det är kvinnor som drabbas hårdast eftersom de bär bördan av obetalt hushållsarbete och omsorg om barn, äldre och personer som är sjuka (28). |
| --- | --- |

4.3.3.

| 4.3.4. | Lagstiftningen täcker de flesta områden i samband med distansarbete, så det är fortfarande mycket viktigt att lagstiftningen genomförs på ett effektivt sätt. På europeisk nivå innefattar ramavtalet om digitalisering, som undertecknades i juni 2020, bland annat arrangemang för att utöva rätten att vara nedkopplad, överensstämmelse med arbetstidsbestämmelserna i lagstiftningen och kollektivavtalen, liksom andra avtalsmässiga arrangemang. Det säkerställer även att arbetstagaren inte behöver vara nåbar för sin arbetsgivare utanför arbetstid. EESK noterar att detta avtal för närvarande genomförs av arbetsmarknadens parter i medlemsstaterna. Ett lagstiftningsinitiativ enligt fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (artiklarna 151 ff.), för att skydda och ge verkan åt arbetstagarnas rätt att vara nedkopplade samtidigt som man förhindrar att arbetsvillkoren försämras, är dock fortfarande en möjlighet. |
| --- | --- |

4.3.4.

| 4.3.5. | Bland medlemsstaterna (29) finns det olika åsikter när det gäller att införa rätten att vara nedkopplad. Fyra länder (Belgien, Spanien, Frankrike och Italien) har antagit särskild lagstiftning. I Portugal har ett lagförslag diskuterats och Nederländerna har inlett en samrådsprocess, men inget av dessa två länder har antagit någon specifik lagstiftning. I övriga medlemsstater är tillvägagångssätten olika: i vissa fall förespråkar fackföreningar specifik lagstiftning eftersom befintliga lagar inte anses vara tillräckliga. I andra medlemsstater anses kollektiva förhandlingar vara den bästa regleringsformen och i ytterligare andra menar man att lagstiftningen om arbetstid är tillräcklig. |
| --- | --- |

4.3.5.

| 4.3.6. | Mot bakgrund av denna situation välkomnar EESK den resolution som antogs av Europaparlamentet den 21 januari 2021, och som beaktades av kommissionen i handlingsplanen för den europeiska pelaren för sociala rättigheter av den 4 mars i kapitlet rörande distansarbete och rätten att vara nedkopplad (30). I detta sammanhang anser EESK att rätten att vara nedkopplad bör behandlas ordentligt i handlingsplanen för den europeiska pelaren för sociala rättigheter. |
| --- | --- |

4.3.6.

| 4.3.7. | EESK påpekar att övertid i sig inte är ett problem när det gäller rätten att vara nedkopplad, förutsatt att arbetet följer fastställda regler och i synnerhet det maximala antalet timmar, samt att man garanterar att all övertid avlönas i enlighet med de rättsliga ramarna i varje land. |
| --- | --- |

4.3.7.

5.   Åtgärder från kommissionen, medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter

| 5.1. | EESK betonar behovet av mer och bättre statistisk information samt mer forskning om distansarbete för att kunna identifiera bästa praxis och undersöka dess inverkan på arbetstagarnas liv, företagen och samhället. EESK uppmanar kommissionen att förbättra forskningen kring distansarbete och dess effekter, att mellan medlemsstaterna främja utbytet av god praxis beträffande förläggningen av arbetstid, balans mellan arbete och privatliv och rätten att vara nedkopplad, och slutligen att stödja utvecklingen av den nödvändiga omställningen när det gäller färdigheter, samtidigt som man respekterar social dialog och kollektiva förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter på olika nivåer. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | EESK understryker att avtalen från 2002 och 2020 innehåller de viktigaste principer som gör det möjligt att utnyttja de positiva effekterna av distansarbete samtidigt som de negativa effekterna minimeras. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | EESK uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att övervaka genomförandet av avtalen från 2002 och 2020 och att vid behov anpassa de befintliga reglerna och utarbeta nya regler på grundval av erfarenheter från pandemin för att främja de positiva sidorna av distansarbete och skydda arbetstagarnas grundläggande rättigheter. Tekniken och arbetsmetoderna utvecklas allt snabbare och det kan därför bli nödvändigt att anpassa regler och praxis till nya omständigheter som kommer att råda i framtiden. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | EESK betonar behovet av att medlemsstaterna tillsammans med arbetsmarknadens parter upprättar en lämplig nationell ram för distansarbete, som fastställer spelreglerna för företag och arbetstagare som är intresserade av att arbeta på distans, med hänsyn till ovannämnda avtal. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | I synnerhet behöver man ägna särskild uppmärksamhet åt arbetstidens förläggning, hälso- och säkerhetsrisker på arbetsplatsen, balans mellan arbete och privatliv, rätten att vara nedkopplad samt hur effektiva arbetstagarens arbetsrättigheter är vid distansarbete. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | Kommittén är övertygad om att frågor om distansarbete bör hanteras i enlighet med principerna i den europeiska pelaren för sociala rättigheter och FN:s mål för hållbar utveckling. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | EESK anser att arbetsmarknadsparternas deltagande och engagemang på alla nivåer, även genom kollektiva förhandlingar, är nyckeln till att hitta balanserade, anständiga och rättvisa lösningar. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | EESK anser att en gemensam process bör inledas av kommissionen, ILO och OECD, på grundval av studier om effekterna av distansarbete, i syfte att utarbeta en ILO-konvention om distansarbete. EESK anser också att anständiga distansarbetsvillkor bör vara en del av ILO:s agenda för anständigt arbete och motsvarande nationella program. |
| --- | --- |

5.8.

Bryssel den 24 mars 2021.

Christa SCHWENG

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

---

(1)  Alex Soojung-Kim Pang (2017), ”Rest – Why you get more done when you work less”, Penguin Life, 2018.

1

(2)  EUT L 299, 18.11.2003, s. 9.

2

(3)  EGT L 183, 29.6.1989, s. 1.

3

(4)  EUT L 186, 11.7.2019, s. 105.

4

(5)  EUT L 188, 12.7.2019, s. 79.

5

(6)  Eurofound och ILO, ”Working anytime, anywhere: The effects on the world of work”, 2017, s. 51–54, (nedan kallad Eurofound och ILO (2017)).

6

Eurofound och ILO (2017)

(7)  Europeiska kommissionen, ”Telework in the EU before and after the COVID-19: where we were, where we head to”, Science for Policy Briefs, 2020.

7

Science for Policy Briefs

(8)  Se ovan.

8

(9)  ILO, ”Telework in the 21st century”, 2019, s. 294.

9

(10)  EUT C 129, 11.4.2018, s. 44, EUT C 197, 8.6.2018, s. 45, EUT C 237, 6.7.2018, s. 8, EUT C 367, 10.10.2018, s. 15, EUT C 440, 6.12.2018, s. 37, EUT C 232, 14.7.2020, s. 18.

10

(11)  Eurofound och ILO (2017), s. 51.

11

(12)  Eurofound, ”Telework and ICT-based mobile work: flexible working in the digital age”, 2020, s. 53, (nedan kallad Eurofound (2020)).

12

Eurofound (2020)

(13)  Eurofound och ILO (2017), s. 40.

13

(14)  Se den nyligen antagna resolutionen från Europaparlamentet.

14

(15)  ILO, ”Telework in the 21st century”, 2019, s. 298.

15

(16)  ”European Social Partners Framework Agreement on Digitalisation”, juni 2020, s. 10.

16

(17)  ”Further exploring the working conditions of ICT-based mobile workers and home-based teleworkers”, arbetsdokument, 2020, s. 23–33.

17

(18)  Eurofound ”6th European Working Conditions Survey, Overview report”, 2016, s. 47–51. Se även fotnoten på föregående sida.

18

(19)  För mer information om konsekvenserna av distansarbete för hälsa och/eller välbefinnande, se Eurofound (2020), s. 27–35.

19

(20)  Eurofound (2020), s. 54.

20

(21)  Dom från Europeiska unionens domstol i målet C-55/18, ECLI:EU:C:2019:402, punkt 60. Se övrig rättspraxis om distansarbete: C-518/15; C-344/19; C-580/19; C-214/20; C-84/94.

21

(22)  Se ovannämnda mål C-55/18, ECLI: EU 2019: punkt 63.

22

(23)  ILO, ”Telework in the 21st century”, 2019, s. 302.

23

(24)  Huvudsaklig källa: Eurofound (2020), s. 13–26.

24

(25)  Eurofound (2020), s. 54.

25

(26)  Eurofound och ILO (2017), s. 33 och s. 40.

26

(27)  Eurofound och ILO (2017), s. 37.

27

(28)  Se EESK:s yttrande SOC/662 (se sidan 13 i detta nummer av EUT).

28

(29)  Huvudsaklig källa: Eurofound (2020), s. 13–26.

29

(30)  Se den nyligen antagna resolutionen från Europaparlamentet.

30

---

BILAGA I

EUROPEAN SECTORAL SOCIAL DIALOGUE JOINT TEXTS ON TELEWORK AND DIGITALISATION (1)

Telework

Eurocommerce and UNI, Europa, European agreement on guidelines on Telework and ICT-mobile work in commerce, 25 May 2018 (commerce)

EACB, EBF-FBE, ESBG and UNI Global Union, Declaration on Telework in the European Banking Sector, 17 November 2017 (banking)

ETNO and UNI Europa, Joint Declaration on ICT-based mobile work, 2 February 2017 (telecommunications)

ETNO and UNI Europa, Joint declaration on telework, 9 June 2016 (telecommunications)

ACME, BIPAR, CEA and UNI-Europa, Joint declaration on telework by the European social partners in the insurance sector, 10 February 2015 (insurance)

CEMR-CCRE and EPSU, CEMR-EP/EPSU joint statement on telework, 13 January 2004 (local and regional government)

Eurelectric and EPSU, EMCEF, Joint declaration on telework, 13 November 2002 (electricity)

Eurocommerce and UNI Europa, European Agreement on Guidelines on Telework in Commerce, 26 April 2001 (Commerce)

ETNO and UNI Europa, Guidelines for Telework in Europe, 7 February 2001 (telecommunications)

Joint Committee, Opinion on telework, 23 November 1998 (telecommunications)

Digitalisation

ETNO and UNI-Europa, Joint Declaration on Artificial Intelligence, 30 November 2020 (telecommunications)

CEEMET and IndustriAll, Joint opinion on the impact of digitalisation on the world of work in the met industries, 9 November 2020 (metal industry)

EFIC and EFBWW, European Social Partners joint statement on Digital Transformation in workplaces of the European Furniture Industry, 6 July 2020 (Furniture)

Federation of European Social Employers and EPSU, Joint Position Paper on Digitalisation in the Social Services Sector – Assessment of Opportunities and Challenges, 6 June 2020 (social services)

Eurelectric and EPSU, IndustriAll, Digitalisation at the heart of social partners' commitment to keep the lights on, 9 April 2020 (electricity)

Eurelectric and EPSU, IndustriAll, A Social Partners' Framework of Actions – Challenges and opportunities of the digitalisation for the workforce in the European Electricity Sector, 9 April 2020 (electricity)

PostEurop and UNI Europa, Joint Declaration on Training in the Digital Era, 6 December 2019 (postal services)

ECEG and IndustriAll, Joint recommendations on digital transformations in the workplace for the European chemicals, pharmaceuticals, rubber and plastics sectors, 8 November 2019 (chemical industry)

EFCI/FENI and UNI Europa, Joint Statement on the Impact of Digitalization on Employment in the Cleaning and Facility Services Industry, 29 October 2019 (industrial cleaning)

INTERGRAF and UNI-Europa, Print is vital for the future of reading – INTERGRAF and UNI Europa Graphical & Packaging joint statement, 21 October 2021 (graphical industry)

FEPORT, ESPO and ETF, Joint statement ”Market based and technological developments in the shipping sector and technological innovation represent major challenges for the port sector”, 24 June 2019 (ports)

AMICE, BIPAR, Insurance Europe and UNI Europa, Follow-up statement on the social effects of digitalization, 15 February 2019 (insurance)

IRU and ETF, Joint statement from Social partners for better regulation and digital enforcement, 7 December 2018 (road transport)

EBF-FBE and UNI Europa, Joint Declaration on the Impact of Digitalisation on Employment, 30 November 2018 (banking)

CEPI and IndustriAll, A social partner resolution addressing the ongoing digitalisation in the European pulp and paper sector and its potential impact on industry and employment, 6 July 2018 (paper industry)

CEEMET and IndustriAll, The impact of digitalisation on the world of work in the metal, engineering and technology-based industries, 8 December 2016 (metal industry)

AMICE, BIPAR, Insurance Europe and UNI Europa, Joint declaration on the social effects of digitalisation by the European social partners in the insurance sector, 12 October 2016 (Insurance)

EPSU and CEMR, Joint Declaration on the opportunities and challenges of digitalisation in local and regional administration, 11 December 2015 (local and regional administration)

---

(1)  Based on the European Commission EU social dialogue texts database, the European Trade Union Institute (ETUI) EU Social Dialogue texts database (not yet publicly available) and own research.

---

BILAGA II

Följande ändringsförslag avslogs under debatten, men fick minst en fjärdedel av rösterna (artikel 43.2 i arbetsordningen):

Punkt 1.14 (kopplad till 5.8)

Ändra enligt följande:

| | 1.14 | EESK anser att det, på grundval av studier om effekterna av distansarbete, är viktigt att goda villkor för distansarbete blir en del av agendan för anständigt arbete i allmänhet och landsprogrammen för anständigt arbete i synnerhet. En
  en gemensam process bör inledas av kommissionen, ILO och OECD, baserad på studier om effekterna av distansarbete, i syfte att undersöka om det finns behov av
  utarbeta en ILO-konvention om distansarbete. |
| --- | --- | --- |

1.14

Resultat av omröstningen:

| Röster för: | 109 |
| --- | --- |
| Röster emot: | 130 |
| Nedlagda röster: | 14 |

Röster för:

109

Röster emot:

130

Nedlagda röster:

14

Punkt 4.1.1

Ändra enligt följande:

| | 4.1.1 | EESK konstaterar att det är svårt att dra definitiva slutsatser om distansarbetets effekter på arbetslivet på grundval av det aktuella forskningsläget
  forskning om distansarbetets effekter på arbetstiden enhälligt har identifierat mönster med alltför långa arbetsdagar som den största nackdelen med denna arbetsform (15). Distansarbete möjliggör för de anställda att strukturera sin arbetsdag och slippa pendla mellan hemmet och arbetsplatsen, men förlänger däremot arbetstiden med kvälls- och helgarbete. |
| --- | --- | --- |

4.1.1

Resultat av omröstningen:

| Röster för: | 111 |
| --- | --- |
| Röster emot: | 120 |
| Nedlagda röster: | 18 |

Röster för:

111

Röster emot:

120

Nedlagda röster:

18

Punkt 5.8 (kopplad till 1.14)

Ändra enligt följande:

| | 5.8 | EESK anser att det, på grundval av studier om effekterna av distansarbete, är viktigt att goda villkor för distansarbete blir en del av agendan för anständigt arbete i allmänhet och landsprogrammen för anständigt arbete i synnerhet. En
  en gemensam process bör inledas av kommissionen, ILO och OECD, baserad på studier om effekterna av distansarbete, i syfte att undersöka om det finns behov av
  utarbeta en ILO-konvention om distansarbete. |
| --- | --- | --- |

5.8

Resultat av omröstningen:

| Röster för: | 109 |
| --- | --- |
| Röster emot: | 130 |
| Nedlagda röster: | 14 |

Röster för:

109

Röster emot:

130

Nedlagda röster:

14

---

(15)  ILO, ”Telework in the 21st century”, 2019, s. 298.

---

| 9.6.2021 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 220/13 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 220/13

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Distansarbete och jämställdhet – villkor för att säkerställa att distansarbete inte förvärrar den ojämlika fördelningen av obetalt omsorgs- och hushållsarbete mellan kvinnor och män och att det blir en motor för att främja jämställdhet

(Förberedande yttrande på begäran av det portugisiska ordförandeskapet)

(2021/C 220/02)

| Föredragande: | Milena ANGELOVA |
| --- | --- |
| Medföredragande: | Erika KOLLER |

Föredragande:

Milena ANGELOVA

Medföredragande:

Erika KOLLER

| Begäran från det portugisiska
  rådsordförandeskapet | Skrivelse, 26.10.2020 |
| --- | --- |
| Rättslig grund | Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt |
| Ansvarig sektion | Sysselsättning, sociala frågor och medborgarna |
| Antagande av sektionen | 11.3.2021 |
| Antagande vid plenarsessionen | 24.3.2021 |
| Plenarsession nr | 559 |
| Resultat av omröstningen
  (för/emot/nedlagda röster) | 219/10/18 |

Begäran från det portugisiska

rådsordförandeskapet

Skrivelse, 26.10.2020

Rättslig grund

Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

Ansvarig sektion

Sysselsättning, sociala frågor och medborgarna

Antagande av sektionen

11.3.2021

Antagande vid plenarsessionen

24.3.2021

Plenarsession nr

559

Resultat av omröstningen

(för/emot/nedlagda röster)

219/10/18

1.   Slutsatser och rekommendationer

| 1.1. | Även om distansarbete är en välkänd arbetsform, har det blivit betydligt mer utbrett på grund av covid-19-pandemin, som resulterat i att mer än en tredjedel av de anställda arbetar hemifrån, med en större andel kvinnor än män (1). Eftersom kvinnor vanligtvis utför merparten av omsorgs- och hushållsarbetet såg de distansarbete som den enda möjligheten att kombinera detta oavlönade arbete med avlönad anställning. Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (EESK) vill uppmärksamma risken för att distansarbete används som en möjlighet att ta på sig den dubbla bördan av avlönat och oavlönat arbete. EESK välkomnar därför kommissionens kampanj för att bekämpa könsstereotyper (2), upprepar behovet av en kulturell förändring och av att avlägsna strukturella hinder för att uppnå en jämnare fördelning av obetalt hushållsarbete och uppmanar medlemsstaterna att snabbt och effektivt genomföra direktivet om balans mellan arbete och privatliv. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Förhållandena under pandemin är exceptionella, vilket gör det nödvändigt att utvärdera kopplingarna mellan distansarbete och jämställdhet genom att inta ett mer allmänt och långsiktigt perspektiv. Under pandemin har, där så är möjligt, distansarbete varit obligatoriskt som en hälsoskyddsåtgärd och åtföljts av många exceptionella och restriktiva inslag. Under normala förhållanden utförs distansarbete vanligtvis frivilligt i syfte att ge möjlighet att organisera arbetet på ett sätt som bäst uppfyller företagens och organisationernas övergripande mål och behov och som motsvarar både arbetsgivarnas och arbetstagarnas behov, med respekt för EU:s och nationella rättsliga och normativa ramar (3) samt resultaten av den sociala dialogen, där alla praktiska arrangemang fastställts som en del av arbets- och kollektivavtal. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Distansarbete ger många möjligheter att bidra till jämställdhet, såsom ökat deltagande på arbetsmarknaden, ökad flexibilitet i organiseringen av arbetstid och när det gäller att kombinera obetalt omsorgsansvar med avlönat arbete, vilket kan förbättra deltagandet på arbetsmarknaden, produktivitetsvinster genom större effektivitet, en bättre rumslig matchning mellan efterfrågan på och utbudet av arbetskraft utan behov av att flytta till annan ort, tids- och kostnadsbesparingar till följd av minskad eller helt eliminerad pendling osv. Samtidigt medför distansarbete vissa risker, till exempel möjliga utmaningar med anknytning till att arbetstagaren blir osynlig i arbetsgemenskapen, att gå miste om formella och informella stödstrukturer, personliga kontakter med kollegor och tillgång till information, befordrings- och utbildningsmöjligheter, eventuellt ökad ojämlikhet mellan könen och ökad risk för våld och trakasserier. För kvinnor kan detta förvärra befintliga ojämlikheter mellan könen. För att framgångsrikt mildra sådana risker krävs en korrekt jämställdhetsanalys, eftersom även politik som kan se könsneutral ut i verkligheten kan vara könsblind och påverka kvinnor negativt. Därför måste alla åtgärder vidtas för att sträva efter en positiv inverkan. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EESK noterar de befintliga rättsliga och ytterligare ramar som är relevanta för distansarbete. Till dessa hör arbetstidsdirektivet, direktivet om säkerhet och hälsa i arbetet, direktivet om balans mellan arbete och privatliv samt de europeiska arbetsmarknadsparternas självständiga ramavtal om distansarbete 2002 och om digitalisering 2020. Kommittén noterar också att det inte finns någon konsoliderad europeisk ram för distansarbete. Europaparlamentet har angett att ”ett regelverk som syftar till att reglera villkoren för distansarbete i hela EU behövs för att säkerställa rimliga arbets- och anställningsvillkor i den digitala ekonomin, och därigenom bidra till minskad ojämlikhet och hantera problemet med fattigdom bland förvärvsarbetande”. EESK rekommenderar därför en utvärdering av de befintliga reglerna för att fastställa hur ändamålsenliga de är mot bakgrund av den snabba ökningen av distansarbete, medvetenheten om nya risker och de lärdomar som dragits. I synnerhet uppmanas arbetsmarknadens parter att se över ramavtalet om distansarbete från 2002 och ge det ny drivkraft. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Arbetsmarknadens parter kan spela en viktig roll för att främja distansarbete på ett sätt som bidrar till jämställdhet och främjar välbefinnande på arbetet och produktivitet, t.ex. genom kollektivförhandlingar. Med tanke på de många olika arbetsplatserna kan de bästa resultaten uppnås med skräddarsydda åtgärder på företags- och arbetsplatsnivå. Det är arbetsgivarnas sak att besluta om hur arbetet ska organiseras, men den sociala dialogen är ett viktigt medel för att på arbetsplatserna hantera frågor såsom löner, arbetstid, villkor för konnektivitet, hälsa och säkerhet samt utbildning och kompetensutveckling i samband med distansarbete. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | De grundläggande förutsättningarna för könsneutralt distansarbete omfattar tillgång till den teknik, de utrymmen och den kompetens som behövs. EESK upprepar sin uppmaning om att investera i digital infrastruktur och digitala förbindelser för alla, inbegripet lokala delade utrymmen som underlättar distansarbete utanför hemmet, samt att förbättra digitala färdigheter, med särskild uppmärksamhet på kvinnor för att göra det möjligt för dem att delta fullt ut på arbetsmarknaden, och ta itu med alla former av digitala klyftor (4). |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Tillgången till samt tillgängligheten och överkomligheten hos omsorgsinfrastruktur och omsorgstjänster för barn, personer med särskilda behov och äldre är ytterligare en avgörande förutsättning för jämställt distansarbete och arbete i allmänhet. EESK efterlyser en ”omsorgsgiv för Europa” som säkerställer tillhandahållandet av omsorg av högre kvalitet för alla under alla skeden i livet. Kommittén uppmanar medlemsstaterna att säkerställa och investera i tillgången på tillgängliga och mångsidiga omsorgstjänster av hög kvalitet till ett överkomligt pris för att tillgodose olika krav och situationer. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Distansarbete medför en risk för att arbetstagare inte blir sedda i arbetsgemenskapen och går miste om formella och informella stödstrukturer, personliga kontakter med kollegor och tillgång till information. Detta kan leda till att de förbises när det gäller befordrings- och utbildningsmöjligheter och inte får viktig information om löner och befintliga arbetstagarrättigheter. För kvinnor riskerar detta att förvärra befintliga ojämlikheter mellan könen, till exempel lönegapet mellan kvinnor och män. Det förslag till direktiv om insyn i lönesättningen som kommissionen offentliggjorde den 4 mars 2021 skulle kunna vara ett viktigt sätt att åtgärda den informationsbrist som orsakas av osynlighet. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | För att göra det möjligt för och uppmuntra den privata sektorn att förnya sig, investera i nya metoder och skapa nya arbetstillfällen för inkluderande sysselsättning är det viktigt att EU skapar gynnsamma villkor för entreprenörskap och affärsverksamhet och främjar digitalisering – särskilt för mikroföretag och små och medelstora företag. På samma sätt är den offentliga sektorn en viktig arbetsgivare och det krävs ordentliga investeringar för att säkerställa anständiga arbetsvillkor och modernisering av infrastrukturen för att uppnå målen för den digitala omvandlingen. Ett nära och smidigt samarbete mellan den offentliga och den privata sektorn krävs också på praktisk nivå på områdena digital infrastruktur, utbildning, hälso- och sjukvård och sociala tjänster samt forskning och innovation. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EESK efterlyser forskning om könsbetingade konsekvenser och förutsättningar för distansarbete under förhållanden som inte domineras av pandemin och med beaktande av den långsiktiga utvecklingen inom olika sektorer av ekonomin och samhället samt insamling och spridning av befintlig god praxis i hela EU. Detta skulle möjliggöra ett genusmedvetet tillvägagångssätt för att uppnå nödvändig teknisk och social innovation i syfte att säkerställa att distansarbete bidrar till att främja jämställdhet (5). |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | Eftersom distansarbetets konsekvenser för jämställdheten avgörs av samhälleliga traditioner och enskilda personers attityder, efterlyser EESK riktade åtgärder och kampanjer för att minska och bryta ned det stereotypa tänkandet. EESK uppmuntrar arbetsmarknadens parter och det civila samhällets organisationer på EU-nivå och nationell nivå att aktivt förespråka icke-stereotypa familjeroller och val för män och kvinnor när det gäller studier, yrken och arbeten. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EESK uppmanar beslutsfattarna på EU-nivå och nationell nivå att i dialog och samarbete med arbetsmarknadens parter göra allt de kan för att bekämpa alla former av våld mot kvinnor – både på arbetet, hemma och på nätet, och uppmanar medlemsstaterna att skyndsamt ratificera Internationella arbetsorganisationens (ILO) konvention (nr 190) om våld och trakasserier från 2019 och Istanbulkonventionen. |
| --- | --- |

1.12.

2.   Allmänna kommentarer

| 2.1. | EESK välkomnar det portugisiska ordförandeskapets initiativ att begära två förberedande yttranden som kommer att komplettera varandra och som syftar till en mer djupgående analys av distansarbete, med en granskning av de lärdomar som dragits under pandemin. Detta kan också bättre vägleda genomförandet av direktivet om balans mellan arbete och privatliv och uppmuntra villkor för bästa praxis för införandet av distansarbete. Dessa yttranden kommer att bidra till framtida utkast till rådets slutsatser under första halvåret 2021. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Den snabba digitaliseringen av ekonomin och samhället, som påskyndats avsevärt av covid-19-pandemin, har lett till ökat utnyttjande av distansarbete och resulterade i att 34 % av de anställda arbetade uteslutande hemifrån och 14 % delvis hemifrån i juli 2020 (6). Medan pandemin möjliggör en inblick i den stora spridningen av distansarbete, måste uppmärksamhet ägnas åt normala arbetsförhållanden för distansarbete som inte påverkas av pandemin. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Även om jämställdhet är beroende av många faktorer, och distansarbete har andra ekonomiska och sociala effekter än dem som rör jämställdhet, beaktas i detta förberedande yttrande särskilt kopplingarna mellan distansarbete och jämställdhet, på begäran av det portugisiska ordförandeskapet. Målet är att hitta sätt att göra distansarbete till en av drivkrafterna för att främja jämställdhet och undvika att förvärra den ojämlika fördelningen av obetalt omsorgs- och hushållsarbete mellan kvinnor och män, eftersom distansarbete kan innebära både fördelar och risker när det gäller jämställdhet. EESK betonar behovet av jämställdhetsintegrering i det politiska beslutsfattandet i syfte att bidra till att mildra risker och utnyttja möjligheter. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Att utnyttja möjligheterna med distansarbete samtidigt som man minskar de därmed förknippade riskerna bidrar till att bevara de globala framsteg som gjorts när det gäller jämställdhet (7). Även om det är vanligare att män ägnar sig åt mobilt arbete utanför arbetsgivarens lokaler än kvinnor, distansarbetar kvinnor mer regelbundet hemifrån än män. Detta kan till viss del förklaras med lands- och kulturspecifika könsroller och modeller för arbete och familjeliv (8). Kvinnor tar i regel på sig merparten av det obetalda omsorgsarbetet i hushållen (9), och även om detta är en väsentlig del av det socioekonomiska livet erkänns det inte som sådant. Även om distansarbete kan bidra till en bättre balans mellan arbete och privatliv riskerar det också att öka bördan för kvinnor genom att de utför en ännu större andel av det obetalda hushållsarbetet, samtidigt som de utsätts för andra risker såsom våld i hemmet eller nätvåld eller att gå miste om karriärmöjligheter. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Både samhället som helhet och företagen måste göra allt för att skingra dessa könsstereotyper och erkänna kvinnor som fullvärdiga arbetstagare utöver deras många andra roller och egenskaper. Dessa fördomar medför mycket höga ekonomiska och sociala kostnader för samhället. Arbetsmarknadens parter och det civila samhällets organisationer inom alla sektorer bör kunna gå i spetsen för denna fråga, som är avgörande för mänskliga rättigheter och kvinnors rättigheter, men även för den europeiska ekonomin (10). |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | När man utvärderar effekterna av distansarbete är det viktigt att beakta att konsekvenserna under pandemin kan skilja sig avsevärt från konsekvenserna under normala förhållanden. Det är troligt att både fördelarna och nackdelarna med distansarbete blivit mer uttalade under pandemin när distansarbete varit obligatoriskt och människors liv på många sätt har begränsats, inklusive att använda hemmet som gemensamt arbets-, studie- och levnadsutrymme för alla familjemedlemmar. Det är därför nödvändigt att inte bara tänka kortsiktigt, utan framför allt anlägga ett långsiktigt perspektiv vid bedömningen av konsekvenserna av distansarbete för jämställdhet och arbetsliv, även med vederbörlig hänsyn till att tillhandahålla normala arbetsvillkor under distansarbete. Distansarbete bör under normala omständigheter ske frivilligt och på grundval av en ömsesidig överenskommelse, där alla praktiska arrangemang fastställts som en del av ett avtal och/eller via kollektivavtal. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | EESK tar också tillfället i akt att koppla några delar av yttrandet till att bidra till FN:s Agenda 2030 för hållbar utveckling, särskilt målen för hållbar utveckling 5 (jämställdhet) och 8 (anständiga arbetsvillkor och ekonomisk tillväxt). Delmålen i mål 5 för hållbar utveckling inkluderar att avskaffa alla former av diskriminering och alla former av våld mot kvinnor och flickor samt erkänna och värdesätta obetalt omsorgs- och hushållsarbete genom att tillhandahålla offentliga tjänster, infrastruktur och socialt skydd och genom att främja delat ansvar inom hushållet och familjen. Ett annat delmål är att öka användningen av gynnsam teknik, i synnerhet IKT, för att främja kvinnors egenmakt. Mål 8 för hållbar utveckling syftar till varaktig, inkluderande och hållbar ekonomisk tillväxt, full och produktiv sysselsättning och anständiga arbetsvillkor för alla och inkluderar ett delmål om att uppnå högre produktivitet, t.ex. genom teknisk uppgradering och innovation. |
| --- | --- |

2.7.

3.   Lärdomar av pandemiperioden: jämställdhetsperspektivet

| 3.1. | När man beaktar jämställdhetsaspekten av distansarbete finns det lärdomar att dra av pandemiperioden. Pandemin belyser vikten av kvinnors roll i ekonomin – som samhällsviktig vård- och omsorgspersonal, som i de flesta fall arbetar ”i frontlinjen” (11). Studier visar (12) att många befintliga strukturella könsskillnader på arbetsmarknaden och i samhället har förvärrats av pandemin och att kvinnor drabbats oproportionerligt hårt. Detta kapitel inriktas på några avgörande slutsatser rörande distansarbete (främst hemifrån) under pandemin eftersom genusperspektivet kan användas för att främja jämställdhet. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Även om distansarbete gjordes obligatoriskt, i ett försök att hantera pandemin, kunde inte alla distansarbeta. Distansarbete var vanligare i städer än på landsbygden och bland personer med högre utbildning. Det varierar också efter sektor, med en högre förekomst av distansarbete inom utbildning, finansiella tjänster och offentlig förvaltning, och en lägre förekomst inom hälso- och sjukvård, transport, jordbruk, handel samt hotell och restauranger (13). Nyligen utförd forskning ger uppgifter om vilka arbeten som kan utföras på distans, men det behövs ytterligare analys (14). Det är också uppenbart att vissa arbeten inte kan skötas på distans, och andra bara i mycket begränsad utsträckning (15). |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Fler kvinnor än män har distansarbetat under pandemin. Även om antalet arbetstimmar per vecka minskade mer för män än för kvinnor under perioden, var det mer troligt att anställda kvinnor tillfälligt hade slutat arbeta (permittering). En rimlig förklaring är att arbetande kvinnor och mödrar har fått axla den största delen av det ökade omsorgsansvaret i hemmet under covid-19 på grund av att arbetsplatser, skolor och förskolor varit stängda. I hushåll med två yrkesarbetande där det fanns en valmöjlighet var kvinnorna mer benägna att utnyttja möjligheterna till permittering än deras manliga partner (16). I många medlemsstater ledde det minskade utbudet av både barnomsorg och annan tillgänglig omsorg och bristen på flexibilitet inom institutioner för barnomsorg och annan omsorg under pandemin till en ytterligare försämring i föräldrarnas situation, vilket drabbade kvinnor och mödrar hårdast. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | En fjärdedel av alla personer som arbetade på distans var föräldrar till barn under 12 år, och 22 % av dessa hade mycket svårare än andra grupper att koncentrera sig på arbetet och uppnå en lämplig balans mellan arbete och privatliv (17). Särskilt för kvinnor med omsorgsansvar undergrävdes arbetet hemifrån av flera faktorer, däribland bristen på tyst utrymme där arbetet kunde utföras utan avbrott, men även bristen på tid att ägna åt arbete, å ena sidan, tillsammans med tendensen att å andra sidan arbeta längre, och till och med vara ansluten dygnet runt, utan att reglerna om uppkoppling och nedkoppling respekterades. Detta innebär att det krävs bättre efterlevnad av den relevanta befintliga lagstiftningen och stärkt övervakning från arbetsinspektionernas sida samt en bedömning av huruvida den befintliga ramen är tillräcklig. Ensamstående föräldrar, varav 85 % i EU är kvinnor, var särskilt sårbara eftersom pandemin förvärrade deras redan ömtåliga balans mellan arbete och privatliv (18). |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Det finns också tecken på att kvinnor som arbetade inom krävande och konkurrensbetonade högkvalificerade sektorer, såsom inom den akademiska världen, drabbades hårdare än sina manliga kollegor (19), eftersom obetalt omsorgs- och hushållsarbete minskade deras möjligheter att vara produktiva och ytterligare undergrävde deras karriärutsikter. På samma sätt upplevde kvinnliga företagare med små och medelstora företag allvarliga tidsmässiga begränsningar utöver allvarliga ekonomiska problem i sina ansträngningar att upprätthålla sina företag under nedstängningarna (20). |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Pandemiperioden har också lett till en alarmerande ökning i våldet mot kvinnor, både fysiskt och på nätet, där offren för det sistnämnda är betydligt mer isolerade från potentiella resurser och möjligheter till hjälp (21). Våld i hemmet har ökat med en tredjedel under pandemin, när det var nödvändigt att, om möjligt, stanna hemma och arbeta hemifrån för att minska spridningen av pandemin (22). Det finns också belägg för att distansarbete har inneburit att arbetsrelaterade sexuella trakasserier har blivit vanligare på nätet. |
| --- | --- |

3.6.

4.   Distansarbete: möjligheter, risker och förutsättningar

| 4.1. | För att använda distansarbete på bästa sätt för att främja jämställdhet samt underlätta balans mellan arbete och privatliv krävs en övergripande syn på distansarbetets potentiella fördelar och risker för kvinnor och män. Utan en ordentlig jämställdhetsanalys kan politik som ser ”könsneutral” ut i själva verket vara ”könsblind” och påverka kvinnor negativt. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Möjligheterna med distansarbete inkluderar






  — | ökad flexibilitet i fråga om förläggning av arbetstiden i allmänhet och i att viss utsträckning ge enskilda personer ökade möjligheter att organisera sin tid för att uppnå förväntade resultat, |
| --- | --- | --- |

4.2.

—

ökad flexibilitet i fråga om förläggning av arbetstiden i allmänhet och i att viss utsträckning ge enskilda personer ökade möjligheter att organisera sin tid för att uppnå förväntade resultat,

| — | ökad flexibilitet när det gäller att kombinera obetalt omsorgsansvar med avlönat arbete, vilket kan förbättra deltagandet på arbetsmarknaden, |
| --- | --- |

—

ökad flexibilitet när det gäller att kombinera obetalt omsorgsansvar med avlönat arbete, vilket kan förbättra deltagandet på arbetsmarknaden,

| — | möjlighet att dela omsorgen om barn eller omsorgsberoende familjemedlemmar mer lika när båda föräldrarna distansarbetar, |
| --- | --- |

—

möjlighet att dela omsorgen om barn eller omsorgsberoende familjemedlemmar mer lika när båda föräldrarna distansarbetar,

| — | bättre integrering på arbetsmarknaden av personer som begränsas av hinder i samhället eller på arbetsplatsen, t.ex. personer med funktionsnedsättning, |
| --- | --- |

—

bättre integrering på arbetsmarknaden av personer som begränsas av hinder i samhället eller på arbetsplatsen, t.ex. personer med funktionsnedsättning,

| — | produktivitetsvinster genom större effektivitet, |
| --- | --- |

—

produktivitetsvinster genom större effektivitet,

| — | en bättre rumslig matchning mellan efterfrågan på och utbudet av arbetskraft utan behov av att flytta till annan ort; detta kan leda till att den regionala fördelningen av arbetstillfällen mellan städer och landsbygdsområden vänds (23), |
| --- | --- |

—

en bättre rumslig matchning mellan efterfrågan på och utbudet av arbetskraft utan behov av att flytta till annan ort; detta kan leda till att den regionala fördelningen av arbetstillfällen mellan städer och landsbygdsområden vänds (23),

| — | tids- och kostnadsbesparingar till följd av minskad eller helt eliminerad pendling. |
| --- | --- |

—

tids- och kostnadsbesparingar till följd av minskad eller helt eliminerad pendling.

| 4.3. | På motsvarande sätt kan följande risker förknippas med distansarbete, främst i samband med utmaningar som rör






  — | organisation av utrymme för distansarbete och förmåga att koncentrera sig på arbetet, särskilt när andra familjemedlemmar arbetar eller studerar hemifrån och när utrymmet hemma är för litet för att möjliggöra ett separat arbetsutrymme, |
| --- | --- | --- |

4.3.

—

organisation av utrymme för distansarbete och förmåga att koncentrera sig på arbetet, särskilt när andra familjemedlemmar arbetar eller studerar hemifrån och när utrymmet hemma är för litet för att möjliggöra ett separat arbetsutrymme,

| — | tillgång till lämpliga kontorsutrymmen, inklusive ergonomiska möbler, och specialiserad eller anpassad utrustning och specialiserade eller anpassade program samt utbildning, |
| --- | --- |

—

tillgång till lämpliga kontorsutrymmen, inklusive ergonomiska möbler, och specialiserad eller anpassad utrustning och specialiserade eller anpassade program samt utbildning,

| — | brist på personlig kontakt och samarbetsanda kollegor emellan och risken för att bli ”osynlig” i arbetsgemenskapen, |
| --- | --- |

—

brist på personlig kontakt och samarbetsanda kollegor emellan och risken för att bli ”osynlig” i arbetsgemenskapen,

| — | en förstärkt obalanserad fördelning av omsorgs- och hushållsarbete på grundval av stereotypa arbets- och familjeroller, |
| --- | --- |

—

en förstärkt obalanserad fördelning av omsorgs- och hushållsarbete på grundval av stereotypa arbets- och familjeroller,

| — | ökning av könsrelaterat våld och trakasserier, inbegripet trakasserier på nätet, brist på socialt stöd under isolering, |
| --- | --- |

—

ökning av könsrelaterat våld och trakasserier, inbegripet trakasserier på nätet, brist på socialt stöd under isolering,

| — | stillasittande och avsaknad av avbrott i dagliga rutiner och vanor samt press på att kombinera arbete med hushållsplikter och undvika att sudda ut gränserna mellan arbete och privatliv, vilket kan ge upphov till psykiska och fysiska hälsoproblem, inbegripet ett ökat antal fall av utbrändhet, |
| --- | --- |

—

stillasittande och avsaknad av avbrott i dagliga rutiner och vanor samt press på att kombinera arbete med hushållsplikter och undvika att sudda ut gränserna mellan arbete och privatliv, vilket kan ge upphov till psykiska och fysiska hälsoproblem, inbegripet ett ökat antal fall av utbrändhet,

| — | missbruk av de nya möjligheterna till övervakning och av personuppgifter, |
| --- | --- |

—

missbruk av de nya möjligheterna till övervakning och av personuppgifter,

| — | utmaningar med att övervaka arbetsförhållandena vid hemarbete – för både arbetsgivare och fackföreningar, |
| --- | --- |

—

utmaningar med att övervaka arbetsförhållandena vid hemarbete – för både arbetsgivare och fackföreningar,

| — | frågor som rör cybersäkerhet och den allmänna dataskyddsförordningen, |
| --- | --- |

—

frågor som rör cybersäkerhet och den allmänna dataskyddsförordningen,

| — | ökad social kontroll, |
| --- | --- |

—

ökad social kontroll,

| — | risk för längre arbetstid och alltför korta viloperioder till följd av att villkoren för uppkoppling och nedkoppling inte respekteras, |
| --- | --- |

—

risk för längre arbetstid och alltför korta viloperioder till följd av att villkoren för uppkoppling och nedkoppling inte respekteras,

| — | fackföreningarnas oförmåga eller svårigheter att skydda arbetstagarnas rättigheter, |
| --- | --- |

—

fackföreningarnas oförmåga eller svårigheter att skydda arbetstagarnas rättigheter,

| — | osäkerhet vad gäller arbetsgivarens ansvar för att säkerställa hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, arbetsvillkor och genomförande av kollektivavtal. |
| --- | --- |

—

osäkerhet vad gäller arbetsgivarens ansvar för att säkerställa hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, arbetsvillkor och genomförande av kollektivavtal.

| 4.4. | De mest konkreta förutsättningarna för distansarbete rör tillgången till nödvändig infrastruktur och teknik. Den växande konnektiviteten når inte alla – vissa grupper av kvinnor (t.ex. äldre, från socioekonomiskt missgynnade grupper, med lägre utbildning) har ojämlik tillgång till konnektivitet och digital teknik, vilket bidrar till den digitala klyftan (24). En stark offentlig politik är således nödvändig för att möjliggöra tillträde till nätverk och lokala delade utrymmen som underlättar distansarbete utanför hemmet. EESK understryker behovet av att undvika situationer där arbetstagare som arbetar på distans skulle bära kostnaden för utrustning, enligt vad som föreskrivs i arbetsmarknadsparternas ramavtal om distansarbete och relevant nationell lagstiftning, som krävs för att kunna arbeta på distans, nämligen IKT-utrustning, ergonomiska möbler, hälso- och säkerhetsåtgärder och ökade kostnader relaterade till det utrymme där arbetet utförs. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Digital kompetens och utbildning är ytterligare en viktig förutsättning för att möjliggöra distansarbete, och i detta avseende befinner sig män oftast i en bättre position än kvinnor – i endast sex medlemsstater har kvinnor högre poäng än män när det gäller internetfärdigheter (Finland, Slovenien, Litauen, Lettland, Cypern och Bulgarien) (25). Könsklyftan avseende digitala färdigheter ökar med åldern. Dessa skillnader måste också beaktas vid bedömningen av jämställdhetsaspekterna av distansarbete. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Utöver digitala färdigheter kräver distansarbete färdigheter för att anta föränderliga ledningsmetoder och arbetsorientering, vilket innebär utmaningar för både anställda och arbetsgivare, inte minst för små och medelstora företag. För att kunna leda företag och personal på distans krävs särskild ledningskompetens, flexibilitet, resiliens och innovativa sätt att organisera arbetet, eftersom distansarbete kräver resultatbaserad snarare än processbaserad ledning. Specifik utbildning bör ges för att hjälpa chefer/arbetsledare att leda distansarbetare på ett ändamålsenligt sätt. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | För arbetstagare kräver mer flexibilitet och frihet att organisera sitt arbete också starkt ansvar och engagemang samt kompetens att organisera sig själva och ett förtroendeförhållande mellan dem och deras chefer. Flera studier har visat att distansarbete inom vissa sektorer kan vara en källa till ökad produktivitet, vilket bättre kan utnyttjas genom att cheferna ges specialutbildning. Det kan höja de krav som anställda ställer på sitt eget arbete och öka effektiviteten. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Arbetstagare som arbetar på distans bör ha lika tillgång till utbildning och fortbildning och samma möjligheter till befordran och karriärutveckling. Detta är särskilt viktigt för kvinnor som är distansarbetare och som kan ha mindre tid och möjlighet att delta i karriärutvecklingsaktiviteter utanför arbetsschemat. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Under förutsättning att alla har tillgång till nödvändiga resurser och färdigheter skulle distansarbete som sådant vara en arbetsform som är tillgänglig och åtkomlig för både män och kvinnor. Tillgängliga, åtkomliga och mångsidiga offentliga omsorgstjänster av hög kvalitet till ett rimligt pris är således avgörande för att man ska kunna använda distansarbete på bästa sätt. I vissa medlemsstater finns ekonomiskt stöd och särskilda skatteincitament för att främja barnomsorg, även i hemmet, av kvalificerade yrkesutövare – något som är värt en riktmärkning. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | Distansarbete kan öka efterfrågan på vissa tjänster, men kan samtidigt leda till en försämrad situation för vissa små och medelstora företag där kvinnligt entreprenörskap dominerar och vars kunder främst är kvinnor på väg till eller från arbetet. Detta gäller t.ex. små livsmedelsaffärer och andra butiker, marknader och servicecentrum. För att minska en sådan risk skulle man behöva frångå stereotypa yrkesval. Detsamma gäller för att mildra de skillnader i möjligheterna till distansarbete för kvinnor och män som orsakas av sektoriell segregering och sektorernas olika möjlighet till distansarbete. |
| --- | --- |

4.10.

5.   Olika sätt att integrera jämställdhet

| 5.1. | Det är arbetsgivarnas sak att besluta om hur arbetet ska organiseras, men arbetsmarknadens parter kan, t.ex. genom kollektivförhandlingar, spela en viktig roll för att främja distansarbete på ett sätt som bidrar till jämställdhet, liksom till ökad produktivitet och ökat välbefinnande i arbetet. I det ramavtal om distansarbete som ingicks av de europeiska arbetsmarknadsparterna 2002 och som till 2008 genomförts av alla medlemsstater (26) fastställs det allmänna regelverket för användning av distansarbete så att arbetsgivarnas och arbetstagarnas behov tillgodoses på ett väl avvägt sätt. Social dialog är ett viktigt medel för att hantera sådana frågor som löner, arbetstid, villkor för konnektivitet, hälsa och säkerhet samt kompetensutveckling i samband med distansarbete. EESK efterlyser också spridning av bästa praxis när det gäller att göra det möjligt för kvinnor och män att kombinera arbete och familj på ett likvärdigt sätt, liksom främjande och finansiering av gemensamma åtgärder från arbetsmarknadsparternas sida. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Eftersom distansarbete bygger på teknisk infrastruktur och tekniska förbindelser understryker EESK att det är ytterst viktigt att investera i lämplig digital infrastruktur, ge tillgång till stabila digitala förbindelser och lämplig maskinvara och programvara för att möjliggöra effektivt distansarbete för alla grupper i samhället och undvika problem inom andra områden av digitaliseringen av ekonomin och samhället. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | EESK upprepar sin uppmaning om att förbättra de digitala färdigheterna för alla för att göra det möjligt för människor att reagera på och forma den digitala utvecklingen, med full utnyttjande av möjligheterna med e-lärande. Detta är en fråga om formell, informell och icke-formell utbildning och dess validering, som omfattar grundläggande utbildning, kompetenshöjning och omskolning, i linje med strategin för kontinuerligt och livslångt lärande. Särskild uppmärksamhet måste ägnas åt kvinnors kompetens, så att de också kan delta fullt ut på arbetsmarknaden samt hantera praktiska dagliga digitala angelägenheter. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | EESK betonar behovet av en ”omsorgsgiv för Europa”, eftersom investeringar i omsorgssektorn skulle säkerställa tillhandahållandet av omsorg av högre kvalitet för alla under alla skeden i livet och erkänna kvinnor och män som både jämställda inkomsttagare och jämställda omsorgsgivare. Kommittén uppmuntrar medlemsstaterna att investera i omsorgsinfrastruktur av alla slag. De nationella återhämtnings- och resiliensplanerna inom Next Generation EU ger en möjlighet att rikta investeringar till omsorgssektorn. EESK efterlyser också spridning av bästa praxis när det gäller att göra det möjligt för kvinnor och män att kombinera arbete och familj på ett likvärdigt sätt, liksom främjande och finansiering av gemensamma åtgärder från arbetsmarknadsparternas sida. EESK uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att se över Barcelonamålen (27) för att säkerställa tillgången till flexibel och diversifierad barnomsorg av hög kvalitet till ett rimligt pris (28). Kommittén understryker också vikten av att övergå från institutionsvård till samhällsbaserade och personinriktade tjänster för utsatta barn och vuxna med särskilda behov, vilket uttrycks i de gemensamma europeiska riktlinjer som offentliggjorts av kommissionen (29). |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | EESK uppmuntrar medlemsstaterna att genomföra direktivet om balans mellan arbete och privatliv på ett effektivt och snabbt sätt för att ge familjer lämpliga valmöjligheter för mer jämlik praxis, samtidigt som hänsyn tas till företagens behov, särskilt små och medelstora företag. Mindre företag, vars verksamhet per definition är beroende av ett litet arbetslags arbete, måste i ännu högre grad än andra kunna dra nytta av kontinuitet och stabilitet i sin produktionsorganisation. På grundval av de lärdomar som hittills dragits kan man överväga flexibla system för att kombinera arbete med fysisk närvaro med distansarbetsalternativ. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt villkoren för utsatta grupper av kvinnor såsom dem med funktionsnedsättning, ensamstående föräldrar, äldre, migranter och romska kvinnor. Kvinnoorganisationer och organisationer som företräder familjer måste få stöd, bland annat genom riktade åtgärder som finansieras med EU-medel och nationella medel. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | Hela spektrumet av stödtjänster bör införas i situationer där våld förekommer (eftersom våld i hemmet ökade avsevärt på grund av nedstängningsåtgärderna under pandemin (30)) samtidigt som man ser till att lagstiftningen mot våld efterlevs. EESK uppmanar medlemsstaterna att utveckla och genomföra åtgärder för att förhindra alla former av våld mot kvinnor, både fysiskt och på nätet. Det krävs kraftfullare åtgärder för att ta itu med våld och sexuella trakasserier på arbetsplatsen, även i samband med distansarbete. Om en ”säker” arbetsplats inte är tillgänglig (på grund av t.ex. distansarbete) har personer som utsätts för våld i hemmet ingen social kontroll och begränsad eller ingen tillgång till relevant information och hjälp (31). Arbetsmarknadens parter bör uppmuntras och stödjas att utarbeta policyer för att förebygga våld i hemmet, bland annat genom särskilda gemensamma åtgärder och genom att erbjuda lämpliga övervaknings- och rapporteringssystem, även och i synnerhet när arbetet utförs på distans (32). EESK välkomnar kommissionens förslag till rådets beslut om bemyndigande för medlemsstaterna att i EU:s intresse ratificera ILO:s konvention (nr 190) om våld och trakasserier från 2019. Kommittén uppmuntrar medlemsstaterna att skyndsamt ratificera konventionen (33) och uppmanar EU att engagera länder utanför EU i att göra detsamma. EESK noterar att rådet har uppmanat de medlemsstater som ännu inte har ratificerat Istanbulkonventionen att göra detta och välkomnar kommissionens avsikt, enligt handlingsplanen för den europeiska pelaren för sociala rättigheter, att föreslå lagstiftning för att bekämpa könsrelaterat våld mot kvinnor, inklusive trakasserier på arbetsplatsen på grund av kön. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | Även om distansarbete inte är någon ny arbetsform finns det fortfarande många okända konsekvenser som förtjänar extra forskning. Det skulle till exempel vara lämpligt att undersöka distansarbetets konsekvenser och förutsättningar under förhållanden som inte domineras av pandemin och med beaktande av den mer långsiktiga utvecklingen inom olika sektorer av ekonomin och samhället. Eftersom universellt utformade tekniska och sociala innovationer är avgörande för att på bästa sätt utnyttja distansarbete och samtidigt lösa problem som rör jämställdhet, uppmanar EESK till att integrera dessa ämnen i politiken för forskning, utveckling och innovation både på nationell nivå och på EU-nivå. Goda exempel på befintlig praxis i hela EU bör också samlas in och spridas för att stimulera avancerade lösningar. |
| --- | --- |

5.8.

| 5.9. | Eftersom investeringar i universellt utformad teknisk och social infrastruktur samt innovationsinfrastruktur är centrala delar av statsbudgetarna kan rätt fördelning av finansiella medel spela en avgörande roll för att främja jämställt distansarbete. EU-medel, inklusive strukturfonderna och faciliteten för återhämtning och resiliens, bör också användas för att stödja detta mål. |
| --- | --- |

5.9.

| 5.10. | Konnektivitet är ett samhällsfenomen. Praxis måste utvecklas på arbetsplatsnivå, t.ex. genom att genomföra sådana verktyg som arbetsmarknadsparternas avtal om digitalisering, även med tanke på att EU-Osha för närvarande förbereder en EU-kampanj för ett hälsosamt arbetsliv om digitalisering som inleds 2023. |
| --- | --- |

5.10.

| 5.11. | EESK hänvisar också till det självständiga ramavtalet om digitalisering (34) och uppmanar kommissionen att avsätta särskilt ekonomiskt stöd till riktade gemensamma åtgärder från arbetsmarknadsparternas sida samt stöd till organisationer i det civila samhället som bidrar till balans mellan arbete och privatliv. I det självständiga ramavtalet om digitalisering går man in på sätt att hantera frågor som rör villkoren för uppkoppling och nedkoppling i digitaliserade arbetsmiljöer, inklusive de bakomliggande orsakerna till överdriven uppkoppling och långa arbetspass, och det finns sannolikt ett brett spektrum av nationella exempel på hur ramavtalet kan genomföras, däribland sektors- eller företagsavtal och vägledande dokument. |
| --- | --- |

5.11.

| 5.12. | När det gäller nationella strategier för uppkoppling och nedkoppling har Frankrike, Belgien, Italien och Spanien antagit lagstiftning om rätten att inte vara uppkopplad, för att förtydliga rättigheterna, öka medvetenheten om behovet av att ändra arbetstidsmönstren eller till och med främja en kulturell förändring i riktning mot en sundare arbetsorganisation. Lagstiftningsförslag har lagts fram i Nederländerna och Portugal. Debatten pågår i Tyskland, Finland, Irland, Luxemburg, Litauen, Malta, Sverige och Slovenien, medan de återstående 13 medlemsstaterna inte har inlett någon sådan diskussion. Europaparlamentet röstade nyligen om en resolution om rätten att inte vara uppkopplad, där man uppmanar kommissionen att föreslå en lag som gör det möjligt för dem som arbetar digitalt att vara nedkopplade utanför arbetstid och att fastställa minimikrav för distansarbete och klargöra arbetsvillkor, arbetstider och viloperioder (35). Det finns olika uppfattningar om huruvida lagstiftning behövs, eller om befintliga bestämmelser är tillräckliga och en strategi som enbart baseras på kollektivförhandlingar bör antas. Trots att uppfattningarna går isär råder det ett relativt brett samförstånd bland arbetsmarknadens parter om att ”villkoren för uppkoppling och nedkoppling” måste fastställas och avtalas genom social dialog på företagsnivå (och/eller sektorsnivå) för att säkerställa att de är anpassade till sektorernas, företagens och övriga organisationers särskilda behov, samtidigt som även arbetstagarnas behov beaktas, särskilt deras hälsa och säkerhet. |
| --- | --- |

5.12.

| 5.13. | Dessutom måste beslutsfattarna samråda med arbetsmarknadens parter när arbets- och sysselsättningsrelaterade politiska åtgärder utformas, däribland sådana som påverkar distansarbete och dess könsbetingade konsekvenser. EESK betonar att jämställdhetsfrågor bör integreras i alla politikområden. Eftersom distansarbete också rör medborgarnas vardag samt miljö- och klimatpolitiken, bör relevanta organisationer i det civila samhället inom områden såsom kvinnor, familj, konsumenter och miljö få säga sitt vid utarbetandet av politiken. |
| --- | --- |

5.13.

| 5.14. | För att göra det möjligt för och uppmuntra den privata sektorn att förnya sig, investera i nya metoder och skapa nya arbetstillfällen på ett sätt som främjar förutsättningarna för jämställt distansarbete, är det viktigt att EU skapar gynnsamma villkor för entreprenörskap och affärsverksamhet. En framgångsrik hantering av distansarbete kräver också ett nära och smidigt samarbete mellan den offentliga och den privata sektorn på praktisk nivå. Detta är relevant till exempel på områdena digital infrastruktur, utbildning, hälso- och sjukvård och sociala tjänster samt forskning och innovation. |
| --- | --- |

5.14.

| 5.15. | Dessutom behövs ett nytt slags tänkesätt på individ- och familjenivå. Att minska och bryta ned stereotypt tänkande kräver större medvetenhet och engagemang. En organisationskultur som säkerställer medvetenhet om jämställdhetsperspektivet, såsom principer om lika lön, att alla hålls ”synliga” osv. måste också främjas aktivt, tillsammans med stödjande ledning vid utveckling och genomförande av metoder som gynnar distansarbete. Detta bör stärkas, till exempel inom ramen för genomförandet av direktivet om balans mellan arbete och privatliv, genom informationskampanjer. EESK uppmuntrar arbetsmarknadens parter och det civila samhällets organisationer att spela en central roll här genom att förespråka både icke-stereotypa familjeroller och icke-stereotypa val när det gäller studier, yrken och arbeten. Jämställdhet måste också integreras i utbildningen, från förskola och grundskola till yrkesutbildning och universitet. |
| --- | --- |

5.15.

Bryssel den 24 mars 2021.

Christa SCHWENG

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

---

(1)  Eurofounds rapport ”Living, working and COVID-19”. I jämförelse med 2018, när mindre än 5 % av de anställda regelbundet arbetade på distans och mindre än 10 % ibland, enligt uppgifter från kommissionen 2020.

1

(2)  https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/en/qanda_20_357.

2

(3)  De europeiska arbetsmarknadsparternas ramavtal om digitalisering från 2020 och om distansarbete från 2002, och kommissionens rapport om genomförandet av de europeiska arbetsmarknadsparternas ramavtal om distansarbete, COM(2008) 412 final – http://erc-online.eu/european-social-dialogue/database-european-social-dialogue-texts/

3

(4)  EUT C 237, 6.7.2018, s. 8.

4

(5)  http://erc-online.eu/european-social-dialogue/database-european-social-dialogue-texts/ och http://resourcecentre.etuc.org/.

5

(6)  Eurofounds rapport ”Living, working and COVID-19”.

6

(7)  Europaparlamentets utredningstjänst: ”Gender equality: a review in progress” – FN varnar nu för att covid-19-pandemin skulle kunna få de globala framstegen avseende jämställdhet att gå tillbaka, just vid en tidpunkt när det internationella samfundet var inställt på att ge ny stimulans på området.

7

(8)  Gender Equality Index 2020: Digitalisation and the future of work, EIGE.

8

(9)  Gender Equality Index 2020: Digitalisation and the future of work, EIGE.

9

(10)  Rapporter från UNAPL, FEPIME Catalunya och AFAEMME.

10

(11)  https://data.unwomen.org/features/covid-19-and-gender-what-do-we-know-what-do-we-need-know.

11

(12)  Europaparlamentets utredningstjänst, ”Achieving gender equality in the face of the pandemic and existing challenges”: https://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/ATAG/2021/659440/EPRS_ATA(2021)659440_EN.pdf; https://eige.europa.eu/topics/health/covid-19-and-gender-equality

12

(13)  Eurofound, 2020. ”Living, working and COVID-19”.

13

(14)  E-Survey, COVID group, Structure of Earnings Survey. Eurofound (2020), ”Teleworkability and the COVID-19 crisis: a new digital divide?”.

14

(15)  I allmänhet uppskattas omkring 37 % av arbetstillfällena i EU kunna utföras på distans (se uppgifter från Eurofound).

15

(16)  Eurofound (2021), ”COVID-19: Some implications for employment and working life”, EU:s publikationsbyrå, Luxemburg (kommande).

16

(17)  Eurofound, 2020. ”Living, Working and COVID-19”.

17

(18)  Gender Equality Index 2020: Digitalisation and the future of work, EIGE.

18

(19)  https://www.nature.com/articles/d41586-020-01294-9.

19

(20)  Rapporter från UNAPL, FEPIME Catalunya och AFAEMME.

20

(21)  https://www.opendemocracy.net/en/5050/covid19-sexual-harassment-work-online/.

21

(22)  https://www.europarl.europa.eu/news/sv/press-room/20200406IPR76610/covid-19-stopping-the-rise-in-domestic-violence-during-lockdown.

22

(23)  https://ec.europa.eu/commission/commissioners/2019-2024/suica/announcements/speech-vice-president-suica-demographic-change-eu-epc_en, https://horizon-magazine.eu/article/teleworking-here-stay-here-s-what-it-means-future-work.html.

23

(24)  https://www.oecd.org/going-digital/bridging-the-digital-gender-divide-key-messages.pdf.

24

(25)  Gender Equality Index 2020: Digitalisation and Future of Work, EIGE.

25

(26)  http://erc-online.eu/european-social-dialogue/database-european-social-dialogue-texts/.

26

(27)  I linje med den nya EU-strategin för jämställdhet 2020–2025.

27

(28)  De europeiska arbetsmarknadsparternas gemensamma uttalande om tillhandahållande av barnomsorg i EU, 24.11.2020.

28

(29)  https://deinstitutionalisationdotcom.files.wordpress.com/2017/07/guidelines-final-english.pdf/.

29

(30)  https://unric.org/en/who-warns-of-surge-of-domestic-violence-as-covid-19-cases-decrease-in-europe/; https://www.europarl.europa.eu/news/sv/press-room/20200406IPR76610/covid-19-stopping-the-rise-in-domestic-violence-during-lockdown

30

(31)  I publikationerna ”Brief no 3 – Domestic violence and its impact on the world of work” från mars 2020 presenterar ILO de höga kostnaderna för våld i hemmet för de nationella ekonomierna. https://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---dgreports/---gender/documents/briefingnote/wcms_738117.pdf).

31

(32)  För ett exempel på bästa praxis, se ”Vodafone Toolkit on domestic violence and abuse at work: Recognise, respond and refer”, https://www.vodafone.com/content/dam/vodcom/files/vodafone_domestic_violence_toolkit_2020.pdf.

32

(33)  https://ec.europa.eu/transparency/regdoc/rep/1/2020/SV/COM-2020-24-F1-SV-MAIN-PART-1.PDF.

33

(34)  https://www.ceep.eu/wp-content/uploads/2020/06/Final-22-06-20_Agreement-on-Digitalisation-2020.pdf.

34

(35)  https://www.europarl.europa.eu/news/sv/press-room/20210114IPR95618/right-to-disconnect-should-be-an-eu-wide-fundamental-right-meps-say, 472 röster för, 126 röster emot och 83 nedlagda röster.

35

---

BILAGA

Följande ändringsförslag avslogs under debatten, men fick minst en fjärdedel av rösterna (artikel 59.3 i arbetsordningen):

Punkt 4.3 – trettonde punktsatsen

Stryk punktsatsen:

| | 4.3 | På motsvarande sätt kan följande risker förknippas med distansarbete, främst i samband med utmaningar som rör

  [...]






  — | osäkerhet vad gäller arbetsgivarens ansvar för att säkerställa hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, arbetsvillkor och genomförande av kollektivavtal. |
| --- | --- | --- | --- |

4.3

[...]

—

osäkerhet vad gäller arbetsgivarens ansvar för att säkerställa hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, arbetsvillkor och genomförande av kollektivavtal.

Motivering

Det finns omfattande och heltäckande bestämmelser i unionens regelverk som säkerställer hälsa och säkerhet på arbetsplatsen vid distansarbete, inbegripet uttryckliga rättigheter och skyldigheter. Inga bevis eller ens tecken på sådan osäkerhet konstaterades i samband med utarbetandet av yttrandet.

Resultat av omröstningen:

| Röster för: | 103 |
| --- | --- |
| Röster emot: | 112 |
| Nedlagda röster: | 25 |

Röster för:

103

Röster emot:

112

Nedlagda röster:

25

Punkt 1.4

Ändra enligt följande:

| | 1.4 | EESK noterar
  anser att de befintliga rättsliga och ytterligare ramarna för distansarbete
  som är relevanta för distansarbete
  och tillräckliga. Till dessa hör arbetstidsdirektivet, direktivet om säkerhet och hälsa i arbetet, direktivet om balans mellan arbete och privatliv samt de europeiska arbetsmarknadsparternas självständiga ramavtal om distansarbete 2002, som genomförts i medlemsstaterna med hjälp av olika instrument, och om digitalisering 2020. EESK efterlyser ett snabbt och ändamålsenligt genomförande av dem och uppmanar till att ge dem ny drivkraft, bland annat genom att främja kollektivförhandlingar på nationell nivå, med inriktning på att skapa en positiv inverkan på jämställdheten.
  Kommittén noterar också att det inte finns någon konsoliderad europeisk ram för distansarbete. Europaparlamentet har angett att ”ett regelverk som syftar till att reglera villkoren för distansarbete i hela EU behövs för att säkerställa rimliga arbets- och anställningsvillkor i den digitala ekonomin, och därigenom bidra till minskad ojämlikhet och hantera problemet med fattigdom bland förvärvsarbetande”. EESK rekommenderar därför en utvärdering av de befintliga reglerna för att fastställa hur ändamålsenliga de är mot bakgrund av den snabba ökningen av distansarbete, medvetenheten om nya risker och de lärdomar som dragits. I synnerhet uppmanas arbetsmarknadens parter att se över ramavtalet om distansarbete från 2002 och ge det ny drivkraft. |
| --- | --- | --- |

1.4

Motivering

Ändringsförslaget gör texten korrektare och tydligare och anpassar den till ämnet för yttrandet.

Resultat av omröstningen:

| Röster för: | 109 |
| --- | --- |
| Röster emot: | 112 |
| Nedlagda röster: | 18 |

Röster för:

109

Röster emot:

112

Nedlagda röster:

18

Punkt 1.8

Stryk punkten:

| | 1.8 | Distansarbete medför en risk för att arbetstagare inte blir sedda i arbetsgemenskapen och går miste om formella och informella stödstrukturer, personliga kontakter med kollegor och tillgång till information. Detta kan leda till att de förbises när det gäller befordrings- och utbildningsmöjligheter och inte får viktig information om löner och befintliga arbetstagarrättigheter. För kvinnor riskerar detta att förvärra befintliga ojämlikheter mellan könen, till exempel lönegapet mellan kvinnor och män. Det förslag till direktiv om insyn i lönesättningen som kommissionen offentliggjorde den 4 mars 2021 skulle kunna vara ett viktigt sätt att åtgärda den informationsbrist som orsakas av osynlighet. |
| --- | --- | --- |

1.8

Motivering

The proposed amendment makes the text more accurate and clearer, as the elements in this point are already included both in the conclusions and recommendations and in the body of the opinion.

Resultat av omröstningen:

| Röster för: | 113 |
| --- | --- |
| Röster emot: | 125 |
| Nedlagda röster: | 13 |

Röster för:

113

Röster emot:

125

Nedlagda röster:

13

Följande punkter i sektionens yttrande ändrades i enlighet med det ändringsförslag som antogs av plenarförsamlingen, men fick minst en fjärdedel av rösterna (artikel 59.4 i arbetsordningen):

Punkt 3.4

Ändra enligt följande:

| | 3.4 | En fjärdedel av alla personer som arbetade på distans var föräldrar till barn under 12 år, och 22 % av dessa hade mycket svårare än andra grupper att koncentrera sig på arbetet och uppnå en lämplig balans mellan arbete och privatliv (17). Särskilt för kvinnor med omsorgsansvar undergrävdes arbetet hemifrån av flera faktorer, däribland bristen på tyst utrymme där arbetet kunde utföras utan avbrott, men även bristen på tid att ägna åt arbete, å ena sidan, tillsammans med tendensen att å andra sidan arbeta längre, och till och med vara ansluten dygnet runt och inte respektera villkoren för uppkoppling och nedkoppling, vilket innebär att det krävs bättre efterlevnad av den relevanta befintliga lagstiftningen och stärkt övervakning från arbetsinspektionernas sida. Ensamstående föräldrar, varav 85 % i EU är kvinnor, var särskilt sårbara eftersom pandemin förvärrade deras redan ömtåliga balans mellan arbete och privatliv (18). |
| --- | --- | --- |

3.4

Resultat av omröstningen:

| Röster för: | 120 |
| --- | --- |
| Röster emot: | 111 |
| Nedlagda röster: | 15 |

Röster för:

120

Röster emot:

111

Nedlagda röster:

15

Punkt 4.3 – trettonde punktsatsen

Ändra enligt följande:

| | 4.3 | På motsvarande sätt kan följande risker förknippas med distansarbete, främst i samband med utmaningar som rör

  [...]






  — | förhinder att kontakta fackliga representanter, |
| --- | --- | --- | --- |

4.3

[...]

—

förhinder att kontakta fackliga representanter,

[...].

Resultat av omröstningen:

| Röster för: | 124 |
| --- | --- |
| Röster emot: | 113 |
| Nedlagda röster: | 11 |

Röster för:

124

Röster emot:

113

Nedlagda röster:

11

---

(17)  Eurofound, 2020. ”Living, Working and COVID-19”.

(18)  Gender Equality Index 2020: Digitalisation and the future of work, EIGE.

---

| 9.6.2021 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 220/26 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 220/26

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Det gemensamma europeiska järnvägsområdet

(Förberedande yttrande på begäran av det portugisiska ordförandeskapet)

(2021/C 220/03)

| Föredragande: | Stefan BACK |
| --- | --- |

Föredragande:

Stefan BACK

| Remiss | Det portugisiska ordförandeskapet i Europeiska unionens råd, 26.10.2020 |
| --- | --- |
| Rättslig grund | Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt |
| Ansvarig sektion | Transporter, energi, infrastruktur och informationssamhället |
| Antagande av sektionen | 9.3.2021 |
| Antagande vid plenarsessionen | 24.3.2021 |
| Plenarsession nr | 559 |
| Resultat av omröstningen
  (för/emot/nedlagda röster) | 149/68/10 |

Remiss

Det portugisiska ordförandeskapet i Europeiska unionens råd, 26.10.2020

Rättslig grund

Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

Ansvarig sektion

Transporter, energi, infrastruktur och informationssamhället

Antagande av sektionen

9.3.2021

Antagande vid plenarsessionen

24.3.2021

Plenarsession nr

559

Resultat av omröstningen

(för/emot/nedlagda röster)

149/68/10

1.   Slutsatser och rekommendationer

Angående frågorna från det portugisiska ordförandeskapet

| 1.1. | Även om mycket har hänt inom loppet av trettio års liberalisering när det gäller öppnande av marknader och teknisk harmonisering anser EESK att mycket återstår att göra på politisk, lagstiftningsmässig och kulturell nivå. Åtgärderna måste i högre grad inriktas på utveckling, anpassning och effektivt genomförande av sociallagstiftningen. De måste syfta till att uppnå den ökade marknadsandel som anges i kommissionens strategi för hållbar och smart mobilitet och förbättra den miljömässiga och sociala hållbarheten. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Det behövs åtgärder för att underlätta gränsöverskridande trafik genom att man minskar behovet av gränskontroller och undanröjer administrativa problem och förseningar vid gränspassager. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Trafikplaneringsprioriteringarna, kapacitetsplaneringen och informationen måste förbättras för att åstadkomma såväl mer flexibilitet som optimerad kapacitetsplanering, dels vad gäller järnvägsinfrastruktur men även för exempelvis terminaler för att optimera multimodala flöden. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Det krävs investeringar i infrastruktur men även i digitalisering och modernisering av rullande materiel, till exempel digitalisering genom utbyggnad av ERTMS och automatiserade koppelsystem, inbegripet investeringar i rättvis omställning och kompetensutveckling, för att utveckla smidiga trafikflöden, optimera resursanvändningen och säkerställa sysselsättning. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | För att förbättra godstrafiken på järnväg rekommenderar EESK ytterligare åtgärder, t.ex. samarbete mellan företag och transportsätt för att i högre grad uppnå miljömässig och social hållbarhet och effektivitet, nylansering av ett europeiskt system för enstaka vagnslast, koppling mellan strategisk infrastruktur (t.ex. hamnar) och järnvägslösningar, investeringar i industrispår och involvering av större logistikföretag i en trafikomställning av deras flöden för att säkerställa socialt föredömliga beteenden inom alla transportsätt. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Med hänsyn till den offentliga skuldsättningen rekommenderar EESK ett undantag från Maastrichtkriterierna för offentliga investeringar i järnvägsinfrastruktur även efter covid-19-krisen. Insatserna för att uppmuntra investeringar i järnvägssektorn bör stärkas för att främja socialt och miljömässigt hållbara transporter. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Att utveckla infrastruktur, däribland att genomföra TEN-T-stomnätskorridorerna och godstransportkorridorerna i god tid, är avgörande och ska ges hög prioritet med avseende på finansiering och planering. Med avseende på utvecklingen av EU:s järnvägsnät efter 2030 är det särskilt viktigt att fortsätta utvecklingen av ett järnvägsnät för höghastighetståg som förbinder alla huvudstäder och större städer i EU. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EESK understryker att kvalificerade och motiverade arbetstagare och goda arbetsvillkor är mycket viktigt för en framgångsrik utveckling av järnvägstransporter. Det är därför viktigt att det finns lämplig gällande sociallagstiftning, även när det gäller utstationering av järnvägspersonal. EESK understryker i detta sammanhang vikten av en välfungerande social dialog. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Erfarenheterna från covid-19-krisen måste utnyttjas för att utveckla ett mer motståndskraftigt och effektivt järnvägssystem. Planeringen av motståndskraften måste antas i nära samråd med arbetsmarknadens parter. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Den ursprungliga statusen för infrastrukturförvaltaren har utan tvekan bidragit till att säkerställa att infrastrukturkapaciteten har fördelats på ett oberoende, rättvist och icke-diskriminerande sätt och har ökat operatörernas förtroende för att de behandlas rättvist. Senare ändringar av regelverket i Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/34/EU (1) ger dock större valmöjligheter när det gäller organisationsmodellen, med fokus på infrastrukturförvaltarens oberoende när det gäller så kallade väsentliga uppgifter (fördelning av ankomst- och avgångstider, fastställande och uppbörd av avgifter) och den insyn som möjliggörs av separata räkenskaper. De nuvarande bestämmelserna är fullt tillräckliga för att säkerställa det oberoende och den insyn som krävs för att den inre marknaden ska fungera väl. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EESK understryker att integrerade järnvägssystem kan garantera rättvis tilldelning i lika hög utsträckning som icke-integrerade system. Kommittén påpekar att många av de stora och framgångsrika järnvägsländerna i Europa har valt integrerade järnvägsföretag för att säkerställa synergier, bättre samordning, flexibilitet och en inre arbetsmarknad för att trygga sysselsättningen. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | Samordningsmekanismerna mellan infrastrukturförvaltare och operatörer samt det europeiska nätverket för infrastrukturförvaltare är mycket viktiga delar i arbetet mot en optimerad effektivitet. |
| --- | --- |

1.12.

Ytterligare slutsatser

| 1.13. | Infrastrukturförvaltare måste fokusera mer på flaskhalsar, stadsområden, gränsöverskridande förbindelser och gränsöverskridande trafikflöden och samarbete. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | Möjligheten till samordnad trafik och resurshantering på korridors- eller EU-nivå är intressant och bör utforskas som ett led i exempelvis genomförandet av godstransportkorridorerna eller som en del av TEN-T-stomnätskorridorerna. |
| --- | --- |

1.14.

| 1.15. | EESK undrar om det behövs en kulturförändring inom järnvägen och en strategi som fokuserar mycket mer på att sätta kundens behov i centrum, både när det gäller person- och godstrafik. Europaåret för järnvägen 2021 bör utnyttjas som en möjlighet att främja denna beteendeförändring och utveckla smidigare samarbete mellan operatörer och kunder och optimera utnyttjandet av de möjligheter som digitaliseringen erbjuder. |
| --- | --- |

1.15.

| 1.16. | EESK noterar att covid-19 har lett till att projekt försenats eller blockerats. Det är nu viktigt att ta igen den tid som gått förlorad. |
| --- | --- |

1.16.

| 1.17. | Det är tydligt att hänsyn bör tas till de nuvarande behoven av politiska åtgärder och av att förbättra järnvägssystemet i syfte att uppnå målen för trafikmedelsfördelningen och för att det fullt ut ska kunna bidra till ett hållbart europeiskt multimodalt transportsystem. Statligt stöd och ingripande förblir avgörande för att säkerställa samhällsviktiga tjänster även efter covid-19-krisen. |
| --- | --- |

1.17.

| 1.18. | Covid-19 har haft en negativ inverkan på alla typer av persontrafik på järnväg, och i synnerhet internationella rutter. Med beaktande av järnvägssektorns särdrag, dess intäktsförlust 2020, som uppgick till 26 miljarder euro, förlusterna 2021 och den förväntade långsamma återhämtningstakten, krävs tillräckligt och flexibelt ekonomiskt stöd till järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare. Detta stöd måste sättas in på ett ändamålsenligt sätt för att stödja utvecklingen av marknaden för järnvägstransporter och sektorns konkurrenskraft i förhållande till andra transportsätt. |
| --- | --- |

1.18.

| 1.19. | Avtal om allmän trafik är avgörande för att säkerställa tillgängliga och inkluderande passagerartjänster till överkomligt pris för alla. EESK ser direkttilldelning vid upphandling av avtal om allmän trafik som en av de mest ändamålsenliga och effektiva åtgärderna för att främja persontrafiken på järnväg. |
| --- | --- |

1.19.

| 1.20. | Europaåret för järnvägen 2021 är ett utmärkt tillfälle att analysera utvecklingen hittills och fastställa mål för framtiden. EESK efterlyser därför en objektiv analys av EU:s järnvägspolitik och dess resultat i enlighet med det mandat som anges i punkt 7.2 och i linje med de transportpolitiska mål som anges i artiklarna 90 och 91 i EUF-fördraget, med vederbörlig hänsyn till rätten till adekvata tjänster av allmänt intresse i händelse av marknadsmisslyckanden i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1370/2007 (2), artikel 14 i och protokoll 26 till EUF-fördraget och artikel 36 i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna. |
| --- | --- |

1.20.

2.   Allmänna kommentarer/det portugisiska ordförandeskapets frågor

| 2.1. | Ordförandeskapet har begärt att kommittén i yttrandet fokuserar på följande tre frågor: |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Vilka lärdomar kan dras av de tre årtionden av försök att liberalisera järnvägssektorn i EU-länderna (och Förenade kungariket)? |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Har uppdelningen av järnvägssystemet förbättrat eller skadat dess prestanda som helhet? |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Bör åtskillnaden mellan infrastrukturförvaltare och järnvägsoperatörer följa en universalmodell, eller bör en mångfald av modeller främjas? |
| --- | --- |

2.4.

3.   Det gemensamma europeiska järnvägsområdet

| 3.1. | Det gemensamma europeiska järnvägsområdet beskrevs i vitboken ”En strategi för vitalisering av gemenskapens järnvägar” från 1996. Det har genomförts genom fyra lagstiftningspaket: 2001, 2004, 2007 och 2016. Andelen godstransporter på järnväg (landtransporter) uppgick 2001 till 17,5 %, 2006 till 17,0 % och 2018 till 17,9 %. Andelen persontrafik på järnväg har utvecklats på följande sätt: 6,6 % 2007, 6,6 % 2010 och 6,9 % 2018 (alla passagerartransportslag). Endast landtransporter: 6,9 % 2007, 7,0 % 2011 och 7,9 % 2018 (3). Trots samma rättsliga ram skilde sig utvecklingen åt mellan medlemsstaterna. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Sammanfattningsvis har paketen öppnat nationella och internationella marknader för person- och godstrafik och skapat teknisk harmonisering när det gäller bl.a. krav på infrastruktur och rullande materiel, även inom det europeiska trafikstyrningssystemet för tåg (ERTMS), som framför allt ska användas på TEN-T-nätet. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Ramen säkerställer infrastrukturförvaltarnas oberoende när det gäller väsentliga uppgifter såsom fördelning av ankomst- och avgångstider och bestämmelser om separata räkenskaper för infrastrukturförvaltaren. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Lagstiftningsramen omfattar även Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/59/EG (4) om behörighetsprövning av lokförares kvalifikationer och medicinska förutsättningar, inbegripet språkkunskaper vid internationell transport och rådets direktiv 2005/47/EG (5) om villkoren för mobila arbetstagare i gränsöverskridande driftskompatibel trafik, som båda baseras på avtal mellan arbetsmarknadens parter på europeisk nivå i enlighet med artikel 155 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | I ramen föreskrivs också en nationell samordningsmekanism mellan infrastrukturförvaltare och operatörer när det gäller infrastrukturunderhåll och kapacitetsmål, intermodalitet och driftskompatibilitet, tillträde till och användning av infrastruktur samt intramodalitet och tjänstekvalitet. Ett europeiskt nätverk för infrastrukturförvaltare säkerställer samarbete och utbyte av synpunkter. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Reglerna om persontrafik innehåller bestämmelser om avtal om allmän trafik och offentlig upphandling samt en möjlighet att tillkännage allmänna regler om prissättning och servicenivåer. Kollektivtrafiken regleras genom kollektivtrafikförordningen (EG) 1370/2007 (ändrad genom förordning (EU) 2016/2338) enligt vilken avtal om allmän trafik ska tilldelas av behöriga myndigheter i enlighet med de regler som fastställs i förordningen. De omfattar behöriga myndigheters och medlemsstaters behörighet att införa sociala kriterier, sociala standarder och överföring av personal vid byte av operatör. |
| --- | --- |

3.6.

4.   Lägesrapport om genomförandet – kvarstående problem efter 30 år

| 4.1. | Nästan tre årtionden av ansträngningar för att öppna EU:s internationella och nationella marknader för godstrafik och persontrafik på järnväg och harmonisera olika tekniska bestämmelser och säkerhetsbestämmelser för att därmed skapa ett gemensamt europeiskt järnvägsområde har inte gett de övergripande resultat som eftersträvas. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Vad gäller internationella rutter för persontrafik med järnväg och utvecklingen av detta marknadssegments kapacitet bör det också erinras om att EU:s strategi för hållbar och smart mobilitet har som mål att det multimodala transeuropeiska transportnätet (TEN-T), för hållbara och smarta transporter med höghastighetsförbindelser, ska vara helt i drift senast 2050. Denna typ av förbindelser bör kunna förbinda EU:s större städer via järnvägsbaserade hållbara tjänster som gradvis och åtminstone delvis bör kunna ersätta flygförbindelser inom kontinenten. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Trots den fullständiga marknadsöppningen, åtgärder för att säkerställa fri tillgång utan diskriminering till infrastruktur, harmoniserade tekniska bestämmelser och förenklad administration uppvisar järnvägen fortfarande väsentliga brister när det gäller kapaciteten att öka sin andel av både passagerar- och godstransporterna. Ett antal problem förklaras i det arbetsdokument från kommissionens avdelningar som åtföljer kommissionens meddelande om en strategi för hållbar och smart mobilitet (arbetsdokumentet) från 2020, med ett antal förslag (6). Liknande åsikter om godstrafik framförs i Europeiska revisionsrättens särskilda rapport ”Godstransporter på järnväg i EU: ännu inte på rätt spår” från 2016. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | EESK anser att en analys som begränsas till genomförandet av EU:s rättsliga ram och en mätning av graden av marknadsöppning inte är tillräcklig för en fullständig analys och förståelse av det gemensamma europeiska järnvägsområdets brister. Kommittén efterlyser därför en bred och heltäckande analys av framgångsfaktorer och problem, med en bedömning av den nuvarande ramen, inbegripet dess inverkan på arbetsvillkoren, med beaktande av skyldigheten enligt artiklarna 90 och 91 i EUF-fördraget att upprätta en inre marknad med harmoniserade regler för internationella transporter och med fastställande av villkor för cabotage, samt artikel 14 i EUF-fördraget om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, med vederbörlig hänsyn till principerna för den inre marknaden och konkurrenslagstiftningen inom järnvägstransporter i enlighet med förordning (EG) nr 1370/2007, med beaktande av medlemsstaternas roll i detta avseende, i enlighet med protokoll 26 till EUF-fördraget och artikel 36 i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Öppnandet av marknaderna har haft blandad framgång, men det finns ett antal framgångshistorier. Österrike, Tyskland och Sverige har till exempel uppnått förbättrade resultat när det gäller trafikmedelsfördelning och den totala varumängd som transporteras på järnväg, trots den totala minskningen på EU-nivå (7). |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Det österrikiska statligt ägda järnvägsföretaget ÖBB har framgångsrikt utvecklat ett nätverk av internationella nattågsförbindelser, även om dess inhemska marknadsandel sjönk från 88,4 % till 86,5 % under 2018. Av den totala omsättningen på 2,2 miljarder euro avseende persontrafik 2019 verkar 1,4 miljarder euro röra allmän trafikplikt (8). |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Den allmänna trafikplikten är avgörande för att säkerställa tillgängliga och inkluderande passagerartjänster till överkomligt pris för alla. Marknadstillträdet är öppet för kommersiell persontrafik, ofta fjärrlinjer. Fjärrlinjer och regionala linjer kan dock inte ses separat. Alla fjärrtåg utför regionala uppgifter till förmån för passagerarna, särskilt när de stannar i förortsområden. Regionala linjer säkerställer det nödvändiga antalet passagerare och transporterar passagerare till stamlinjerna. De avlastar också stamlinjernas infrastruktur och säkerställer fördelningen i området.
  Ytterligare initiativ är på gång från medlemsstaterna för att skapa viktiga förbindelser med nya tågtjänster, inbegripet nattåg, där etablerade järnvägsföretag ska gå i bräschen för utvecklingen. Sådana planer har redan meddelats av exempelvis Tyskland (TEE 2.0), Nederländerna och Sverige. EESK anser att dessa initiativ visar hur komplext järnvägssystemet är och att fritt marknadstillträde – som funnits sedan 2010 för internationell persontrafik – inte är rätt instrument för att stimulera utvecklingen av (internationell) fjärrtrafik för passagerartransporter. Det krävs politisk vilja, politiska beslut om att prioritera miljövänliga och inkluderande lösningar samt nödvändiga investeringar och goda styrelseformer. |
| --- | --- |

4.7.

Ytterligare initiativ är på gång från medlemsstaterna för att skapa viktiga förbindelser med nya tågtjänster, inbegripet nattåg, där etablerade järnvägsföretag ska gå i bräschen för utvecklingen. Sådana planer har redan meddelats av exempelvis Tyskland (TEE 2.0), Nederländerna och Sverige. EESK anser att dessa initiativ visar hur komplext järnvägssystemet är och att fritt marknadstillträde – som funnits sedan 2010 för internationell persontrafik – inte är rätt instrument för att stimulera utvecklingen av (internationell) fjärrtrafik för passagerartransporter. Det krävs politisk vilja, politiska beslut om att prioritera miljövänliga och inkluderande lösningar samt nödvändiga investeringar och goda styrelseformer.

| 4.8. | EESK ser direkttilldelning vid upphandling av avtal om allmän trafik som en av de mest ändamålsenliga och effektiva åtgärderna för att främja persontrafiken på järnväg. Det är stommen i järnvägssystemen i t.ex. Österrike och Schweiz, som är de främsta aktörerna vad gäller marknadsandelar. EESK konstaterar dessutom att det inte finns något samband mellan graden av marknadsöppning och kundernas nöjdhetsgrad eller biljettpriserna. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Enligt ovannämnda arbetsdokument från kommissionen kvarstår dock ett antal problem när det gäller att underlätta marknadstillträde och skapa attraktiva järnvägsförbindelser. Nödvändiga förutsättningar som tas upp är: |
| --- | --- |

4.9.

| 4.9.1. | Tillgång till lämplig information så att operatörer kan lämna in fullgoda anbud i upphandlingsförfaranden, trots de ändringar som gjordes i det fjärde järnvägspaketet 2016 för att garantera anbudsgivare tillgång till adekvat information. |
| --- | --- |

4.9.1.

| 4.9.2. | Tillgång till rullande materiel är fortfarande ett stort problem för nya aktörer. Själva tillgången till rullande materiel med ett intyg som är giltigt i hela EU förblir relativt otillräcklig när det gäller rullande materiel för transport av såväl passagerare som gods. |
| --- | --- |

4.9.2.

| 4.9.3. | När det gäller tillgång till rullande materiel för passagerartransport inom ramen för den allmänna trafikplikten ges behöriga myndigheter alternativet att vidta åtgärder för att underlätta sådant tillträde om det anses nödvändigt, enligt bestämmelser i förordning (EG) nr 1370/2007 om kollektivtrafik på järnväg och väg. |
| --- | --- |

4.9.3.

| 4.9.4. | Direkt eller kombinerad biljettförsäljning för järnväg är alltjämt problematisk, särskilt när det gäller uppdaterad information om biljettpriser, bokningar och trafik. |
| --- | --- |

4.9.4.

| 4.10. | Trots att bestämmelserna i det fjärde järnvägspaketet gör det möjligt för operatörer att få ett gemensamt säkerhetsintyg från Europeiska järnvägsbyrån för verksamhet inom hela EU är ett antal regler inte harmoniserade, vilket innebär ytterligare komplexitet och kostnader för gränsöverskridande verksamhet och framför allt förseningar vid gränspassager. Att harmonisera dessa regler kan därför vara en viktig uppgift inför framtiden, och en förutsättning för framtida gemensamma digitala lösningar och automatiseringslösningar. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | EESK understryker att teknisk harmonisering och modernisering av infrastrukturen är en nyckelfaktor för att uppnå ett välfungerande gemensamt europeiskt järnvägsområde. Investeringar i modernisering av infrastrukturen och rullande materiel är mycket kostsamma. Faktum är att innovationer inom järnvägen, t.ex. höghastighetståg, har utvecklats av statligt ägda operatörer med offentligt stöd. Det finns särskilda regler för statligt stöd när det gäller forskning och innovation. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | EESK noterar att kommissionen samarbetar med järnvägssektorn och medlemsstaterna, uppenbarligen för att underlätta gränspassage längs med korridorerna för godstransporter på järnväg. Kommittén anser att det är viktigt att kommissionen gör en bred inventering av befintliga hinder, inbegripet olika problem kring attityder, och föreslår lösningar. I detta sammanhang anser EESK att arbetsmarknadens parter bör delta i kommissionens förberedande arbete. |
| --- | --- |

4.12.

| 4.13. | Ett antal specifika problem finns när det gäller godstrafik. De har gett upphov till nedanstående observationer och förslag i arbetsdokumentet. |
| --- | --- |

4.13.

| 4.13.1. | Godstransportmarknaden har förändrats. En högre andel gods som kräver både flexibilitet och en högre grad av tillförlitlighet i komplexa och värdefulla leveranskedjor innebär ofta en konkurrensnackdel för järnvägen på grund av dess brist på punktlighet, tillförlitlighet, förutsägbarhet och flexibilitet. Under första kvartalet 2018 var till exempel 50 % av tågen i den alpina godskorridoren försenade med mer än tre timmar. |
| --- | --- |

4.13.1.

| 4.13.2. | Trafikinformationen är otillräcklig, bland annat om tågens position och förväntade ankomsttider. Dessutom är kapacitet och trafikledning i allmänhet inte samordnade mellan järnvägsinfrastrukturen och anläggningar såsom terminaler. Detta förhindrar optimering av resurshantering. |
| --- | --- |

4.13.2.

| 4.13.3. | Bristen på moderna automatiserade koppelsystem inom EU, som i stor utsträckning används i resten av världen, begränsar enstaka vagnars prestanda. |
| --- | --- |

4.13.3.

| 4.13.4. | Gods är nedprioriterat vid kapacitetsplanering, såväl gränsöverskridande som nationellt. |
| --- | --- |

4.13.4.

| 4.13.5. | Långsiktig kapacitets- och tidtabellsplanering hindrar marknadsdrivna affärsmodeller och gör det omöjligt för järnvägen att tillgodose kunders kortfristiga efterfrågan. Den utbredda inhemska trafiken och bristen på gränsöverskridande planeringssamordning orsakar ytterligare problem för gränsöverskridande godstrafik. |
| --- | --- |

4.13.5.

| 4.13.6. | Låg lönsamhet minskar investeringar, och infrastrukturinvesteringar är inte tillräckligt samordnade över gränserna eller ens längs viktiga korridorer. |
| --- | --- |

4.13.6.

| 4.13.7. | Förhoppningsvis kan åtminstone delar av samordnings- och planeringsproblemen med gränsöverskridande godstrafik hanteras inom ramen för den pågående utvärderingen av förordningen om inrättande av de europeiska korridorerna för godstransport på järnväg (9). |
| --- | --- |

4.13.7.

| 4.14. | Det verkar i allmänhet finnas ett behov av att omforma styrningsprocessen för järnvägskapacitet för att göra det möjligt för operatörer att tillhandahålla tjänster utifrån kundernas behov, med tillfredställande tillförlitlighet, punktlighet och flexibilitet. Detta kräver bland annat en heltäckande bild av kapacitetshantering, som inbegriper såväl passagerare som gods, vilket skulle underlätta ett optimerat kapacitetsutnyttjande. |
| --- | --- |

4.14.

| 4.15. | Vad gäller godstransporter på järnväg framförde revisionsrätten i sin särskilda rapport om godstransporter på järnväg liknande kommentarer som kommissionen i dess arbetsdokument.
  Ett antal rekommendationer lämnas i den särskilda rapporten om förbättring av hur marknaden för godstransporter på järnväg fungerar, däribland bättre tillsyn för att bekämpa konkurrensbegränsande beteende från väletablerade aktörers och infrastrukturförvaltares sida, bättre trafikledning i korridorerna för godstransport på järnväg, resultatövervakning och bättre fokusering på infrastrukturbehov. |
| --- | --- |

4.15.

Ett antal rekommendationer lämnas i den särskilda rapporten om förbättring av hur marknaden för godstransporter på järnväg fungerar, däribland bättre tillsyn för att bekämpa konkurrensbegränsande beteende från väletablerade aktörers och infrastrukturförvaltares sida, bättre trafikledning i korridorerna för godstransport på järnväg, resultatövervakning och bättre fokusering på infrastrukturbehov.

| 4.16. | I revisionsrättens särskilda rapport lyfts även frågan om lokförare, bland annat med avseende på språkbestämmelserna enligt direktiv 2007/59/EG om behörighetsprövning av lokförare, och det föreslås att de språkkrav som fastställs i punkt 8 i bilaga VI ersätts med krav på kunskaper i ett gemensamt språk som ska användas inom den internationella järnvägstrafiken. |
| --- | --- |

4.16.

| 4.17. | I den särskilda rapporten dras slutsatsen att de strategiska och lagstiftningsmässiga frågor som identifierats måste behandlas, eftersom extra medel annars inte kommer att lösa problemen. |
| --- | --- |

4.17.

| 4.18. | Uppmärksamhet bör också riktas på ministerförklaringen om korridorer för godstransport på järnväg av den 21 september 2020, där tonvikt läggs på vikten av digitalisering och genomförande av TEN-T-stomnätskorridorerna i rätt tid samt utbyggnad av ERTMS. |
| --- | --- |

4.18.

| 4.19. | Det verkar råda allmän enighet om vikten av kvalificerad tågpersonal med goda arbetsvillkor. Detta kräver åtgärder för att förhindra den sociala dumpning inom järnvägssektorn som håller på att växa fram i och med den pågående marknadsöppningen och som också sker inom andra transportsektorer i EU. Befintliga bestämmelser, t.ex. direktivet om utstationering av arbetstagare, kan inte alltid på ett lämpligt sätt tillämpas på järnvägsarbetarnas situation eftersom de inte tar hänsyn till de specifika krav som de mycket mobila arbetstagarna inom t.ex. järnvägar har. Det gör det också svårt att säkerställa övervakning. EESK anser därför att det, precis som när det gäller vägtransporter, kan behövas särskilda regler för järnvägstransportarbetare. |
| --- | --- |

4.19.

| 4.20. | EESK noterar i detta sammanhang även de brister vad gäller sociala bestämmelser och sociallagstiftning inom järnvägssektorn och genomförandet och efterlevnaden av dem som rapporterats av de europeiska järnvägsarbetsmarknadsparterna. Det handlar bland annat om genomförandet av de sociala klausulerna i kollektivtrafikförordningen och genomförande, övervakning och efterlevnad av direktiv 2005/47/EG om arbetsvillkor för mobil personal i gränsöverskridande trafik. |
| --- | --- |

4.20.

| 4.21. | EESK stöder till fullo samsynen om vikten av kvalificerad tågpersonal med goda arbetsvillkor och noterar 2004 års avtal om kör- och vilotider för mobila arbetstagare i gränsöverskridande driftskompatibel trafik, som ingicks mellan arbetsmarknadens parter i januari 2004 inom ramen för den sociala dialogen och genomfördes genom direktiv 2005/47/EG. |
| --- | --- |

4.21.

| 4.22. | EESK noterar att arbetsmarknadens parter har enats om att fortsätta att arbeta inom ramen för den sociala dialogen för att förbättra övervakningen av genomförandet av avtalet. Genom en gemensam förklaring har de åtagit sig att främja gränsöverskridande verksamhet, undvika konkurrens som enbart bygger på skillnader i arbetsvillkor och upprätthålla lika villkor för företag som bedriver gränsöverskridande verksamhet (10).
  När det gäller direktiv 2005/47/EG har arbetsmarknadens parter betonat att en av projektets slutsatser är att en korrekt övervakning och tillämpning av avtalet på medlemsstatsnivå hindras av bristande klarhet om de nationella behöriga myndigheterna. Även i situationer där en myndighet är tydligt definierad – vanligtvis den nationella yrkesinspektionen – verkar den sakna nödvändiga resurser, kapacitet och/eller kunskap om avtalet och direktivet för att utföra sina uppgifter på ett effektivt sätt. EU måste vidta åtgärder. |
| --- | --- |

4.22.

När det gäller direktiv 2005/47/EG har arbetsmarknadens parter betonat att en av projektets slutsatser är att en korrekt övervakning och tillämpning av avtalet på medlemsstatsnivå hindras av bristande klarhet om de nationella behöriga myndigheterna. Även i situationer där en myndighet är tydligt definierad – vanligtvis den nationella yrkesinspektionen – verkar den sakna nödvändiga resurser, kapacitet och/eller kunskap om avtalet och direktivet för att utföra sina uppgifter på ett effektivt sätt. EU måste vidta åtgärder.

| 4.23. | EESK har tagit del av ett uttalande från arbetsmarknadens parter om kollektivtrafikförordningen (EG) nr 1370/2007 där man slår fast att konsekvenserna av konkurrens inte bör påverka arbetsvillkoren för personal som tillhandahåller tjänster genom att på nationell, regional eller lokal nivå kräva bindande sociala normer och/eller obligatorisk överföring av personal vid byte av operatör (11). Detta är inte tillräckligt genomfört och säkerställt i praktiken och kräver EU-åtgärder. EESK uppmanar kommissionen att noga övervaka genomförandet av dessa bestämmelser och vid behov vidta åtgärder. |
| --- | --- |

4.23.

| 4.24. | Det verkar råda allmän enighet bland operatörerna om att sektorn nu behöver tid för att smälta och anpassa sig till det fjärde järnvägspaketet. |
| --- | --- |

4.24.

5.   Covid-19-pandemikrisen – en prövning av motståndskraften

| 5.1. | Covid-19-krisen har inneburit en prövning och en utmaning för järnvägstransporter liksom för alla andra transportsektorer och för alla transportarbetare. Ett positivt konstaterande som gjorts under covid-19-pandemin är att järnvägstransporterna är tillförlitliga och säkra och att de spelar en central roll för person- och godstransporter, delvis på grund av insatser från järnvägspersonalen under mycket svåra omständigheter. Statligt stöd har hjälpt många järnvägsföretag under en svår period med minskande volymer. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Enligt uppgifter som samlats in av Europeiska järnvägsgemenskapen och infrastrukturförvaltare har covid-19 haft en negativ inverkan på alla typer av persontrafik på järnväg, i synnerhet internationella rutter. Intäktsförlusterna uppgick till 26 miljarder euro 2020 och fortsätter under de första månaderna av 2021. Det förväntas även att återhämtningen kommer att ske långsamt. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Covid-19-krisen har dock även ökat förståelsen för behovet av att utveckla förebyggande åtgärder och förbättra samstämmigheten och samordningen av nätverket och ge högre prioritet åt utvecklingen av gränsöverskridande infrastruktur (12). Pandemin har också visat att städerna spelar den viktigaste rollen när det gäller att lösa trafikproblem. De bör inte lämnas ensamma utan EU måste ägna städerna största möjliga uppmärksamhet. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Under pandemin var statsägda operatörer skyldiga att fortsätta person- och godstrafiken och samtidigt säkerställa en säker verksamhet. Statligt stöd och ingripande har ofta säkerställt att järnvägssystemet undgått kollaps, en nödvändighet för att säkerställa samhällsviktiga tjänster. |
| --- | --- |

5.4.

6.   Frågor om uppdelning som påpekats av ordförandeskapet

| 6.1. | De två frågor om uppdelning som ordförandeskapet tog upp verkar besvaras väl av bestämmelserna i kapitel II, avsnitten I och II i direktiv 2012/34/EU i dess ändrade lydelse, som syftar till att säkerställa järnvägsföretags och infrastrukturförvaltares förvaltningsmässiga oberoende (avsnitt I) och särskiljande av infrastrukturförvaltning och transportverksamheter och av olika typer av transportverksamheter (avsnitt II). |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Bestämmelserna i fråga ger en rad olika alternativ för organisationsform, så länge oberoendet för den enhet som säkerställer infrastrukturförvaltning garanteras när det gäller tilldelning av tåglägen och avgifter. Detsamma verkar gälla för skyldigheten att föra separata räkenskaper mellan infrastrukturförvaltning och operativ verksamhet och mellan passagerartransport och godstransport samt insynen i allmänna medel som betalas i allmänhetens tjänst. |
| --- | --- |

6.2.

| 6.3. | Garantin för neutralitet vid tilldelning av tåglägen och avgifter samt den insyn som föreskrivs i bestämmelserna om redovisning måste betraktas som positiva eftersom de säkerställer lika villkor och insyn. |
| --- | --- |

6.3.

| 6.4. | Det kan noteras att stora järnvägsländer som Tyskland, Polen, Italien och Österrike har behållit ett integrerat järnvägsföretag, medan infrastrukturförvaltarens oberoende säkerställs med avseende på de väsentliga uppgifterna fördelning av ankomst- och avgångstider, fastställande och uppbörd av avgifter. Frankrike har till exempel återintegrerat förvaltning och drift av infrastrukturen. De anser att det är fördelaktigt för järnvägssystemet att utnyttja synergier, garantera närmare samarbete, högre flexibilitet osv. Man bör även beakta den fördel det innebär för järnvägspersonalen att ha en stor inre arbetsmarknad, i synnerhet för säkerhetsrelaterade yrken med medicinska och psykologiska krav. |
| --- | --- |

6.4.

| 6.5. | Friheten att välja organisationsform måste dock betraktas som positiv och därför bör ingen uppdelning påtvingas medlemsstaterna. |
| --- | --- |

6.5.

7.   Avslutande kommentarer

| 7.1. | Av ovanstående framgår att det europeiska järnvägsområdet är långt ifrån perfekt. Det krävs en djupare analys av framgångsfaktorerna samt av konsekvenserna för arbetsvillkoren. I tillgängliga analyser har man undersökt problem med genomförandet av befintlig lagstiftning, inbegripet marknadstillträde, driftskompatibilitet och teknisk harmonisering, däribland ofullständig harmonisering av operativa och tekniska regler. Man har även fastställt problem med kostnader, bristande punktlighet, brist på rullande materiel som kan förflyttas inom hela EU och allmänna problem med anpassningen till en öppen marknad. Det verkar inte ha gjorts någon analys av marknadsöppningens eventuella effekter på arbetsvillkoren. Mycket skulle kunna och bör förbättras för att systemet ska fungera bättre, bli mer konkurrenskraftigt och få en större marknadsandel i hela EU, och därmed bli en fullvärdig aktör i ett effektivt miljövänligt och socialt hållbart och multimodalt transport- och rörlighetssystem som gynnar användarna och miljön. |
| --- | --- |

7.1.

| 7.2. | EESK anser att det är dags för en allmän inventering av EU:s järnvägssystem. Kommittén efterlyser därför en bred och heltäckande analys av framgångsfaktorer och problem, med en bedömning av den nuvarande ramen, inbegripet dess inverkan på arbetsvillkoren. Vi efterfrågar en opartisk bedömning med beaktande av skyldigheten enligt artiklarna 90 och 91 i EUF-fördraget att upprätta en inre marknad med harmoniserade regler för internationella transporter och med fastställande av villkor för cabotage, med vederbörlig hänsyn till bestämmelserna rörande tjänster av allmänt ekonomiskt intresse i enlighet med artikel 14 i EUF-fördraget samt protokoll 26 till EUF-fördraget och artikel 36 i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna. I analysen bör hänsyn tas till miljöaspekter och målen i den europeiska gröna given, järnvägens roll som en tjänst av allmänt intresse och för den sociala och ekonomiska sammanhållningen, järnvägens konkurrenskraft och dess funktion i ett multimodalt gränsöverskridande transportsystem som bygger på samarbete, resurseffektivitet, servicenivåer och konsument-/kundnöjdhet, i samtliga fall med särskild uppmärksamhet på hur arbetstagarnas arbetsvillkor påverkas. Europaåret för järnvägen 2021 är ett utmärkt tillfälle att analysera utvecklingen hittills och fastställa mål för framtiden. |
| --- | --- |

7.2.

Bryssel den 24 mars 2021.

Christa SCHWENG

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

---

(1)  EUT L 343, 14.12.2012, s. 32.

1

(2)  EUT L 315, 3.12.2007, s. 1.

2

(3)  Från olika EU-statistikböcker.

3

(4)  EUT L 315, 3.12.2007, s. 51.

4

(5)  EUT L 195, 27.7.2005, s. 15.

5

(6)  SWD(2020) 331 final.

6

(7)  Europeiska revisionsrättens särskilda rapport, ”Godstransporter på järnväg i EU: ännu inte på rätt spår”, punkterna 23–27, 2016.

7

(8)  ”ÖBB Holding Geschäftsbericht 2019”, s. 61, 65 och 66.

8

(9)  EUT L 276, 20.10.2010, s. 22.

9

(10)  Bedömning av genomförandet och tillämpningen av avtalet om vissa aspekter på villkoren för anlitande av mobila arbetstagare i gränsöverskridande driftskompatibel trafik inom järnvägssektorn; projektet om mobil järnvägspersonal – gemensamma slutsatser från de europeiska järnvägsarbetsmarknadsparterna CER och ETF.

10

(11)  https://www.etf-europe.org/resource/joint-cer-etf-opinion-protection-of-staff-september-2013

11

(12)  Se till exempel det tyska ministeriet för transport och digital infrastruktur, ”Folgerungen für die zukünftige Verkehrspolitik nach den Erfahrungen und dem Umgang mit der COVID-19-Pandemie” från den vetenskapliga kommittén vid ministeriet för transport och digital infrastruktur, nr 2/2020.

12

---

BILAGA

Följande ändringsförslag fick mer än en fjärdedel av rösterna, men avslogs under debatten.

Punkt 1.17

Ändra enligt följande:

| | Det är tydligt att hänsyn bör tas till de nuvarande behoven av politiska åtgärder och av att förbättra järnvägssystemet i syfte att uppnå målen för trafikmedelsfördelningen och för att det fullt ut ska kunna bidra till ett konkurrenskraftigt och hållbart europeiskt multimodalt transportsystem. Statligt stöd och ingripande förblir
  Sektorn kommer att behöva statligt stöd även under sin återhämtning från covid-19-krisen och statligt stöd för finansiering av skyldigheter i samband med den allmänna trafikplikten kommer att förbli avgörande för att säkerställa samhällsviktiga tjänster även efter covid-19-krisen. |
| --- | --- |

Det är tydligt att hänsyn bör tas till de nuvarande behoven av politiska åtgärder och av att förbättra järnvägssystemet i syfte att uppnå målen för trafikmedelsfördelningen och för att det fullt ut ska kunna bidra till ett konkurrenskraftigt och hållbart europeiskt multimodalt transportsystem. Statligt stöd och ingripande förblir
  Sektorn kommer att behöva statligt stöd även under sin återhämtning från covid-19-krisen och statligt stöd för finansiering av skyldigheter i samband med den allmänna trafikplikten kommer att förbli avgörande för att säkerställa samhällsviktiga tjänster även efter covid-19-krisen.

Resultat av omröstningen:

| Röster för: | 94 |
| --- | --- |
| Röster emot: | 119 |
| Nedlagda röster: | 7 |

Röster för:

94

Röster emot:

119

Nedlagda röster:

7

Punkt 1.18

Ändra enligt följande:

| | Avtal om allmän trafik är avgörande för att säkerställa tillgängliga och inkluderande passagerartjänster till överkomligt pris för alla. EESK ser direkttilldelning vid upphandling av avtal om allmän trafik som en av de mest ändamålsenliga och effektiva åtgärderna för att främja persontrafiken på järnväg.
  EESK noterar att det för närvarande övervägande används direkttilldelning och att regelverket utvecklas mot konkurrensutsatta upphandlingar. Kommittén förväntar sig att kommissionen tillhandahåller en analys av resultatet av denna ändrade inriktning med avseende på ekonomisk överkomlighet och servicenivåer i enlighet med artikel 11 i förordning (EG) nr 1370/2007, i dess ändrade lydelse. |
| --- | --- |

Avtal om allmän trafik är avgörande för att säkerställa tillgängliga och inkluderande passagerartjänster till överkomligt pris för alla. EESK ser direkttilldelning vid upphandling av avtal om allmän trafik som en av de mest ändamålsenliga och effektiva åtgärderna för att främja persontrafiken på järnväg.
  EESK noterar att det för närvarande övervägande används direkttilldelning och att regelverket utvecklas mot konkurrensutsatta upphandlingar. Kommittén förväntar sig att kommissionen tillhandahåller en analys av resultatet av denna ändrade inriktning med avseende på ekonomisk överkomlighet och servicenivåer i enlighet med artikel 11 i förordning (EG) nr 1370/2007, i dess ändrade lydelse.

Resultat av omröstningen:

| Röster för: | 97 |
| --- | --- |
| Röster emot: | 114 |
| Nedlagda röster: | 12 |

Röster för:

97

Röster emot:

114

Nedlagda röster:

12

Punkt 4.6

Ändra enligt följande:

| | Det finns en allmän tendens att använda den allmänna trafikplikten, med exklusiva trafikrättigheter, på bristfälliga linjer, vanligtvis regionala linjer, medan marknadstillträdet är öppet på fjärrlinjer. EESK understryker den viktiga roll som den allmänna trafikplikten spelar när det gäller att tillhandahålla tillgänglighet till rimliga priser och ombesörja en övergripande samstämmighet i järnvägssystemet för persontrafik i syfte att säkerställa tillgänglighet.
  Den allmänna trafikplikten är avgörande för att säkerställa tillgängliga och inkluderande passagerartjänster till överkomligt pris för alla. Marknadstillträdet är öppet för kommersiell persontrafik, ofta fjärrlinjer. Fjärrlinjer och regionala linjer kan dock inte ses separat. Alla fjärrtåg utför regionala uppgifter till förmån för passagerarna, särskilt när de stannar i förortsområden. Regionala linjer säkerställer det nödvändiga antalet passagerare och transporterar passagerare till stamlinjerna. De avlastar också stamlinjernas infrastruktur och säkerställer fördelningen i området.


  Ytterligare initiativ är på gång från medlemsstaterna för att skapa viktiga förbindelser med nya tågtjänster, inbegripet nattåg, där etablerade järnvägsföretag ska gå i bräschen för utvecklingen. Sådana planer har redan meddelats av exempelvis Tyskland (TEE 2.0), Nederländerna och Sverige. Konkurrensen mellan operatörerna på det italienska järnvägsnätet för höghastighetståg har lett till förbättrad servicekvalitet, billigare biljetter och högre turtäthet, vilket har resulterat i en märkbar trafikomställning från flyg till järnväg. Liknande initiativ planeras i Spanien. EESK anser att dessa initiativ visar både möjligheterna i den nuvarande ramen att skapa attraktiva och miljövänliga transportalternativ och behovet av åtgärder för att underlätta upprättandet av gränsöverskridande förbindelser.
  EESK anser att dessa initiativ visar hur komplext järnvägssystemet är och att fritt marknadstillträde – som funnits sedan 2010 för internationell persontrafik – inte är rätt instrument för att stimulera utvecklingen av (internationell) fjärrtrafik för passagerartransporter. Det krävs politisk vilja, politiska beslut om att prioritera miljövänliga och inkluderande lösningar samt nödvändiga investeringar och goda styrelseformer. |
| --- | --- |

Det finns en allmän tendens att använda den allmänna trafikplikten, med exklusiva trafikrättigheter, på bristfälliga linjer, vanligtvis regionala linjer, medan marknadstillträdet är öppet på fjärrlinjer. EESK understryker den viktiga roll som den allmänna trafikplikten spelar när det gäller att tillhandahålla tillgänglighet till rimliga priser och ombesörja en övergripande samstämmighet i järnvägssystemet för persontrafik i syfte att säkerställa tillgänglighet.
  Den allmänna trafikplikten är avgörande för att säkerställa tillgängliga och inkluderande passagerartjänster till överkomligt pris för alla. Marknadstillträdet är öppet för kommersiell persontrafik, ofta fjärrlinjer. Fjärrlinjer och regionala linjer kan dock inte ses separat. Alla fjärrtåg utför regionala uppgifter till förmån för passagerarna, särskilt när de stannar i förortsområden. Regionala linjer säkerställer det nödvändiga antalet passagerare och transporterar passagerare till stamlinjerna. De avlastar också stamlinjernas infrastruktur och säkerställer fördelningen i området.

Ytterligare initiativ är på gång från medlemsstaterna för att skapa viktiga förbindelser med nya tågtjänster, inbegripet nattåg, där etablerade järnvägsföretag ska gå i bräschen för utvecklingen. Sådana planer har redan meddelats av exempelvis Tyskland (TEE 2.0), Nederländerna och Sverige. Konkurrensen mellan operatörerna på det italienska järnvägsnätet för höghastighetståg har lett till förbättrad servicekvalitet, billigare biljetter och högre turtäthet, vilket har resulterat i en märkbar trafikomställning från flyg till järnväg. Liknande initiativ planeras i Spanien. EESK anser att dessa initiativ visar både möjligheterna i den nuvarande ramen att skapa attraktiva och miljövänliga transportalternativ och behovet av åtgärder för att underlätta upprättandet av gränsöverskridande förbindelser.
  EESK anser att dessa initiativ visar hur komplext järnvägssystemet är och att fritt marknadstillträde – som funnits sedan 2010 för internationell persontrafik – inte är rätt instrument för att stimulera utvecklingen av (internationell) fjärrtrafik för passagerartransporter. Det krävs politisk vilja, politiska beslut om att prioritera miljövänliga och inkluderande lösningar samt nödvändiga investeringar och goda styrelseformer.

Resultat av omröstningen:

| Röster för: | 104 |
| --- | --- |
| Röster emot: | 112 |
| Nedlagda röster: | 15 |

Röster för:

104

Röster emot:

112

Nedlagda röster:

15

Punkt 4.7

Ändra enligt följande:

| | EESK noterar den nuvarande dominansen för direkttilldelning vid upphandling av avtal om allmän trafik och att regelverket utvecklas i riktning mot konkurrensutsatta anbudsförfaranden. Kommittén förväntar sig att kommissionen kommer att tillhandahålla en opartisk analys av resultatet av denna ändrade inriktning med avseende på överkomlighet och servicenivåer i enlighet med artikel 11 i förordning (EG) nr 1370/2007, i dess ändrade lydelse, och att analysen också kommer att innehålla rekommendationer om ett tilldelningssystem som ger de bästa resultaten i fråga om kostnadseffektivitet för användarna.
  EESK ser direkttilldelning vid upphandling av avtal om allmän trafik som en av de mest ändamålsenliga och effektiva åtgärderna för att främja persontrafiken på järnväg. Det är stommen i järnvägssystemen i t.ex. Österrike och Schweiz, som är de främsta aktörerna vad gäller marknadsandelar. EESK konstaterar dessutom att det inte finns något samband mellan graden av marknadsöppning och kundernas nöjdhetsgrad eller biljettpriserna. |
| --- | --- |

EESK noterar den nuvarande dominansen för direkttilldelning vid upphandling av avtal om allmän trafik och att regelverket utvecklas i riktning mot konkurrensutsatta anbudsförfaranden. Kommittén förväntar sig att kommissionen kommer att tillhandahålla en opartisk analys av resultatet av denna ändrade inriktning med avseende på överkomlighet och servicenivåer i enlighet med artikel 11 i förordning (EG) nr 1370/2007, i dess ändrade lydelse, och att analysen också kommer att innehålla rekommendationer om ett tilldelningssystem som ger de bästa resultaten i fråga om kostnadseffektivitet för användarna.
  EESK ser direkttilldelning vid upphandling av avtal om allmän trafik som en av de mest ändamålsenliga och effektiva åtgärderna för att främja persontrafiken på järnväg. Det är stommen i järnvägssystemen i t.ex. Österrike och Schweiz, som är de främsta aktörerna vad gäller marknadsandelar. EESK konstaterar dessutom att det inte finns något samband mellan graden av marknadsöppning och kundernas nöjdhetsgrad eller biljettpriserna.

Resultat av omröstningen:

| Röster för: | 97 |
| --- | --- |
| Röster emot: | 114 |
| Nedlagda röster: | 12 |

Röster för:

97

Röster emot:

114

Nedlagda röster:

12

Punkt 5.3

Ändra enligt följande:

| | Under pandemin var statsägda
  kunde operatörer skyldiga att fortsätta en säker person- och godstrafiken och samtidigt säkerställa en säker verksamhet
  som de drabbades av avsevärda förluster på grund av de krympande gods- och passagerarvolymerna. Statligt stöd och åtgärder från kommissionens och medlemsstaternas sida för att stötta järnvägen ekonomiskt och i synnerhet genom att underlätta upprätthållande av väsentliga tjänster, inklusive gränsöverskridande tjänster, har gjort att nödvändig passagerartransport och nödvändiga leveranskedjor har kunnat fortsätta att fungera
  ingripande har ofta säkerställt att järnvägssystemet undgått kollaps, en nödvändighet för att säkerställa samhällsviktiga tjänster. |
| --- | --- |

Under pandemin var statsägda
  kunde operatörer skyldiga att fortsätta en säker person- och godstrafiken och samtidigt säkerställa en säker verksamhet
  som de drabbades av avsevärda förluster på grund av de krympande gods- och passagerarvolymerna. Statligt stöd och åtgärder från kommissionens och medlemsstaternas sida för att stötta järnvägen ekonomiskt och i synnerhet genom att underlätta upprätthållande av väsentliga tjänster, inklusive gränsöverskridande tjänster, har gjort att nödvändig passagerartransport och nödvändiga leveranskedjor har kunnat fortsätta att fungera
  ingripande har ofta säkerställt att järnvägssystemet undgått kollaps, en nödvändighet för att säkerställa samhällsviktiga tjänster.

Resultat av omröstningen:

| Röster för: | 94 |
| --- | --- |
| Röster emot: | 119 |
| Nedlagda röster: | 7 |

Röster för:

94

Röster emot:

119

Nedlagda röster:

7

Punkt 6.5

Ändra enligt följande:

| | Friheten att välja organisationsform måste dock betraktas som
  är positiv anser EESK därför
  och därför bör ingen uppdelning påtvingas medlemsstaterna. Kommittén menar också att den öppna dialogen mellan infrastrukturförvaltare och operatörer som infördes genom det fjärde järnvägspaketet ger ett mervärde eftersom den möjliggör utbyte av relevant information för att förbättra järnvägens och intermodalitetens funktion. |
| --- | --- |

Friheten att välja organisationsform måste dock betraktas som
  är positiv anser EESK därför
  och därför bör ingen uppdelning påtvingas medlemsstaterna. Kommittén menar också att den öppna dialogen mellan infrastrukturförvaltare och operatörer som infördes genom det fjärde järnvägspaketet ger ett mervärde eftersom den möjliggör utbyte av relevant information för att förbättra järnvägens och intermodalitetens funktion.

Resultat av omröstningen:

| Röster för: | 95 |
| --- | --- |
| Röster emot: | 118 |
| Nedlagda röster: | 12 |

Röster för:

95

Röster emot:

118

Nedlagda röster:

12

---

III Förberedande akter

Europeiska ekonomiska och sociala kommittén

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs 559:e plenarsession – INTERACTIO, 24.3.2021–25.3.2021

| 9.6.2021 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 220/38 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 220/38

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Rapport från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – 2020 års rapport om tillståndet i energiunionen i enlighet med förordning (EU) 2018/1999 om styrningen av energiunionen och av klimatåtgärder

(COM(2020) 950 final)

och Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – En EU-omfattande bedömning av nationella energi- och klimatplaner: Att driva på den gröna omställningen och främja ekonomisk återhämtning genom integrerade energi- och klimatplaner

(COM(2020) 564 final)

(2021/C 220/04)

Föredragare:TBL

| Remisser | Europeiska kommissionen, 11.11.2020 och 27.11.2020 |
| --- | --- |
| Rättslig grund | Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt |
| Ansvarig sektion | Transporter, energi, infrastruktur och informationssamhället |
| Antagande av sektionen | 9.3.2021 |
| Antagande vid plenarsessionen | 24.3.2021 |
| Plenarsession nr | 559 |
| Resultat av omröstningen
  (för/emot/nedlagda röster) | 236/4/6 |

Remisser

Europeiska kommissionen, 11.11.2020 och 27.11.2020

Rättslig grund

Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

Ansvarig sektion

Transporter, energi, infrastruktur och informationssamhället

Antagande av sektionen

9.3.2021

Antagande vid plenarsessionen

24.3.2021

Plenarsession nr

559

Resultat av omröstningen

(för/emot/nedlagda röster)

236/4/6

1.   Slutsatser och rekommendationer

| 1.1. | Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (EESK) är imponerad av hur noggrant och korrekt kommissionen dokumenterar och utvärderar utvecklingen av energiunionen. Det sätt på vilket de nationella energi- och klimatplanerna utarbetades och utvärderades visar att styrningen av energiunionen fungerar. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Kommittén är lättad över att höra att energi- och klimatmålen för 2020 till stor del har uppnåtts – även om vissa medlemsstater ligger långt under målen. Detta får dock inte leda till självbelåtenhet. Målen för de kommande 30 åren, som inleds med 2020-talet, är mycket mer ambitiösa. Omvandlingstakten måste ökas avsevärt. Samtidigt får vi inte glömma den sociala och ekonomiska situationen i de enskilda medlemsstaterna. Annars skulle den samhälleliga acceptansen för investeringar och reformer som syftar till att påskynda energiomställningen äventyras. Energiomställningen äventyras också om politikerna lovar att stora delar av samhället ska få delta, men i själva verket inte tar detta löfte på allvar och inte infriar det. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Desto viktigare är det alltså att inte bara beakta de globala (klimat)målen, utan också de specifika mål som kommissionen har fastställt för sig själv med ramstrategin för en motståndskraftig energiunion och paketet ”Ren energi för alla i EU”. I detta avseende är resultaten mycket värre. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Kommissionens viktigaste mål i ramstrategin är att medborgarna ska stå i centrum för energiunionen. I sitt meddelande om tillståndet i energiunionen nämner kommissionen inte i vilken utsträckning detta mål uppnås eller vilka strategier den kommer att anta för att uppnå det i framtiden. Detta är helt oacceptabelt för kommittén. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | I sin bedömning anser kommissionen att utvecklingen av småskalig energiproduktion inte ägnas tillräcklig uppmärksamhet i medlemsstaternas nationella energi- och klimatplaner. Detta är oroväckande. Det är en besvikelse att kommissionens enda svar på detta är en mycket allmän vädjan till medlemsstaterna. Om ambitiösa mål, som fastställs i paketet Ren energi för alla i EU och i ramstrategin för energiunionen, inte respekteras på allvar, är detta inte bara skadligt för energiunionen – trovärdigheten i EU:s politik som helhet står på spel. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EESK anser därför att kommissionen i framtida rapporter mer noggrant bör analysera nivån av och kvaliteten på genomförandet, efterlevnaden och verkställandet av det tredje energipaketet i medlemsstaterna, särskilt när det gäller hur de avser sätta ”medborgarna i centrum”. Tidigare har genomförandet av energibestämmelser försenats och ofta inte gynnat medborgarna. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | En mer kritisk ståndpunkt bör också intas när det gäller tre av energiunionens andra mål: att minska energiberoendet genom att minska energiimporten, avskaffa subventioner för klimat- och miljöskadliga energikällor och inta en ledande roll i fråga om förnybar energi, energieffektivitet och elektromobilitet. Dessa tre mål har alla saknats, vilket framgår av kommissionens meddelanden. Skälen till detta diskuteras dock inte. Man nämner inte heller vilka lärdomar man kan dra av dessa misslyckanden och vad nästa steg är, till exempel i samband med återhämtningsfonden. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EESK anser att medlemsstaternas nationella energi- och klimatplaner visar på bristande samstämmighet i den europeiska energipolitiken. EESK anser också att de flesta nationella energi- och klimatplaner är alltför ospecifika, särskilt vad gäller de viktiga frågorna om energitrygghet och rättvis omställning. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EESK uppmanar därför kommissionen att vid utvärderingen av de nationella energi- och klimatplanerna ägna större uppmärksamhet åt att strategierna för en rättvis omställning är tillräckliga, och då särskilt utvärdera i vilken utsträckning följande mål har uppnåtts:






  — | Att underlätta övergångar på arbetsmarknaden. |
| --- | --- | --- |

1.9.

—

Att underlätta övergångar på arbetsmarknaden.

| — | Att stödja arbetstagare som förlorar sina arbeten till följd av utfasning av fossila bränslen (åtminstone bör ett förlorat arbete kompenseras med ett annat likvärdigt arbete). |
| --- | --- |

—

Att stödja arbetstagare som förlorar sina arbeten till följd av utfasning av fossila bränslen (åtminstone bör ett förlorat arbete kompenseras med ett annat likvärdigt arbete).

| — | Att bekämpa energifattigdom och kompensera för degressiva fördelningseffekter. |
| --- | --- |

—

Att bekämpa energifattigdom och kompensera för degressiva fördelningseffekter.

| — | Att utnyttja den regionala ekonomiska potential som uppstår genom förnybara energikällor och nya former för delaktighet i elproduktion. |
| --- | --- |

—

Att utnyttja den regionala ekonomiska potential som uppstår genom förnybara energikällor och nya former för delaktighet i elproduktion.

2.   Allmänna synpunkter på kommissionens dokument

| 2.1. | Kommissionen lade fram sitt meddelande En ramstrategi för en motståndskraftig energiunion med en framåtblickande klimatpolitik (1) den 25 februari 2015. Strategin omfattade följande mål:






  — | Energitrygghet, inbegripet genom att minska beroendet av energiimport. |
| --- | --- | --- |

2.1.

—

Energitrygghet, inbegripet genom att minska beroendet av energiimport.

| — | En helt integrerad europeisk energimarknad. |
| --- | --- |

—

En helt integrerad europeisk energimarknad.

| — | En hållbar, koldioxidsnål och klimatvänlig ekonomi. |
| --- | --- |

—

En hållbar, koldioxidsnål och klimatvänlig ekonomi.

| — | Forskning, innovation och konkurrenskraft för att göra det möjligt för Europa att bli världsledande inom förnybar energi. |
| --- | --- |

—

Forskning, innovation och konkurrenskraft för att göra det möjligt för Europa att bli världsledande inom förnybar energi.

| — | Att de europeiska arbetstagarna har de nödvändiga färdigheterna för morgondagens energisystem. |
| --- | --- |

—

Att de europeiska arbetstagarna har de nödvändiga färdigheterna för morgondagens energisystem.

| — | Att skapa förtroende bland investerare genom prissignaler som återspeglar långsiktiga behov och politiska mål. |
| --- | --- |

—

Att skapa förtroende bland investerare genom prissignaler som återspeglar långsiktiga behov och politiska mål.

| 2.2. | Viktigast av allt, som kommissionen då uttryckte det, var strävandet efter ”en energiunion med medborgarna som centrum på en marknad, där de aktivt tar ett eget ansvar för energiomställningen och drar nytta av den nya tekniken för att sänka energikostnaderna, samtidigt som utsatta konsumenter också får skydd”. Kommissionen identifierade också berörda parters deltagande i utformningen av energiunionen som en prioritering och en socialt rättvis övergång som en grundläggande princip för att hantera energiomställningen. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Kommissionen förklarade vidare att energiunionen behövde en integrerad styrnings- och övervakningsprocess. EU har antagit en rättslig grund för detta genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1999 (2) om styrningen av energiunionen. Detta kräver att medlemsstaterna regelbundet lämnar in nationella energi- och klimatplaner, som bör innehålla en beskrivning av deras bidrag till uppnåendet av energiunionen. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | I sin rapport från 2020 om tillståndet i energiunionen anger kommissionen nu de framsteg som gjorts under följande fem rubriker:






  — | Utfasning av fossila bränslen (inbegripet utveckling av förnybar energi). |
| --- | --- | --- |

2.4.

—

Utfasning av fossila bränslen (inbegripet utveckling av förnybar energi).

| — | Energieffektivitet, med särskild hänsyn till principen om att ”sätta energieffektivitet främst”. |
| --- | --- |

—

Energieffektivitet, med särskild hänsyn till principen om att ”sätta energieffektivitet främst”.

| — | Energitrygghet (inklusive nedskärning av EU:s energiimport, ökad flexibilitet och större resiliens i nationella energisystem). |
| --- | --- |

—

Energitrygghet (inklusive nedskärning av EU:s energiimport, ökad flexibilitet och större resiliens i nationella energisystem).

| — | Inre marknader för energi. |
| --- | --- |

—

Inre marknader för energi.

| — | Forskning, innovation och konkurrenskraft |
| --- | --- |

—

Forskning, innovation och konkurrenskraft

I rapporten tas även ämnet ”Energiunionen i den gröna givens bredare perspektiv” upp.

| 2.5. | För att gå vidare med detta lägger kommissionen fram idéer om ”riktning mot en grön återhämtning och en hållbar ekonomi”, med en inledande undersökning av de befintliga strategierna för integrering av energisystemet och utvecklingen av vätgas i Europa. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Kommissionen motiverar också behovet av att öka minskningsmålet för koldioxidutsläpp till minst 55 % jämfört med 1990, och tillkännager en strategi för att minska metanutsläppen och en ”vision för havsbaserad energi”. Den kritiserar i detta sammanhang de strategier som medlemsstaterna lagt fram i sina nationella energi- och klimatplaner för att de ofta är otydliga och kortfattade. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | På det stora hela anser kommissionen att situationen fortfarande inte är tillfredsställande, även om det noteras att målen för 2020 för utbyggnaden av förnybar energi i EU till stor del har uppnåtts. Det krävs dock fortfarande ”större framsteg” i vissa medlemsstater. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Kommissionen efterlyser fler insatser för energieffektivitet. Betydande brister noteras särskilt vad gäller renovering av byggnader. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | Rapporten åtföljs, för första gången, av en detaljerad analys av energisubventioner (3), där det tydligt anges a) att det fortfarande finns ett behov av ”[b]ättre uppgifter om energisubventioner” (4) och b) att ”[d]et finns ett tydligt behov av att öka ansträngningarna för att minska subventioner” till fossila bränslen. De rättsliga instrument som för närvarande finns på EU-nivå beskrivs som otillräckliga. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | Att investeringarna i forskning och innovation inom denna sektor i EU-27 har minskat och att Europa släpar efter enormt i jämförelse med andra ekonomiska regioner betecknas också som ”inte uppmuntrande”. Kommissionen tillkännager insatser på områden såsom batterilagringssystem och vätgas för att återuppliva forskning och innovation och motverka den minskning av investeringar som har noterats på nationell nivå. |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | Det noteras att kostnaden för energiimport har stigit igen under de senaste åren (till mer än 330 miljarder euro per år), vilket har lett till en vändning av den tidigare nedåtgående trenden. |
| --- | --- |

2.11.

| 2.12. | Kommissionen avslutar sin rapport genom att bekräfta att Europa efter covid-19-utbrottet står inför en unik möjlighet till investeringar som kan stödja återhämtningen i EU:s ekonomi och samtidigt påskynda den gröna och digitala omställningen. |
| --- | --- |

2.12.

| 2.13. | I sitt meddelande ”En EU-omfattande bedömning av nationella energi- och klimatplaner” drar kommissionen en positiv slutsats, eftersom framstegen i fråga om minskade växthusgasutsläpp och utveckling av förnybar energi gjorde det möjligt att 2021 väsentligt höja de motsvarande målen för 2030. Å andra sidan ser kommissionen en enorm brist på energieffektivitet, investeringar i forskning och innovation. För att åtgärda dessa brister drar kommissionen slutsatsen att medlemsstaterna måste reagera på de nya finansieringsmöjligheterna inom den fleråriga budgetramen och faciliteten för återhämtning och resiliens. |
| --- | --- |

2.13.

3.   EESK:s allmänna kommentarer

| 3.1. | För det första förtjänar kommissionen uttryckligt beröm: den detaljnivå med vilken den driver styrningen av energiunionen framåt, vilket återspeglas i de omfattande dokumenten (inklusive bilagor), visar på en hög grad av allvar. Och detta är mycket riktigt avgörande, med tanke på att de klimatförändringsmål som hittills har fastställts, och som ska skärpas, bara uppfylls knappt, om de alls gör det. Målet att uppnå klimatneutralitet i EU senast 2050 är av epokgörande betydelse och kräver strategisk planering och samordning – möjligen i historiskt unik utsträckning – av mycket olika politiska strategier som med råge måste överträffa det som hittills har beslutats. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Med detta i åtanke håller EESK helt med kommissionen när den understryker behovet av att medlemsstaterna utan dröjsmål måste utveckla och genomföra tydligare strategier. I samband med detta måste de ta större hänsyn till de samhälleliga, sysselsättningsmässiga och kompetensrelaterade konsekvenserna och andra fördelningseffekter av energiomställningen, och de måste förklara hur de ska ta itu med motsvarande utmaningar. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Kommissionens huvudsakliga slutsatser är förståeliga och förtjänar stöd. Detta gäller särskilt slutsatsen att framsteg mot att uppnå målen i fråga om minskade utsläpp av växthusgaser, ökad energieffektivitet och utveckling av förnybara energikällor utgör en språngbräda för den höjda ambitionsnivån. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EESK håller också med kommissionen om att det behövs ytterligare drivkraft. Det skulle dock ha varit önskvärt att kommissionen klargjorde vilken form denna ytterligare drivkraft skulle ha. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Det verkar också logiskt att kommissionen kopplar utvecklingen av energiunionen till den europeiska gröna given och den pandemirelaterade återhämtningspolitiken, av vilka ingendera var aktuell när den strategiska ramen för energiunionen och förordningen om styrning utformades. EESK betonar att den europeiska energiunionen utgör en idealisk grund för insatser som gynnar den gröna given. Det skulle ha varit desto viktigare att i den nuvarande översynen bättre identifiera de framväxande bristerna och att utarbeta motstrategier. Detta har inte skett i minst tre fall, vilka kommer att behandlas nedan. |
| --- | --- |

3.5.

Underlåtenhet att genomföra målet ”en energiunion med medborgarna som centrum”

| 3.6. | Såsom anges i punkt 2.2 fastställde kommissionen vikten av medborgarledd och medborgarcentrerad politik som det viktigaste (!) målet i ramstrategin för energiunionen. Detta mål borde därmed också ha getts särskild uppmärksamhet i rapporten om tillståndet i energiunionen, särskilt genom specifika förslag om öppet och aktivt deltagande och engagemang av medborgare, arbetsmarknadens parter och berörda parter i beslutsprocesser, t.ex. nationella energi- och klimatplaner, och aktivt deltagande på marknaden. Deltagandeaspekten nämns dock inte ens i rapporten, och man överväger inte heller om de åtgärder som föreslås för framtiden uttryckligen tjänar detta mål. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Problemet visar sig för närvarande också i bland annat den strategi för integrering av energisystemet som kommissionen har lagt fram, där medborgarna endast förekommer i form av konsumenter, och inte som aktiva marknadsaktörer. Även när det gäller de prioriteringar som kommissionen (5) har angett, nämligen vätgasstrategin och den aviserade ”visionen för havsbaserad energi”, är det svårt att föreställa sig att medborgarnas delaktighet ens är möjlig eller planerad. Att kommissionen i meddelandet om bedömning av nationella energi- och klimatplaner framhåller att den har för avsikt att använda EU:s inrättade finansieringsmekanism för förnybar energi för att i synnerhet främja havsbaserad teknik måste därför väcka stark kritik. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Genom att göra detta ignorerar kommissionen EU-lagstiftningen, eftersom det i skäl 43 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/944 (6) om den inre marknaden för el anges att ”småskalig energiproduktion [är] ett ändamålsenligt och kostnadseffektivt sätt att tillgodose människors behov och förväntningar”. [...] Genom att direkt engagera konsumenterna visar dessa initiativ sin potential när det gäller att på ett integrerat sätt underlätta införandet av ny teknik och nya förbrukningsmönster, inklusive smarta distributionsnät och efterfrågeflexibilitet. Småskalig energiproduktion kan också främja energieffektivitet på hushållsnivå och bidra till kampen mot energifattigdom genom minskad förbrukning och lägre tariffer. [...] När sådana initiativ har varit framgångsrika har de gett en ekonomisk, social och miljömässig fördel för samhället.” Enligt den europeiska lagstiftarens uppfattning har alltså småskalig energiproduktion kapacitet att åtgärda ett antal av de brister som beklagas i kommissionens dokument, vilket gör det än mer obegripligt att kommissionen inte bemödar sig med att behandla detta i sina egna dokument. Det finns en gapande klyfta mellan ambition och verklighet, och EESK kan inte se någon verklig kommissionsstrategi för att göra medborgarna till aktiva partner. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | Samma kritik kan dock också riktas mot största delen av medlemsstaterna, som enligt artikel 20 i styrningsförordningen (EU) 2018/1999 bör utforska småskalig energiproduktion i sina nationella energi- och klimatplaner. Kommissionen noterar i sin bedömning att medlemsstaterna helt eller delvis har misslyckats med att göra detta. EESK uppmanar kommissionen att föreslå mer specifika bestämmelser för att främja småskalig energiproduktion i den kommande översynen av direktivet om förnybar energi. |
| --- | --- |

3.9.

Underlåtenhet att genomföra målet ”försörjningstrygghet/minskning av energiimport”

| 3.10. | Ett strategiskt mål för energiunionen är att öka energitryggheten, bland annat genom att minska energiimporten. Kommissionen noterar mer eller mindre i förbigående bristen på uppenbara framsteg: utgifterna för energiimport har tvärtemot återigen ökat. Den ökande betydelsen av vätgas skulle till och med kunna bidra till att öka importen ännu mera i framtiden, eftersom kommissionen medvetet räknar med import i sin vätgasstrategi! EESK förväntar sig att kommissionen ger en tydlig förklaring till detta. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | EESK anser också att principen om europeisk solidaritet bör följas för att säkerställa oundviklig energiimport. Nationellt agerande på egen hand såsom gasledningsprojektet Nord Stream 2 kan äventyra inte bara klimatskyddet utan också försörjningstryggheten. Agerande av det slag som undergräver den europeiska solidariteten äventyrar medborgarnas förtroende för EU och EU:s anseende i tredjeländer. |
| --- | --- |

3.11.

Underlåtenhet att genomföra målet ”innovation, globalt ledarskap”

| 3.12. | Bilden är också dyster när det gäller innovation. Baserat på beskrivningen av investeringar i forskning, innovation och patentansökningar som ges i rapporten om tillståndet i energiunionen hämmas energiunionens fullständiga ambition om en global ledarposition. Mot bakgrund av detta oroväckande konstaterande är det nödvändigt att göra en noggrann och djupgående felanalys, så att orsaken till den negativa trenden kan kartläggas på ett nyanserat och noggrant sätt. Konkreta motåtgärder bör utarbetas på grundval av detta. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | Mot bakgrund av vad som beskrivs i punkterna 3.6–3.11 måste det sägas mycket tydligt: det räcker inte att kasta ut samma mantran om och om igen ifall inga konkreta åtgärder vidtas. Om detta fortsätter kommer trovärdigheten i EU:s politik att äventyras. Faktum är att det i alla tillgängliga dokument från kommissionen, inklusive strategin för integrering av energisystemet och vätgas, saknas konkreta åtgärder som skulle kunna bidra till att uppnå de mål som det hänvisas till ovan. |
| --- | --- |

3.13.

Energiunionens social- och regionalpolitiska relevans

| 3.14. | I kapitlen 2.6 och 3.3 i rapporten om tillståndet i energiunionen lägger kommissionen också fram ett antal socialpolitiska överväganden. Dessa är sunda och EESK stöder i synnerhet kopplingen av stöd för återhämtningen efter covid-19-pandemin till klimat- och energipolitiska mål. Åtgärderna för en rättvis omställning syftar också till och ligger till grund för att framgångsrikt involvera allmänheten i uppnåendet av målen för klimat- och energipolitiken. Huruvida detta verkligen kommer att bidra till att uppfylla principen om att inte lämna någon på efterkälken kommer i synnerhet att bero på hur enskilda instrument fungerar och finansieras och hur de specifikt genomförs på nationell nivå. |
| --- | --- |

3.14.

| 3.15. | Såsom uttrycks i tidigare yttranden (7) är EESK övertygat om att resurserna för social och regional sammanhållning och återhämtning inte bara måste utnyttjas för att stödja begränsning av klimatförändringar och energiomställningen, utan att klimat- och energipolitiken också måste (och kan) utformas för att främja social och regional sammanhållning. Sådana strategier finns redan. Vissa av dem nämns till och med i meddelandet om bedömning av nationella energi- och klimatplaner, såsom projekt för att bygga solcellsanläggningar på platser i Grekland och Portugal som tidigare använts för brunkolsbrytning, eller det mycket strategiska stödet till prosumenter i Litauen. Dessa exempel är dock långt ifrån allmän praxis eller vanliga. |
| --- | --- |

3.15.

| 3.16. | Risken finns därmed att energiomställningen ökar de sociala och regionala skillnaderna, till exempel om kommissionen som planerat genomför integrationen av energisystemet, utvecklingen av vätgasinfrastrukturen och främjandet av havsbaserad energi och samtidigt främjar centralistiska strategier till nackdel för decentraliserade sådana. |
| --- | --- |

3.16.

| 3.17. | Under alla omständigheter är det problematiskt att utöka den centraliserade och decentraliserade infrastrukturen parallellt med varandra och detta riskerar att orsaka missriktade investeringar. Det råder till exempel konkurrens mellan ett omfattande nät av vätgasledningar och utvecklingen av lågtemperatursystem för fjärrvärme, vilken efterlyses i kommissionens meddelande om bedömning av nationella energi- och klimatplaner. Av detta skäl, och för att öka investeringstryggheten, har EESK därför begärt att nödvändiga grundläggande beslut ska fattas (8). Dessa är också av strategisk betydelse för energiunionens framgång, men tas ändå inte upp i de dokument som diskuteras här. |
| --- | --- |

3.17.

| 3.18. | Liksom i nästan alla senaste energipolitiska dokument från kommissionen spelar digitaliseringen ingen roll i rapporten om tillståndet i energiunionen. Ändå öppnar digitaliseringen upp intressanta koncept såsom smarta mikronät och smarta marknader, mikrohandel, virtuella kraftverk och så vidare. Alla dessa kan bidra till ökad effektivitet och prestanda på den inre energimarknaden, bland annat genom att stärka de aktiva konsumenternas roll. Kommissionen har, om än något kortfattat, tagit upp detta i ramstrategin för energiunionen (9). Att kommissionen bortser från denna aspekt i rapporten om tillståndet i energiunionen är obegripligt, särskilt eftersom användningen av digital teknik måste undersökas noggrant med avseende på teknikens användbarhet och potentiella etiska problem, särskilt när det gäller datasuveränitet. |
| --- | --- |

3.18.

| 3.19. | Det bör dock under alla omständigheter säkerställas att digitaliseringen utformas i slutanvändarnas intresse. Medborgarna väntar fortfarande på att ökad digitalisering ska leda till förbättrade tjänster, såsom dagligt leverantörsbyte, omedelbar återkoppling på felaktiga mätare eller misstänkta användningsmönster och sömlösa förfaranden för att ansluta sin egen produktion till nätet. |
| --- | --- |

3.19.

4.   Särskilda kommentarer

Kapitlet ”Utfasning av fossila bränslen” i rapporten om tillståndet i energiunionen

| 4.1. | Kommissionen påpekar med rätta att det finns många fördelar med användning av förnybar energi. Vem som gynnas av dessa beror dock i hög grad på om energiomställningen i princip är decentraliserad eller centraliserad (10). Kommissionen yttrar sig inte om detta i sin rapport. |
| --- | --- |

4.1.

Kapitlet ”Energitrygghet” i rapporten om tillståndet i energiunionen

| 4.2. | Kommissionen riktar med rätta stor uppmärksamhet på frågan om försörjningstrygghet och, i detta sammanhang, energitryggheten. Dess betydelse för ekonomin är trots allt omätbar. Utöver den klassiska frågan om importberoende måste man först och främst beakta motståndskraften mot externa attacker, såsom it-brottslighet. De senaste forskningsresultaten (11) visar att den bästa strategin för hög motståndskraft är att stärka decentraliserade strukturer som har fristående kapacitet. Kommissionen bör ta större hänsyn till dessa resultat. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Det råder ingen som helst tvekan om att grön vätgas i framtiden kommer att bidra till ett säkert europeiskt energisystem. EESK hänvisar till sina yttranden ”Vätgasstrategin” (12) och ”EU-strategi för integrering av energisystemet” (13). |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Inte heller här får vi bara tänka på storskalig teknik (inklusive utvecklingen av infrastruktur för import av vätgas). Det finns en rad innovativa, miljövänliga och framför allt regionala och lokala lösningar som kan genomföras direkt på plats (inklusive produktion av regional vätgas eller syntetiska e-bränslen). Detta kommer att öka försörjningstryggheten, minska importberoendet och främja lokal sysselsättning i form av gröna jobb och mervärde i regionerna. Mikroföretag samt små och medelstora företag bör också ges möjlighet att delta i och dra nytta av den gröna given, vilket också kommer att öka acceptansen för den gröna given och energiomställningen. |
| --- | --- |

4.4.

Kapitlet ”Inre marknader för energi” i rapporten om tillståndet i energiunionen och lägesrapporten om den inre energimarknaden

| 4.5. | Kommissionen förklarar att paketet om ren energi införde mer gynnsamma arrangemang för att uppmuntra konsumenterna att delta på energimarknaderna och skapa lika villkor för nya aktörer. I själva verket är dock de enda bestämmelserna som är relevanta här de som finns i direktivet om den inre marknaden för el. I vilken utsträckning medlemsstaterna faktiskt har införlivat dessa bestämmelser kan ännu inte fastställas. Kommissionens slutsats är därför förhastad. EESK efterlyser en seriös utvärdering av det viktiga målet om konsumentdeltagande, inbegripet med avseende på fördelningspolitikens effekter när det gäller låginkomsthushålls deltagande. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Kommissionen understryker vikten av marknadsprissignaler, inte minst för investerare. Detta är utan tvekan en viktig aspekt. Här behövs dock ett mer nyanserat synsätt. De flesta grossistmarknader för el anger kortsiktiga priser. Huruvida dessa sänder några signaler till investerare är en omtvistad fråga inom energiekonomi. EESK har påpekat detta i tidigare yttranden (14). Därför är det i detta sammanhang inte lämpligt att kommissionen utan åtskillnad hänvisar till en ”inre marknad för energi”. En ny marknadsmodell, åtminstone inom elsektorn, är nödvändig för att energiunionen ska bli framgångsrik. Det räcker inte med ett fullständigt balansansvar enbart för förnybar energi. EESK uppmanar därför kommissionen att lägga fram sina idéer om en ny marknadsmodell så snart som möjligt. Det bör också säkerställas att samma villkor gäller för alla marknadsaktörer på balansmarknaderna. Detta är också av avgörande betydelse för en framgångsrik integrering av energisystemet (15). |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Samtidigt bör man komma ihåg att målen om försörjningstrygghet och klimatneutralitet inte kan uppnås enbart genom prissignaler. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | I lägesrapporten om den inre marknaden för energi understryker kommissionen på ett korrekt sätt att möjliggörande av konkurrens inom produktion och leverans måste förbli en prioritering för medlemsstaternas och EU:s energipolitik. Men vad exakt detta i praktiken innebär är fortfarande öppet för hypoteser. Att hävda att endast marknadskoppling kan driva fram konkurrens är felaktigt och återspeglar inte EU-lagstiftningen som den kommer till uttryck i paketet om ren energi. Vid tillämpningen av principerna om kapacitetstilldelning och hantering av överbelastning i artikel 16 i elförordningen bör medlemsstaternas geografiska läge beaktas, vilket också skulle kunna motivera en förlängning av tidsfristen för att installera kapacitet. I vilket fall som helst är marknadstillträde, särskilt för mindre aktörer, särskilt viktigt för aktiv konkurrens. Bland annat digitaliseringen har mycket att erbjuda i detta avseende. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Kommissionen anger också i lägesrapporten om den inre marknaden för energi att även om värmekraftverk, t.ex. gaseldade kraftverk med kraftvärme, kan ge systemet stor flexibilitet så kan dåligt utformade kapacitetsmekanismer allvarligt snedvrida den inre marknaden. I detta avseende hänvisar kommittén till den ståndpunkt som den uttryckte i yttrandet TEN/625. Kommissionen uppmanas att göra en kritisk utvärdering av de kapacitetsmekanismer som finns i medlemsstaterna, inbegripet när det gäller efterlevnaden av bestämmelserna i artikel 22 i förordningen om den inre marknaden för el, som bland annat föreskriver en tröskel på 550 g koldioxid per kWh. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | Kommissionen anger i lägesrapporten om den inre marknaden för energi att systemansvariga för överförings- eller distributionssystem generellt uteslöts från ägande och drift av ellagringssystem. EESK har i princip välkomnat detta beslut (16), vilket bör göra det möjligt för systemansvariga för distributionssystem att äga och driva ellagringssystem i nätets intresse. Dessutom anser EESK att detta måste gå hand i hand med en förstärkning av smarta marknader, så att lagringsoperatörerna har anledning att följa nätoperatörernas signaler och konfigurera sin lagring på ett sätt som tjänar systemet. Nätoperatörerna behöver ges incitament för att sända signalerna. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | Distributionsnäten spelar en avgörande roll för införandet av smarta marknader och överlag för en framgångsrik energiomställning. I framtiden måste därför unionens energipolitik vara mer inriktad på att modernisera dem. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | EESK håller med kommissionen om att det främsta syftet med rådets energiskattedirektiv 2003/96/EG (17) inte längre uppnås. Kommittén ställer sig därför bakom kommissionens avsikt och efterlyser en ambitiös omarbetning av detta direktiv och andra mekanismer för att fasa ut subventioner för fossila bränslen och internalisera externa kostnader. |
| --- | --- |

4.12.

| 4.13. | EESK betonar återigen frågan om energifattigdom och uppmanar kommissionen att vidta särskilda åtgärder som går utöver de abstrakta riktlinjerna för definition och en observationsgrupp. EESK har upprepade gånger betonat att ett utbrett medborgardeltagande i energisektorn är ett av flera sätt att åtgärda denna situation. |
| --- | --- |

4.13.

| 4.14. | I detta sammanhang bekräftar EESK sin ståndpunkt att ett tudelat energisamhälle bör undvikas till varje pris. Vi kan inte ha en situation där endast välmående och tekniskt välutrustade hushåll gynnas av energiomställningen och alla andra måste bära kostnaderna. Medborgare som lever i energifattigdom är vanligtvis inte de starkaste politiskt sett. Kommissionen bör därför göra mer för att se till att medlemsstaterna aktivt strävar efter att ta itu med energifattigdomen på ett effektivt sätt: både den energirenoveringsvåg som eftersträvas inom byggsektorn och medborgarnas aktiva engagemang i produktionen av förnybar el kan bidra till att lindra detta problem. Det bör också noteras att en eventuell utvidgning av handeln med utsläppsrätter till uppvärmnings- och transportsektorerna kan få konsekvenser för fördelningsrättvisan. |
| --- | --- |

4.14.

Kapitlet ”Forskning, innovation och konkurrenskraft” i rapporten om tillståndet i energiunionen

| 4.15. | EESK befarar att en orsak till EU:s eftersläpning på vissa områden, såsom solceller och litiumjonbatterier, är otillräcklig efterfrågan. EESK uppmanar därför kommissionen att bredda sin strategi: EU behöver aktiva industripolitiska initiativ för att sätta stopp för Kinas dominerande ställning på marknaden. Till exempel kommissionens förslag till förordning om batterier är ett steg i rätt riktning. Dessutom bör decentraliserade strukturer stärkas i det framtida energisystemet. Detta för att det exempelvis stimulerar efterfrågan på batterier, skapar stordriftsfördelar och därmed gör batterier prismässigt attraktiva. |
| --- | --- |

4.15.

Kapitlet ”Energiunionen i den gröna givens bredare perspektiv” i rapporten om tillståndet i energiunionen

| 4.16. | EESK stöder kommissionens strävan att främja ambitiösa klimatavtal över hela världen. Detta kräver att en utjämningstull införs vid gränserna i kombination med ett ambitiöst och konkret införlivande av klimatförändringsmål (och andra hållbarhetsmål) i internationella handelsavtal (18). |
| --- | --- |

4.16.

Meddelandet om bedömning av nationella energi- och klimatplaner

| 4.17. | EESK förstår inte varför kommissionen begränsar sin kritik av underskattandet av potentialen för förnybar energi till offshore-sektorn. Kommittén uppmanar kommissionen att överge sin egen ensidiga preferens för offshoreteknik på bekostnad av solcells- och vindkraft på land och att utforma sina egna utvecklingsstrategier för de två sistnämnda. |
| --- | --- |

4.17.

| 4.18. | EESK välkomnar kommissionens erkännande av de förnybara energikällornas potential att skapa sysselsättning. Kommittén betonar dock att denna potential inte automatiskt kommer att utnyttjas fullt ut, utan att det krävs en aktiv politik, särskilt vad gäller kvaliteten på arbetstillfällena. Det är här fullkomligt obegripligt att kommissionen fäster så liten uppmärksamhet på solceller, i synnerhet som denna sektor, såsom anges i meddelandet, är den mest sysselsättningsintensiva. |
| --- | --- |

4.18.

| 4.19. | EESK uppmanar kommissionen att i den kommande översynen av direktivet om förnybar energi utarbeta upphandlingsregler för att göra det lättare för gemenskaper för förnybar energi och små och medelstora företag att lämna anbud. |
| --- | --- |

4.19.

| 4.20. | EESK håller med kommissionen om att investeringar i lågtemperatursystem för fjärrvärme är brådskande. Ett initiativ i detta syfte bör inledas. |
| --- | --- |

4.20.

| 4.21. | Koldioxidminskningar är ett viktigt instrument för att begränsa klimatförändringarna. De farhågor som uttrycks i medlemsstaternas nationella energi- och klimatplaner om att öka de naturliga störningarna måste dock tas på allvar. LULUCF-krediter bör därför endast ses som ett komplement till andra begränsningsalternativ. |
| --- | --- |

4.21.

Bryssel den 24 mars 2021.

Christa SCHWENG

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

---

(1)  COM(2015) 80 final.

1

(2)  EUT L 328, 21.12.2018, s. 1.

2

(3)  COM(2020) 950 final, bilaga 2.

3

(4)  Detta är förvånande, med tanke på att man i över trettio år har talat om behovet av att fasa ut miljöskadliga subventioner i EU.

4

(5)  Och det tyska ordförandeskapet.

5

(6)  EUT L 158, 14.6.2019, s. 125.

6

(7)  EUT C 47, 11.2.2020, s. 30 och EUT C 62, 15.2.2019, s. 269.

7

(8)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 85.

8

(9)  COM(2015) 80 final, s. 13.

9

(10)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 85.

10

(11)  Se Hirschl, B., Aretz, A., Bost, M., Tapia, M., och Gößling-Reisemann, S. (2018): Vulnerabilität und Resilienz des digitalen Stromsystems. Schlussbericht. Berlin, Bremen, kan laddas ned på www.strom-resilienz.de.

11

Vulnerabilität und Resilienz des digitalen Stromsystems

(12)  EUT C 123, 9.4.2021, s. 30.

12

(13)  EUT C 123, 9.4.2021, s. 22.

13

(14)  EUT C 82, 3.3.2016, s. 13.

14

(15)  EUT C 364, 28.10.2020, s. 158.

15

(16)  EUT C 288, 31.8.2017, s. 91.

16

(17)  EUT L 283, 31.10.2003, s. 51.

17

(18)  EUT C 81, 2.3.2018, s. 44.

18

---

| 9.6.2021 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 220/47 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 220/47

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén om en EU-strategi för att minska metanutsläppen

(COM(2020) 663 final)

(2021/C 220/05)

| Föredragande: | Udo HEMMERLING |
| --- | --- |

Föredragande:

Udo HEMMERLING

| Remiss | Europeiska kommissionen, 27.11.2020 |
| --- | --- |
| Rättslig grund | Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt |
| Ansvarig sektion | Transporter, energi, infrastruktur och informationssamhället |
| Antagande av sektionen | 9.3.2021 |
| Antagande vid plenarsession | 24.3.2021 |
| Plenarsession nr | 559 |
| Resultat av omröstningen
  (för/emot/nedlagda röster) | 252/5/4 |

Remiss

Europeiska kommissionen, 27.11.2020

Rättslig grund

Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

Ansvarig sektion

Transporter, energi, infrastruktur och informationssamhället

Antagande av sektionen

9.3.2021

Antagande vid plenarsession

24.3.2021

Plenarsession nr

559

Resultat av omröstningen

(för/emot/nedlagda röster)

252/5/4

1.   Slutsatser och rekommendationer

| 1.1. | Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (EESK) stöder målet och den allmänna inriktningen i EU:s metanstrategi på en ytterligare betydande minskning av metanutsläppen för att skydda klimatet. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Det är rimligt att fokusera på de sektorer som släpper ut väsentliga mängder metan, dvs. jordbruk, energi och avfallshantering. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Metanstrategin bör kopplas till strategierna för bioekonomin och för den cirkulära ekonomin. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Kommittén stöder helhjärtat tonvikten på en bättre mätning av metanutsläppen och på internationella begränsningsinitiativ. Metanutsläppen kommer ofta från decentraliserade och diffusa källor längs de internationella produktions- och leveranskedjorna.
  Följande tillägg föreslås till EU:s metanstrategi: |
| --- | --- |

1.4.

Följande tillägg föreslås till EU:s metanstrategi:

| 1.5. | De i hög grad diffusa metankällorna och den komplexa mätningen av metanutsläpp gör det ofta svårt att övervaka utsläppen. Den förbättrade övervakningen bör utvecklas på ett konsekvent och jämförbart sätt för relevanta sektorer som jordbruk, energi, avfall och kemisk industri.
  Det är mycket svårt och ofta omöjligt att direkt inkludera diffusa metanutsläpp i ett system för handel med växthusgaser eller att prissätta dem direkt. I den mån som en mätning av punktutsläpp är möjlig bör detta dock eftersträvas, varvid samma metod bör tillämpas för alla utsläppssektorer. |
| --- | --- |

1.5.

Det är mycket svårt och ofta omöjligt att direkt inkludera diffusa metanutsläpp i ett system för handel med växthusgaser eller att prissätta dem direkt. I den mån som en mätning av punktutsläpp är möjlig bör detta dock eftersträvas, varvid samma metod bör tillämpas för alla utsläppssektorer.

| 1.6. | Medlemsstaterna bör i sina klimatplaner ange läget och potentialen för användning av biogas från flytgödsel och gödsel, från biologiskt avfall, från spillvatten, från deponier eller i form av gruvgas samt fastställa åtgärder för att öka användningen av dessa. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Jordbruket har fortfarande stora möjligheter att minska metanutsläppen, särskilt genom rötning av flytgödsel och gödsel i biogasanläggningar, samt att göra framsteg när det gäller utfodring och uppfödning av nyttodjur och utsläppssnål användning av gödselmedel. Denna potential bör konkretiseras ytterligare som en del av genomförandet av EU:s metanstrategi. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | När det gäller avfallshantering bör separat insamling och återvinning av bioavfall gradvis bli normen i hela EU. Detta skapar förutsättningar för att ytterligare undvika metanutsläpp inom denna sektor. |
| --- | --- |

1.8.

2.   Sammanfattning av kommissionens metanstrategi

| 2.1. | Metan står för 10,5 % av EU:s totala utsläpp av växthusgaser på 3,76 miljarder ton koldioxidekvivalenter (2018). Metanutsläppen har kunnat minskas med nästan 34 % sedan 1990. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | I metanstrategin behandlas de viktigaste antropogena metanutläppen samt utsläppssektorerna – jordbruket (53 % av EU:s metanutsläpp), avfall (26 % av EU:s metanutsläpp) och energi (19 % av EU:s metanutsläpp) – och begränsningsåtgärder föreslås för varje sektor. Naturliga metanutsläpp, t.ex. från vilda idisslare eller från sumpmarker, ingår följaktligen inte i strategin. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Globala minskningar av metanutsläppen kan ge ett viktigt bidrag till begränsningen av klimatförändringarna. Om dagens globala metanutsläpp halverades skulle det ge en global nedkylningseffekt på 0,18 oC till 2050. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | EU står för 5 % av världens metanutsläpp. EU ger via sin import av fossil gas, olja och kol i hög grad upphov till ytterligare metanutsläpp i tredjeländer. Därför föreslår kommissionen att åtgärder ska vidtas för att minska dessa utsläpp längs de internationella leveranskedjorna. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Kommissionen föreslår att mätningen och rapporteringen av metanutsläpp ska förbättras avsevärt. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | I metanstrategin går man inte specifikt in på det aktuella kunskapsläget om metanets särskilda effekter som kortlivad växthusgas (se punkt 3). |
| --- | --- |

2.6.

3.   Kunskapsläget om metanets klimatpåverkan och konsekvenserna för klimatneutralitetspolitiken

| 3.1. | En av de grundläggande egenskaperna hos metan (CH4) som växthusgas är att den har en relativt kort livslängd och bryts ned till vatten (H2O) och koldioxid (CO2) i atmosfären på cirka 12 år. Detta har betydande konsekvenser för dess klimatpåverkan och för jämförelsen med koldioxid, som används som referens för klimatavtrycket. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Koldioxid är stabilt i atmosfären och bryts, i motsats till metan, inte ned, varför koldioxid även betecknas som en långlivad växthusgas (”stock gas”). Det leder till att koldioxidutsläppen, t.ex. från förbränning av fossila bränslen (under i övrigt oförändrade förhållanden), fortsätter att ackumuleras i atmosfären, vilket ständigt ökar koncentrationen av koldioxid. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | I motsats till detta utjämnas utsläppen av kortlivade växthusgaser (”flow gases”) såsom metan genom sin naturliga nedbrytningsprocess. Den korta livslängden leder alltså till att utsläppen uppvägs av upptag, vilket ger en stabil atmosfärisk koncentration om utsläppen är stabila. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Utöver metanets korta livstid är dess ursprung också avgörande för klimateffekten, eftersom nedbrytningen av metan ger upphov till CO2-växthusgas. Den koldioxid som uppstår vid nedbrytningen av biogen metan (t.ex. från matsmältningen hos idisslare eller från sumprisodling) togs med hjälp av fotosyntes tidigare upp från atmosfären av växande växter, och befinner sig därför i princip i ett kretslopp, vilket innebär att koncentrationen av koldioxid i atmosfären inte förändras. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Nedbrytningen av fossil metan (t.ex. från naturgas, olja eller kol) till koldioxid och vatten utgör däremot ytterligare en koldioxidkälla och ökar därmed koldioxidkoncentration i atmosfären. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Dessa egenskaper hos metan får en rad konsekvenser för klimateffekterna och klimatpolitikens utformning. Det gäller särskilt klimatneutralitetsmålet. Oförändrade utsläpp av (biogen) metan som kortlivad växthusgas leder på medellång sikt till en konstant metankoncentration i atmosfären, med en konstant strålningseffekt på klimatsystemet och följaktligen en konstant temperaturpåverkan. Om metanutsläppen minskar sjunker koncentrationen i atmosfären, vilket leder till en minskad strålningseffekt och därmed en lägre temperatur (kylningseffekt). |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Å andra sidan leder oförändrade koldioxidutsläpp till en ökning av koldioxidkoncentrationen i atmosfären så länge som koldioxid släpps ut. Även efter det att koldioxidutsläppen har upphört finns den åstadkomna koncentrationen av koldioxid kvar i atmosfären, vilket leder till en fortsatt strålningseffekt och en permanent uppvärmning. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | För att uppnå en klimatneutral effekt krävs det därför olika strategier för kort- och långlivade växthusgaser. För att den permanenta temperaturökning som orsakas av den fortsatta CO2-strålningseffekten ska återställas till temperaturnivån före koldioxidutsläppen måste CO2-koncentrationen i atmosfären aktivt minskas med sänkor. Eller, för att hålla temperaturnivån stabil vid kontinuerliga (oundvikliga) CO2-utsläpp måste samma mängd koldioxid som tillförs atmosfären kontinuerligt avlägsnas från den (nettonollutsläpp). Detta återspeglas i målet om nettonollutsläpp av växthusgaser. En klimatneutral effekt uppnås dock för (biogena) metankällor redan vid stabila utsläpp, medan en utjämning av de metanutsläpp som omräknas i koldioxidekvivalenter leder till en kylningseffekt genom att växthusgaser avlägsnas från atmosfären. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | Nettonollutsläpp uttryckt i koldioxidekvivalenter är därför inte någon lämplig politisk strategi för den kortlivade växthusgasen metan. Till exempel innehåller Nya Zeelands ”Zero Carbon Act” en särskild bedömning av metanutsläpp. Klimateffekterna av kortlivade växthusgaser bör återspeglas med ett lämpligare mått i växthusgasbalansräkningarna. (Se det arbete som utförs vid universitet i Oxford: https://iopscience.iop.org/article/10.1088/1748-9326/ab6d7e). |
| --- | --- |

3.9.

4.   Minskade metanutsläpp – ytterligare kommentarer

| 4.1. | Förändringar i konsumenternas beteende har definitivt potential att minska utsläppen av växthusgaser. Detta gäller även kosten – särskilt rekommendationen att minska konsumtionen av animaliska produkter. I klimatpolitiken bör man dock komma ihåg att det i ett öppet samhälle handlar om frivilliga förändringar i människors vanor och livsstil. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Inom jordbruket bör man inte bara titta på metoder för att minska metanutsläppen från djurhållningen utan även beakta kopplingarna till markanvändningen. Idisslare är i praktiken den viktigaste grundförutsättningen för användning och bevarande av gräsmark. Att bevara gräsmark är i sin tur mycket viktigt ur ett klimatpolitiskt perspektiv med tanke på koldioxidkoncentrationen i myllan. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | När det gäller metangaser från deponier, reningsverk eller nedlagda kolgruvor har vissa EU-länder ännu inga heltäckande åtgärder för insamling och energianvändning. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | När det gäller avfallsinsamling har många medlemsstater ännu inte heltäckande system för separat insamling och återvinning av biogent avfall. Detta förhindrar ett maximalt undvikande av metanutsläpp från kompostering eller rötning (biogas) vid bearbetning av biologiskt avfall. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | När det gäller import av fossila bränslen som naturgas, olja och kol ställer EU ännu inte några särskilda krav på natur-, miljö- och klimatskydd. Att, som aviserat, fastställa krav på minskade metanutsläpp bör ingå i ett bredare initiativ för att minska miljöavtrycket från denna energiimport i anslutning till den gröna given. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | För att få en heltäckande bild bör naturliga metanutsläpp också identifieras indikativt inom ramen för en utökad övervakning av antropogena metanutsläpp. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Forskning, utveckling och ytterligare marknadsspridning av teknik för att minska metanutsläpp bör främjas i europeiska nätverk under medverkan av näringslivets och arbetsmarknadens parter. |
| --- | --- |

4.7.

Bryssel den 24 mars 2021.

Christa SCHWENG

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

---

| 9.6.2021 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 220/51 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 220/51

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om riktlinjer för transeuropeisk energiinfrastruktur och om upphävande av förordning (EU) nr 347/2013

(COM(2020) 824 final – 2020/0360 (COD))

(2021/C 220/06)

| Föredragande: | Philippe Charry |
| --- | --- |

Föredragande:

Philippe Charry

| Remiss | Europaparlamentet, 18.1.2021
  Europeiska unionens råd, 19.1.2021 |
| --- | --- |
| Rättslig grund | Artiklarna 172 och 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt |
| Ansvarig sektion | Sektionen för transporter, energi, infrastruktur och informationssamhället |
| Antagande av sektionen | 9.3.2021 |
| Antagande vid plenarsessionen | 24.3.2021 |
| Plenarsession nr | 559 |
| Resultat av omröstningen
  (för/emot/nedlagda röster) | 252/3/5 |

Remiss

Europaparlamentet, 18.1.2021

Europeiska unionens råd, 19.1.2021

Rättslig grund

Artiklarna 172 och 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

Ansvarig sektion

Sektionen för transporter, energi, infrastruktur och informationssamhället

Antagande av sektionen

9.3.2021

Antagande vid plenarsessionen

24.3.2021

Plenarsession nr

559

Resultat av omröstningen

(för/emot/nedlagda röster)

252/3/5

1.   Slutsatser och rekommendationer

| 1.1. | EESK ser positivt på att EU:s regler om transeuropeiska energinät (TEN-E) anpassas till den gröna givens mål till förmån för ”[r]en och trygg energiförsörjning till rimligt pris”, vilket i synnerhet inbegriper minskning av energisystemets koldioxidutsläpp, omställning till klimatneutralitet, utveckling av förnybar energi, energieffektivitet och förebyggande av risken för energifattigdom. Därför tas hänsyn till faktumet att Europa behöver ett energisystem som säkerställer energiförsörjningstrygghet för samtliga EU-länder och tillgång till energi till rimligt pris för alla på grundval av snabb elektrifiering som går hand i hand med en fördubbling av produktionen av förnybar energi. EESK uppmanar till att de rättsliga grunder som föreslås för förordningen ska kompletteras med en uttrycklig hänvisning till artikel 194 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EESK påminner om att det är nödvändigt att uppnå samtliga av de energipolitiska mål som genomförs med hjälp av TEN-E-förordningen. Med tanke på att energinäten har en grundläggande roll för att upprätthålla balans och motståndskraft inom samt utveckla energisystemet efterlyser EESK att förordningen på ett tydligare sätt ska ingå i en dynamisk integration av energisystemet, i syfte att främja alla former av koldioxidsnål energi, och att alla former av desintegration ska förhindras. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EESK uppmanar kommissionen, rådet och Europaparlamentet att främja energikällor utan koldioxidutsläpp, med hänsyn till teknikneutraliteten. Kommittén efterlyser även stöd till de insatser som görs inom ramen för projektet med den internationella termonukleära experimentreaktorn (Iter) för att uppnå ren energi till rimligt pris för alla efter 2050. Kommittén efterlyser projekt som går ut på att skapa nödvändiga förutsättningar för vätgasens och fusionens tidevarv. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EESK anser att man bör prioritera innovation och utformning av energinät som syftar till att minska energiförluster med koppling till överföring. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | När det gäller havsbaserad vindkraft anser EESK att man bör prioritera projekt för radiell anslutning och en övergripande miljöbedömning av denna teknik. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EESK uppmanar till att projekt som berör infrastruktur för överföring av naturgas inte ska uteslutas från förordningens kriterier för stödberättigande eftersom de är projekt av gemensamt intresse och projekt av ömsesidigt intresse. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Kommittén vill att man i förslaget till förordning använder formuleringen ”förnybar och/eller koldioxidsnål” i stället för ”förnybar” i kriterierna för stödberättigande för projekt av gemensamt intresse och projekt av ömsesidigt intresse. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EESK vill att förordningen uttryckligen ska hänvisa till gemenskapens mål om att säkerställa energiförsörjning för alla till rimligt pris och säkerställa en hög nivå av kvalitet och säkerhet samt likabehandling och främjande av allmän tillgång och användarnas rättigheter. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | När det gäller styrning uppmanar EESK till att kommissionens användning av delegerade akter begränsas till ett absolut minimum och att det införs en flerpartsstyrning som inbegriper företrädare för det civila samhället: branschorganisationer, fackföreningar, användarorganisationer etc. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EESK föreslår att förordningen inför ett ansvarsområde på gemenskapsnivå när det gäller finansiering av projekt av gemensamt intresse, genom att kombinera finansieringsmodeller utan att rangordna dem. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | I syfte att säkerställa styrningen av systemets allmänna balans och kontinuitet i tillhandahållandet av överföringsnät för extra hög spänning på EU-nivå uppmanar EESK kommissionen att undersöka möjligheten att införa en transeuropeisk operatör för elöverföringsnät för extra hög spänning som är både integrerad och decentraliserad. |
| --- | --- |

1.11.

2.   Allmänna kommentarer

| 2.1. | Kommissionen föreslår en översyn av förordningen om transeuropeiska energinät (TEN-E). |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | I Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 347/2013 (1), som antogs 2013, fastställdes regler för utveckling av och driftskompatibilitet mellan de transeuropeiska energinäten. I förslaget betonar kommissionen att förordningen har bidragit till att uppnå EU:s energipolitiska mål, som syftar till att öka sammanlänkningarna av energinät i hela EU. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | I kommissionens utvärdering drogs dock slutsatsen ”att den nuvarande ramen inte har kunnat visa tillräcklig flexibilitet för att anpassa sig till ändrade EU-politiska mål med tiden”, vilket var anledningen till att kommissionen föreslog en översyn av förordningen i fråga. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Genom uppdateringen ändras i synnerhet villkoren för urval av projekt av gemensamt intresse med avseende på finansiering från EU, i synnerhet skyldigheten att uppfylla hållbarhetskriteriet och respektera principen om att ”inte orsaka skada” i enlighet med den gröna given. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Genom förslaget ändras de infrastrukturkategorier som är stödberättigade inom ramen för TEN-E-politiken, i och med att stödet till olje- och gasinfrastruktur avskaffas. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | I förslaget läggs särskild tonvikt vid elnät till havs och deras integration med elnät på land tack vare införandet av en enda kontaktpunkt. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Syftet är bättre ta fasta på infrastruktur för vätgas, däribland transporter och vissa typer av elektrolysanläggningar. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Förslaget till förordning främjar utveckling av smarta elnät i syfte att stödja snabb elektrifiering och öka produktionen av förnybar el. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | Nya bestämmelser syftar till att uppmuntra investeringar i smarta nät för att integrera rena gaser (såsom biogas och förnybar vätgas) i befintliga nät. Uppmärksamhet ägnas åt moderniseringen av elnät och nät för lagring och transport av koldioxid. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | Nya bestämmelser föreslås i syfte att bättre stödja projekt för sammanlänkning med tredjeländer – t.ex. med länderna på västra Balkan – projekt av ömsesidigt intresse, som bidrar till EU:s övergripande energi- och klimatmål när det gäller försörjningstrygghet och minskade koldioxidutsläpp. |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | Genom förslaget ses ramen för styrning över i syfte att förbättra infrastrukturplaneringen och se till att den överensstämmer med klimatmålen och principerna för integrering av energisystem i EU. Syftet är att säkerställa ett ökat deltagande av berörda parter under hela processen, stärka rollen för Europeiska unionens byrå för samarbete mellan energitillsynsmyndigheter (Acer) och stärka tillsynen från kommissionens sida. |
| --- | --- |

2.11.

| 2.12. | Vidare föreslås olika åtgärder som syftar till att förenkla de administrativa förfarandena för att påskynda projektens genomförande. |
| --- | --- |

2.12.

3.   Särskilda kommentarer

| 3.1. | Det förslag som behandlas är en del av EU:s energipolitik såsom den definieras i fördragen (2), förordningen om styrningen av energiunionen (3), utvecklingen av transeuropeiska nät (4) samt ett betydande ”paket” som fastställer EU:s nya strategi: ”ställa om EU till ett rättvist och välmående samhälle med en modern, resurseffektiv och konkurrenskraftig ekonomi” (5). EU har således för avsikt att kombinera gemenskapens mål – energimarknadens funktion, försörjningstrygghet, energieffektivitet, energibesparing, utveckling av förnybar energi, bekämpning av klimatförändringarna, sammanlänkning av nät – och att samtidigt ”inte påverka en medlemsstats rätt att bestämma villkoren för utnyttjandet av dess energikällor, dess val mellan olika energikällor eller energiförsörjningens allmänna struktur”. EESK uppmanar också till att den föreslagna rättsliga grunden för förordningen kompletteras med en uttrycklig hänvisning till artikel 194 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EESK ser positivt på att EU:s regler anpassas till den gröna givens mål till förmån för ”[r]en och trygg energiförsörjning till rimligt pris”, vilket i synnerhet inbegriper minskning av energisystemets koldioxidutsläpp, omställning till klimatneutralitet, utveckling av förnybar energi, energieffektivitet och förebyggande av risken för energifattigdom. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EESK ställer sig bakom målet att uppnå klimatneutralitet senast 2050 och en kraftigare minskning av växthusgasutsläpp fram till 2030. Därför tas hänsyn till faktumet att Europa behöver ett energisystem som säkerställer energiförsörjningstrygghet för samtliga EU-länder och tillgång till energi till rimligt pris för alla på grundval av snabb elektrifiering som går hand i hand med en fördubbling av produktionen av förnybar energi och säkerställer minskade koldioxidutsläpp i gassektorn och ökad användning av innovativa lösningar. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | I meddelandet ”Kraft till en klimatneutral ekonomi: En EU-strategi för integrering av energisystemet” (6) betonar kommissionen att faktumet ”att energisystemet planeras och drivs på ett samordnat sätt ’som en helhet’, med kopplingar mellan olika energibärare, infrastrukturer och förbrukarsektorer – är vägen mot en effektiv, ekonomiskt överkomlig och djupgående utfasning av fossila bränslen i den europeiska ekonomin”. Dessutom framhåller kommissionen att ”[d]agens energisystem [fortfarande] bygger [...] på flera parallella, vertikala och fasta värdekedjor från specifika energiresurser till specifika slutanvändarsektorer” och att ”[d]enna uppbyggnad i separata sektorer [...] inte [leder] till en klimatneutral ekonomi”. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Mellan år 1950 och 1970 fanns det integrerade energisystem (produktion–överföring–distribution) på nationell och regional nivå, sektorsvis eller på mer allmän nivå i samtliga länder i Europa. Från och med 1980-talet ledde inrättandet av inre marknader i Europa, på grundval av de fyra grundläggande fria rörligheterna, till en rad olika former av ”desintegration” och konkurrensutsättning, med målet att främja kvalitet och effektivitet till förmån för konsumenterna. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EESK stöder strategin för integrering, vilken bör främja alla dimensioner av EU:s energipolitik. Det innefattar att gradvis återuppbygga integreringar och avbryta alla nya initiativ till desintegration, vilka skulle öka förekomsten av ”separata sektorer” när målet i själva verket är att säkerställa att energisystemet planeras och drivs på ett samordnat sätt. Kommittén anser att förordningen ska ingå i en dynamisk integration av energisystemet och att det bör sättas stopp för alla former av desintegration. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EESK påminner om att det är nödvändigt att uppnå samtliga av de energipolitiska mål som genomförs genom TEN-E-förordningen. Energinäten säkerställer förbindelserna mellan producenter och användare. De utgör i någon mening energisystemets ”reaktorhärd”. Det föreliggande förslaget till förordning skulle gynnas av att i högre utsträckning utgöra en del av denna dynamiska integration, däribland utvecklingen av ”prosumenter” och kooperativ, och av att inte begränsas till en försiktig hänvisning i skäl 13 (det hänvisas till ”integrering av energisystem”, men förslaget sätter inte transeuropeisk energiinfrastruktur i samband med denna dynamiska strategi för samordnad planering och drift), för att det huvudsakliga målet ska nås – dvs. balans i, motståndskraft hos och utveckling av energisystemet. Med detta syfte i åtanke är det lämpligt att klargöra omfattningen av utvecklingen av sammanlänkningskapaciteten mellan varje medlemsstat, där fokus bör ligga mer på att undanröja flaskhalsar än på allmänna medelvärden (10 % år 2020, 15 % år 2030). EESK anser att det förslag som har lagts fram i högsta grad brister när det gäller ambitionsnivå och resurser. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | EESK uppmanar kommissionen, rådet och Europaparlamentet att främja energikällor utan koldioxidutsläpp, med hänsyn till teknikneutraliteten. Kommittén stöder även de insatser som görs inom ramen för projektet med den internationella termonukleära experimentreaktorn (Iter) för att uppnå ren energi till rimligt pris för alla efter 2050. När energinät utformas bör fokus ligga på innovativ och effektiv infrastruktur och på att minska de höga kostnaderna för energiförluster med koppling till överföring. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | EESK förstår varför man lägger vikt vid havsbaserad vindkraft i förslaget till förordning. Kommittén skulle vilja se att projekt för radiell anslutning prioriteras. EESK vill att en omfattande miljöbedömning görs för all havsbaserad vindkraft, som även beaktar nedmonteringen och återvinningen av vindkraftverk. Införandet av en enda kontaktpunkt för havsbaserad vindkraft kan dessutom föra med sig stora administrativa bördor, utan några egentliga fördelar, med tanke på att antalet projekt som kräver ansökan om tillstånd i flera medlemsstater är mycket begränsat. Den lovvärda viljan att planera för havsbaserad vindkraft avspeglas för övrigt i en onödigt tvingande bestämmelse om fastställande av kapacitetsmål som står i strid med de som anges i de nationella energi- och klimatplanerna liksom möjligheten att välja energimix enligt fördraget. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | EESK ställer sig undrande till kommissionens avsikt att helt och hållet utesluta stöd till gasinfrastruktur, trots att den i nuläget är absolut nödvändig för försörjningstryggheten i vissa delar av EU och trots att naturgas tycks vara en övergångsenergi (7) som är mindre skadlig än kol eller olja. Kommittén har redan i tidigare yttranden uttryckt sitt stöd för att infrastruktur för naturgas potentiellt kan återanvändas för förnybar gas och att det således är lämpligt att fortsätta göra investeringar på detta område (8). Av dessa anledningar anser kommittén att naturgas inte i någon mån bör uteslutas förrän den i praktiken kan ersättas med andra energikällor till jämförbart pris. Kommittén uppmanar till att de projekt som berör infrastruktur för överföring av naturgas ska omfattas av förordningens kriterier för stödberättigande för att kunna väljas ut som projekt av gemensamt intresse och projekt av ömsesidigt intresse. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | EESK anser att den återkommande hänvisningen till ”hållbarhet” i kriterierna för urval av projekt (9) ger upphov till tvivel när det gäller i vilken utsträckning projekt för överföring av koldioxidsnål energi tas med i beräkningen, dvs. projekt som EU i själva verket är i akut behov av för att uppnå målens klimatdimension. Av den anledningen anser kommittén att formuleringen ”förnybar och/eller koldioxidsnål” bör användas i förslaget till förordning. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | EESK ställer sig inte bakom den ”metod med tre etapper” som skulle tillämpas på finansiering av investeringar i projekt av gemensamt intresse, såsom nämns i skäl 46, vilken innebär att ”investeringar från marknaden [bör] prioriteras” – trots att det rör sig om infrastruktur som är absolut nödvändig för att uppnå EU:s mål och således bör grunda sig på solidaritet och jämn fördelning på gemenskapsnivå genom att kombinera finansieringsmodeller utan att rangordna dem. Kommittén föreslår att förordningen inför ett ansvarsområde på gemenskapsnivå när det gäller finansiering av projekt av gemensamt intresse, genom att kombinera finansieringsmodeller utan att rangordna dem. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | EESK lägger, i egenskap av företrädare för det organiserade civila samhället, särskilt stor vikt vid användares rättigheter, i synnerhet när det gäller medborgarna, samt en demokratisk styrning. |
| --- | --- |

3.13.

| 3.14. | EESK är mån om att inte låta en ojämlik energiunion ta form och om att förbättra situationen för de befolkningsgrupper som lider av energifattigdom och som har låga inkomster, och bekräftar därför på nytt det som sagts i många tidigare yttranden (10) när det gäller behovet av att säkerställa energiförsörjning för alla till ett överkomligt pris i enlighet med gemenskapens mål om ”en hög nivå av kvalitet, säkerhet och överkomlighet, likabehandling samt främjande av allmän tillgång och användarnas rättigheter” (11) – ett prioriterat kriterium vid urval av projekt av gemensamt intresse. Kommittén vill dessutom att förordningen uttryckligen ska hänvisa till gemenskapens mål om att säkerställa energiförsörjning för alla till rimligt pris och säkerställa en hög nivå av kvalitet, säkerhet och överkomlighet samt likabehandling och främjande av allmän tillgång och användarnas rättigheter. |
| --- | --- |

3.14.

| 3.15. | När det gäller styrning lägger man i det föreliggande förslaget alltför stor vikt vid kommissionens roll – användningen av delegerade akter enligt artikel 3 bör begränsas till ett absolut minimum – och Acers roll, utan att man har undersökt sätt att minska befintliga asymmetrier när det gäller information och befogenheter i syfte att inrätta en flerpartsstyrning som i högre utsträckning inbegriper företrädare för det civila samhället: branschorganisationer, fackföreningar, användarorganisationer etc., även i de regionala grupperna. Kommissionens användning av delegerade akter bör begränsas till ett absolut minimum och en verklig flerpartsstyrning införas. |
| --- | --- |

3.15.

| 3.16. | Med hänsyn till elnätens särdrag uppmanar EESK kommissionen att tillsammans med alla berörda parter undersöka, och inleda ett brett samråd om, ett projekt för att inrätta en transeuropeisk operatör som är både integrerad och decentraliserad och bygger på styrning på flera nivåer:






  — | En operatör som är integrerad, i syfte att säkerställa styrning av systemets allmänna balans och kontinuiteten i tillhandahållandet av överföringsnät för extra hög spänning på EU-nivå, och som har ansvar för uppdrag och skyldigheter på nivån för den offentliga förvaltningen/ tjänster av allmänt europeiskt intresse, med tanke på att en sådan offentlig operatör måste stödja sig på de nationella och regionala operatörerna. |
| --- | --- | --- |

3.16.

—

En operatör som är integrerad, i syfte att säkerställa styrning av systemets allmänna balans och kontinuiteten i tillhandahållandet av överföringsnät för extra hög spänning på EU-nivå, och som har ansvar för uppdrag och skyldigheter på nivån för den offentliga förvaltningen/ tjänster av allmänt europeiskt intresse, med tanke på att en sådan offentlig operatör måste stödja sig på de nationella och regionala operatörerna.

| — | En operatör som således bör vara decentraliserad, på nivån för de mest relevanta territoriella näten, med hänsyn till varje medlemsstats särdrag. |
| --- | --- |

—

En operatör som således bör vara decentraliserad, på nivån för de mest relevanta territoriella näten, med hänsyn till varje medlemsstats särdrag.

EESK uppmanar kommissionen att undersöka möjligheten att införa en transeuropeisk operatör för elöverföringsnät för extra hög spänning.

Bryssel den 24 mars 2021.

Christa SCHWENG

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

---

(1)  EUT L 115, 25.4.2013, s. 39.

1

(2)  EUT C 326, 26.10.2012, s. 134.

2

(3)  EUT L 328, 21.12.2018, s. 1.

3

(4)  EUT C 115, 9.5.2008, s. 124, EUT C 202, 7.6.2016, s. 125, EUT C 202, 7.6.2016, s. 125.

4

(5)  COM(2019) 640 final.

5

(6)  COM(2020) 299 final.

6

(7)  Europeiska rådets slutsatser 10–11.12.2020.

7

(8)  COM(2020) 301 final (EUT C 123, 9.4.2021, s. 30).

8

(9)  Till exempel i artikel 4.3 och bilaga IV i COM(2020) 824 final.

9

(10)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 77, EUT C 47, 11.2.2020, s. 98, EUT C 14, 15.1.2020, s. 105, EUT C 353, 18.10.2019, s. 96, EUT C 353, 18.10.2019, s. 79, EUT C 282, 20.8.2019, s. 51, EUT C 262, 25.7.2018, s. 86, Informationsrapport från EESK ”Utvärdering av den europeiska energiunionen – energiomställningens sociala och samhälleliga dimension”.

10

(11)  EUT C 115, 9.5.2008, s. 308.

11

---

| 9.6.2021 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 220/56 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 220/56

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Handlingsplan för att ta tullunionen till nästa nivå

(COM(2020) 581 final)

(2021/C 220/07)

| Föredragande: | Anastasis YIAPANIS |
| --- | --- |

Föredragande:

Anastasis YIAPANIS

| Remiss | Europeiska kommissionen, 11.11.2020 |
| --- | --- |
| Rättslig grund | Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt |
| Ansvarig sektion | Inre marknaden, produktion och konsumtion |
| Antagande av sektionen | 2.3.2021 |
| Antagande vid plenarsessionen | 24.3.2021 |
| Plenarsession nr | 559 |
| Resultat av omröstningen
  (för/emot/nedlagda röster) | 259/0/6 |

Remiss

Europeiska kommissionen, 11.11.2020

Rättslig grund

Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

Ansvarig sektion

Inre marknaden, produktion och konsumtion

Antagande av sektionen

2.3.2021

Antagande vid plenarsessionen

24.3.2021

Plenarsession nr

559

Resultat av omröstningen

(för/emot/nedlagda röster)

259/0/6

1.   Slutsatser och rekommendationer

| 1.1. | EESK välkomnar den mycket konkreta handlingsplanen för de kommande fem åren för att stödja de nationella tullmyndigheterna. När planen har genomförts kommer den, tillsammans med regelbundna konsekvensbedömningar, att innebära en verklig modernisering av tullförfarandena i EU. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Även om moderniseringen tog fart 2016 med införandet av unionens tullkodex (1) kräver den senaste utvecklingen i form av ökade handelsflöden, en blomstrande e-handelssektor, undandragande av tullavgifter och mervärdesskatt, olaglig handel och undervärdering av varor omedelbara samordnade insatser. Förenade kungarikets utträde ur tullunionen innebär redan en tyngre arbetsbörda och särskilda utmaningar för tullmyndigheterna. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | En så ambitiös plan som denna kräver tillräcklig delad finansiering. Kommittén är inte säker på att alla medlemsstater är redo att anta den föreslagna tidsplanen och bidra med sina respektive andelar av medlen. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Bättre samarbete och driftskompatibilitet mellan tullmyndigheterna och andra brottsbekämpande myndigheter och förvaltningar behövs snarast. Genom att utbyta bästa praxis skulle man också kunna förbättra tullförvaltningarnas produktivitet, samtidigt som lämplig hantering av den stora mängden tillgängliga data kan göra det möjligt att införa intelligent övervakning av leveranskedjor och förbättra framsyntheten. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Tullmyndigheterna bör ges tillräckliga resurser för alla icke-finansiella ansvarsområden, samtidigt som det bör införas minimistandarder för kontroll och antal anställda. EESK anser att det är ytterst viktigt att så snart som möjligt anta genomförandeakter för förordningen om marknadskontroll (2). |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Den extremt långa godkännandeprocessen för nästa fleråriga budgetram och svårigheterna för de 27 EU-ledarna att komma överens om mycket viktiga åtgärder äventyrar både en god återhämtning av EU:s ekonomi och det omedelbara stöd som såväl medborgarna som företagen behöver. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EESK rekommenderar att man snarast utforskar möjligheten att införa blockkedjeteknik i den föreslagna handlingsplanen. Dessutom skulle de tekniska framstegen och befintliga innovativa lösningarna inom robotteknik och artificiell intelligens enkelt kunna införlivas med omedelbara och relevanta resultat. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Kommittén föreslår att särskild uppmärksamhet ägnas åt de mest sårbara införsel- och utförselpunkterna och menar att tullunionens styrka avgörs av dess svagaste länk. Ett kompatibelt, mer samordnat och integrerat riskhanteringssystem skulle minska klyftorna mellan myndigheterna och stärka den svagaste länken i kedjan. Den nya riskhanteringsstrategi som har tillkännagetts för det andra kvartalet 2021 välkomnas därför. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Särskilda finansiella resurser måste tillhandahållas för att koppla samman importkontrollsystem 2 (ICS2) med andra elektroniska system. EESK betonar vikten av att ett sådant komplext nätverk sköts på rätt sätt. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Kommittén framhåller behovet av att säkerställa tillräckliga personalresurser och ge dem lämplig utbildning i att genomföra dataanalyser före lastning och före ankomst. Vi har redan efterlyst att det utarbetas ”gemensamma utbildningsramar med utgångspunkt i kompetensramverket för EU:s tullmyndigheter” (3). |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | Inrättandet av ett EU-nav för skatteinformation inom Eurofiscs nätverk för bekämpning av skattebedrägerier innebär en väsentlig förbättring, och EESK ser fram emot kommissionens utvärdering av detta. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | E-handeln är en mycket viktig sektor för små och medelstora företag. Kommittén är bekymrad över att man i meddelandet inte nämner inrättandet, genom denna ambitiösa handlingsplan, av ett gynnsamt ramverk för små och medelstora företag. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EESK konstaterar att plattformarna innehar viktiga data som tullmyndigheterna skulle kunna använda, men att de skulle behöva göra särskilda investeringar i it-programvara såsom automatiserade robotsystem. De bör tillhandahållas finansiering för insamling av data som de annars inte skulle behöva. Kommittén välkomnar dock kommissionens pågående översyn av de digitala marknadsplatsernas roll och skyldigheter. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | Det behövs snarast en omfattande analys av unionens internationella system för samarbete och ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor. Det skulle leda till bättre efterlevnad. |
| --- | --- |

1.14.

| 1.15. | EESK välkomnar förslaget att inrätta en gemensam EU-kontaktpunkt och uttrycker sitt fulla stöd för detta. |
| --- | --- |

1.15.

| 1.16. | Kommittén oroar sig för att hanteringen av ett så komplext och sammanlänkat system kommer att innebära en ytterligare börda för kommissionens avdelningar om medlemsstaterna inte stöder det kontroversiella förslaget om ett EU-övergripande tullorgan. |
| --- | --- |

1.16.

| 1.17. | Kommittén är övertygad om att genomförandet av den ambitiösa handlingsplanen kommer att underlättas av att arbetsmarknadens parter och organisationer i det civila samhället involveras, vilket också kommer att säkerställa en bred spridning av de fördelar som planen innebär för både allmänheten och företag. |
| --- | --- |

1.17.

2.   Inledning

| 2.1. | EU:s tullunion, som har funnits sedan 1968, hanterar all handel med varor mellan de 27 medlemsstaterna. Tullunionen underlättar varje år handel med varor till ett värde som överstiger 3,5 biljoner euro, samtidigt som tullmyndigheterna i EU varje sekund hanterar 27 tulldeklarationer. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Den 28 september 2020 offentliggjorde kommissionen en ambitiös handlingsplan för att uppgradera tullunionen genom att göra den smartare, enklare och mer digitalt effektiv senast 2025, i enlighet med de politiska riktlinjer som kommissionens ordförande Ursula von der Leyen tillkännagav i början av sin mandatperiod. Detta skulle främja både EU:s inkomster och säkerheten för europeiska medborgare. Dessutom skulle företag dra nytta av enklare och mindre tidskrävande rapporteringsskyldigheter. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | EESK har redan påpekat att ”en effektiv tullunion [är] en nödvändig förutsättning för den europeiska integrationsprocessen, för att säkerställa en effektiv, säker och öppen fri rörlighet för varor, med största möjliga skydd av konsumenter och miljö, bästa möjliga sysselsättning och en effektiv kamp mot bedrägerier och förfalskningar” (4). |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | EESK välkomnar således den mycket konkreta handlingsplanen för de kommande fem åren, med 30 planlagda och tidsplanerade åtgärder under fyra strategiska rubriker, som syftar till att stödja de nationella tullmyndigheterna: riskhantering, hantering av e-handel, främjande av regelefterlevnad och tullmyndigheter som agerar som en enda enhet. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Det befintliga tullsystemet har uppvisat brister och svaga kopplingar, och den stora mängd data som delas mellan tullar i alla medlemsstater används inte effektivt. Europaparlamentet och Europeiska revisionsrätten har redan uttryckt sin oro över den inkomstförlust som följer av ineffektiva tullkontroller i fråga om importerade varor. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Tullar står för en viktig del av EU:s budget, och uppgår till omkring 14 % av unionens totala intäkter. Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf) har rapporterat att tullbedrägerier är ett utbrett problem, och rekommenderar återkrav på över 2,7 miljarder euro i tullavgifter för perioden 2017–2019. Förfalskade importerade varor från tredjeländer beräknas uppgå till 121 miljarder euro per år, medan immaterialrättsliga intrång genererar mer än 83 miljarder euro i försäljningsintäkter och innebär 15 miljarder euro i uteblivna skatteintäkter. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Något som är positivt är att nästan 100 % av tulldeklarationerna skickas elektroniskt. |
| --- | --- |

2.7.

3.   Allmänna kommentarer

| 3.1. | Tullunionen är i behov av snabba investeringar för en samordnad uppdatering av både programvara och mänsklig kompetens. Även om moderniseringen tog fart 2016 med införandet av unionens tullkodex (5) kräver ökade handelsflöden, en blomstrande e-handelssektor, undandragande av tullavgifter och mervärdesskatt, olaglig handel och undervärdering av varor omedelbara och samordnade insatser. Tullmyndigheterna ansvarar även för att kontrollera varor för många icke-finansiella ändamål. Kommittén menar att tullunionens styrka avgörs av dess svagaste länk och föreslår därför att särskild uppmärksamhet ägnas åt de mest sårbara införsel- och utförselpunkterna. Medlemsstaterna bör till fullo utnyttja det nya instrumentet för tullkontrollutrustning, som är särskilt utformat för att möjliggöra inköp, underhåll och ersättning av den senaste tullutrustningen. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Förenade kungarikets utträde ur tullunionen innebär redan en tyngre arbetsbörda och särskilda utmaningar för tullmyndigheterna. Antalet tulldeklarationer förväntas öka avsevärt i samband med återinförandet av tullkontroller. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Bättre samarbete och driftskompatibilitet mellan tullmyndigheterna och andra brottsbekämpande myndigheter och förvaltningar behövs snarast. EESK har redan varnat för att ”samarbetet mellan de olika myndigheterna och institutionerna i medlemsstaterna – polis, underrättelsetjänst, rättsväsende, tullmyndigheter och skattemyndigheter – är långt ifrån optimalt” (6). |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Tullmyndigheterna är i allra högsta grad involverade i kampen mot terrorism och organiserad brottslighet. Enbart 2019 beslagtog tullen 400 ton droger, 3 699 skjutvapen och 3,5 miljarder tobaks- och cigarettprodukter. Av alla anmälningar av kontanta medel som registrerades var 11,5 % felaktiga, vilket motsvarar ett belopp på omkring 331 miljoner euro (7). |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Datahantering är ytterst viktigt för en sektor som behandlar stora mängder deklarationer, produktinformation, skatter osv. Om man kunde hantera den stora mängden tillgängliga data skulle detta innebära en omedelbar och viktig förbättring av nuvarande tullsystem och det skulle även möjliggöra en bättre och slutgiltig lösning på de växande utmaningarna. Det skulle också möjliggöra intelligent övervakning av leveranskedjor och förbättrad framsynthet. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Kommittén är tämligen besviken över att kommissionen, i den allra sista meningen i meddelandet, uppmanar ENDAST Europaparlamentet och rådet att stödja denna handlingsplan, och helt och håller utesluter Europeiska ekonomiska och sociala kommittén. Vi är övertygade om att genomförandet av en så ambitiös handlingsplan kommer att underlättas av att arbetsmarknadens parter och organisationer i det civila samhället involveras, vilket också kommer att säkerställa en bred spridning av de fördelar som planen innebär för både allmänheten och företag. |
| --- | --- |

3.6.

4.   Särskilda kommentarer

| 4.1. | I grunden uppskattar EESK den ambitiösa färdplanen och de konkreta tidsfristerna för genomförandet av åtgärderna. Detta är ett tydligt steg framåt, och så snart planen har genomförts kommer den, tillsammans med regelbundna konsekvensbedömningar, att innebära en verklig modernisering av tullförfarandena i EU. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | En så ambitiös plan som denna kräver tillräcklig finansiering. Några av de föreslagna åtgärderna kräver delad finansiering, och EU är redo att fylla sin funktion, men kommittén ställer sig frågande till om alla medlemsstater är redo att anta den föreslagna tidsplanen och bidra med sina respektive andelar av medlen. Endast genom noggrann samordning av finansieringen och genomförandet kan vi säkerställa att förslaget blir en framgång. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | EU har dock uppvisat svaga strukturer och reagerat med försenade och okoordinerade insatser på kritiska situationer, bland annat covid-19-pandemin. Den franska presidenten Emmanuel Macrons begäran om en omorganisering av Schengenområdet och en förnyad analys av den fria rörligheten för människor i unionen är lika allvarlig som den är oroväckande. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Den otroligt långa godkännandeprocessen för nästa fleråriga budgetram äventyrar dessutom en god återhämtning av EU:s ekonomi och det omedelbara stöd som såväl allmänheten som företagen behöver. Det verkar bli allt svårare för de 27 EU-ledarna att komma överens om mycket viktiga åtgärder, samtidigt som varaktigheten och den obeslutsamma karaktären hos lösningarna visar att EU:s styrningssystem är föråldrat och ineffektivt. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | I det nuvarande förslaget nämns inte användningen av blockkedjeteknik, trots att detta diskuterades och analyserades redan 2018. EESK anser att tullsystemet har precis rätt struktur för att integrera sådan utveckling och rekommenderar att man snarast utforskar möjligheten att införa blockkedjeteknik i den föreslagna handlingsplanen. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Kommittén noterar vidare att det helt saknas en analys av möjligheten att använda robotteknik och artificiell intelligens för att uppdatera tullverksamheten. Vi menar att de tekniska framstegen och befintliga innovativa lösningarna inom robotteknik och artificiell intelligens enkelt skulle kunna införlivas i en sådan komplex handlingsplan med omedelbara och relevanta resultat. |
| --- | --- |

4.6.

4.7.   Riskhantering

| 4.7.1. | EU genomför riskhanteringsåtgärder sedan de säkerhetsrelaterade ändringarna av gemenskapens tullkodex infördes 2005. De bygger på två försvarsstrategier: bedöma i förväg och kontrollera innan och efter det att varorna kommer in i tullområdet. EESK konstaterar att den största utmaningen följer av medlemsstaternas okoordinerade tillämpning av förfaranden och bristen på information som delas mellan länderna. Om ett kompatibelt, mer samordnat och integrerat riskhanteringssystem säkerställs skulle klyftorna mellan myndigheterna minskas och den svagaste länken i kedjan stärkas. Den nya riskhanteringsstrategin som planeras till det andra kvartalet 2021 ter sig därför mycket lovande. |
| --- | --- |

4.7.1.

| 4.7.2. | Digitaliseringen och framväxten av e-handel gör det lättare för konsumenter att handla på nätet från alla delar av världen. Alla produkter uppfyller dock inte de höga europeiska standarderna vad gäller produktsäkerhet och/eller konsumentskydd. Detta kommer ofta som en överraskning för konsumenterna. EESK välkomnar avsikten att stärka riskhanteringsprocessen för att bättre skydda den inre marknaden och i synnerhet medborgarna från produkter som inte uppfyller kraven och osäkra produkter. |
| --- | --- |

4.7.2.

| 4.7.3. | Förslaget att inrätta en gemensam analyskapacitet på EU-nivå är definitivt ett steg framåt. Delning av data med myndigheter som arbetar med bedrägeribekämpning välkomnas också. EESK undrar dock om tillräcklig finansiering kommer att finnas tillgänglig för att koppla samman ICS2 med andra elektroniska system. Nästa angelägna fråga rör hanteringen av ett sådant komplext nätverk och behovet av specialiserad personal med lämplig utbildning. |
| --- | --- |

4.7.3.

| 4.7.4. | Vidare oroar sig kommittén för att hanteringen av ett så komplext och sammanlänkat system kommer att innebära en ytterligare börda för kommissionens befintliga avdelningar om medlemsstaterna inte stöder förslaget om ett EU-övergripande tullorgan. |
| --- | --- |

4.7.4.

| 4.7.5. | Kommissionen föreslår att dataanalyser ska utföras före lastning och före ankomst för alla produkter och alla transportmedel fram till 2024. Det är dock oklart vilken typ av mänskliga resurser som kommer att behövas i varje medlemsstat och vilken utbildningsnivå eller längd på utbildningen som krävs för personalen. Detta gäller även den extra riskhanteringsprocess som planeras för förfarandena ”efter ankomst”. EESK har redan efterlyst att det utarbetas ”gemensamma utbildningsramar med utgångspunkt i kompetensramverket för EU:s tullmyndigheter, som syftar till att harmonisera och höja kvaliteten på tullens arbete i hela EU” (8). |
| --- | --- |

4.7.5.

4.8.   Hantering av e-handel

| 4.8.1. | E-handeln har medfört viktiga fördelar och möjligheter för både allmänheten och företagen. Den innebär dock betydande utmaningar i fråga om efterlevnaden av skatte- och tullreglerna för handelsvaror, och även när det gäller det stora antalet begäranden om klarering inom ramen för den långa raden kontroller för icke-finansiella ändamål, inbegripet säkerhet och immateriella rättigheter. EESK bekräftar den betydande roll som tullmyndigheterna spelar när det gäller att förhindra att produkter som inte uppfyller kraven och/eller osäkra produkter släpps ut på den inre marknaden, och drar slutsatsen att dessa myndigheter även måste förses med lämpliga resurser för alla icke-finansiella ansvarsområden. |
| --- | --- |

4.8.1.

| 4.8.2. | Genomförandet av paketet om mervärdesskatt på e-handel (9), som inleds 2021, förväntas medföra betydande intäkter för medlemsstaternas budgetar och skapa ett företagsklimat med lika villkor. Inrättandet av ett EU-nav för skatteinformation inom Eurofiscs nätverk för bekämpning av skattebedrägerier ses som en väsentlig förbättring när det gäller tullmyndigheternas tillgång till information. EESK ser fram emot kommissionens utvärdering av detta. |
| --- | --- |

4.8.2.

| 4.8.3. | EESK anser att det bästa sättet att reglera och hantera e-handeln är genom förbättrat samarbete med andra länder inom ramen för OECD och G20. Kommittén har redan understrukit ”att den skattepolitik som ska tillämpas på digitaliseringen av ekonomin och utarbetandet av verktyg och operativa lösningar bör samordnas på internationell nivå” (10). |
| --- | --- |

4.8.3.

| 4.8.4. | E-handeln är en mycket viktig sektor för små och medelstora företag. Den gränsöverskridande handeln är dock redan fragmenterad på grund av ett antal befintliga hinder, och kommittén är bekymrad över att man i meddelandet inte nämner inrättandet, genom denna ambitiösa handlingsplan, av ett gynnsamt ramverk för små och medelstora företag. Enligt Eurobarometerundersökningen från september säljer endast 4 % av de små och medelstora företagen sina varor till konsumenter i andra medlemsstater (11). |
| --- | --- |

4.8.4.

| 4.8.5. | Förslaget att införa rapporteringskrav för plattformar innebär en potentiell börda för legitima företag. Plattformarna innehar viktiga data som tullmyndigheterna skulle kunna använda, men de skulle behöva göra särskilda investeringar i it-programvara som kan användas för att samla in och tillhandahålla dessa data. Användningen av automatiserade robotsystem bör omedelbart utforskas, eftersom dessa skulle kunna vara ovärderliga när det gäller att förenkla processen i samband med rapporteringskraven. Dessutom anser EESK att företagen i fråga bör tillhandahållas tillräcklig finansiering för insamling av data som de annars inte skulle behöva. Hanteringen av dessa data är extremt viktig för att bekämpa tull- och momsbedrägerier, undervärdering, falska ursprungsdeklarationer osv. Kommittén har redan efterlyst ”att det utvecklas en europeisk standard för insamling av de data och uppgifter om de egna användarna som plattformarna ska översända” (12). |
| --- | --- |

4.8.5.

| 4.8.6. | EESK välkomnar emellertid kommissionens pågående översyn av de digitala marknadsplatsernas roll och skyldigheter, och anser att de bör omfattas av större ansvar och skadeståndsskyldighet när det gäller att kontrollera att varorna som säljs på deras plattformar uppfyller kraven och är säkra. |
| --- | --- |

4.8.6.

4.9.   Främja regelefterlevnad

| 4.9.1. | Betrodda näringsidkare belönas redan för deras efterlevnad av EU:s tullagstiftning genom ett förmånssystem. EESK stöder den föreslagna översynen av befintliga förmånsavtal med tredje länder. En omfattande analys av EU:s internationella system för samarbete och ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor skulle leda till bättre efterlevnad. |
| --- | --- |

4.9.1.

| 4.9.2. | Förslaget att inrätta en gemensam EU-kontaktpunkt för tullfrågor är ett projekt som alla tjänar på, och kommittén uttrycker sitt fulla stöd för detta. Den privata sektorn skulle dra nytta av en rapporteringsmöjlighet som endast kräver en åtgärd, samtidigt som myndigheter skulle ha möjlighet att välja ut de data som behövs. Detta är ett tydligt steg framåt för alla involverade parter, som under de första sju åren av genomförandet förväntas resultera i upp till 690 miljoner euro i besparingar för företag i samband med tulladministration. |
| --- | --- |

4.9.2.

| 4.9.3. | Det är dock ganska svårt att förstå hur man under den föreslagna utvärderingen av unionens tullkodex skulle kunna komma fram till att de elektroniska systemen är föråldrade, mindre än fyra år efter att förslaget antogs. |
| --- | --- |

4.9.3.

| 4.9.4. | De fragmenterade sanktionerna för bristande efterlevnad som tillämpas i medlemsstaterna skapar konkurrensmässiga snedvridningar på den inre marknaden, och gör samtidigt att det kan uppstå svagare länkar i systemet. Inrättandet av ett stabilt och enhetligt ramverk skulle stärka tullunionen i sin helhet. Även om det är en mycket god idé undrar EESK hur kommissionen planerar att införliva den, eftersom 2013 års förslag om samma ämne avvisades. |
| --- | --- |

4.9.4.

| 4.9.5. | Det är dessutom svårt att hålla samma nivå av kontroll om antalet tulltjänstemän varierar mellan 7 och 70 per 100 000 invånare, beroende på medlemsstat (13). Kommittén rekommenderar att det införs minimistandarder för kontroll och antal anställda. |
| --- | --- |

4.9.5.

| 4.9.6. | Covid-19-krisen har blottlagt bristerna i tullsystemet, då produkter som inte uppfyller kraven och osäkra produkter vid flera tillfällen har nått unionen. EESK anser att det är mycket viktigt att så snart som möjligt anta genomförandeakter för förordningen om marknadskontroll (14). |
| --- | --- |

4.9.6.

| 4.9.7. | Vidare stöder EESK förslaget att särskild uppmärksamhet ägnas åt tillämpningen av regler om och förfaranden för förmånsberättigande ursprung på EU:s 41 frihandelsavtal. Beträffande andra handelspartner, särskilt Kina, har den exponentiella ökningen av e-handeln kommit att innebära ytterligare utmaningar för tullmyndigheterna. Det är därför fullt rimligt att lägga fokus på att bedöma situationen och lagstifta vid behov. |
| --- | --- |

4.9.7.

4.10.   Tullmyndigheter som agerar som en enda enhet

| 4.10.1. | Analyser visar att det gränsöverskridande samarbetet kan förbättras avsevärt. EESK bedömer att den enda vägen framåt är att säkerställa mer och bättre samarbete mellan tullmyndigheter i olika medlemsstater och mellan tullmyndigheterna och andra nationella myndigheter. Genom att utbyta bästa praxis skulle man också kunna förbättra tullförvaltningarnas produktivitet. |
| --- | --- |

4.10.1.

| 4.10.2. | Betydande investeringar behövs för att köpa in den tullkontrollutrustning som krävs för att förverkliga samarbetet. EESK noterar att kommissionen i det ursprungliga förslaget (15) inte samtycker till att täcka mer än 80 % av de nödvändiga investeringarna. De resterande 20 % ska medlemsstaterna stå för. Med tanke på den ekonomiska situation som länderna befinner sig i på grund av covid-19-pandemin räknar kommittén inte med att alla 27 medlemsstater kommer att kunna investera dessa belopp under 2021. |
| --- | --- |

4.10.2.

| 4.10.3. | Slutligen lägger kommissionen modigt nog fram ett kontroversiellt förslag om att under 2023 slutföra en konsekvensbedömning om inrättandet av ett EU-övergripande tullorgan. EESK tvivlar på att medlemsstaterna skulle ge sitt samtycke till detta förslag. |
| --- | --- |

4.10.3.

Bryssel den 24 mars 2021.

Christa SCHWENG

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

---

(1)  EUT L 269, 10.10.2013, s. 1.

1

(2)  EUT L 169, 25.6.2019, s. 1.

2

(3)  EESK:s yttrande om ”Inrättande, som en del av Fonden för integrerad gränsförvaltning, av instrumentet för ekonomiskt stöd för tullkontrollutrustning” (EUT C 62, 15.2.2019, s. 67).

3

(4)  EUT C 367, 10.10.2018, s. 39.

4

(5)  EUT L 269, 10.10.2013, s. 1.

5

(6)  EUT C 246, 28.7.2017, s. 22.

6

(7)  Andra tvåårsrapporten om framstegen i utvecklingen av EU:s tullunion och dess styrning.

7

(8)  EUT C 62, 15.2.2019, s. 67.

8

(9)  Modernisering av mervärdesskatten på gränsöverskridande e-handel.

9

(10)  EUT C 364, 28.10.2020, s. 62.

10

(11)  Flash Eurobarometer 486.

11

(12)  EUT C 364, 28.10.2020, s. 62.

12

(13)  Undersökning genomförd av UFE (unionen för finanspersonal i Europa).

13

(14)  EUT L 169, 25.6.2019, s. 1.

14

(15)  COM(2018) 321 final.

15

---

| 9.6.2021 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 220/62 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 220/62

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av en miljö med en enda kontaktpunkt för tullen i EU och om ändring av förordning (EU) nr 952/2013

(COM(2020) 673 final – 2020/306 (COD))

(2021/C 220/08)

| Föredragande: | Athanasios IOANNIDIS |
| --- | --- |

Föredragande:

Athanasios IOANNIDIS

| Remisser | Europaparlamentet, 11.11.2020
  Rådet, 13.11.2020 |
| --- | --- |
| Rättslig grund | Artiklarna 3, 114 och 207 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt |
| Ansvarig sektion | Inre marknaden, produktion och konsumtion |
| Antagande av sektionen | 2.3.2021 |
| Antagande vid plenarsessionen | 24.3.2021 |
| Plenarsession nr | 559 |
| Resultat av omröstningen
  (för/emot/nedlagda röster) | 268/0/3 |

Remisser

Europaparlamentet, 11.11.2020

Rådet, 13.11.2020

Rättslig grund

Artiklarna 3, 114 och 207 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

Ansvarig sektion

Inre marknaden, produktion och konsumtion

Antagande av sektionen

2.3.2021

Antagande vid plenarsessionen

24.3.2021

Plenarsession nr

559

Resultat av omröstningen

(för/emot/nedlagda röster)

268/0/3

| 1. | Slutsatser och rekommendationer |
| --- | --- |

1.

| 1.1. | Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (EESK) välkomnar Europeiska kommissionens förslag om inrättande av en miljö med en enda kontaktpunkt för tullen i EU och om ändring av förordning (EU) nr 952/2013. Förslaget syftar till att komma till rätta med den splittrade interoperabiliteten mellan tullmyndigheter och behöriga partnermyndigheter vid hanteringen av tullklareringsförfaranden för varor. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EESK anser att förslaget ansluter till EU:s vision och strategiska mål, både beträffande handlingsplanen för att föra tullunionen till nästa nivå – en handlingsplan för en stark och modern tullunion och dess meddelande ”Utveckling av EU:s tullunion och dess styrning”. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EESK anser att förslaget stöder den strategiska planen från generaldirektoratet för skatter och tullar 2016–2020 och EU:s handlingsplan för e-förvaltning för 2016–2020, som ingick i kommissionens meddelande av den 19 april 2016 (1), vars syfte är att förstärka effektiviteten hos offentliga tjänster genom att avlägsna befintliga digitala barriärer, minska byråkrati och höja kvaliteten på samarbetet mellan nationella myndigheter. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EESK påpekar att genomförandet av en miljö med en enda kontaktpunkt för tullen kommer att föra in handeln med varor i en ny digital era via förenkling och automatisering. Generellt kommer handeln inom EU att öka och unionen bli mer konkurrenskraftig, tullen moderniseras och konsekvenserna för berörda aktörer blir många – för medlemsstaternas tullmyndigheter, behöriga partnermyndigheter, ekonomiska aktörer och medborgare. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EESK anser att den enda europeiska kontaktpunkten, tillsammans med de nationella kontaktpunkterna, inte enbart bör vara en digital port för datainsamling och informationsutbyte. Allt eftersom informationssystem och informationsprocesser utvecklas måste det i framtiden också finnas möjlighet – vilket medlemsstaterna och rådet håller med om – att gå vidare till mer komplexa automatiserade beräkningsprocesser, såsom de som kommer att användas för varumängderna. Det kommer att göra det möjligt för näringsidkaren att få överblick över transaktionen, som därför bör beskrivas som ”smart”. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EESK anser att ett införlivande av icke-tullrelaterade EU-formaliteter i systemet med en enda kontaktpunkt hos tullen i EU för utbyte av intyg (CSW-CERTEX) kommer att kräva ny it-infrastruktur för att skapa länkar mellan nationella enda kontaktpunkter för tullen och unionens icke-tullrelaterade system. De data som ska utbytas måste definieras noggrant. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EESK rekommenderar kommissionen att ägna särskild uppmärksamhet åt systemens och kontaktpunkternas cybersäkerhet genom att inrätta säkerhetssystem med hög standard som skyddar mot attacker som kan slå sönder varuhandeln i EU och få ödesdigra ekonomiska effekter. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EESK håller med om att det för att effektivt genomföra programmet med en enda kontaktpunkt för tullen och förhindra förseningar krävs en speciell inriktning på de medlemsstater som 2015 inte deltog i pilotprojektet ”En enda kontaktpunkt för tullen i EU – Gemensam veterinärhandling vid införsel” (EU CSW-CVED), och som därför inte har utvecklat nationella miljöer med en enda kontaktpunkt för tullen som är samordnade med EU:s enda kontaktpunkt. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Ett liknande problem uppstår med ett antal medlemsstater som har utvecklat egna initiativ med en enda kontaktpunkt på nationell nivå, men som fortfarande är isolerade och kännetecknas av olika arbetssätt baserade på tullens befintliga it-arkitektur, prioriteringar och kostnadsstrukturer. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Av ovanstående skäl förordar EESK en mer detaljerad tidsplan, med mål och åtgärder för medlemsstaterna, så att de kan samordna sina nationella miljöer med en enda kontaktpunkt för tullen med EU:s enda kontaktpunkt. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EESK inser hur komplext systemet är och att samordning behövs, både inom medlemsstaterna och mellan dem, för att genomföra det. EESK föreslår att en mer detaljerad tidsplan utarbetas för övervakning av och rapportering om hur den enda kontaktpunkten fungerar och utvecklas, med mål och åtgärder som medlemsstaterna och de nationella aktörerna ska vidta för att genomföra systemet. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EESK rekommenderar att programmet ska bidra till att stärka respekten för de grundläggande rättigheterna och dataskyddet inom sitt tillämpningsområde. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EESK anser att det är av yttersta vikt att förbereda och utbilda den personal som ska delta i driften av it-systemen, de nationella miljöerna med en enda kontaktpunkt och EU:s enda kontaktpunkt för tullen. Det pågående projektet bör därför omfatta utbildnings- och kompetenshöjningsprogram för arbetstagarna. med anslag från medlemsstaterna och/eller EU. |
| --- | --- |

1.13.

2.   Bakgrund/inledning

| 2.1. | År 2008 åtog sig medlemsstaterna och kommissionen att främja en elektronisk tullmiljö i EU genom att sträva efter att inrätta en ram för tjänster via en enda kontaktpunkt. I Venedigförklaringen från 2014 föreslogs en successiv handlingsplan för att genomföra en enda kontaktpunkt för tullen i EU och utveckla dess rättsliga ram. Detta upprepades i kommissionens meddelande från 2016 ”Utveckling av EU:s tullunion och dess styrning”, där kommissionen tillkännagav sina planer på att finna en fungerande lösning för att utveckla och inrätta en miljö med en enda kontaktpunkt för tullen i EU. Strategin fick stöd i Ekofinrådets slutsatser av den 23 maj 2017. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Kommissionen inledde 2015 pilotprojektet ”En enda kontaktpunkt för tullen i EU – Gemensam veterinärhandling vid införsel” (EU CSW-CVED). Projektet förvaltades gemensamt av generaldirektoratet för skatter och tullar och generaldirektoratet för hälsa och livsmedelssäkerhet för att göra det möjligt för tullen att automatiskt kontrollera tre icke-tullrelaterade formaliteter som ska fullgöras tillsammans med tulldeklarationen som bevis på efterlevnad. Ursprungligen deltog fem medlemsstaters tullförvaltningar på frivillig basis i detta pilotprojekt. Genom dess efterföljare, systemet med en enda kontaktpunkt hos tullen i EU för utbyte av intyg (EU CSW-CERTEX), utvidgades de rättsliga kravens omfattning och infördes nya funktioner, såsom kvantitetsförvaltning. Antalet deltagande medlemsstater har ökat från fem till nio, och fler politikområden täcks. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Covid-19-pandemin har gjort det viktigare än någonsin att inrätta en starkare ram för tullunionen och att ytterligare underlätta fullgörandet av tullformaliteter och icke-tullrelaterade unionsformaliteter för att stödja den ekonomiska återhämtningen. För detta ändamål öppnar den ökade digitaliseringen av tullformaliteter och icke-tullrelaterade unionsformaliteter för internationell handel nya möjligheter för medlemsstaterna att förbättra det digitala samarbetet. |
| --- | --- |

2.3.

3.   Sammanfattning av kommissionens förslag

| 3.1. | Unionens internationella handel omfattas av både tullagstiftning och annan unionslagstiftning än tullagstiftning. De myndigheter som ansvarar för icke-tullrelaterade unionsformaliteter (nedan kallade behöriga partnermyndigheter) och tullmyndigheter arbetar ofta isolerat, vilket medför komplexa och betungande rapporteringsskyldigheter för näringsidkare och ineffektiva processer för klarering av varor, vilket befrämjar fel och bedrägerier. För att komma till rätta med den splittrade interoperabiliteten mellan tullmyndigheter och behöriga partnermyndigheter när det gäller hanteringen av varuklareringsprocesser och för att samordna åtgärderna på detta område har kommissionen och medlemsstaterna under årens lopp gjort ett antal åtaganden för att utveckla initiativ till en enda kontaktpunkt för klarering av varor. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Kommissionen föreslår att det ska inrättas en miljö med en enda kontaktpunkt för tullen i EU som tillhandahåller en integrerad uppsättning interoperabla elektroniska tjänster på unionsnivå och nationell nivå via systemet med en enda kontaktpunkt hos tullen i EU för utbyte av intyg. Det kommer att stödja samverkan och informationsutbyte mellan de nationella enda kontaktpunkterna för tullen och de icke-tullrelaterade unionssystem som avses i bilagan till förslaget. |
| --- | --- |

3.2.

4.   Allmänna kommentarer

| 4.1. | Förslaget till förordning är ett första och väsentligt steg mot förbättrat samarbete mellan tullmyndigheter med hjälp av en enda elektronisk applikation. Det är ett heltäckande förslag som ger en bred analys av de resultat, åtgärder och insatser som ingår i funktionssättet hos EU:s enda kontaktpunkt för tullen. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | När den enda kontaktpunkten genomförs kan företag och näringsidkare lämna uppgifter elektroniskt, både styrkande dokument och icke-tullrelaterade unionsformaliteter, till en elektronisk kontaktpunkt (nationell kontaktpunkt) i varje medlemsstat och på så sätt minska risken för dubbelarbete och spara tid och transaktionskostnader. Tack vare den enda kontaktpunkten kan tullmyndigheter och andra myndigheter samla in uppgifter som lämnats på grundval av ett harmoniserat system för varuklareringsförfaranden. Samtidigt får EU en överblick över de produkter som förs in och ut över unionens gränser och kan kontrollera varumängderna med avseende på kvoter och förebyggande av bedrägerier. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Såsom anges i kommissionens förslag ska genomförandet av programmet finansieras av EU-källor och nationella källor. Kostnaderna för utveckling, integrering och drift av EU:s enda kontaktpunkt CSW-CERTEX ska bäras av EU, medan medlemsstaterna ska bära kostnaderna för utveckling, integrering och drift av sina nationella miljöer med en enda kontaktpunkt och deras anslutning till EU CSW-CERTEX. Med tanke på att covid-19-pandemin har orsakat en finanskris i alla EU:s medlemsstater vill EESK veta hur kommissionen kan säkerställa att medlemsstaterna uppfyller detta krav och anslår öronmärkta medel för att genomföra programmet i sina nationella budgetar. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | För att harmonisera och inrätta initiativet med en enda kontaktpunkt måste medlemsstaternas genomförande vara obligatoriskt. För en framgångsrik enda kontaktpunkt för tullen krävs nämligen efterlevnad, harmonisering och genomförande samtidigt i alla länder. EESK pekar på risken för att vissa medlemsstater kanske inte genomför den enda kontaktpunkten inom den beräknade tidsfristen på grund av budgetproblem (som följd av covid-19-finanskrisen) och andra politiska prioriteringar. Det kommer att orsaka åtskilliga problem för EU:s tull- och handelspolitik, för att inte tala om för medlemsstaterna. EESK frågar kommissionen om den planerar att utdöma vite ifall någon medlemsstat inte skulle genomföra den enda kontaktpunkten eller överskrida den fastställda tidsfristen. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Åtgärderna för den enda kontaktpunkten måste på hand i hand med moderniseringen av tull och tullmyndigheter. Det skulle vara till mycket stor hjälp om en studie först kunde utföras med en beskrivning av den nuvarande situationen vid medlemsstaternas införselpunkter och en bedömning av behovet av att investera i uppgraderade tjänster så att de kan understödja den enda kontaktpunkten. Samtidigt skulle ett ungefärligt datum kunna fastställas för slutförandet av den enda kontaktpunktens nationella del. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Kommissionen uppger i sitt förslag till förordning att varje medlemsstat ska utse en myndighet som ska fungera som nationell samordnare för genomförande och samordning av åtgärderna för den enda kontaktpunkten. EESK vill gärna veta om varje medlemsstat ska vara ensam ansvarig för att utse den nationella samordnaren eller om kommissionen kommer att göra rekommendationer. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | När det gäller att säkerställa dataskyddet anser EESK att den kompletterande verksamheten med att skydda insamlade uppgifter, tillsammans med alla tulldeklarationer, måste ta hänsyn till följande:






  — | Vilken offentlig myndighet ska ansvara för att sekretessen upprätthålls och hur ska toleransgraden bestämmas för varje nivå? |
| --- | --- | --- |

4.7.

—

Vilken offentlig myndighet ska ansvara för att sekretessen upprätthålls och hur ska toleransgraden bestämmas för varje nivå?

| — | Vilka försäkringar kommer att ges till näringsidkare med den enda kontaktpunkten och vilka garantier kommer att ges? |
| --- | --- |

—

Vilka försäkringar kommer att ges till näringsidkare med den enda kontaktpunkten och vilka garantier kommer att ges?

5.   Särskilda kommentarer

| 5.1. | EESK anser att det aktuella förslaget till förordning och den punkt där det hänvisas till subsidiariteten kan anses vara det bidrag som åtgärden, dvs. skapandet av en enda kontaktpunkt, ger till EU:s BNP och till ökad konkurrenskraft. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Dessutom anser EESK att det är viktigt att en konsekvensbeskrivning utförs för varje medlemsstat för att framhäva fördelarna av att genomföra denna politik, som ett sätt att övertyga dem om att snarast göra detta. Samtidigt uppmanar EESK kommissionen att rapportera om inverkan av pilotverksamheten med en enda kontaktpunkt för tullen i varje medlemsstat som deltar i pilotprojektet. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Efter konsekvensbedömningsrapporten, som analyseras i förslaget till förordning, anser EESK att alternativpaketet 1 + 6+8ii (2) är det rätta. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | EESK betonar att kommissionen bör anta enhetliga tekniska specifikationer för funktionen hos den nationella miljön med en enda kontaktpunkt, enligt artikel 2 i förslaget till förordning. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | EESK påpekar att kommissionen bör anta enhetliga tekniska specifikationer för funktionen hos den nationella miljön med en enda kontaktpunkt enligt bestämmelserna i artikel 8, för att förhindra funktionsfel hos tulldeklarationer. EESK anser att det skulle vara till hjälp att skapa en enda standard. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | EESK anser att det för att den enda kontaktpunkten för tullen ska fungera framgångsrikt är nödvändigt att de nationella miljöerna fungerar smidigt, med välutbildad personal. Med tanke på att antalet tulltjänstemän (3) per 100 000 invånare varierar från 7 till 70, allt efter medlemsstaten, rekommenderar EESK att minimistandarder införs för driften av systemet och för erforderlig personalstorlek. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | EESK rekommenderar att följande fras läggs till i artikel 1 i förslaget till förordning: ”utan att det påverkar i bestämmelserna i den allmänna dataskyddsförordningen och bestämmelserna i artikel 6 i den här förordningen”. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | EESK påpekar att man i artikel 3 både juridiskt och materiellt skulle kunna ta upp den motsägelse som består i hänvisningen till den enda kontaktpunkten för tullen i EU, samtidigt som även icke-tullrelaterade unionssystem omfattas. Ett separat stycke kan införas för att täcka dessa (utöver att göra erforderliga anpassningar av hänvisningarna). |
| --- | --- |

5.8.

| 5.9. | EESK begär ett klargörande av om kommissionens arbetsprogram kommer att föregå förordningen eller om det ska följa efter att förordningen har trätt i kraft. Om ikraftträdandet kommer först, vilken tidsplan gäller i så fall för antagandet av handlingsplanen? |
| --- | --- |

5.9.

| 5.10. | EESK anser att hänvisningen till möjligheten att återkalla befogenheten att utfärda delegerade akter enligt artikel 21.3 första meningen är alldeles för vag, och begär ett klargörande av om återkallandet avser en av eller alla de kategorier som förtecknas i artiklarna 5.4, 10.3 och 13.4. Det står inte heller klart om detta avser en akt i ovannämnda kategorier eller den allmänna möjligheten att anta akter i någon av dessa kategorier. EESK påpekar att samråd bör ske mellan medlagstiftarna beträffande förfarandet för att informera dem. |
| --- | --- |

5.10.

Bryssel den 24 mars 2021.

Christa SCHWENG

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

---

(1)  Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén ”EU:s handlingsplan för e-förvaltning för 2016–2020 – Snabbare digital omvandling av förvaltningar”, COM(2016) 179 final, den 19 april 2016.

1

(2)  Alternativ 1 gör EU CSW-CERTEX obligatoriskt och omfattar EU-rättsliga krav för vilka relevant tullrelaterad information finns tillgänglig på EU-nivå för alla medlemsstater, vilket tillhandahåller en funktion för automatiserad kvantitetsförvaltning. Alternativ 6 inför en enda kontaktpunkt på nationell nivå för att ge ekonomiska aktörer en harmoniserad enda kontaktpunkt för att fullgöra tullformaliteter och icke-tullrelaterade formaliteter. Alternativ 8ii bygger på en utökad användning av det befintliga Eori-systemet för registrering och identifiering av ekonomiska aktörer enbart för validering. COM(2020) 673 final.

2

(3)  https://ufe-online.eu/wp-content/uploads/2020/04/2020-04-04.pdf.

3

---

| 9.6.2021 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 220/67 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 220/67

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet – Strategisk framsynsrapport 2020 – Strategisk framsyn – Med riktning mot ett mer resilient Europa

(COM(2020) 493 final)

(2021/C 220/09)

| Föredragande: | Sandra PARTHIE |
| --- | --- |

Föredragande:

Sandra PARTHIE

| Remiss | Skrivelse från kommissionen, 11.11.2020 |
| --- | --- |
| Rättslig grund | Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt |
| Ansvarig sektion | Inre marknaden, produktion och konsumtion |
| Antagande av sektionen | 2.3.2021 |
| Antagande vid plenarsessionen | 24.3.2021 |
| Plenarsession nr | 559 |
| Resultat av omröstningen
  (för/emot/nedlagda röster) | 270/0/5 |

Remiss

Skrivelse från kommissionen, 11.11.2020

Rättslig grund

Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

Ansvarig sektion

Inre marknaden, produktion och konsumtion

Antagande av sektionen

2.3.2021

Antagande vid plenarsessionen

24.3.2021

Plenarsession nr

559

Resultat av omröstningen

(för/emot/nedlagda röster)

270/0/5

1.   Slutsatser och rekommendationer

| 1.1. | EESK välkomnar varmt det planerade inkluderandet av framsynsmetoden i EU:s framtida politiska beslutsprocess. Beslutet att uttryckligen inkludera framsyn i ansvarsområdena för kommissionens vice ordförande, som också ansvarar för kontakterna mellan institutionerna, välkomnas varmt av kommittén. Vi förväntar oss att synergier och strukturellt deltagande av alla EU-institutioner, inklusive EESK, ska utvecklas framgångsrikt på denna grundval. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EESK välkomnar varmt kommissionens nya strategi för att tillämpa strategisk framsyn som en årlig, cyklisk och fortlöpande process. EU:s resiliens har valts ut som det första ämnet i framsynsövningen. Den har blivit en ny kompass för EU:s politik i samband med covid-19-krisen. Resiliens är förmågan att inte bara stå emot och hantera utmaningar utan också ställa om på ett hållbart, rättvist och demokratiskt sätt. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | De fyra dimensionerna av resiliens, dvs. den ”sociala och ekonomiska”, den ”geopolitiska”, den ”gröna” och den ”digitala” dimensionen, är enligt oss väl valda och utvecklade. De representerar vår tids centrala megateman som kommer att fortsätta att vara av utomordentligt stor betydelse för utformningen av EU:s politik. EESK stöder i hög grad valet av detta ämne eftersom det är mycket relevant i vårt gemensamma arbete med att skapa de rätta ramvillkoren för att resa oss ur pandemikrisen och för att hantera globala utmaningar såsom klimatförändringarna. Kommittén har tillhandahållit en detaljerad analys av ämnet i sitt yttrande på eget initiativ ”Mot en mer motståndskraftig och hållbar europeisk ekonomi” (1) och genom sin resolution ”Det organiserade civila samhällets deltagande i arbetet med de nationella planerna för återhämtning och resiliens – vad fungerar och vad fungerar inte?” (2) |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Strategisk framsyn kännetecknas av en analys och ett åtgärdsperspektiv som är framtidsinriktade. Med detta i åtanke måste sådan verksamhet omfatta tre grundläggande delar för att ge resultat av hög kvalitet. För det första måste analyserna ge resultat som är lämpliga för den framtida situation som undersöks. För det andra bör de grundas på vetenskapliga metoder och processer, med beaktande av att framtiden varken är observerbar eller empiriskt mätbar. För det tredje bör de vara ändamålsenliga när det gäller att ge användbar vägledning för politisk praxis. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Kommissionens första strategiska framsynsrapport för 2020 saknar fortfarande den planerade fullständiga framsynscykeln och förklarar inte hur den skulle kopplas samman med faciliteten för resiliens och återhämtning och den europeiska planeringsterminen. Rapporten brister också vad gäller att förklara vilka av de megatrender som identifieras som är mest sannolika och mest relevanta för EU och ger därmed inte beslutsfattarna möjlighet att prioritera. Detta måste förbättras i de kommande rapporterna. Framsynsverksamhetens fastställda mål kommer att uppnås endast om den är öppen, pluralistisk, mångsidig och tvärvetenskaplig, och om man involverar organiserade arbetsmarknadsparter och det civila samhället, särskilt EESK, i alla skeden av framsynsprocessen och i fastställandet av referensscenarier, och använder en uppsättning metoder och verktyg för att styra olika perspektiv mot framtiden. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Även om ambitionen till fullo är välkommen ser vi alltså några områden som kan förbättras när det gäller genomförandet av framsyn i beslutsprocessen:






  — | De konkreta formerna för en fullständig integrering av framsyn i den fleråriga planeringen och agendan för bättre lagstiftning samt i det europeiska ekosystemet för konsekvensbedömningar (3) eller konferensen om Europas framtid är fortfarande oklara. |
| --- | --- | --- |

1.6.

—

De konkreta formerna för en fullständig integrering av framsyn i den fleråriga planeringen och agendan för bättre lagstiftning samt i det europeiska ekosystemet för konsekvensbedömningar (3) eller konferensen om Europas framtid är fortfarande oklara.

| — | I rapporten från 2020 saknas den nödvändiga kvantitativa bedömning som möjliggör en rangordning av de identifierade megatrenderna och strategiska ämnena utifrån sannolikhet och relevans, vilket gör det svårare att prioritera åtgärder. |
| --- | --- |

—

I rapporten från 2020 saknas den nödvändiga kvantitativa bedömning som möjliggör en rangordning av de identifierade megatrenderna och strategiska ämnena utifrån sannolikhet och relevans, vilket gör det svårare att prioritera åtgärder.

| — | Framsynsprocessen bör erbjuda en permanent övervaknings- och kontrollmekanism som gör det möjligt för det civila samhället att t.ex. göra efterhandsutvärderingar. |
| --- | --- |

—

Framsynsprocessen bör erbjuda en permanent övervaknings- och kontrollmekanism som gör det möjligt för det civila samhället att t.ex. göra efterhandsutvärderingar.

| — | I rapporten föreslås redan ämnena för de kommande framsynsrapporterna, men förklaras inte hur framsynsprocessen faktiskt användes för att komma fram till dessa ämnen, vilket förefaller strida mot dess eget syfte. |
| --- | --- |

—

I rapporten föreslås redan ämnena för de kommande framsynsrapporterna, men förklaras inte hur framsynsprocessen faktiskt användes för att komma fram till dessa ämnen, vilket förefaller strida mot dess eget syfte.

| 1.7. | Åtagandet att använda framsyn för att stärka den europeiska resiliensen är tämligen begränsat. I kommissionens rapport står det mestadels bara att den ”kan” snarare än ”kommer att” använda sig av framsyn på EU-nivå. I stället för att beskriva de konkreta sätten att använda framsyn i den politiska beslutsprocessen reduceras framsynsinstrumenten till alternativ som kanske eller kanske inte kommer att användas av de berörda parterna och vid det konkreta genomförandetillfället. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Vad gäller resiliensdimensionerna, dvs. ämnet för 2020 års rapport,






  — | är den faktiska framtidsaspekten i många fall inte fullt utvecklad, utan fokus ligger i alltför hög grad på att beskriva den nuvarande situationen, |
| --- | --- | --- |

1.8.

—

är den faktiska framtidsaspekten i många fall inte fullt utvecklad, utan fokus ligger i alltför hög grad på att beskriva den nuvarande situationen,

| — | saknas det en framtidsorienterad vision om vilka framsteg som bör göras och inom vilken tidsram, inbegripet utarbetandet av nya välfärdsindikatorer, t.ex. sådana som går längre än BNP, |
| --- | --- |

—

saknas det en framtidsorienterad vision om vilka framsteg som bör göras och inom vilken tidsram, inbegripet utarbetandet av nya välfärdsindikatorer, t.ex. sådana som går längre än BNP,

| — | beskrivs metoden för att hantera de identifierade sårbarheterna inte detaljerat nog och omfattar inte riktade lösningar för att undvika en försämring av villkoren för personer som riskerar utestängning, såsom personer med funktionsnedsättning och äldre. |
| --- | --- |

—

beskrivs metoden för att hantera de identifierade sårbarheterna inte detaljerat nog och omfattar inte riktade lösningar för att undvika en försämring av villkoren för personer som riskerar utestängning, såsom personer med funktionsnedsättning och äldre.

| 1.9. | De fyra dimensionerna tjänar som grund för utarbetandet av en agenda för framtida framsynsverksamhet. Vi rekommenderar därför att de fyra dimensionerna av resiliens ges specifika delmål som kan operationaliseras och således bli föremål för regelbunden utvärdering i framtiden. Nästa ämnen på framsynsagendan föreslås redan, dvs. öppet strategiskt oberoende, framtidens arbetstillfällen och kompetens samt en tätare koppling mellan den digitala och den gröna omställningen. Dessa ämnen härrör från tre av de fyra dimensionerna av resiliens. Det är dock fortfarande oklart hur kommissionen kom fram till dessa ämnen och i vilken ordning och i vilken form de kommer att behandlas. Det är alltså inte tillräckligt begripligt varför dessa ämnen har valts i stället för andra, såsom en intern vision för EU:s utveckling, den ökande nationalismen, det framtida samarbetet mellan medlemsstaterna eller säkerhetsfrågor. Här kan större öppenhet också uppnås med hjälp av strategisk framsyn. |
| --- | --- |

1.9.

2.   Allmänna kommentarer

| 2.1. | Instrumentet med strategisk framsyn, dvs. att förutse trender och utveckling, är oumbärligt vid utformningen av en ansvarsfull politik. Strategisk framsyn kommer att spela en viktig roll när det gäller att bidra till att framtidssäkra EU:s politiska beslutsfattande genom att se till att kortsiktiga initiativ bygger på ett mer långsiktigt perspektiv. Detta är mycket viktigt då vi går in i en ny era där handlingsinriktad framsyn kommer att stimulera strategiskt tänkande och forma EU:s politik och initiativ, bl.a. kommissionens framtida arbetsprogram. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Även om allt inte kan förutses och händelser även fortsättningsvis kommer att överraska oss, finns det gott om utrymme för att agera. Detta inbegriper att kartlägga sannolikheter och förbereda dessa i beslutsfattande positioner för att så tidigt som möjligt upptäcka, förstå och känna igen signaler, särskilt på störande händelser. Det innebär också att man utarbetar handlingsplaner, upprättar ledningskedjor och kommunikationskanaler samt fastställer tydliga ansvarsområden och uppgifter om händelsen faktiskt inträffar. Prognosmakare använder ofta metaforerna ”svart svan” (en helt oväntad händelse från kategorin ”det okända okända”, dvs. det vi inte vet att vi inte vet) och ”grå noshörning” (en storskalig, tänkbar händelse som, om den inträffar, skulle få omfattande konsekvenser men som negligeras). Covid-19-pandemin var en ”grå noshörning”, eftersom det fanns varningssignaler om ökande risker för globala pandemier på grund av en kombination av miljöförstöring, globalisering och ökad konnektivitet. Prognos- och planeringsmetoder måste användas med en tydlig åtskillnad mellan dessa två olika typer av chocker med massiva konsekvenser. I förbindelse med detta bör sektorsövergripande, icke-linjära tekniker för utarbetande av scenarier samt metoder för identifiering av framväxande allvarliga risker och upptäckt av tidiga trender förbättras vid EU:s forskningsinstitutioner. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Resiliens är förmågan att inte bara stå emot och hantera utmaningar utan också ställa om på ett hållbart, rättvist, inkluderande och demokratiskt sätt. De fyra dimensionerna av resiliens, dvs. den ”sociala och ekonomiska”, den ”geopolitiska”, den ”gröna” och den ”digitala” dimensionen, är enligt oss väl valda och utvecklade. Kommittén understryker dock att de många interaktionerna mellan de fyra dimensionerna inte kan ses som åtskilda från varandra utan måste behandlas kollektivt i analyserna och de resulterande åtgärderna. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | EESK välkomnar förslaget om att skapa ”resultattavlor för resiliens” med relevanta indikatorer för att övervaka status quo samt de sociala och ekonomiska, geopolitiska, gröna och digitala dimensionerna av utvecklingen i EU och medlemsstaterna. En resultattavla som bara anger status quo och beskriver nuläget utgör dock i sig inte framsyn. Det handlar om framsyn först när framåtblickande mål ingår. Vi är redo att stödja kommissionen i denna utmanande och komplexa process, t.ex. genom att utnyttja EESK:s expertis och arbete. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Resultattavlorna måste naturligtvis vidareutvecklas. För närvarande kartlägger de nuläget och status quo. För att de ska kunna bli användbara instrument i framsynsprocessen måste en koppling till ett framåtblickande perspektiv införas. Resultattavlor blir meningsfulla i prognosprocessen enbart om de inbegriper mål, helst fastställda för varje medlemsstat. Det är sedan möjligt att använda dessa resultattavlor för att bedöma framstegen mot bakgrund av ett givet mål och göra dem till övervakningsverktyg. EESK rekommenderar dessutom starkt att man upprättar en koppling mellan dessa resultattavlor och de befintliga konkurrenskraftsindikatorer som används i processen för den europeiska planeringsterminen och för EU:s ekonomiska styrning samt resultattavlan för faciliteten för återhämtning och resiliens och de nationella planerna för återhämtning och resiliens. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | EESK håller helt med kommissionen om den avgörande roll som företagen inom den sociala ekonomin spelade under pandemin och deras betydelse för uppbyggnaden av ett resilient Europa som rör sig framåt. I detta avseende ser EESK fram emot den kommande handlingsplanen för att främja den sociala ekonomin och uppmanar kommissionen att vara ambitiös och djärv i sina förslag. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Samtidigt som ambitionen med föregripande styrning med hjälp av de instrument som den strategiska framsynen erbjuder är bra och omfattar många av de rätta delarna, dvs. deltagande, tvärvetenskap och dess utformning som en fortlöpande process, blir den dock mycket mindre framstående och till och med svag när det gäller hur just denna nätverksbaserade eller sammanlänkade strategi ska operationaliseras och genomföras. För närvarande innehåller rapporten ett antal avsiktsförklaringar om att inkludera framsynsmetoder i den politiska beslutsprocessen. För att försäkra berörda parter om att insikter från framsynsprocessen verkligen kommer att omsättas i praktiken och användas på ett ändamålsenligt sätt anser EESK att framsynsprocessen bör erbjuda en kontroll- och övervakningsmekanism som bland annat skulle göra det möjligt för det civila samhället att göra efterhandsutvärderingar. Detta kommer att bidra till att bygga upp förtroende, både för processen och för avsikterna, och begränsa riskerna för ”döda vinklar”. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Detta behov av tillsyns- och kontrollmekanismer gäller även kvalitetskontroll, dvs. huruvida den valda metoden är lämplig för att uppnå de fastställda målen. En sådan kontrollmekanism måste vara begriplig och innehålla kriterier för att mäta om den senaste utvecklingen och högkvalitativa prognosstandarder upprätthålls. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | När det gäller innehållet inom ramen för de valda ämnena skulle det vara önskvärt om en tydlig åtskillnad gjordes mellan analysen av den nuvarande situationen och den förväntade eller önskvärda framtidsprognosen. På så sätt skulle de olika och mycket komplexa frågorna kunna göras mer öppna och begripliga. Kunskaperna om den framtida utvecklingen skulle sedan kunna integreras i det politiska beslutsfattandet på ett målinriktat sätt, särskilt när det gäller befintliga osäkerheter och risker som alltid är inneboende i aktuella framtidsanalyser. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | Innan processen eventuellt omsätts i konkreta krav eller till och med lagstiftningsförslag anser kommittén att man med hjälp av en kvalitativ multikriteriemetod bör göra en balanserad bedömning som omfattar såväl förväntade fördelar som eventuella ytterligare bördor för, och effekter på, företag, arbetstagare och berörda parter, och som på ett realistiskt sätt beaktar deras respektive kapacitetsnivåer (4). |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | EESK välkomnar varmt kommissionens nya strategi för att börja tillämpa strategisk framsyn som en årlig, cyklisk och fortlöpande process. EU är dock inte den första aktören på området och bör därför dra lärdom av befintliga exempel och god och dålig praxis. EU bör inte fokusera på bara en metod, dvs. omvärldsanalys, utan använda flera av de befintliga metoderna, såsom Delphi-metoden, en konsekvensanalys av trender, normativ eller undersökande framsyn, kvalitativ och kvantitativ framsyn eller ”joker”-metoden, enskilt eller i kombination med varandra. Stordatakapacitet och artificiell intelligens (AI) måste också få en mycket mer framträdande plats i arbetet med att identifiera mönster och utveckla scenarier. |
| --- | --- |

2.11.

| 2.12. | Den strategi som för närvarande beskrivs för kommissionens tillämpning av strategisk framsyn är emellertid alltför ”toppstyrd”. Den skapar inte den nödvändiga känslan av medvetenhet och egenansvar bland de berörda aktörerna. Detta måste åtgärdas, t.ex. genom att strukturellt involvera arbetsmarknadens parter och andra aktörer i processen, på såväl europeisk som nationell nivå, t.ex. genom att bygga vidare på processen med den europeiska planeringsterminen. Deltagande från berörda parters sida, mångsidiga och temaöverskridande tillämpningsområden och kontinuerligt engagemang i relevanta framtida frågor är nyckelkriterier för att framgångsrikt upprätta ett ändamålsenligt program för strategisk framsyn. |
| --- | --- |

2.12.

| 2.13. | Framsynsprogram kommer bara att lyckas om de innehåller tydliga kopplingar mellan framsynsämnena och dagens politiska agenda så att de som lämnar synpunkter ser att de används och gör skillnad. På grundval av detta kan en gemensam syn på risker och utmaningar utvecklas. Det blir tydligt vad som ska göras och den nödvändiga överföringen av befogenheter och ansvar kan organiseras. En gemensam riskkartläggning som utförs av de politiska beslutsfattarna i EU, med återkoppling och justeringar i takt med händelseutvecklingen, kommer att ge processen betydelse och effekt. Vi uppmanar därför kommissionen att se till att framsynsresultaten är öppna, begripliga och verifierbara. |
| --- | --- |

2.13.

| 2.14. | För närvarande använder sig inte alla medlemsstater av framsyn när de utvecklar sin nationella politik. Det är därför viktigt att kommissionen ser till att den drar största möjliga nytta av de resurser som den har till sitt förfogande. EESK kan således tillhandahålla viktiga synpunkter och viktig information för framsynsprocessen på grundval av kunskaperna hos ledamöterna, som representerar en mängd olika åsikter och röster från alla medlemsstater. Genom sina yttranden kan EESK upptäcka och varna för systemrisker. Ledamöterna är också väl lämpade att informera om framsynsverksamheten i sina samhällen och bidra till att förmedla resultaten till medborgarna. Som ett resultat av detta kan EESK också ge ett viktigt bidrag till agendan för bättre lagstiftning. |
| --- | --- |

2.14.

| 2.15. | Vi uppmanar kommissionen att följa upp sina egna förslag och insikter och ge de berörda parterna möjlighet att använda sig av framsynsstrategin och göra den till en obligatorisk del av utformningen av politiken för ett resilient Europa. |
| --- | --- |

2.15.

| 2.16. | Inom EU:s institutionella ram har det europeiska systemet för strategisk och politisk analys (Espas) blivit en referenspunkt och en byggsten för samarbetet på framsynsområdet. EESK har redan observatörsstatus i Espas, vilket är en praxis som bör fortsätta och kompletteras genom att en eller flera EESK-företrädare på hög nivå deltar aktivt i den årliga Espas-konferensen. |
| --- | --- |

2.16.

| 2.17. | För att EESK:s ledamöter ska kunna bidra på ett mer meningsfullt sätt till kommissionens framsynsverksamhet efterlyser vi aktuell information om framsynsprocessen, dess tidsplan och dess särskilda arbetsplan samt att EESK-ledamöter involveras i detta. |
| --- | --- |

2.17.

Bryssel den 24 mars 2021.

Christa SCHWENG

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

---

(1)  EUT C 353, 18.10.2019, s. 23 samt EESK:s offentliga hearing ”Mot en mer motståndskraftig och hållbar europeisk ekonomi med en vision för fullbordandet av EMU”, 12/04/2019.

1

(2)  Se EESK:s resolution ”Det organiserade civila samhällets deltagande i arbetet med de nationella planerna för återhämtning och resiliens – vad fungerar och vad fungerar inte?”(EUT C 155, 30.4.2021, s. 1).

2

(3)  EUT C 434, 15.12.2017, s. 11.

3

(4)  EUT C 434, 15.12.2017, s. 11.

4

---

| 9.6.2021 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 220/72 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 220/72

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén om en EU-strategi för massbetalningar

(COM(2020) 592 final)

(2021/C 220/10)

| Föredragande: | Antonio GARCÍA DEL RIEGO |
| --- | --- |
| Medföredragande: | Kęstutis KUPŠYS |

Föredragande:

Antonio GARCÍA DEL RIEGO

Medföredragande:

Kęstutis KUPŠYS

| Remiss | Europeiska kommissionen, 11.11.2020 |
| --- | --- |
| Rättslig grund | Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt |
| Ansvarig sektion | Inre marknaden, produktion och konsumtion |
| Antagande av sektionen | 2.3.2021 |
| Antagande vid plenarsessionen | 24.3.2021 |
| Plenarsession nr | 559 |
| Resultat av omröstningen
  (för/emot/nedlagda röster) | 268/2/8 |

Remiss

Europeiska kommissionen, 11.11.2020

Rättslig grund

Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

Ansvarig sektion

Inre marknaden, produktion och konsumtion

Antagande av sektionen

2.3.2021

Antagande vid plenarsessionen

24.3.2021

Plenarsession nr

559

Resultat av omröstningen

(för/emot/nedlagda röster)

268/2/8

1.   Slutsatser och rekommendationer

| 1.1. | Betalningar ligger i framkant inom digitaliseringen av finansiella tjänster, och smidiga betalningssätt är oerhört viktiga för entreprenörer och säljföretag för att de ska lyckas starta sina företag och få dem att växa. Covid-19 har påskyndat trenden mot kontantlösa betalningar och e-handelsbetalningar och har ökat detaljhandlarnas behov av att använda omnichannel-verktyg för att kunna ta emot offlinebetalningar, onlinebetalningar och mobilbaserade betalningar. Användningen av dessa verktyg, som kräver investeringar i it-system och maskinvara, lägger ytterligare börda på i synnerhet små och medelstora detaljhandlare. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EESK delar kommissionens uppfattning om betalningars strategiska betydelse och om att ytterligare arbete krävs för att möjliggöra betalningstransaktioner på den inre marknaden med hjälp av nya egenutvecklade, alleuropeiska betalningslösningar. EESK delar uppfattningen att kommissionen bör fungera som politisk katalysator, samtidigt som det är den privata sektorn som bör utforma de innovativa digitala betalningslösningarna. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EESK betonar att konsumenterna fortsatt föredrar kontanter som betalningsmedel för sina detaljhandelstransaktioner på försäljningsställen och från person till person. Kontanter spelar en avgörande roll för den sociala delaktigheten, liksom åtkomsten till grundläggande tjänster. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EESK instämmer i att en digital euro bör komplettera befintliga monetära baser, att den inte bör syfta till att tränga ut den privata sektorn, att den privata sektorn bör spela en roll i distributionslösningar med anknytning till den digitala euron och att användarnas rättigheter och skyldigheter tydligt måste definieras. Integritet när det gäller transaktioner, som en viktig rättighet för användaren, bör beaktas tillsammans med andra funktioner som liknar de som gäller för kontanter. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EESK uppmanar kommissionen att göra följande: |
| --- | --- |

1.5.

| 1.5.1. | Prioritera åtgärder och insatser mot bakgrund av det stora antalet viktiga åtgärder som fastställts i strategin. |
| --- | --- |

1.5.1.

| 1.5.2. | Minska de oklarheter som för närvarande finns när det gäller en hållbar affärsmodell för direktbetalningar. |
| --- | --- |

1.5.2.

| 1.5.3. | Betrakta eventuella lagstiftningsåtgärder på området för betalningsinstrument som förhastade. EESK föredrar att låta marknadsaktörerna utveckla lämpliga produkter för kunderna och att lagstiftningsåtgärder övervägs om inga lämpliga lösningar hittas. |
| --- | --- |

1.5.3.

| 1.5.4. | Säkerställa fullt verkställande av Sepa-förordningen i medlemsstaterna, i synnerhet när det gäller betalares och betalningsmottagares bristande efterlevnad av artikel 9 (s.k. IBAN-diskriminering), eftersom europeiska konsumenter ska kunna använda ett enda betalkonto för euroöverföringar och göra gränsöverskridande eurobanköverföringar inom Sepa lika enkelt som inom hemlandet. |
| --- | --- |

1.5.4.

| 1.5.5. | Fokusera sina insatser på interoperabilitet för befintliga och framväxande lösningar för e-identifiering. EESK anser att den privata sektorn, tillsammans med myndigheterna, bör ha bättre möjligheter att ta fram lösningar för e-identifiering, som delvis ska användas för att genomföra stark kundautentisering för betalningstransaktioner. En allmänt accepterad offentlig elektronisk identitet krävs, som baseras på konsumenternas val, deras samtycke och garantier för att deras integritet respekteras fullt ut. |
| --- | --- |

1.5.5.

| 1.5.6. | Harmonisera acceptansen för kontanter på EU-nivå, eftersom denna för närvarande skiljer sig markant åt mellan länderna. |
| --- | --- |

1.5.6.

| 1.5.7. | Utöka datadelningen mellan olika sektorer med bestämmelser som omfattar alla leverantörer av finansiella tjänster i linje med principerna i den allmänna dataskyddsförordningen (1) i syfte att skapa ytterligare fördelar för de europeiska konsumenterna eftersom det kan främja en innovativ och konkurrenskraftig finanssektor. |
| --- | --- |

1.5.7.

| 1.5.8. | Föreslå lagstiftning för att säkerställa tillträdesrätt på rättvisa, rimliga och icke-diskriminerande villkor till den tekniska infrastruktur som anses nödvändig för att stödja tillhandahållandet av betaltjänster. |
| --- | --- |

1.5.8.

| 1.6. | EESK anser att de berörda marknadsaktörerna bör omfattas av lämplig lagstiftning, tillsyn och kontroll, för att säkerställa lika villkor för de som erbjuder samma tjänster och verksamheter. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EESK inser behovet av att säkerställa ett öppet och tillgängligt betalningsekosystem och av att bedöma ett inkluderande av betalnings- och e-penninginstitut i tillämpningsområdet för direktivet om slutgiltig avveckling. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EESK välkomnar de föreslagna åtgärderna för att trygga ett åtagande att minska den globala genomsnittskostnaden för remitteringar till mindre än 3 % senast 2030 och uppmanar kommissionen att spela en aktiv roll i att övervaka och säkerställa stöd för de relevanta åtgärder för att förbättra gränsöverskridande betalningar som fastställs i färdplanen från rådet för finansiell stabilitet. |
| --- | --- |

1.8.

2.   Kommissionens strategi

| 2.1. | I sitt meddelande från december 2018 stöder kommissionen ”ett helt integrerat direktbetalningssystem i EU för att minska riskerna och svagheterna i systemen för massbetalningar och öka de befintliga betalningssättens autonomi” (2). |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Den digitala innovationen är på väg att radikalt omforma tillhandahållandet av finansiella tjänster. Med digitalisering och förändrade konsumentpreferenser ökar kontantlösa transaktioner snabbt (3). Covid19-pandemin har ytterligare förstärkt övergången till digitala betalningar och bekräftat den avgörande betydelsen av säkra, tillgängliga och enkla (inklusive kontaktlösa) betalningar för betalningar på distans och över disk. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | De senaste åren har det skett avsevärda förbättringar, främst tack vare utvecklingen av det gemensamma eurobetalningsområdet (Sepa) och harmoniseringen av lagstiftningen om massbetalningar. EU:s betalningsmarknad är dock fortfarande i betydande grad fragmenterad längs nationella gränser, eftersom de flesta inhemska betalningslösningar som bygger på kort- eller direktbetalningar inte fungerar över gränsen. Dynamiken i det europeiska betalningslandskapet visar att det dock finns en risk för inkonsekvenser som kräver en tydlig ram för styrning för att stödja EU:s strategi för massbetalningar. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Kommissionens mål är att skapa en betalningsmarknad som präglas av intensiv konkurrens, vilket gynnar alla medlemsstater, oavsett vilken valuta de använder, där alla marknadsaktörer kan konkurrera på rättvisa och lika villkor för att erbjuda innovativa betalningslösningar som till fullo uppfyller EU:s internationella åtaganden. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Eftersom betalningar ligger i framkant inom digital innovation i finanssektorn, kommer genomförandet av denna strategi att bidra till kommissionens bredare vision för en digital finanssektor och till dess mål att få ett slut på marknadsfragmentering, främja marknadsstyrd innovation i finanssektorn och hantera nya utmaningar och risker i samband med digitaliseringen av finanssektorn samtidigt som teknikneutralitet säkerställs. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Denna strategi presenteras därför tillsammans med strategin för digitalisering av finanssektorn i EU (4) och de två lagstiftningsförslagen om en ny EU-ram för att stärka digital operativ motståndskraft (5) och om kryptotillgångar (6). Den kompletterar också den uppdaterade strategin för massbetalningar som presenterades av ECB/Eurosystemet i november 2019 (7). |
| --- | --- |

2.6.

3.   Allmänna kommentarer

| 3.1. | Digitala finansiella tjänster blir allt viktigare för europeiska konsumenter och företag. Covid-19-pandemin har endast ökat betydelsen av digitalisering i samhällena, inbegripet inom finansiella tjänster. Betalningar ligger i framkant inom digitaliseringen av finansiella tjänster och smidiga betalningssätt är mycket viktiga för entreprenörer och säljföretag för att de ska lyckas starta sina företag och få dem att växa. Covid-19 har påskyndat trenden mot kontantlösa betalningar och e-handelsbetalningar och har ökat detaljhandlarnas behov av att använda omnichannel-verktyg för att kunna ta emot offlinebetalningar, onlinebetalningar och mobilbaserade betalningar. Denna användning kräver investeringar i it-system och maskinvara, vilket utgör en ytterligare börda för i synnerhet små och medelstora detaljhandlare. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EESK välkomnar kommissionens stöd, i form av finansierings- och utbildningsmöjligheter, för att modernisera och förenkla säljföretagens lösningar för att ta emot betalningar i EU. Det är viktigt att framhålla den viktiga roll som små och medelstora företag spelar i den europeiska ekonomin. Det är en viktig sektor eftersom omkring 90 % av de europeiska företagen är små och medelstora företag, och de står för mer än 50 % av arbetstillfällena. Små och medelstora företag kan bidra till en stark ekonomisk återhämtning. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EESK delar kommissionens uppfattning om betalningars strategiska betydelse och om att en ihållande brist på alleuropeiska digitala betalningslösningar som kan användas över hela Europa utgör en risk för ytterligare marknadsfragmentering, medan globala aktörer tar hela den europeiska gränsöverskridande betalningsmarknaden. Därför krävs ytterligare arbete – även om europeiska konsumenter och företag redan har tillgång till effektiva, konkurrenskraftiga och innovativa betalningslösningar och betalningsinstrument – för att möjliggöra betalningstransaktioner på den inre marknaden genom nya egenutvecklade, alleuropeiska betalningslösningar. EESK delar uppfattningen att kommissionen bör fungera som politisk katalysator, samtidigt som det är den privata sektorn som bör utforma de innovativa digitala betalningslösningarna. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Kommittén är starkt övertygad om att direktbetalningslösningar är ytterst viktiga. Vi uppmanar dock kommissionen att tydligt prioritera åtgärder och insatser mot bakgrund av det stora antalet viktiga åtgärder som fastställts i strategin. Några av de viktiga åtgärderna och de övergripande målen i strategin för massbetalningar, i synnerhet målet om egenutvecklade, alleuropeiska betalningslösningar, kommer att kräva betydande insatser från branschens sida för att förverkligas. EESK anser att eventuella ytterligare krav och regleringsprojekt bör bedömas noggrant. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EESK uppmanar kommissionen att ägna särskild uppmärksamhet åt mängden bedrägerier när det gäller direktbetalningar och att, vid behov, vidta lämpliga åtgärder. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EESK framhåller det brådskande behovet av att via utbildning och fortbildning förbättra den digitala kompetensen och digitala färdigheter. Detta måste göras delvis genom att bygga vidare på ramen för digital kompetens och uppmuntra medlemsstaterna att förbättra det livslånga lärandet på alla utbildningsnivåer av de färdigheter som kommer att vara mest efterfrågade. Målsättningen är att se till att privatpersoner blir mer datakunniga aktörer med större medvetenhet om och kontroll över sina egna data, stordatatillämpningar och datastyrning och att de förstår sin digitala miljö och dess risker (t.ex. personalisering). |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EESK vill förhindra att konsumenter blir ”frånkopplade” och riskerar att hamna i ekonomiskt utanförskap till följd av bristande digitala färdigheter eller verktyg, vilket är en uppenbar risk bland det ökade antalet äldre i Europa. |
| --- | --- |

3.7.

4.   Särskilda kommentarer

Första pelaren: Ökning av digitala betalningslösningar och direktbetalningslösningar för hela EU

| 4.1. | EESK stöder helhjärtat arbetet med att förse den europeiska betalningsmarknaden med flera egenutvecklade, alleuropeiska betalningslösningar. Dessa bör tillföra mervärde för konsumenter och företag som slutanvändare, bör göra det möjligt för europeiska marknadsaktörer att konkurrera bättre med nuvarande dominerande marknadsaktörer samt framväxande och möjligen dominerande marknadsaktörer, såsom teknikjättar, och skulle stärka eurons internationella betydelse. Mot bakgrund av det nuvarande marknadsläget och de befintliga aktörernas väletablerade position på kortmarknaden skulle skapandet av sådana alleuropeiska betalningslösningar vara ett stort åtagande för den europeiska betalningssektorn. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | EESK stöder tanken om att analysera möjligheten att använda direktdebiteringar i hela Europa vid betalningar i butik. Modellen för elektronisk direktdebitering (ELV), som har stor spridning i Tyskland, skulle kunna utvidgas. Detta skulle utsätta marknadsdominerande betalningsordningar för konkurrens på grundval av direktdebitering (Sepa-autogiro). |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | I syfte att göra det möjligt att ta fram alleuropeiska betalningslösningar som bygger på direktbetalningar är det avgörande att marknadsaktörerna får klarhet kring affärsmodellen. Utan klarhet kan inga investeringsbeslut förväntas fattas. EESK uppmanar kommissionen att minska de oklarheter som för närvarande finns när det gäller en hållbar affärsmodell för direktbetalningar. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Avseende antalet betaltjänstleverantörer som tillhandahåller eurodenominerade direktbetalningar och deltar i SCT Inst-systemet (SEPA Instant Credit Transfer) finns det redan ett stort antal betaltjänstleverantörer, i synnerhet i euroområdet. Det räcker dock ännu inte för att uppnå fullständig täckning för direktbetalningar. Marknaden strävar efter att öka betaltjänstleverantörernas efterlevnadsnivå och ha en bredare täckning och ett bredare tillhandahållande av eurodenominerade direktbetalningar. EESK stöder åtgärder som syftar till att bland annat ta itu med efterlevnad, interoperabilitet och andra problem som uppstår genom den omfattande användningen av SCT Inst, inbegripet frågor som rör konsumentskydd. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | EESK håller med kommissionen om att slutanvändarlösningar bör vara interoperabla och tillgängliga, öka mervärdet och tillgodose behoven hos ett brett spektrum av användare samt ha funktioner som likställer dem med andra betalningsinstrument. EESK anser att det är för tidigt att fundera över lagstiftningsåtgärder på detta område och att det är att föredra att låta marknadsaktörer som styrs av befintlig konkurrens på marknaden ta fram lämpliga produkter för kunderna. Lagstiftningsåtgärder kan övervägas om inga lämpliga lösningar hittas. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | EESK håller helt med kommissionen om behovet av att säkerställa fullt verkställande av Sepa-förordningen i medlemsstaterna, i synnerhet när det gäller betalares och betalningsmottagares bristande efterlevnad av artikel 9 (så kallad IBAN-diskriminering). I enlighet med artikel 9 bör EU-konsumenter kunna använda ett enda betalkonto för euroöverföringar och göra gränsöverskridande eurobanköverföringar inom Sepa lika enkelt som inom hemlandet. Dock är det i dag många operatörer som fortfarande vägrar förfrågningar om gränsöverskridande direktdebiteringar från kunder med utländska IBAN-nummer eller till och med Sepa-direktgireringar till utländska IBAN-nummer. Detta är ett stort hinder för den inre marknaden och begränsar kundernas möjlighet att ta del av gränsöverskridande tjänster. Medlemsstaterna bör uppmanas att inta en striktare hållning för att säkerställa efterlevnad av denna förordning, som trädde i kraft 2014. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Elektroniska identitetslösningar (e-identifiering) är en väsentlig del av digitala tjänster, inbegripet finansiella tjänster. eIDA-ramen har varit ett första steg för att möjliggöra gränsöverskridande erkännande och användning av nationella system för e-identifiering. Det är dock tydligt att den nuvarande eIDA-ramen inte är tillräcklig och inte kan uppnå de resultat som krävs. En allmänt accepterad elektronisk identifiering krävs, och den bör bygga på konsumenternas val, deras samtycke och garantin om att deras integritet respekteras fullt ut. EESK uppmanar kommissionen att fokusera sina insatser på interoperabilitet för befintliga och framväxande lösningar och anser att den privata sektorn, tillsammans med myndigheterna såsom i de nordiska länderna, bör ges bättre möjligheter att ta fram lösningar för e-identifiering, som delvis ska användas för att genomföra stark kundautentisering för betalningstransaktioner. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | En bred acceptans för digitala betalningar är en viktig del av en modern betalningsmarknad. EESK stöder åtgärder för att bedöma acceptansnivån för digitala betalningsmedel bland säljföretag och hitta sätt att öka och underlätta acceptansen, i synnerhet bland små och medelstora företag och mindre säljföretag. För samhället som helhet är det avgörande att upprätthålla tillgången till och möjligheten att betala med kontanter. Detsamma gäller dock för digitala betalningsmedel, eftersom konsumenterna bör ha valmöjligheter. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | EESK betonar att konsumenterna fortsatt föredrar kontanter som betalningsmedel för sina detaljhandelstransaktioner på försäljningsställen och från person till person, vilket framgår av Europeiska centralbankens nyligen offentliggjorda SPACE-studie (8). Kontanternas egenskaper skiljer sig stort från de digitala betalningarnas. Kontanter är det enda betalningsinstrument som skyddar integriteten. Kontanter är offentliga medel som centralbanken ansvarar för. Om alla elektriska och elektroniska enheter slås ut (ett ”digitalt coronavirus”) är kontanter ekonomins enda kvarvarande betalningsmedel. Dessutom spelar kontanter en avgörande roll för den sociala delaktigheten, liksom åtkomsten till vissa grundläggande tjänster. Kommissionen och ECB bör titta närmare på problemen med att kontanter inte är tillgängliga och inte tas emot och vid behov vidta lämpliga åtgärder. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | En av följderna av covid-19-krisen har varit att många detaljhandlare (tillfälligt) har beslutat sig för att inte ta emot kontanter. Såsom kommissionen påpekar är kontanter ett lagligt betalningsmedel i enlighet med fördragen. Utvecklingen av användningen av kontanter bör styras av efterfrågan. Bestämmelserna om att ta emot kontanter skiljer sig åt från land till land. Det finns ett behov av harmonisering på EU-nivå. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | Mot bakgrund av den pågående utvecklingen är det förståeligt att ECB undersöker möjligheten att utfärda en digital euro och att kommissionen stöder detta arbete. En digital euro skulle eventuellt kunna få effekter som vi inte kan föreställa oss och bör bedömas ytterst ingående. EESK stöder de principer som ECB lagt fram, nämligen att en digital euro bör komplettera befintliga monetära baser, att den inte bör syfta till att tränga ut den privata sektorn, att den privata sektorn bör spela en roll i distributionslösningar med anknytning till den digitala euron och att användarnas rättigheter och skyldigheter tydligt måste definieras. Integritet när det gäller transaktioner, som en viktig rättighet för användaren, bör beaktas tillsammans med andra funktioner som liknar de som gäller för kontanter. Samma strategi bör gälla för alla initiativ angående digitala centralbanksvalutor i EU-medlemsstater utanför euroområdet. |
| --- | --- |

4.11.

Andra pelaren: Massbetalningsmarknader som präglas av innovation och konkurrens

| 4.12. | Genomförandet av det andra betaltjänstdirektivet (9) har varit ett stort åtagande för betaltjänstbranschen och pågår delvis fortfarande. Genom det andra betaltjänstdirektivet infördes två stora förändringar: införandet av stark kundautentisering och tredjepartsleverantörers tillgång till betalkonton. I vissa fall, i synnerhet för stark kundautentisering för e-handelstransaktioner, var tidsfristen för genomförande utgången av 2020. EESK uppmanar kommissionen att i detalj undersöka effekterna av det andra betaltjänstdirektivet innan en översyn föreslås. |
| --- | --- |

4.12.

| 4.13. | EESK stöder insatser för att skapa en ram för ”öppna finansiella tjänster” för Europa. Öppna finansiella tjänster har potential att skapa ytterligare fördelar för de europeiska konsumenterna eftersom det kan främja en innovativ och konkurrenskraftig finanssektor. EESK anser att en bred och öppen finansieringsram inte kan bygga på samma principer som det andra betaltjänstdirektivet, eftersom det direktivet endast behandlar betalkonton och betaltjänstleverantörer samt föreskriver ensidig datadelning av en del av marknaden. Det behövs en specifik text som omfattar alla leverantörer av finansiella tjänster i linje med principerna i den allmänna dataskyddsförordningen (10) och för att utforska potentialen att utöka datadelningen mellan olika sektorer. Enligt meddelandet om en strategi för digitalisering av finanssektorn (11) avser kommissionen att lägga fram detta förslag i mitten av 2022. |
| --- | --- |

4.13.

| 4.14. | Kontaktlösa betalningar har blivit allt vanligare och är viktiga under den pågående covid-19-pandemin. I de flesta länder höjdes det högsta beloppet för kontaktlösa betalningar i början av pandemin, i många fall upp till det tak som föreskrivs i det andra betaltjänstdirektivet (50 euro per transaktion och 150 euro sammanlagt), som ett svar på förfrågningar från i synnerhet handlarsammanslutningar. En eventuell förändring av dessa lagstadgade högsta belopp som en del av en översyn av det andra betaltjänstdirektivet bör bedömas noggrant för att väga användarvänlighet mot säkerhets- och ansvarsfrågor. |
| --- | --- |

4.14.

| 4.15. | EESK håller med kommissionen om att risker som uppstår genom för närvarande oreglerade tjänster bör omfattas av lagstiftningens tillämpningsområde som en del av översynen av det andra betaltjänstdirektivet. Leverantörerna av dessa tekniska sidotjänster som ingår i reglerade betaltjänster eller tjänster avseende elektroniska pengar står utanför det reglerade området samtidigt som de är viktiga marknadsaktörer. EESK anser att om de är mycket relevanta för marknadsdynamiken och om kunderna upplever att de tillhandahåller en betaltjänst bör de också regleras och övervakas som betaltjänstleverantörer. Det är viktigt att alla relevanta marknadsaktörer omfattas av lämplig lagstiftning, övervakning och översyn, för att säkerställa lika villkor bland dem som erbjuder samma tjänster och verksamheter. |
| --- | --- |

4.15.

Tredje pelaren: Effektiva och samverkande massbetalningssystem och andra stödinfrastrukturer

| 4.16. | EESK inser behovet av att säkerställa ett öppet och tillgängligt betalningsekosystem och av att i samband med översynen av direktivet om slutgiltig avveckling (12) bedöma om det vore fördelaktigt att utvidga direktivets tillämpningsområde till att inbegripa betalningsinstitut och institut för elektroniska pengar i syfte att göra det möjligt för dem att få direkt tillgång till betalningssystem och betalningsinfrastrukturer såsom Target2 och direktbetalningssystem inom Target (Target Instant Payment Settlement (Tips)). EESK betonar behovet av att slå vakt om säkerheten och integriteten hos de stora betalningssystemen. Detta är desto viktigare om direktivets tillämpningsområde utvidgas under översynen av det andra betaltjänstdirektivet till att inbegripa marknadsaktörer som för närvarande inte omfattas av lagstiftningen, såsom tekniska leverantörer. Detta understryker på nytt behovet av att garantera att alla parter har tillgång på lika villkor. |
| --- | --- |

4.16.

| 4.17. | EESK stöder fullt ut kommissionens mål att föreslå lagstiftning för att säkerställa tillträdesrätt på rättvisa, rimliga och icke-diskriminerande villkor till den tekniska infrastruktur som anses nödvändig för tillhandahållandet av betaltjänster. För närvarande är tillgången till vissa viktiga tekniker till stöd för tillhandahållande av betaltjänster, såsom antenner för närfältskommunikation (NFC) på vissa mobila enheter, begränsad, vilket får till följd att konkurrensen på området kontaktlösa mobila betalningar begränsas och banker tvingas betala en avgift till en tredje part bara för att en konsument ska kunna använda en teknik (såsom NFC) för sina dagliga betalningar. Dessa avgifter som bankerna betalar kan i vissa fall komma att föras över på kunden. Även om detta problem redan har åtgärdats i vissa medlemsstater är det viktigt att ta upp detta på europeisk nivå så att alla EU-medborgare kan dra fördel av ökad konkurrens på detta område samt för att möjliggöra lika villkor för betaltjänstleverantörer och öka en utbredd användning av mobila kontaktlösa betalningar. Lagstiftningen bör säkerställa att alla deltagare har samma rättigheter och skyldigheter och omfattas av samma licenser och andra lagstadgade krav. |
| --- | --- |

4.17.

Pelare 4: Effektiva internationella betalningar, däribland remitteringar

| 4.18. | EESK håller med om vikten av att förbättra globala gränsöverskridande betalningar och de åtgärder som kommissionen har fastställt, såsom att främja antagandet av globala internationella standarder för betalningar, till exempel Swift gpi (Global Payment Initiative) och ISO20022, som förbättrar gränsöverskridande betalningar i hela det motsvarande banknätverket. |
| --- | --- |

4.18.

| 4.19. | Remitteringar är fortfarande den dyraste typen av betalningar. EESK välkomnar de föreslagna åtgärderna för att trygga ett åtagande att minska den globala genomsnittskostnaden för remitteringar till mindre än 3 % senast 2030 och uppmanar kommissionen att spela en aktiv roll i att övervaka och säkerställa stöd för de relevanta åtgärder för att förbättra gränsöverskridande betalningar som fastställs i färdplanen från rådet för finansiell stabilitet. Avgifter kan drabba ekonomiskt utsatta oproportionerligt hårt. Konkurrens och tekniska framsteg har redan bidragit till att förbättra tillgången till snabbare och billigare möjligheter till gränsöverskridande remitteringar, men det finns mycket kvar att göra. För remitteringsaktörer som arbetar till/från länder i EU:s grannskap kan bättre tillgång till den EU-baserade betalningsinfrastrukturen kanske bli ett sätt att minska kostnaderna. |
| --- | --- |

4.19.

Bryssel den 24 mars 2021.

Christa SCHWENG

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

---

(1)  EUT L 119, 4.5.2016, s. 1.

1

(2)  COM(2018) 796 final.

2

(3)  Enligt ECB uppgick de kontantlösa betalningarna till 91 miljarder euro i transaktioner i euroområdet 2018 och till 112 miljarder euro i EU, jämfört med omkring 103 miljarder euro 2017.

3

(4)  COM(2020) 591 final.

4

(5)  COM(2020) 595 final.

5

(6)  COM(2020) 593 final.

6

(7)  https://www.ecb.europa.eu/press/key/date/2019/html/ecb.sp191126~5230672c11.en.html

7

(8)  Study on the payment attitudes of consumers in the euro area (SPACE) (studie av konsumenters inställningar till betalningsmedel i euroområdet), december 2020.

8

(9)  EUT L 337, 23.12.2015, s. 35.

9

(10)  EUT L 119, 4.5.2016, s. 1.

10

(11)  COM(2020) 591 final.

11

(12)  EUT L 166, 11.6.1998, s. 45.

12

---

| 9.6.2021 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 220/79 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 220/79

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – En ny era för det europeiska forskningsområdet

(COM(2020) 628 final)

(2021/C 220/11)

| Föredragande: | Paul RÜBIG |
| --- | --- |

Föredragande:

Paul RÜBIG

| Remiss | Europeiska kommissionen, 11.11.2020 |
| --- | --- |
| Rättslig grund | Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt |
| Ansvarig sektion | Inre marknaden, produktion och konsumtion |
| Antagande av sektionen | 2.3.2021 |
| Antagande vid plenarsessionen | 24.3.2021 |
| Plenarsession nr | 559 |
| Resultat av omröstningen
  (för/emot/nedlagda röster) | 254/0/4 |

Remiss

Europeiska kommissionen, 11.11.2020

Rättslig grund

Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

Ansvarig sektion

Inre marknaden, produktion och konsumtion

Antagande av sektionen

2.3.2021

Antagande vid plenarsessionen

24.3.2021

Plenarsession nr

559

Resultat av omröstningen

(för/emot/nedlagda röster)

254/0/4

1.   Slutsatser och rekommendationer

| 1.1. | Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (EESK) välkomnar den nya visionen för och förnyelsen av agendan för det europeiska forskningsområdet. Det nya europeiska forskningsområdet är inte bara ”mer av samma sak”, utan är en verklig ny giv för EU:s forskning, teknik och innovation. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EESK välkomnar eftertryckligen att fokus ligger på att snabbt omsätta FoI-resultat i hållbar affärsverksamhet, i enlighet med vad som anges i dokumentet. Att garantera en rättvis omställning är en av de viktigaste faktorerna för att säkerställa att FoI stöder ekonomin och sysselsättningen i EU. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EESK framhåller med kraft behovet av nya styrelseformer på forskningsområdet för att undanröja administrativa och rättsliga hinder för innovation. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EESK välkomnar att det nya meddelandet om det europeiska forskningsområdet generellt ligger i linje med och stöder FN:s mål för hållbar utveckling. Samtidigt som övergången till en mer motståndskraftig europeisk ekonomi främjas är en inkluderande återhämtning som inte lämnar någon europeisk medborgare på efterkälken avgörande i övergången mot en hållbar europeisk ekonomi (1). |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EESK vill påpeka att en smart blandning av FoU-instrument på alla nivåer (regional, nationell och global nivå samt EU-nivå) är viktig. FoU och innovation bör främjas även genom användning av EU:s stora strukturfonder, liksom genom direkta och indirekta åtgärder (t.ex. skatteincitament) för FoU. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EESK anser att följande viktiga sektorer och teknikområden är avgörande för EU:s välstånd:






  — | Digitala affärsmodeller. |
| --- | --- | --- |

1.6.

—

Digitala affärsmodeller.

| — | Teknik för tillverkning av varor och livsmedel. |
| --- | --- |

—

Teknik för tillverkning av varor och livsmedel.

| — | Klinisk forskning, läkemedelsindustri och bioteknisk sektor. |
| --- | --- |

—

Klinisk forskning, läkemedelsindustri och bioteknisk sektor.

| — | Rymdteknik. |
| --- | --- |

—

Rymdteknik.

| — | Rent vatten och sanitet. |
| --- | --- |

—

Rent vatten och sanitet.

| 1.7. | EESK noterar att forskningen inom samhällsvetenskap och humaniora är mycket viktig för den komplexa förnyelsen av agendan för det europeiska forskningsområdet. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EESK vill betona att EU:s forskning släpar efter när det gäller patent. Asien har ökat sin andel av de globala patentansökningarna. Under 2019 kom 65 % av de globala patentansökningarna från Asien. EU:s patentandel har minskat och utgör nu bara 11,3 % av de globala patentansökningarna. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Många studier har visat att EU ligger efter USA och Asien när det gäller entreprenörskultur. Entreprenörskultur måste tas upp inom ramen för utbildning, inklusive högre utbildning. Entreprenörskultur ska därför vara relevant under hela processen, från innovation inom grundforskning och tillämpad forskning till marknadsföring av ny teknik. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EIC och EIT betraktas tillsammans med sina KI-grupper som värdefulla partner och verktyg i denna ”accelererande FoI-omsättning” och i samband med att man skiftar fokus för EU:s FoI mot generering av banbrytande innovationer som tillgodoser medborgarnas och företagens konkreta behov, särskilt när det gäller stora samhällsutmaningar. EIC:s Accelerator erbjuder betydande EU-medel för innovativa europeiska nystartade företag med hög tillväxtpotential, medan EIT per definition strävar efter excellens inom forskning för teknikdrivna innovationer i sina KI-grupper. Därmed är både EIC och EIT viktiga partner när det gäller att påskynda omsättningen av FoI-resultat. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EESK understryker behovet av att införliva principen om vetenskaplig och etisk integritet för att förhindra förluster i fråga om människors hälsa, pengar och vetenskapliga misslyckanden. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | Europa ligger särskilt efter USA och Asien när det gäller hur snabbt FoU-resultat omsätts i innovativa produkter och tjänster. EESK uppmanar därför kommissionen att i sin politik för forskning, teknik och innovation sträva efter både ”excellens” och ”snabbhet” samtidigt. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EESK föreslår att kommissionen i sin nya FoI-strategi strävar efter väl avvägda portföljer bestående av






  — | FoU/FoI inom högteknologisk industriproduktion samt tjänsteindustrin, |
| --- | --- | --- |

1.13.

—

FoU/FoI inom högteknologisk industriproduktion samt tjänsteindustrin,

| — | marknadsdrivna innovationer (efterfrågestyrd innovation) samt teknikdrivna innovationer. |
| --- | --- |

—

marknadsdrivna innovationer (efterfrågestyrd innovation) samt teknikdrivna innovationer.

2.   Allmänna kommentarer

| 2.1. | EESK välkomnar att en ny vision för och en förnyelse av agendan för det europeiska forskningsområdet är nyckelelement i dokumentet. Dokumentet bevisar således att det nya europeiska forskningsområdet inte bara är ”mer av samma sak”, utan att det är en verklig ny giv för EU:s forskning, teknik och innovation. En viktig aspekt av den nya given är målet att kraftigt öka innovationens inverkan på ekonomin och samhället. Genom denna ”nya giv” åtar sig EU-27 definitivt att stoppa den pågående processen där man förlorar mark till Kina och Sydkorea inom såväl grundforskning som tillämpad forskning, patentansökningar, högteknologiska produkter och tjänster. Den nya given syftar till att utbilda EU-medborgarna på ett ännu bättre sätt inom alla typer av FoU, innovation och entreprenörskap, och därmed fullt ut frigöra det europeiska samhällets innovationskraft. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EESK välkomnar kommissionens strategi för att öka innovationens inverkan på ekonomin och samhället. EESK betonar att det organiserade civila samhället är en katalysator för social innovation. Det civila samhällets deltagande behövs nu mer än någonsin – och verklig social innovation sker bara med deltagande av det organiserade civila samhället (2). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Asien, särskilt Kina och Sydkorea, har under de senaste 20 åren kraftigt förbättrat sina resultat inom forskning, teknik och innovation. Kina har inte bara ökat sin andel av utgifterna för FoU från 0,55 % (1995) till 2,2 % (2018), utan har också överträffat EU i den totala budgeten för FoU och spenderade 496 miljarder US-dollar 2017, medan EU spenderade 430 miljarder US-dollar. Enligt EU:s resultattavla för investeringar i industriell FoU för 2020 ökade EU-företagens FoU med 5,6 % från 2018 till 2019, medan den för amerikanska företag ökade med 10,8 % och för kinesiska företag med 21,0 %. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | OECD:s resultattavla för vetenskap, teknik och industri visar bland annat att EU släpar efter särskilt när det gäller digitala tjänsteföretag och så kallade banbrytande teknikdrivna innovationer. EESK förespråkar en europeisk väg för digitalisering där man utnyttjar möjligheterna för ekonomin och samtidigt skyddar samhällsvärden och grundläggande rättigheter. Ett mänskligt fokus i alla kommissionens initiativ är mycket välkommet i syfte att utveckla en europeisk strategi för framsteg (3). |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Att främja utvecklingen av banbrytande innovationer (4) och samtidigt garantera en rättvis omställning är en av de största utmaningarna för den närmaste framtiden. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | EESK ställer sig helt bakom att ett entydigt fokus läggs på den dubbla omställningen, dvs. på den digitala övergången och den gröna given. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | EESK välkomnar insatserna för att se till att FoI-resultat snabbt omsätts i hållbar affärsverksamhet. Att trygga en rättvis omställning, dvs. mot ett grönare/klimatvänligt Europa, en rättvis digital framtid med respekt för arbetstagarnas rättigheter och ståndpunkter, såsom beskrivs i dokumentet, är en av de viktigaste faktorerna för att säkerställa att FoI stöder ekonomin och sysselsättningen i EU. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | EESK välkomnar att det nya meddelandet om det europeiska forskningsområdet generellt är i linje med och stöder målen för hållbar utveckling. Samtidigt som övergången till en mer motståndskraftig europeisk ekonomi främjas är en inkluderande återhämtning som inte lämnar någon europeisk medborgare på efterkälken avgörande i övergången mot en hållbar europeisk ekonomi (5). |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | EESK vill påpeka att en smart blandning av FoU-instrument på alla nivåer (regional och nationell nivå samt EU-nivå) är viktig. FoU och innovation bör främjas även genom användning av EU:s stora strukturfonder, liksom genom direkta och indirekta åtgärder (t.ex. skatteincitament) för FoU. |
| --- | --- |

2.9.

3.   Det europeiska forskningsområdet i ett nytt sammanhang

| 3.1. | Som påpekas i våra allmänna kommentarer är EESK tydlig i sin ståndpunkt att om EU:s strategi för forskning, teknik och innovation förblir ”mer av samma sak” kommer unionen att fortsätta att förlora mark i den globala konkurrensen på området, särskilt till Kina, Sydkorea och USA. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EESK understryker behovet av att införliva principen om vetenskaplig och etisk integritet för att förhindra förluster i fråga om människors hälsa, pengar och vetenskapliga misslyckanden. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EESK uppmuntrar kommissionen att utforma en agenda för en ny giv inom forskning, teknik och innovation för EU. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Toppmoderna, effektivt förvaltade FoI-infrastrukturer är en viktig nyckelfråga för denna påskyndade FoI-omsättning. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EESK anser att den dagliga förvaltningen av dessa FoI-infrastrukturer skulle kunna professionaliseras. Användningen av vissa av dessa dyra FoI-infrastrukturer är relativt låg: Vissa har ett utnyttjande på mindre än 25 % av den årliga arbetstiden. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EESK välkomnar kommissionens initiativ för öppen vetenskap (det europeiska öppna forskningsmolnet). |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EESK instämmer i att den teknik som nämns i dokumentet är mycket viktig, strategisk nyckelteknik för EU, och föreslår att följande viktiga teknikområden och sektorer läggs till:






  — | Digitala affärsmodeller. |
| --- | --- | --- |

3.7.

—

Digitala affärsmodeller.

| — | Teknik för tillverkning av varor och livsmedel. |
| --- | --- |

—

Teknik för tillverkning av varor och livsmedel.

| — | Klinisk forskning, läkemedelsindustri och bioteknisk sektor. |
| --- | --- |

—

Klinisk forskning, läkemedelsindustri och bioteknisk sektor.

| — | Rymdteknik. |
| --- | --- |

—

Rymdteknik.

| — | Rent vatten och sanitet. |
| --- | --- |

—

Rent vatten och sanitet.

| 3.8. | Digitala affärsmodeller är för närvarande världens snabbast växande näringsverksamhet och kommer att fortsätta att vara det under de kommande åren. Det räcker med att se på e-handeln (t.ex. Amazon), Industri 4.0, internetbanker, onlinespel, digitala sociala nätverk (t.ex. Facebook), e-säkerhet osv. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | EESK noterar att forskningen inom samhällsvetenskap och humaniora är mycket viktig för den komplexa förnyelsen av agendan för det europeiska forskningsområdet. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | EESK konstaterar att EU:s forskning släpar efter när det gäller patent. Asien har ökat sin andel av de globala patentansökningarna. Under 2019 kom 65 % av de globala patentansökningarna från Asien. EU:s patentandel har minskat och utgör nu 11,3 % av de globala patentansökningarna. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | Andra viktiga FoI-frågor är bland annat tillverkning av varor (som alltid har haft och fortfarande har en stark ställning i EU), it, programvara och AI samt medelteknologisk industri. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | De flesta av arbetstillfällena inom EU finns fortfarande inom medelteknologisk industri (som också alltid har haft en stark ställning inom EU). Högteknologin är naturligtvis viktig, men det finns en hel del tillväxtpotential och arbetstillfällen även inom medelteknologisk industri. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | Coronaviruskrisen är en stor utmaning för mänskligheten, och alla tänkbara åtgärder bör vidtas för att utveckla vacciner och behandlingar mot covid-19. Krisen har blottlagt flera frågor som måste hanteras för att förhindra liknande pandemier i framtiden, inte minst när det gäller vårt förhållande till naturen och djuren. Europeisk FoI måste spela en viktig roll när det gäller att kartlägga, undersöka och lösa dessa frågor. Å andra sidan bör krisen inte vara den enda riktlinjen för EU:s långsiktiga FoI-strategi. |
| --- | --- |

3.13.

| 3.14. | Många studier har visat att EU ligger efter USA och Asien när det gäller entreprenörskultur. Entreprenörskultur måste tas upp inom ramen för utbildning, inklusive högre utbildning. Entreprenörskultur ska därför vara relevant under hela processen, från innovation inom grundforskning och tillämpad forskning till marknadsföring av ny teknik. Entreprenörskultur måste vara en nyckelkompetens i all EU:s forskning, teknik och innovation och därmed naturligtvis även i det nya europeiska forskningsområdet. |
| --- | --- |

3.14.

4.   Visionen: ett starkare europeiskt forskningsområde för framtiden

| 4.1. | I meddelandet ägnas ett antal punkter åt nya gemensamma teknikfärdplaner, en ny industristrategi och viktig framtida teknik för kommissionen. EESK vill återigen påpeka att alla dessa ämnen måste beaktas tillsammans med målen för hållbar utveckling. Med andra ord måste FoU särskilt främjas inom det nya europeiska forskningsområdet och gemensamma teknikfärdplaner i de fall något av de 17 områdena i målen för hållbar utveckling kan stödjas. Kommittén är övertygad om att en konstruktiv social och civil dialog på alla nivåer kommer att bidra till att strategin genomförs framgångsrikt. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | EESK uppskattar förstärkningen av samarbetet inom forskning, teknik och innovation i EU. Alla enskilda EU-medlemsstater är helt enkelt för små för att konkurrera med stora forskningsnationer som USA eller Kina. De enskilda medlemsstaterna saknar ”stordriftsfördelar”, som är mycket viktiga, särskilt för stora banbrytande innovationer. Europas framsteg inom vetenskap och teknik har varit betydande, och FoU-insatser utgör en integrerad del av den europeiska ekonomin. Europa har varit hemvist för några av de mest framstående forskarna inom olika vetenskapliga discipliner, särskilt fysik, matematik, kemi och ingenjörsvetenskap. Den vetenskapliga forskningen i Europa stöds av industrin, de europeiska universiteten och flera vetenskapliga institutioner. Resultaten från den europeiska vetenskapliga forskningen rankas konsekvent bland de bästa i världen. Även om samarbete är ett viktigt inslag i effektiv innovation för att generera nya produkter och tjänster är konkurrens den största drivkraften för innovation i den globala ekonomin. EESK rekommenderar därför en väl avvägd portfölj som innehåller såväl samarbete som konkurrens mellan medlemsstaterna i EU:s nya giv för forskning, teknik och innovation. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | EIC och EIT betraktas tillsammans med sina KI-grupper som värdefulla partner och verktyg i denna ”accelererande FoI-omsättning” och i samband med att man skiftar fokus för EU:s FoI mot generering av banbrytande innovationer som tillgodoser medborgarnas och företagens konkreta behov, särskilt när det gäller stora samhällsutmaningar. |
| --- | --- |

4.3.

5.   Omsätta FoI-resultat i ekonomin

| 5.1. | I meddelandet konstateras att ”EU ligger efter de största globala konkurrenterna när det gäller näringslivets FoU-intensitet, särskilt i högteknologiska sektorer, och i fråga om att låta innovativa små och medelstora företag växa, vilket har negativa effekter på produktiviteten och konkurrensen. [...] Att frigöra investeringar för innovation i företag, tjänstesektor och offentlig sektor är avgörande för att vända denna trend och för att stärka Europas industriella och tekniska suveränitet. EU måste utnyttja sina eminenta forsknings- och innovationsresultat till fullo för att stödja den gröna och digitala omställningen av EU:s ekonomi”. EESK delar denna ståndpunkt, men vill betona att den digitala omställningen i synnerhet behöver en ansvarsfull strategi för forskning, teknik och innovation. EESK upprepar sitt fulla stöd för EU:s strategi att eftersträva tillförlitlig och människocentrerad artificiell intelligens (AI) och påminner om att kommittén förespråkar en strategi för AI som grundar sig på att människan har kontrollen (”human-in-command”), vilket vi har efterlyst sedan kommitténs första yttrande om AI lades fram 2017 (6). |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Europa släpar särskilt efter USA och Asien när det gäller hur snabbt FoU-resultaten överförs till innovativa produkter och tjänster. EESK uppmanar därför kommissionen att i sin politik för forskning, teknik och innovation sträva efter både ”excellens” och ”snabbhet” samtidigt. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Kommittén är medveten om att man i meddelandet konstaterar att omsättningen av FoI-resultat i gångbara produkter och innovationskedjan bör ägnas uppmärksamhet. De flesta insatser och åtgärder som föreslås i dokumentet fokuserar dock fortfarande på insatssidan i innovationskedjan (högre utbildning, forskningskarriärer för begåvade människor, mer pengar till offentlig och grundläggande forskning osv.). |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | EESK uppmuntrar kommissionen att sträva efter en välavvägd balans mellan fokus på insatssidan i innovationskedjan och produktionssidan. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | EESK uppmuntrar kommissionen att ytterligare stimulera marknadsdrivna innovationer genom att till exempel






  — | främja koncept med ledande användare, |
| --- | --- | --- |

5.5.

—

främja koncept med ledande användare,

| — | investera i systematiska sociala innovationsstudier för att förutse tidig uppskattning och acceptans av nya produkter och tjänster i samhället. |
| --- | --- |

—

investera i systematiska sociala innovationsstudier för att förutse tidig uppskattning och acceptans av nya produkter och tjänster i samhället.

6.   Tjänsteindustrier

| 6.1. | Industriella produktionsprocesser kan vara höggradigt automatiserade och därmed producera mycket stora partier där arbetskraften utgör en relativt liten del av kostnaden, vilket gör att produktionskostnaden blir konkurrenskraftig globalt, även med Europas höga timlöner. När det gäller tjänsteindustrier är denna situation mer komplicerad. Affärsmodeller för digitala tjänster kan också vara mycket automatiserade. Tjänster till privatpersoner, t.ex. hårklippning och massage, kan dock inte automatiseras. Av alla dessa skäl bör EU i sin nya FoI-strategi eftersträva en väl avvägd portfölj av högteknologisk industriproduktion och tjänsteindustrier. |
| --- | --- |

6.1.

7.   Fördjupning av ramverket för forskarkarriärer

| 7.1. | EESK välkomnar de åtgärder som föreslås i meddelandet för att förbättra de unga forskarnas tekniska och vetenskapliga excellens och rörlighet, men uppmuntrar kommissionen att även intensifiera åtgärderna för att förbättra unga forskares och innovatörers företagaranda. Detta skulle inbegripa bättre karriärmöjligheter för forskare och högre löner, särskilt för forskare i början av karriären. Att koppla universitet till ekonomiska enheter för att säkerställa att innovation omvandlas till säljbara produkter förefaller dessutom vara givande. EESK föreslår att ett enda register upprättas över EU:s forskare och innovatörer med grundläggande professionella forskningsdata för att närmare knyta samman EU:s forskare och innovatörer. |
| --- | --- |

7.1.

| 7.2. | Nyckelkompetenser och viktiga innovativa kulturer, ny inlärnings- och undervisningsteknik, individanpassad utbildning. |
| --- | --- |

7.2.

| 7.2.1. | EESK vill återigen påpeka att det inte bara är central strategisk teknik som är mycket viktig, utan att nyckelkompetenser för anställda och innovativa kulturer inom alla EU-företag också är mycket viktiga om EU ska kunna blomstra. |
| --- | --- |

7.2.1.

| 7.2.2. | Följande faktorer är särskilt viktiga för den nya agendan för det europeiska forskningsområdet, den nya FoI-agendan och den nya ”pakten för forskning och innovation i Europa”: främja en innovativ kultur och en entreprenörskultur inom EU:s företag, både för ledningen och för alla anställda, till exempel genom att erbjuda de anställda lämplig utbildning osv. |
| --- | --- |

7.2.2.

8.   Allmänhetens engagemang

| 8.1. | EESK instämmer i uttalandet i meddelandet om att ”[m]edborgarnas, lokalsamhällenas och det civila samhällets delaktighet kommer att stå i fokus i det nya europeiska forskningsområdet, för att en större inverkan på samhället och ett ökat förtroende för vetenskapen ska uppnås.” EESK förklarar sitt stöd för kommissionens strategi, som bygger på tanken att ”forskningsorgan och näringslivet [bör] involvera befolkningen i tekniska val”. |
| --- | --- |

8.1.

| 8.2. | Arbetsmarknadens parter och det civila samhällets organisationer som exempelvis konsumentorganisationer och icke-statliga organisationer bör delta som aktiva partner i europeiska FoI-processer och FoI-projekt, särskilt när forskningen påverkar de människor eller de sakfrågor som de företräder. Att involvera dessa partner i ett tidigt skede kommer att främja engagemang, förståelse, egenansvar och acceptans av innovationen och stödja de processer för en rättvis omställning som är nödvändiga, särskilt för banbrytande innovationer. Det kommer också att hjälpa forskare att förstå hur deras innovationer påverkar samhället i stort och hjälpa dem att hantera potentiella negativa effekter i ett tidigt skede av processen. Av denna anledning har EESK också efterlyst en tvärvetenskaplig strategi inom vissa forskningsområden som påverkar flera forskningsområden. Ett av dessa områden är återigen AI, där EESK har förespråkat att humaniora, juridik, ekonomi, etik, psykologi osv. ska involveras i FoI för AI, utöver utvecklingen av de rent tekniska aspekterna (7). |
| --- | --- |

8.2.

| 8.3. | EU:s ekonomi är starkt beroende av export av varor och tjänster. |
| --- | --- |

8.3.

| 8.4. | Teknikval bör därför baseras på EU-medborgarnas preferenser för varor och tjänster, men också på preferenserna hos de övriga 7,8 miljarder människorna i världen. EESK uppmanar kommissionen att särskilt främja FoI i arbetet med att uppnå FN:s mål för hållbar utveckling. |
| --- | --- |

8.4.

| 8.5. | Som vi påpekade i våra allmänna kommentarer måste vikten av forskning, teknik och innovation förmedlas bättre till politiker, medier och samhället. |
| --- | --- |

8.5.

| 8.6. | Det är därför också viktigt att utveckla smarta medel och strategier för att förmedla vikten av forskning, teknik och innovation, men också resultaten, inom ramen för kommunikationen och EU:s nya strategi för forskning, teknik och innovation. |
| --- | --- |

8.6.

9.   Styrningen av det nya europeiska forskningsområdet

| 9.1. | EESK håller med om att ett transparent övervakningssystem (resultattavlan för det europeiska forskningsområdet) kommer att vara nödvändigt för att övervaka EU:s resultat i den globala konkurrensen inom forskning, teknik och innovation. EESK framhåller behovet av nya former för styrning på forskningsområdet för att undanröja administrativa och rättsliga hinder för innovation. |
| --- | --- |

9.1.

Bryssel den 24 mars 2021.

Christa SCHWENG

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

---

(1)  EESK:s förslag till återuppbyggnad och återhämtning efter covid-19-krisen: ”EU måste vägledas av principen om att betraktas som en gemenskap med en gemensam framtid” (EUT C 311, 18.9.2020, s. 1), punkt 5.3.1.

1

(2)  EESK:s förslag till återuppbyggnad och återhämtning efter covid-19-krisen: ”EU måste vägledas av principen om att betraktas som en gemenskap med en gemensam framtid” (EUT C 311, 18.9.2020, s. 1), punkt 6.8.

2

(3)  EUT C 364, 28.10.2020, s. 101.

3

(4)  Clayton M. Christensen, ”The Innovator's Dilemma – When New Technologies Cause Great Firms to Fail”, 2016.

4

(5)  EESK:s förslag till återuppbyggnad och återhämtning efter covid-19-krisen: ”EU måste vägledas av principen om att betraktas som en gemenskap med en gemensam framtid” (EUT C 311, 18.9.2020, s. 1), punkt 5.3.1.

5

(6)  EUT C 288, 31.8.2017, s. 1.

6

(7)  EUT C 288, 31.8.2017, s. 1.

7

---

| 9.6.2021 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 220/86 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 220/86

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om förlängning av giltighetsperioden för gemenskapens växtförädlarrätt för arterna sparris och artgrupperna blomsterlökar, vedartade små bärbuskar och prydnadsbuskar

(COM(2021) 36 final – 2021/0019 (COD))

(2021/C 220/12)

| Remiss | Europaparlamentet, 11.2.2021 |
| --- | --- |
| Rättslig grund | Artiklarna 118 och 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt |
| Ansvarig sektion | Jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö |
| Antagande vid plenarsessionen | 24.3.2021 |
| Plenarsession nr | 559 |
| Resultat av omröstningen
  (för/emot/nedlagda röster) | 262/0/14 |

Remiss

Europaparlamentet, 11.2.2021

Rättslig grund

Artiklarna 118 och 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

Ansvarig sektion

Jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö

Antagande vid plenarsessionen

24.3.2021

Plenarsession nr

559

Resultat av omröstningen

(för/emot/nedlagda röster)

262/0/14

Eftersom kommittén stöder förslaget, som inte föranleder några särskilda kommentarer, beslutade EESK vid sin 559:e plenarsession den 24 och 25 mars 2021 (sammanträdet den 24 mars) med 262 röster för och 14 nedlagda röster att avge ett positivt yttrande om förslaget.

Bryssel den 24 mars 2021.

Christa SCHWENG

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

---

| 9.6.2021 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 220/87 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 220/87

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv (EU) 2017/2397 vad gäller övergångsbestämmelser för erkännande av bevis från tredjeland

(COM(2021) 71 final – 2021/0039 (COD))

(2021/C 220/13)

| Remisser | Europeiska unionens råd, 26.2.2021
  Europaparlamentet, 8.3.2021 |
| --- | --- |
| Rättslig grund | Artikel 91.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt |
| Ansvarig sektion | Transporter, energi, infrastruktur och informationssamhället |
| Antagande vid plenarsessionen | 24.3.2021 |
| Plenarsession nr | 559 |
| Resultat av omröstningen
  (för/emot/nedlagda röster) | 262/0/14 |

Remisser

Europeiska unionens råd, 26.2.2021

Europaparlamentet, 8.3.2021

Rättslig grund

Artikel 91.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

Ansvarig sektion

Transporter, energi, infrastruktur och informationssamhället

Antagande vid plenarsessionen

24.3.2021

Plenarsession nr

559

Resultat av omröstningen

(för/emot/nedlagda röster)

262/0/14

Eftersom kommittén till fullo stöder förslaget, som inte föranleder några särskilda kommentarer, beslutade EESK vid sin 559:e plenarsession den 24 och 25 mars 2021 (sammanträdet den 24 mars) med 262 röster för och 14 nedlagda röster att avge ett positivt yttrande om förslaget.

Bryssel den 24 mars 2021.

Christa SCHWENG

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

---

| 9.6.2021 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 220/88 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 220/88

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – Förbättra anslutningsprocessen – Ett trovärdigt EU-perspektiv för västra Balkan

(COM(2020) 57 final)

Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – En ekonomisk plan och en investeringsplan för västra Balkan

(COM(2020) 641 final)

Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – 2020 års meddelande om EU:s utvidgningspolitik

(COM(2020) 660 final)

(2021/C 220/14)

| Föredragande: | Andrej ZORKO |
| --- | --- |
| Medföredragande: | Ionuţ SIBIAN |

Föredragande:

Andrej ZORKO

Medföredragande:

Ionuţ SIBIAN

| Remiss | Europeiska kommissionen, 11.11.2020 |
| --- | --- |
| Rättslig grund | Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt |
| Ansvarig sektion | Yttre förbindelser |
| Antagande av sektionen | 3.3.2021 |
| Antagande vid plenarsessionen | 24.3.2021 |
| Plenarsession nr | 559 |
| Resultat av omröstningen
  (för/emot/nedlagda röster) | 243/1/10 |

Remiss

Europeiska kommissionen, 11.11.2020

Rättslig grund

Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

Ansvarig sektion

Yttre förbindelser

Antagande av sektionen

3.3.2021

Antagande vid plenarsessionen

24.3.2021

Plenarsession nr

559

Resultat av omröstningen

(för/emot/nedlagda röster)

243/1/10

1.   Slutsatser och rekommendationer

| 1.1. | EESK välkomnar kommissionens meddelanden som antogs 2020 avseende utvidgningen av Europeiska unionen (EU) till västra Balkan (1) och instämmer i att en integrering av partnerna på västra Balkan i EU utgör en geostrategisk investering i fred, stabilitet, säkerhet och ekonomisk tillväxt på hela kontinenten. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EESK instämmer i slutsatserna från toppmötet i Zagreb (2), där EU-ledarna återigen bekräftade att EU är fast beslutet att stärka sitt samarbete med regionen och välkomnade åtagandet från partnerna på västra Balkan om att på ett grundligt och beslutsamt sätt genomföra de reformer som krävs. Västra Balkan är en integrerad del av Europa och en geostrategisk prioritering för EU. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | När man griper sig an gemensamma utmaningar och problem som inte bara är politiska utan även ekonomiska och sociala till sin natur är kommittén övertygad om att arbetsmarknadens parter och andra organisationer i det civila samhället (3) bör spela en större roll och bli mer aktivt involverade i hela utvidgningsprocessen. Kommissionen bör definiera begreppet ”viktiga aktörer” tydligare. Det organiserade civila samhället utgör trots allt förbindelsen mellan politiken och människorna och är med och övervakar i vilken mån grundläggande principer som yttrandefrihet, rättsstatsprincipen, mediernas oberoende, likabehandling och kampen mot korruption verkligen genomförs i praktiken. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EESK välkomnar den reviderade utvidgningsmetod som antogs av kommissionen 2020 (4). Eftersom syftet med översynen var att göra processen mer trovärdig, förutsägbar och politisk bör kommissionen tillämpa den för Albanien och Nordmakedonien, så snart rådet har antagit sina förhandlingsramar, och bör skyndsamt klargöra hur den också ska anpassas till Montenegro och Serbien, som redan har uttryckt sin vilja att anta den. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EESK välkomnar att förhandlingskapitlen kommer att ordnas i tematiska kluster och att förhandlingarna om varje kluster kommer att öppnas som en helhet. Idén om att tillämpa en uppsättning strikta villkor på ett konkret sätt kommer att göra det lättare för EU:s kandidatländer att göra framsteg på vägen mot reformer. Kommittén är särskilt nöjd med den tonvikt som läggs på vikten av klustret Grundläggande principer och med att framstegen där kommer att bestämma den övergripande takten för förhandlingarna. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EESK välkomnar kommissionens förslag att förbättra anslutningsprocessen och att rådet ger grönt ljus för att inleda anslutningsförhandlingar med Albanien och Nordmakedonien (5), men beklagar att processen återigen har blockerats och uppmanar EU att agera som en trovärdig partner och så snabbt som möjligt undanröja hindren för att inleda förhandlingarna. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EESK uppskattar kommissionens sätt att lägga stor vikt vid att bygga upp förtroende mellan alla aktörer och se till att anslutningsprocessen, för att kunna återfå trovärdigheten på båda sidor och nå sin fulla potential, vilar på ömsesidigt förtroende och tydliga åtaganden på båda sidor. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Med tanke på de svårigheter som medlemsstaterna har haft med att nå enhällighet om utvidgningen anser EESK att rådet bör se över möjligheten att införa omröstning med kvalificerad majoritet, åtminstone för alla mellanliggande faser i EU-anslutningsprocessen (6). Detta skulle ge medlemsstaterna en stark politisk roll, vilket är avsikten med den nya metoden, men det skulle också hindra dem från att motverka processen medan den pågår, vilket är precis det som just nu undergräver förtroendet för utvidgningen och politikens omvandlande kraft. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | För att återuppbygga förtroendet för utvidgningen och för att EU mer kraftfullt ska kunna nå ut till sina naturliga allierade i regionen är kommittén övertygad om att EU bör tillåta politiska ledare och medborgare från västra Balkan att vara med på de aktiviteter och diskussioner som genomförs i samband med konferensen om Europas framtid, på samrådande grund. På så sätt skulle EU bygga vidare på föregångaren Europakonventionen från början av 2000-talet (7). |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Kommittén är fast övertygad om att EU även bör satsa på att utveckla horisontella strukturer i det civila samhället genom att förse arbetsmarknadens parter och andra organisationer i det civila samhället på västra Balkan med sakkunskap, tekniskt stöd och möjligheter till regionalt och internationellt nätverkande, inte minst i syfte att säkerställa att de får en mer aktiv roll i utvidgningsprocessen. För att hålla ett öga på öppenheten och ansvarsskyldigheten bland västra Balkans politiska elit bör EU beställa regelbundna ”skuggrapporter” om tillståndet för demokratin från civilsamhällets organisationer i regionen (8). |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EESK betonar att uppbyggnaden av den nationella kapaciteten för det civila samhällets organisationer och underlättande av såväl regionalt samarbete som utbyte av sakkunskap även fortsättningsvis bör vara prioriterat i EU-finansiering och nationell finansiering. Dessutom är det nödvändigt med ömsesidigt erkännande och samarbete mellan arbetsmarknadens parter och andra organisationer i det civila samhället för att kunna höja nivån när det gäller att hantera de utmaningar som uppkommer genom reformagendan i regionen och i samband med att EU:s utvidgningsprocess fortskrider. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EESK konstaterar att stödet från EU bör vara generöst och innehålla mycket mer än bara tillträde till EU-programmen för att kunna hjälpa partnerna på västra Balkan att mildra de negativa effekterna av pandemin och återigen sträva efter ekonomisk och social konvergens med EU. Att gradvis öppna de europeiska struktur- och investeringsfonderna för partnerna på västra Balkan (till exempel för att stödja infrastrukturprojekt), utöka användningen av EU:s finansiella stabilitetsmekanismer, låta regionen delta i den gemensamma jordbrukspolitiken eller möjliggöra cirkulär migration, för att nämna några, är idéer som förtjänar att allvarligt tas i beaktande (9). |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EESK välkomnar den europeiska gröna given (10), som innehåller särskilda mål för västra Balkan, och även ”Guidelines for the Implementation of the Green Agenda for the Western Balkans accompanying the Economic and Investment Plan for the Western Balkans” (riktlinjer för genomförandet av den gröna agendan för västra Balkan som åtföljer den ekonomiska planen och investeringsplanen för västra Balkan) (11). EESK uppmanar partnerna från regionen att samarbeta med EU för att anta grön politik till år 2030 och uppnå klimatneutralitet till år 2050. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | EESK förväntar sig att de kommande landsrapporterna följer en tydlig struktur för att övervaka hur det civila samhället behandlas av regeringarna på västra Balkan. Denna granskning bör utgöra en grund för att kunna reagera med politiska åtgärder, när en tillbakagång skulle få konsekvenser och framsteg skulle medföra konkreta fördelar. I slutändan kommer detta att stärka trovärdigheten och den omvandlande kraften i utvidgningspolitiken gentemot västra Balkan. |
| --- | --- |

1.14.

| 1.15. | EESK uppmanar återigen EU-institutionerna och regeringarna på västra Balkan att se till att den övergripande kapaciteten hos arbetsmarknadens parter stärks, samtidigt som deras oberoende bevaras fullt ut. En fungerande social dialog bör vara ett viktigt inslag i anslutningsförhandlingarna med EU. EESK betonar att samråd bör ske med arbetsmarknadens parter, mer systematiskt och i god tid, om alla relevanta lagstiftningsförslag och i alla skeden av utarbetandet av strategiska dokument (12). |
| --- | --- |

1.15.

| 1.16. | EESK uppmanar till att högnivåkonferenser eller högnivåforum för det civila samhället anordnas precis före, eller som sidoevenemang till, de regelbundna toppmötena mellan EU och västra Balkan, så att det civila samhället kan göra sin röst hörd i de frågor som tas upp på toppmötena (13). Sådana samråd är avgörande för att säkerställa att framstegen i förhandlingsprocessen övervakas objektivt och nedifrån och upp. EESK skulle kunna spela en roll i samband med dessa evenemang. |
| --- | --- |

1.16.

| 1.17. | EESK upprepar de rekommendationer som framfördes i bidraget från EESK:s sektion för yttre förbindelser (REX) till toppmötet mellan EU och västra Balkan den 6 maj 2020 (14) och även i EESK:s yttrande nyligen om ”Det civila samhällets bidrag till den gröna agendan och en hållbar utveckling på västra Balkan som ett led i processen för anslutning till EU”, som antogs den 18 september 2020 (15) (16). |
| --- | --- |

1.17.

| 1.18. | EESK uppmanar det nuvarande portugisiska ordförandeskapet för Europeiska unionens råd, och i synnerhet det kommande slovenska ordförandeskapet, att hålla utvidgningspolitiken gentemot västra Balkan högt på EU:s dagordning under 2021. |
| --- | --- |

1.18.

2.   EU:s utvidgning till västra Balkan har betydelse

| 2.1. | Reella utsikter till EU-medlemskap är det viktigaste incitamentet och den viktigaste drivkraften för omvandlingsprocessen i regionen – som ironiskt nog redan är en geografisk enklav i EU, omgiven av medlemsstater som den är – och de ökar därigenom vår kollektiva säkerhet och vårt kollektiva välstånd. Det är ett viktigt verktyg för att främja demokrati, rättsstatsprincipen och respekten för de grundläggande rättigheterna, som också är de viktigaste drivkrafterna för ekonomisk integration och det viktigaste stödet för att främja försoning och stabilitet i regionen. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Att upprätthålla och stärka denna politik är därför oumbärligt för EU:s trovärdighet, framgång och inflytande i och utanför regionen – särskilt i tider av ökad geopolitisk konkurrens. Om utvidgningen förpassas längre ner på EU:s lista över prioriteringar eller om processen saktar ner kan det bli lättare för andra aktörer, som ofta inte delar EU:s demokratiska ambitioner – främst Ryssland och Kina – att lägga sig i Balkan och ställa sig in hos länder som Serbien, Montenegro och Bosnien och Hercegovina, vilket också har visat sig under den pågående pandemin. Sådana främmande makter kan motverka EU:s insatser för att garantera världsdelens säkerhet. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Vår tids utmaningar som globalisering, åldrande samhällen, migration, klimatförändringar, sociala skillnader, terrorism, radikalisering, organiserad brottslighet, cyberangrepp och covid-19 bevisar att EU och regionen västra Balkan inte bara har liknande intressen utan också i allt större utsträckning precis samma problem. Strategiskt, politiskt och ekonomiskt sett sitter EU och västra Balkan alltså i samma båt. Med ett sådant ömsesidigt beroende är det nödvändigt med gemensamma åtgärder om de framgångsrikt ska kunna navigera i dagens komplicerade och oförutsägbara värld (17). |
| --- | --- |

2.3.

3.   EU:s påtryckningsmöjligheter bygger på dess trovärdighet

| 3.1. | En Ipsos-undersökning utförd 2020 (18) visar att den allmänna opinionen i regionen fortsätter att vara överväldigande för ett EU-medlemskap (82,5 % i genomsnitt). Det är sannolikt att människor i länderna på västra Balkan fortfarande stöder en integrering i EU eftersom de ser det som en möjlighet till välbehövlig förändring av kvaliteten på styret och de ekonomiska resultaten i länderna. Människor anser att EU spelar en positiv roll i de nationella politiska (39,7 %) och ekonomiska (40,3 %) reformerna. Dessutom är det möjligt att allmänheten på västra Balkan förknippar EU med friheten att resa och arbeta, men även med fred och säkerhet. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EESK uttrycker sin tillfredsställelse över den solidaritet utan motstycke som EU har visat gentemot västra Balkan under covid-19-pandemin, bland annat genom att ge tillgång till och tillåta deltagande i EU-instrument och EU-plattformar, som vanligtvis är förbehållna EU:s medlemsstater (såsom hälsosäkerhetskommittén (HSC), Europeiska läkemedelsmyndigheten (EMA) och avtalet om gemensam upphandling). Kommittén hyser hopp om att en sådan integrering i EU:s politik och instrument kommer att fortsätta även efter pandemin. Å andra sidan är vi oroade över att förseningarna när det gäller EU:s förmåga att förse västra Balkan med covid-19-vaccin, som de är i akut behov av, skulle kunna påverka bilden av EU negativt i den allmänna opinionen i regionen. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Samtidigt är enligt samma Ipsos-undersökning (2020) 52,1 % av de svarande runtom i regionen missnöjda med sitt lands framsteg i riktning mot EU-anslutning och i synnerhet med hur långsamt processen går. Allt fler medborgare i västra Balkan tror att deras länder aldrig kommer att gå med i EU och är bekymrade över att ”EU inte vill ha med oss”. Över 44,9 % av de svarande i Bosnien och Hercegovina, 42 % i Serbien, 40,5 % i Nordmakedonien och 36,8 % i Albanien väntar sig att deras land blir EU-medlem först efter 2040, eller eventuellt aldrig någonsin (19). Detta visar att den just nu höga nivån av folkligt stöd för EU i regionen förmodligen bara varar så länge som anslutningsutsikterna visar sig troliga. Den tid då EU kunde ta för givet att det finns proeuropeiska känslor bland partnerna på västra Balkan närmar sig alltså sitt slut. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EESK påpekar att den väldiga mängd ståndpunkter som intagits av Europaparlamentets politiska partier, EU-medlemsstaternas regeringar och EU-institutionerna inte alltid stämmer överens med varandra, och att detta kan ge osammanhängande och förvirrande signaler till regionen. Kommittén är övertygad om att det finns ett behov av bättre inbördes sammanhållning mellan de olika aktörer som är med och formulerar utvidgningspolitiken inom medlemsstaterna, så att de kan tala med en konsekvent röst. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EU-institutioner som kommissionen och Europaparlamentet bör kommunicera bättre och ha ett närmare samarbete med medlemsstaterna i processen med att bedöma framsteg och utforma strategier för att bistå och bemöta partnerna på västra Balkan. Kommissionen bör utveckla närmare bilaterala kontakter med medlemsstaterna, till exempel genom att ordna möten med utrikesministrar och nationella parlament för att diskutera utvidgningen, och bör samordna bättre med andra aktörer på EU-nivå och regionalt (t.ex. Europeiska utrikestjänsten, rådet, Europaparlamentet, EESK, Regionkommittén och det regionala samarbetsrådet), och även med det civila samhället. Europaparlamentet bör vidare uppmuntra till bättre samarbete med och mellan de nationella parlamenten inom EU som ett sätt att främja deras europeisering (20). |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EESK instämmer i kommissionens slutsats (21) att det finns ett behov av att fokusera mer på processens politiska karaktär och säkerställa vägledning och samarbete på hög nivå från EU-medlemsstaternas sida. EESK framhåller också att det är avgörande att en sådan starkare politisk vägledning och ett sådant samarbete är konstruktivt och förmånligt, och att det är mycket viktigt med ändamålsenligt stöd. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Kommittén är övertygad om att EU:s stöd till och åtagande för utvidgningsprocessen på västra Balkan måste vara starkt och synligt. Framför allt är det nödvändigt att säkerställa att resultaten av de reformer som genomförs presenteras korrekt och att effekterna av dessa reformer innebär en höjning av människors livskvalitet. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Kommissionen bör utöka och diversifiera sina kommunikationsinsatser om utvidgningen på plats i EU-medlemsstaterna och i regionen genom sina lokala kontor och delegationer, men även genom initiativ som innefattar lokala aktörer och arbetsmarknadens parter. För att partnerna på västra Balkan ska kunna informera pålitligt om det massiva EU-stödet, och om kostnaderna och fördelarna med integrering i Europa mer generellt, är det också nödvändigt att det finns fria och livskraftiga medier i regionen. Av den anledningen bör kommissionen insistera på att partnerna på västra Balkan visar respekt för mediernas frihet, och den bör investera i sektorns utveckling och hållbarhet. |
| --- | --- |

3.8.

4.   Den demokratiska konsolideringen av regionen är inte förhandlingsbar

| 4.1. | Ipsos-undersökningen (2020) visar att det som står i centrum för folks missnöje är deras nationella politiker och institutioner. De svarande runtom i regionen tvivlar på att deras ledare är uppriktigt engagerade i EU:s integreringsagenda och kritiserar de korrupta och dysfunktionella statliga institutionerna (22). |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Det verkar som om vare sig antagandet av demokratiska grundlagar eller EU:s stränga villkor om demokrati har lyckats få bukt med de informella maktstrukturerna, den ”state capture” (att staten tas över av privata intressen) och den beskyddarverksamhet som finns på västra Balkan, utan att det snarare har befäst dem (23). Svaga demokratiska institutioner och framväxten av autokratiska ledare på västra Balkan kan minska rättsstatsnormerna, rättsväsendets oberoende och mediernas frihet i dessa länder. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | EU bör inte göra några eftergifter för politiker i regioner som uppenbarligen duckar för sitt åtagande för demokrati. Kraften i att kommissionen i sin strategi gentemot regionen för 2018 (24) fastställer att det förekommer ”state capture” eller i att kritiskt bedöma de olika länderna i årsrapporter, minskar avsevärt om denna retorik inte återkommer hos EU-tjänstemän eller politiker från medlemsstaterna som reser till västra Balkan (25). Utan ett demokratiskt regelverk att ta till i frågor som maktmonopol, partiorganisation/partikonkurrens eller informella metoder, är det osannolikt att västra Balkans politiker kommer att fästa något avseende vid EU:s demokratikrav, då det är just genom att förbigå dessa som de kan behålla makten. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | EU-institutionernas arbete med att förbättra kvaliteten på demokratin på västra Balkan genom anslutningsprocessen skulle bli avsevärt kraftfullare om demokratiska reformer i de befintliga medlemsstaterna diskuterades och togs upp tillsammans med de länder som hoppas bli EU-medlemmar. De många åren med strikta demokrativillkor som tillämpats på aspiranterna på västra Balkan har gett upphov till en väldig kunskap och praktisk erfarenhet sett till vad som är till nytta och inte för att främja demokratiska styresreformer. Partnerna på västra Balkan skulle därmed kunna bidra till EU:s diskussioner om skyddet av dess rättsstatsprincip, mediefrihet och civila samhälle, till exempel i samband med konferensen om Europas framtid (26). |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | EU bör också erkänna att den allt vanligare metoden i rådet att hålla inne med utlovade belöningar trots konkreta framsteg i regionen gör politiker från regionen mindre motiverade att genomföra EU:s reformagenda, vilket riskerar att få även de mest reformvänliga och konsensusdrivna politiska ledarna på västra Balkan att överge processen. |
| --- | --- |

4.5.

5.   En skör socioekonomisk situation

| 5.1. | EESK välkomnar också antagandet av den ekonomiska planen och investeringsplanen (27), som har som syfte att få fart på den långsiktiga återhämtningen, ge den ekonomiska tillväxten ett uppsving och stödja de reformer som krävs för att gå vidare på vägen mot EU-anslutning, däribland att föra västra Balkan närmare EU:s inre marknad. Den syftar till att frigöra regionens outnyttjade ekonomiska potential och ta tillvara det betydande utrymmet för att öka det ekonomiska samarbetet och handeln inom regionen. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Kommittén är övertygad om att alla dessa steg som tagits av kommissionen är mycket positiva och bör ge kraft åt politiken, men i verkligheten är situationen dock fortfarande problematisk (kommissionens senaste meddelande om EU:s utvidgningspolitik och dess årliga landsrapporter återspeglar de bestående problemen väl (28)). |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Covid-19-pandemin har självfallet fått mycket omfattande konsekvenser när det gäller tillgång till och efterfrågan på varor och tjänster, en minskad produktion, stigande arbetslöshet och ökande sociala problem. Regionens ekonomiska svårigheter går emellertid tillbaka till tiden före coronaviruskrisen. Sedan den finansiella, ekonomiska och sociala krisen 2008 har processen att nå ekonomisk och social konvergens med EU sett till BNP per capita varit mycket långsam eller obefintlig. Oförmögna att påskynda den ekonomiska utvecklingen genom att åtgärda strukturella problem, såsom brist på offentliga och privata investeringar eller en snabbt åldrande befolkning, har medborgarna på västra Balkan hjälplöst fått skåda in i en framtid med obönhörlig fattigdom. Pandemin har bara förvärrat dessa socioekonomiska problem, och riskerar att de facto skapa en underutvecklad enklav mitt i Europa (29). |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | EESK framhåller att förstärkt ekonomiskt samarbete och intraregional handel måste bidra till att skapa anständiga och trygga arbetstillfällen av hög kvalitet och minska de sociala skillnaderna, och inte får bygga på illojal konkurrens och social dumpning. Här bör EU tillhandahålla mer finansiellt och tekniskt stöd till det regionala ekonomiska området och EU:s konnektivitetsagenda för västra Balkan, för att uppmuntra till handelsliberalisering och integrering i regionen (30) samt för att förhindra att regionen blir beroende av stormakter utanför EU. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Västra Balkan har en betydande outnyttjad ekonomisk potential och ett betydande utrymme för större ekonomiskt samarbete och handel inom regionen. Trots att tillväxten i viss mån tilltagit, nya arbetstillfällen skapats och inkomsterna ökat under de senaste åren släpar länderna fortfarande efter när det gäller att reformera de ekonomiska strukturerna och förbättra konkurrenskraften. De brottas fortfarande med hög arbetslöshet, särskilt bland ungdomar, markanta kompetensglapp, ihållande informella ekonomier, kompetensflykt, lågt kvinnligt arbetskraftsdeltagande och låga innovationsnivåer (31). EESK anser att man bör överväga möjligheten att tillämpa principerna i den europeiska pelaren för sociala rättigheter vid bedömningen av huruvida villkoren för medlemskap i EU har uppfyllts (32). |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | EESK anser att det är mycket viktigt att förbättra kvaliteten på utbildningssystemen i regionen och göra dem mer relevanta, och att det är nödvändigt att stärka förbindelserna mellan arbetsgivare och utbildningsinstitutioner. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | Investeringsklimatet är i stort sett oförändrat och kännetecknas av en svag rättsstat, bristande kontroll av efterlevnaden av reglerna för statligt stöd, en djupt rotad grå ekonomi, dålig tillgång till finansiering för företag och en låg grad av regional integrering och konnektivitet. Det statliga inflytandet i ekonomin består. Det finns ett påtagligt behov av att uppgradera infrastrukturen, och investeringar bör kanaliseras genom enhetliga projektplaneringsprocesser och vara förenliga med de prioriteringar som överenskommits med EU. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | EESK erinrar om att västra Balkan är mycket känsligt för klimatförändringarnas effekter, som skadar både människors hälsa och ekonomin, och att det krävs brådskande åtgärder för att förbättra livskvaliteten för medborgarna, särskilt barn och ungdomar, genom en rättvis omställning till en grönare modell med beaktande av principen om att ingen ska hamna på efterkälken (33). Det finns åtskilliga bekymmersamma tendenser när det gäller klimatförändringar på västra Balkan, såsom det höga beroendet av fasta fossila bränslen. Men det finns även gott om möjligheter, som potentialen för förnybar energi och den rika biologiska mångfalden. Att det är så viktigt och nödvändigt att inkludera västra Balkan i den gröna given beror inte bara på att klimatförändringarna går över de nationella och fysiska gränserna, utan även på att det är viktigt för människors välbefinnande och hälsa och ger medborgarna på västra Balkan en konkret fördel från EU (34). |
| --- | --- |

5.8.

| 5.9. | EU bör kartlägga och investera i de centrala sektorer som driver ekonomierna hos partnerna på västra Balkan, däribland i små och medelstora företag och den jordbruksbaserade livsmedelssektorn. EU bör också säkerställa att de standarder som krävs av regionen inte kväver dessa sektorers utveckling genom åtgärder som just nu är för restriktiva för västra Balkan. I stället måste ribban läggas i enlighet med de framsteg som görs i dessa länder och på ett sådant sätt att tillväxt kan ske. |
| --- | --- |

5.9.

| 5.10. | Även om EESK välkomnar det finansiella paket på 3,3 miljarder euro som EU sätter in till förmån för medborgare och företag på västra Balkan är det nödvändigt att säkerställa att dessa pengar kanaliseras på ett korrekt sätt och att investeringarnas fördelar når människorna, i enlighet med syftet med paketet. EESK anser att återhämtningen från covid-19-krisen bör främja både regionens ekonomiska och sociala sammanhållning och grön politik, och att den gröna omställningen måste vara en integrerad del av en heltäckande och framåtblickande återhämtningsplan på västra Balkan. |
| --- | --- |

5.10.

| 5.11. | EESK anser att ett aktivt deltagande av arbetsmarknadens parter, inbegripet genom uppmuntran till kollektivförhandlingar, och andra organisationer i det civila samhället i planeringen och genomförandet av ekonomiska, sociala och andra reformer avsevärt kan bidra till att öka den ekonomiska och sociala konvergensen, särskilt i efterdyningarna av covid-19-pandemin. |
| --- | --- |

5.11.

| 5.12. | Kommissionens begäran om större öppenhet i användningen av finansiering och genomförandet av reformer välkomnas, men det är inte tydligt huruvida kommissionen anser att det civila samhället tillhör de ”viktiga aktörerna”. Det civila samhället nämns tyvärr knappt alls i kommissionens meddelanden om västra Balkan från 2020. |
| --- | --- |

5.12.

6.   Regionalt samarbete

| 6.1. | EESK anser att regionalt samarbete är en nyckelfaktor för att höja levnadsstandarden på västra Balkan. |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Både toppmötet om västra Balkan i Poznań 2019 och toppmötet mellan EU och västra Balkan i Zagreb i maj 2020 gav regionens ledare möjlighet att enas om en ambitiös grön och digital omställning och att fortsätta att utveckla konnektivitet i alla dess dimensioner: transport, energi, digitalt och mellan människor. |
| --- | --- |

6.2.

| 6.3. | EESK instämmer i att den gröna agendan, den ekonomiska planen och investeringsplanen, insatserna för ekonomisk omstrukturering, investeringen i turism och energi och den digitala omvandlingen är oerhört viktiga för utvecklingen och stabiliteten i regionen. EESK påpekar dock att det är nödvändigt att tillhandahålla anständiga arbetstillfällen av hög kvalitet där arbetstagarna kan arbeta säkert och som säkerställer arbetstagarnas ekonomiska och sociala trygghet och gynnar befolkningen. |
| --- | --- |

6.3.

| 6.4. | EESK anser att särskild uppmärksamhet bör ägnas åt konkurrenskraft, tillväxt för alla, levnadsstandarder, hållbar utveckling, konnektivitet och den digitala omställningen på västra Balkan. Entreprenörsmässig kapacitet och innovation är också väsentligt för att regionen och de lokala ekonomierna ska återhämta sig. Därför rekommenderar EESK att man i högre grad använder sig av EU:s fonder för stöd inför anslutningen till att stödja nystartade företag, underlätta entreprenörskapsutbildning och förbättra smarta ekonomiska strategier i regionen, plus investeringar i den nödvändiga infrastrukturen. |
| --- | --- |

6.4.

| 6.5. | På det miljöpolitiska området är EU fokuserat på att fasa ut fossilbaserade energikällor och ersätta dem med förnybara. Partnerna på västra Balkan, i synnerhet Serbien, har däremot tagit emot kinesiska lån för att bygga nya värmeanläggningar som går på billigt, ineffektivt kol, utan att utföra miljökonsekvensbedömningar (35). Till följd av det tävlar Belgrad, Skopje och Sarajevo konstant om platsen som världens mest förorenade stad under de kalla vintermånaderna, då energiförbrukningen ökar (36). Man kan lugnt räkna med att om regionen ska vara med i EU:s arbete för att forma en grön omställning, inbegripet under processen med konferensen om Europas framtid, så skulle sådana projekt vara otänkbara (37). |
| --- | --- |

6.5.

| 6.6. | EESK välkomnar att förklaringen om erkännande av kvalifikationer inom högre utbildning godkändes vid västra Balkan-toppmötet i Poznań, vilket innebär en fastställd modell för att automatiskt erkänna kvalifikationer inom högre utbildning och studieperioder utomlands, men anser det ändå nödvändigt att trappa upp insatserna för att förbättra det ömsesidiga erkännandet av yrkeskvalifikationer så att det kan skapas en mer integrerad arbetsmarknad och unga i regionen kan få välbehövliga möjligheter. |
| --- | --- |

6.6.

| 6.7. | EESK betonar vikten av att främja ökat samarbete och gränsöverskridande partnerskap mellan EU:s medlemsstater och partnerna från västra Balkan, inte bara på regeringsnivå utan även på regional och lokal nivå och i det organiserade civila samhället (38). |
| --- | --- |

6.7.

7.   Det civila samhället spelar en viktig roll i anslutnings- och lagstiftningsprocessen

| 7.1. | EESK efterlyser att det organiserade civila samhället uppmärksammas mer i samband med den reviderade metoden. Även om EESK förvisso välkomnar att finansieringen till det civila samhällets organisationer inte kommer att minska i händelse av bristande framsteg i ett visst land beklagar kommittén att det civila samhället inte erkänns i tillräcklig utsträckning i meddelandet (39), särskilt med tanke på de särskilda politiska, ekonomiska och sociala sammanhangen på västra Balkan, där det civila samhällets organisationer behöver få en starkare roll i de demokratiska reformerna. |
| --- | --- |

7.1.

| 7.2. | EESK stöder i synnerhet arbetssättet med kluster i den nya metoden och betonar att det civila samhällets organisationer spelar en avgörande roll i alla kluster, med särskild tonvikt på klustren Grundläggande principer och Den gröna agendan och hållbar konnektivitet. |
| --- | --- |

7.2.

| 7.3. | Det civila samhället bedöms alltjämt separat inom de politiska kriterierna som en av demokratins fyra pelare, men precis som i tidigare rapporter varierar djupet i bedömningen mellan länderna och det finns ingen konsekvent och systematisk hänvisning till ”Guidelines for EU Support to Civil Society in Enlargement Countries (2014–2020)” (40) (riktlinjerna för EU-stöd till det civila samhället i utvidgningsländer under perioden 2014–2020), även om de utgör ett detaljerat övervakningsverktyg. I brist på strategisk sammanhållning, en tydlig övervakningsram och politiskt åtagande att ytterligare stödja det organiserade civila samhället i utvidgningsländerna, misslyckas EU med att tillhandahålla det politiska stöd som organisationerna i det civila samhället så väl behöver, för att inte tala om tydlig vägledning för de nationella regeringarna (41). |
| --- | --- |

7.3.

| 7.4. | I ett meritbaserat arbetssätt anser EESK att faktabaserade meriter inte kan fastställas eller anses fullständiga utan ett ökat deltagande av det civila samhällets organisationer och deras objektiva övervakning av de specifika politiska kontexter som var och en av partnerna från regionen får uppleva. |
| --- | --- |

7.4.

| 7.5. | EESK ställer sig bakom kommissionens förslag att det i genomförandemekanismerna för EU-finansiering ska ges en tydlig grund för att försvara det medborgerliga utrymmet och för att reagera på omedelbara hot mot det. Investeringar i medborgarutbildning, en mer gynnsam miljö, det civila samhällets infrastruktur och gemensamma åtgärder skulle vara avgörande för att uppnå detta. Ett ändamålsenligt svar på det krympande medborgerliga utrymmet skulle kunna ges genom att den nyinförda principen om resultat tillämpas för att stödja åtgärder i det civila samhället. I stället för att bara dra in anslagen till länder som går tillbaka i sin demokratiska utveckling skulle medlen kunna omfördelas till stöd åt det civila samhället med syftet att bekämpa en demokratisk tillbakagång i samma land (42). |
| --- | --- |

7.5.

| 7.6. | EU-institutionerna kan utnyttja lokala resurser i det civila samhället och ta hjälp av EU-delegationerna i regionen för att mobilisera medborgarna i partnerländerna på västra Balkan, och ge dem möjlighet att gå med i de plattformar där EU-medborgarna kommer att ha utbyten under konferensen om Europas framtid. Att göra det möjligt för unga och/eller vanliga medborgare från västra Balkan att delta i de EU-omfattande medborgarevenemangen inom ramen för konferensen om Europas framtid skulle vara en betydande investering i regionens sociala kapital, som skapar större medvetenhet på plats på västra Balkan om EU-frågor och om hur relevanta de är för de respektive länderna. Det skulle också göra att det byggs upp mänskliga kontakter mellan EU och regionen och att dessa bättre informerade medborgare får större möjlighet att hålla sin politiska elit i schack i frågor kopplade till EU-integreringsprocessen (43). |
| --- | --- |

7.6.

Bryssel den 24 mars 2021.

Christa SCHWENG

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

---

(1)  COM(2020) 57 final (5.2.2020) ”Förbättra anslutningsprocessen – Ett trovärdigt EU-perspektiv för västra Balkan”; COM(2020) 641 final (6.10.2020) ”En ekonomisk plan och en investeringsplan för västra Balkan”; COM(2020) 660 final {SWD(2020) 350 final} – {SWD(2020) 351 final} – {SWD(2020) 352 final} – {SWD(2020) 353 final} – {SWD(2020) 354 final} – {SWD(2020) 355 final} – {SWD(2020) 356 final} (6.10.2020) ”2020 års meddelande om EU:s utvidgningspolitik”.

1

(2)  Zagrebförklaringen av den 6 maj 2020.

2

(3)  I enlighet med EESK:s etablerade terminologi innefattar begreppen ”det civila samhället” och ”det civila samhällets organisationer/organisationer i det civila samhället” i detta yttrande arbetsmarknadens parter (dvs. arbetsgivare och fackföreningar) och eventuella andra icke-statliga aktörer (se Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande ”Ekonomisk och social sammanhållning och västra Balkans europeiska integration – utmaningar och prioriteringar” (EUT C 262, 25.7.2018, s. 15)).

3

(4)  COM(2020) 57 final (5.2.2020).

4

(5)  Rådets slutsatser om utvidgningen och stabiliserings- och associeringsprocessen – Republiken Nordmakedonien och Republiken Albanien, 25.3.2020.

5

(6)  Cvijic, Srdjan, Kirchner, Marie Jelenka, Kirova, Iskra och Nechev, Zoran (2019), ”From enlargement to the unification of Europe: Why the European Union needs a Directorate General Europe for future Members and Association Countries”, Open Society Foundations.

6

(7)  Stratulat, Corina och Lazarevic, Milena (2020), ”The Conference on the Future of Europe: Is the EU still serious about the Balkans?”, diskussionsunderlag från EPC, Bryssel: European Policy Centre.

7

(8)  Stratulat et al. (2019), op. cit., s. 113.

8

et al.

op. cit.

(9)  Stratulat och Lazarević (2019), op. cit.

9

op. cit

(10)  COM(2019) 640 final (11.12.2019) ”Den europeiska gröna given”.

10

(11)  SWD(2020) 223 final {COM(2020) 641 final} (6.10.2020) ”Guidelines for the Implementation of the Green Agenda for the Western Balkans accompanying the Economic and Investment Plan for the Western Balkans” (inte översatt till svenska).

11

(12)  Slutförklaring från det 7:e forumet för det civila samhället på västra Balkan – 16–17.4.2019, Tirana, Albanien.

12

(13)  Slutsater från högnivåkonferensen om ekonomisk och social sammanhållning på västra Balkan – 15.5.2018, Sofia, Bulgarien.

13

(14)  ”EESC Contribution to the EU-Western Balkans Summit on 6 May 2020” (offentliggjort 28.4.2020, inte översatt till svenska).

14

(15)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 114.

15

(16)  Se även Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande om ”Ekonomisk och social sammanhållning och västra Balkans europeiska integration – utmaningar och prioriteringar” (EUT C 262, 25.7.2018, s. 15), och Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av instrumentet för stöd inför anslutningen (IPA III)” (EUT C 110, 22.3.2019, s. 156).

16

(17)  Stratulat et al. (2019), op. cit.

17

op. cit.

(18)  Undersökning utförd av europeiska fonden för Balkan i oktober 2020, som en resurs för den politiska rådgivningsgruppen för Balkan i Europa (BiEPAG) och utförd i samtliga sex länder i regionen, baserad på ett nationellt representativt urval bestående av minst 1 000 svarande i åldern 18 år och uppåt, genom intervjuer på telefon och online.

18

(19)  Stratulat, Corina, Kmezić, Marko, Tzifakis, Nikolaos, Bonomi, Matteo och Nechev, Zoran (2020), ”Between a rock and a hard place: Public opinion on integration in the Western Balkans”, Balkans in Europe Policy Advisory Group (BiEPAG).

19

(20)  Balfour, Rosa och Stratulat, Corina (2015) (red.), ”EU member states and enlargement towards the Balkans, EPC Issue Paper” No. 79, Bryssel: European Policy Centre, s. 234.

20

(21)  COM(2018) 65 final (6.2.2018) ”Trovärdiga utsikter till EU-medlemskap och ett ökat EU-engagemang för västra Balkan”.

21

(22)  Stratulat et al. (2020), op. cit., s. 5.

22

et al.

op. cit

(23)  Richter, Solveig och Wunsch, Natasha (2020), ”Money, power, glory: the linkages between EU conditionality and state capture in the Western Balkans”, Journal of European Public Policy 27(1), s. 41–62.

23

(24)  COM(2018) 65 final (6.2.2018).

24

(25)  Stratulat et al. (2020), op. cit., s. 7.

25

et al.

op. cit

(26)  Stratulat och Lazarević (2019), op. cit.

26

op. cit

(27)  COM(2020) 641 final (6.10.2020) ”En ekonomisk plan och en investeringsplan för västra Balkan”.

27

(28)  COM(2020) 660 final {SWD(2020) 350 final} – {SWD(2020) 351 final} – {SWD(2020) 352 final} – {SWD(2020) 353 final} – {SWD(2020) 354 final} – {SWD(2020) 355 final} – {SWD(2020) 356 final} (6.10.2020) ”2020 års meddelande om EU:s utvidgningspolitik”.

28

(29)  Bonomi, Matteo och Reljić, Dušan (2017), ”The EU and the Western Balkans: so near and yet so far”, Stiftung Wissenschaft und Politik (SWP) Commentary, SWP.

29

(30)  Stratulat et al. (2019), op. cit., s. 113, och yttrandet från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén ”Det civila samhällets bidrag till den gröna agendan och en hållbar utveckling på västra Balkan som ett led i processen för anslutning till EU” (yttrande på eget initiativ) (EUT C 429, 11.12.2020, s. 114).

30

et al.

op. cit

(31)  Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Ekonomisk och social sammanhållning och västra Balkans europeiska integration – utmaningar och prioriteringar” (EUT C 262, 25.7.2018, s. 15).

31

(32)  Se ovan.

32

(33)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 114.

33

(34)  Se ovan.

34

(35)  Matkovic Puljic, Vlatka; Dave Jones; Charles Moore; Lauri Myllyvirta; Rosa Gierens; Igor Kalaba; Ioana Ciuta; Pippa Gallop; Sonja Risteska (2019), ”Chronic coal pollution EU action on the Western Balkans will improve health and economies across Europe”, Bryssel: Health and Environment Alliance, s. 18.

35

(36)  Se till exempel European Western Balkans, ”Sarajevo and Belgrade among the most polluted world capitals”, 13.1.2020; Bateman, Jessica, ”The young people fighting the worst smog in Europe”, BBC, 2.7.2020.

36

(37)  Straulat och Lazarević (2019), op. cit.

37

op. cit

(38)  Några av många bra exempel på sådant samarbete syns i EU-strategin för den adriatisk-joniska regionen (Eusair), EU-strategin för Donauområdet (EUSDR), CIVINET Slo-Cro-SEE, nätverket för landsbygdsutveckling på Balkan (BRDN), Western Balkans 6 Chamber Investment Forum (WB6 CIF) och det regionala fackföreningsrådet Solidarnost.

38

(39)  COM(2020) 57 final (5.2.2020) ”Förbättra anslutningsprocessen – Ett trovärdigt EU-perspektiv för västra Balkan”.

39

(40)  ”Guidelines for EU Support to Civil Society in Enlargement Countries (2014-2020)” (ej översatt till svenska).

40

(41)  BCSDN ”Background Analysis of the Enlargement Package 2020: Should Civil Society Be Satisfied with Just Being Acknowledged?”, oktober 2020.

41

(42)  BCSDN ”Feedback on the Consultation of CSOs in the Preparation of IPA III”, 22 april 2020.

42

(43)  Stratulat och Lazarević (2020), op.cit., s. 7.

43

op.cit

---

| 9.6.2021 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 220/98 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 220/98

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet och Europeiska centralbanken – Hantering av nödlidande lån efter covid-19-pandemin

(COM(2020) 822 final)

(2021/C 220/15)

| Föredragande: | Kęstutis KUPŠYS |
| --- | --- |

Föredragande:

Kęstutis KUPŠYS

| Remiss | Europeiska kommissionen, 24.2.2021 |
| --- | --- |
| Rättslig grund | Artikel 304 i EUF-fördraget |
| Ansvarig sektion | Ekonomiska och monetära unionen, ekonomisk och social sammanhållning |
| Antagande av sektionen | 10.3.2021 |
| Antagande vid plenarsessionen | 24.3.2021 |
| Plenarsession nr | 559 |
| Resultat av omröstningen
  (för/emot/nedlagda röster) | 246/2/11 |

Remiss

Europeiska kommissionen, 24.2.2021

Rättslig grund

Artikel 304 i EUF-fördraget

Ansvarig sektion

Ekonomiska och monetära unionen, ekonomisk och social sammanhållning

Antagande av sektionen

10.3.2021

Antagande vid plenarsessionen

24.3.2021

Plenarsession nr

559

Resultat av omröstningen

(för/emot/nedlagda röster)

246/2/11

1.   Slutsatser och rekommendationer

| 1.1. | EESK välkomnar presentationen av kommissionens nya handlingsplan (meddelande) om nödlidande lån, men beklagar att den i huvudsak saknar nya förslag som är lämpliga för covid-19-förhållanden, vilket gör att Europa tvingas hantera en extraordinär tid med regler som tagits fram för vanliga förhållanden. EESK rekommenderar därför att man först och främst tar itu med de bakomliggande orsakerna till nödlidande lån för att förhindra en framtida ackumulering av sådana lån, och föreslår också en noggrann översyn och tillfällig anpassning av definitionen av fallissemang för att säkerställa en ”mjuklandning” för europeiska hushåll och företag. EESK konstaterar att penning- och finanspolitiken samt regleringen av finanssektorn under den rådande covid-19-krisen måste stämma överens med de tider vi lever i. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Att tackla de bakomliggande orsakerna till nödlidande lån är av yttersta vikt. EESK betonar att de effektivaste sätten att förhindra en betydande ökning av nödlidande lån hos såväl hushåll som små och medelstora företag är att säkerställa att vi kontinuerligt strävar efter att förbättra konkurrenskraften, med fokus på driftskontinuitet och ekonomisk återhämtning, samt att skapa solida socialförsäkringssystem, bekämpa fattigdom, överskuldsättning och arbetslöshet, garantera tillräckliga löner och genomföra kontracykliska åtgärder i den ekonomiska politiken i kristider. Genom dessa åtgärder kan vi upprätthålla och stärka stabiliteten på finansmarknaderna och den ekonomiska motståndskraften, samtidigt som vi bekämpar fattigdom och utbredd ojämlikhet. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EESK anser att nödlidande lån från tiden före covid-19 bör hanteras på ett helt annat sätt än nödlidande lån som uppstått under covid-19-pandemin (och som orsakats av covid-19-krisen) på grund av de helt olika omständigheterna före och efter mars 2020. EESK föreslår därför en noggrann, riktad och strikt tidsbegränsad översyn av EBA:s riktlinjer avseende definitionen av fallissemang. EESK rekommenderar också att EBA:s riktlinjer för kreditmoratorier fortsätter att gälla så länge som krävs. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EESK anser att hjälpåtgärder för kreditinstitut ska gå hand i hand med statliga stödåtgärder för låntagare som bara har fått problem till följd av pandemin. Bland de åtgärder som bör användas i den här situationen finns förlängning av löptider på ett till tre år, ränterabatter, omstrukturering av skulder till billigare kreditformer och moratorier för låneåterbetalningar, där så är möjligt. EESK ställer sig positiv till denna interna skulduppgörelseprocess. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EESK noterar att behovet av en EU-omfattande, gränsöverskridande marknad för nödlidande lån är överskattat. Därför är kommittén bekymrad över planerna på att tillhandahålla ett EU-omfattande ”pass” för inkassoföretag utan ordentlig tillsyn från både deras ”hemländer” och ”värdländer”. Denna åtgärd kan endast motiveras om det finns en motverkande uppsättning åtgärder som hjälper till att skydda låntagare på obestånd – en EU-omfattande konsumentskyddsstandard för inkassoföretag. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | En annan pelare i handlingsplanen avser förslaget om påskyndat ianspråktagande av säkerhet utanför domstol, som är strikt begränsat till företagslån och endast tillämpligt om ett tidigare frivilligt avtal mellan parterna har nåtts när låneavtalet ingås. EESK noterar att påskyndat ianspråktagande av säkerhet utanför domstol skulle kunna utgöra en balanserad lösning för låntagare, men anser att verkställande utanför domstol inte bör bli ett standardalternativ i låneavtal. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EESK motsätter sig eftertryckligen att frågan om nödlidande lån, som speglar ett utbrett fenomen i ekonomin, slås samman med frågor som rör bevarandet av den finansiella stabiliteten. För att bevara banksektorns moraliska och operativa integritet bör dessa två frågor behandlas separat. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EESK anser att möjligheten att sälja nödlidande lån till kapitalförvaltningsbolag (som i dagligt tal också kallas ”bad banks”) bör förbli ett undantag och att bilaterala skulduppgörelser mellan kreditinstitutet och låntagaren är att föredra, där lösningen bör inriktas på driftskontinuitet och ekonomisk återhämtning. Kommittén framhåller att all användning av ”förebyggande rekapitalisering”, om denna finansieras med offentliga medel, sannolikt kommer att avleda offentliga medel från andra ändamål med större social och ekonomisk nytta. EESK understryker också vikten av att alla ”förebyggande åtgärder” används på ett mycket ansvarsfullt sätt för att undvika moraliska risker och bankräddningsaktioner på samhällets bekostnad genom användning av offentliga medel. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Mot bakgrund av den nuvarande situationen, där potentiellt livskraftiga företag kan hamna i betalningssvårigheter trots sin kreditvärdighet före covid-19, föreslår EESK en noggrann översyn av EBA:s riktlinjer avseende definitionen av fallissemang, vilket skulle kunna ge låntagare som befinner sig i svårigheter på grund av covid-19 möjlighet att återhämta sig innan deras lån betraktas som nödlidande. EESK betonar dock att sådana ändringar enbart får vara strikt tillfälliga, att de inte får inkräkta på bankernas detaljerade och korrekta kartläggning och rapportering av kreditrisker och att de bör göras i enlighet med det grundläggande behovet av att säkerställa banksektorns stabilitet och solvens. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EESK rekommenderar generellt att kapitalkraven – inklusive förordningen om en säkerhetsmekanism för nödlidande lån – bibehålls utan ändringar. Detta kommer att säkerställa att bankerna har full kapacitet att stå emot förluster och minska sannolikheten för framtida offentliga ingripanden (t.ex. ”förebyggande rekapitalisering”) och bankräddningar på skattebetalarnas bekostnad. Tillfällig flexibilitet skulle dock kunna undersökas och tillämpas när det gäller definitionen av fallissemang och tillhandahållandet av säkerhetsmekanismen för nödlidande lån för att mildra effekterna av covid-19-krisen. |
| --- | --- |

1.10.

2.   Bakgrund

| 2.1. | Kommissionens handlingsplan för nödlidande lån, som tillkännagavs i december 2020 (1), syftar till att förhindra en framtida ackumulering av nödlidande lån i hela EU till följd av covid-19-krisen. Ett lån blir nödlidande när det är osannolikt att det kommer att betalas tillbaka, eller när låntagaren är 90 dagar sen med en betalning. På grund av pandemin uppskattar Europeiska centralbanken (ECB) att summan av nödlidande lån som innehas av euroområdets banker skulle kunna uppgå till upp till 1,4 biljoner euro i ett allvarligt scenario med en mycket svagare och utdragen återhämtning (2). |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | I juli 2017 presenterades handlingsplanen för hantering av nödlidande lån i Europa (3), och under några efterföljande år hjälpte den till att ta itu med och vända ackumuleringen av nödlidande lån hos banker. Detta följdes senare av ett meddelande om fullbordande av bankunionen (4). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | I mars 2018 lade kommissionen fram ett lagstiftningsförslag (5) för att stimulera utvecklingen av andrahandsmarknaden för nödlidande lån i EU. Förslaget till direktiv ska hjälpa banker att enkelt sälja sina portföljer av nödlidande lån till tredjepartsinvesterare var som helst i EU. Genom förslaget införs också ett verkställighetsförfarande utanför domstol som kallas ”påskyndat ianspråktagande av säkerhet utanför domstol”. Förslaget till direktiv är fortfarande ett pågående arbete, även om de två frågorna behandlas i separata rättsakter. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | När covid-19-pandemin bröt ut reagerade kommissionen snabbt genom att vidta åtgärder för att hjälpa banksektorn att hantera den förväntade och kommande ackumuleringen av nödlidande lån. Bankpaketet från april 2020 har redan inneburit betydande kortsiktigt stöd (6) till banksektorn, inklusive regler för hur banker bedömer risken för att en låntagare inte kan återbetala lånet, tillsynsregler för klassificering av nödlidande lån och regler för redovisning av förseningar i återbetalningarna. Banker har också gynnats av betydande likviditetsstödåtgärder (ECB:s stödprogram föranlett av pandemin (7) och lättnaden av villkoren för riktade långfristiga refinansieringstransaktioner, TLTRO III, i mars 2020). Nu är det dags att fokusera på de europeiska företagens solvensnivåer. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Det åtföljande återhämtningspaketet för kapitalmarknaderna gav banksektorn ytterligare stöd genom att undanröja regleringshinder för värdepapperiseringen (8) av nödlidande lån. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Under de senaste månaderna har den europeiska banksektorn dragit nytta av regellättnader och likviditetsstödåtgärder som syftar till att trygga den finansiella och ekonomiska stabiliteten och stödja europeiska hushåll och företag. Följaktligen har banksektorn fortsatt att låna ut till sina kunder och ingen kreditkris har inträffat. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Även medlemsstaterna har vidtagit kraftfulla åtgärder och infört stödprogram för att lindra likviditetsproblemen för hushåll och företag. I regel utgörs dessa program av offentliga garantier och/eller betalningsanstånd (”moratorier”). Dessa åtgärder hjälper låntagare med tillfälliga likviditetsproblem och förhindrar att de nödlidande lånen omedelbart ökar. Kommissionen har även antagit en tillfällig ram för att medlemsstaterna ska kunna dra maximal nytta av flexibilitetsutrymmet i statsstödsreglerna för att stötta ekonomin i samband med covid-19-utbrottet. |
| --- | --- |

2.7.

3.   Allmänna kommentarer

| 3.1. | EESK noterar att kommissionen i sin nuvarande handlingsplan (meddelandet) följer och upprepar samma åtgärder som redan finns i planen från 2017. Planen saknar i huvudsak nya förslag som passar för covid-19-förhållanden, vilket gör att Europa tvingas hantera en extraordinär tid med regler som tagits fram för vanliga förhållanden. EESK anser att nödlidande lån från tiden före covid-19 bör hanteras på ett helt annat sätt än nödlidande lån som uppstått under covid-19-pandemin (och som orsakats av covid-19-krisen) på grund av de helt olika omständigheterna före och efter mars 2020. EESK rekommenderar därför en noggrann, riktad och strikt tidsbegränsad översyn av EBA:s definition av fallissemang, i syfte att undvika en automatisk klassificering av låntagare som fallerade och för att mildra de procykliska effekterna av den nuvarande förordningen och säkerställa en ”mjuklandning” för europeiska hushåll och företag. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Pandemin ledde till minskad efterfrågan och konsumtion, vilket skapade problem för små och medelstora företag i fråga om att hitta kunder. Små och medelstora företag anger (i ECB:s enkäter (9)) för närvarande visserligen inte tillgången till finansiering som det mest akuta problemet, men alla problem som små och medelstora företag står inför bör beaktas vid hanteringen av nödlidande lån. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EESK förespråkar konsekvent (10) att nödlidande lån ska minskas på ett socialt hållbart sätt samtidigt som den finansiella stabiliteten bevaras (11). I samband med covid-19-pandemin är detta viktigare än någonsin. Till skillnad från vad som hände för ett tiotal år sedan under finanskrisen 2008–2009 beror den nuvarande förväntade ökningen av nödlidande lån inte på finanssektorn eller någon annan särskild kategori av aktörer i det ekonomiska systemet, men det är inte heller ”den reala ekonomin”, regeringarna eller EU-medborgarna som bär skulden. Det är av avgörande betydelse att tillsynsmyndigheter på EU-nivå och medlemsstaternas regeringar ingriper med rätt verktyg. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Även om EESK konstaterar att det finns vissa fördelar med att utveckla andrahandsmarknader för nödlidande lån skulle kommittén föredra bilaterala skulduppgörelser mellan kreditinstitut och bärkraftiga låntagare. Även om andelen nödlidande lån i bankernas balansräkningar kan minskas genom försäljning till kreditförvärvare betyder det inte att en försäljning av nödlidande lån är optimal ur låntagarens perspektiv eller för samhället i stort. Försäljning av nödlidande lån bör vara en sista utväg. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Att tackla de bakomliggande orsakerna till nödlidande lån är av yttersta vikt. EESK betonar att de effektivaste sätten att förhindra en betydande ökning av nödlidande lån hos såväl hushåll som små och medelstora företag är att säkerställa solida socialförsäkringssystem, bekämpa fattigdom, överskuldsättning och arbetslöshet, garantera tillräckliga löner och genomföra kontracykliska åtgärder i den ekonomiska politiken i kristider, samtidigt som produktiviteten och konkurrenskraften i den europeiska ekonomin förbättras, med fokus på driftskontinuitet och ekonomisk återhämtning, med ett tydligt och uppdaterat regelverk som synliggör långsiktiga investeringar. Genom dessa åtgärder kan vi upprätthålla och stärka stabiliteten på finansmarknaderna och den ekonomiska motståndskraften, samtidigt som vi bekämpar fattigdom och ojämlikhet. Mot denna bakgrund rekommenderar EESK att EBA:s riktlinjer för kreditmoratorier fortsätter att gälla så länge som krävs, och föreslår en försiktig, riktad och strikt tillfällig översyn av definitionen av fallissemang. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Enligt EESK:s uppfattning återspeglar handlingsplanen den grundläggande logiken att bankerna i dag fungerar som en viktig infrastruktur i den monetära flödesbaserade ekonomin i Europa och att en välmående och stabil banksektor är en nödvändig förutsättning för ekonomisk återhämtning. ”Att se till att europeiska medborgare och företag kan fortsätta att få stöd från bankerna har högsta prioritet för kommissionen”, slår kommissionen fast i det tillhörande meddelandet (12). I detta sammanhang framhåller EESK ECB:s avgörande roll när det gäller att garantera bankernas stabilitet och kreditgivning och noterar att den europeiska ekonomin stöds av åtgärder som syftar till att säkerställa att utlåning sker när det finns en solvent efterfrågan på krediter. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EESK noterar att tillförlitliga data om nödlidande lån delvis saknas och att det fortfarande råder stor osäkerhet kring framtiden när det gäller covid-19-vaccineringar, SARS-CoV-2-virusmutationer (covid-19-varianter), nedstängningsåtgärder och ekonomisk återhämtning. EESK betonar vikten av data av hög kvalitet för att man ska kunna göra en korrekt bedömning av hur omfattande problemet är och kartlägga livskraftiga företag. EESK efterfrågar därför försiktighet och åtgärder som snabbt skulle kunna få den europeiska ekonomin på fötter igen, t.ex. åtgärder för att stödja småföretag och garantera tillräckliga löner och solida socialförsäkringssystem. EESK påpekar att insättningarna i banksektorn har ökat kraftigt (13), vilket innebär att det finns god potential för konsumentefterfrågan under månaderna efter att nedstängningsåtgärderna har upphävts. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Det återstår att se hur företag och hushåll som på grund av pandemin har en hårt pressad ekonomi (14) kan få hjälp av banker (”få stöd från bankerna” (15)) om man tar itu med ökningen av nödlidande lån. De föreslagna ändringarna eller regleringslättnaderna är för närvarande inte villkorade av att banker lånar ut till solventa små och medelstora företag eller hushåll. EESK beklagar att kommissionens handlingsplan, med undantag för banksektorn, innehåller få nya åtgärder för att hjälpa ekonomiska aktörer som befinner sig i svårigheter. Mot bakgrund av den externa ekonomiska chock som gör att många arbetstagare och företag är ännu mer beroende av lån bör stöd- och begränsningsåtgärder för banker syfta till ökad utlåning till solventa små och medelstora företag och hushåll. Samtidigt bör myndigheterna fastställa adekvata skyddsåtgärder för att förhindra oansvarig utlåning och påföljande överskuldsättning. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | EESK rekommenderar att det civila samhället som helhet erkänns som en aktör på området för reglering av finansmarknaderna. I synnerhet när det gäller hanteringen av nödlidande lån efter pandemin får dessa lån flera konsekvenser, vilket också påverkar exempelvis arbetstagarnas intressen i egenskap av låntagare, anställda i skuldsatta företag, anställda i den finansiella sektorn eller skattebetalare (särskilt relevant när offentliga medel används för att hantera nödlidande lån). |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | EESK noterar att behovet av en EU-omfattande, gränsöverskridande marknad för nödlidande lån är överskattat, trots att banksektorn stadigt närmar sig en EU-omfattande bankunion. Det är mycket tveksamt om kreditförvärvares gränsöverskridande transaktioner ger konkreta ekonomiska fördelar för det ekonomiska systemet totalt sett, och inte bara för banker, kreditförvärvare och kreditförvaltare (även om det är sant att de sistnämnda definitivt kan dra nytta av stordriftsfördelar). |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | I detta sammanhang understryker EESK också att en delning av risken inte nödvändigtvis innebär att den minskas. Tvärtom visade finansmarknadskrisen 2008–2009 att detta kan leda till en icke-transparent riskackumulering i ekonomin. EESK framhåller att målet för alla åtgärder som rör incitament för finanssektorn bör vara att avskräcka marknadsaktörerna från att ta för stora risker. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | Samtidigt betonar EESK att Europas företag, hushåll, arbetstagare och civila samhälle behöver resurser och fullt stöd för att klara krisen och att EU således bör lägga fram sådana stödåtgärder. Sådant stöd bör finnas tillgängligt under en period på upp till tre år (i likhet med stimulanspaketet Next Generation EU) för att stödja företag och låntagare som ansågs välmående och kreditvärdiga före pandemin. Praktiskt taget hela Europas befolkning påverkas av den ökande socioekonomiska osäkerheten. Företagen drabbas av störningar på grund av påtvingade stängningar och minskad efterfrågan, medan hushållen står inför arbetslöshet och minskade inkomster. EESK menar att medborgare och företag i EU skulle behöva en helt annan typ av åtgärder och helt klart inte den snabba tillämpning av ramen för nödlidande lån som kommissionen föreslår. |
| --- | --- |

3.12.

4.   Särskilda kommentarer

| 4.1. | Kommissionen är övertygad om att överenskommelsen om förslaget till direktiv om kreditförvaltare och kreditförvärvare, som i huvudsak skapar en gemensam andrahandsmarknad för nödlidande lån, är av högsta prioritet. Kommittén är bekymrad över planerna på att tillhandahålla ett EU-omfattande ”pass” för inkassoföretag utan ordentlig tillsyn från både deras ”hemländer” och ”värdländer”. Denna åtgärd kan endast motiveras om det finns en motverkande uppsättning åtgärder som hjälper till att skydda låntagare på obestånd – en EU-omfattande konsumentskyddsstandard för inkassoföretag. Kommittén är också bekymrad över att förslaget till direktiv om kreditförvaltare och kreditförvärvare (16) skulle hindra stater från att anta andra eller ytterligare krav för kreditförvaltare och kreditförvärvare, även om sådana krav ansågs skydda låntagare. Om tillsyn i ”hem-” och ”värdländer” säkerställs, konsumentskyddslagstiftningen följs, riktlinjer för bästa praxis tillhandahålls via EBA och en enhetlig strategi för sådan verksamhet planeras, skulle de flesta av de problem som tas upp här lösas. Med tanke på dessa argument måste man, för att det EU-omfattande passet ska fungera, skärpa reglerna för låntagarskydd för att undvika ovannämnda risker. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | EESK konstaterar att vissa kreditförvärvare och inkassoföretag har dåligt rykte – vilket är anledningen till att en del kreditförvärvare kallas ”gamfonder” – och understryker att tillhandahållandet av ett EU-omfattande ”pass” för inkassoföretag utan ordentlig tillsyn från både deras ”hemländer” och ”värdländer”, och utan att ordentliga riktlinjer för bästa praxis tillämpas i tid och på ett effektivt sätt i hela EU, kan leda till att sådana kreditförvärvare eller kreditförvaltare bedriver sin verksamhet på ett olämpligt sätt, till nackdel för låntagare på obestånd. EESK framhåller också att det är viktigt att se till att förslaget till direktiv om kreditförvaltare och kreditförvärvare inte hindrar stater från att införa ytterligare rättsliga krav för kreditförvaltare och kreditförvärvare, och på så sätt garantera att principen om nationell överreglering respekteras på ett korrekt sätt i detta fall. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Dessutom är vissa kreditförvärvare kända för skatteflykt. I Irland är till exempel vissa av dem registrerade som välgörenhetsorganisationer och betalar nästan ingen skatt. EESK uppmanar kommissionen att öka sina ansträngningar för att ta itu med problemet med skatteflykt. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | En annan pelare i handlingsplanen avser förslaget om påskyndat ianspråktagande av säkerhet utanför domstol, som är strikt begränsat till företagslån och endast tillämpligt om ett tidigare frivilligt avtal mellan parterna har nåtts när låneavtalet ingås. EESK konstaterar att hushåll (privata konsumenter) undantas från detta förfarande och noterar behovet av att uppnå en balans mellan verktyget för påskyndat ianspråktagande av säkerhet utanför domstol, Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/1023 (17) och insolvensförfaranden. EESK noterar att påskyndat ianspråktagande av säkerhet utanför domstol skulle kunna utgöra en balanserad lösning för låntagare, men anser att verkställande utanför domstol inte bör bli standardalternativet i låneavtal. Det bör säkerställas att företag på obestånd inte lämnas utan hjälp och förlorar tillgången till det normala rättssystemet med dess kontroller och motvikter, som utvecklats på grundval av lång tradition. Enligt EESK:s uppfattning bör systematiska problem med ianspråktagande av säkerheter hanteras i varje enskilt land genom väl förberedda reformer och med riktade insatser från medlemsstater där flaskhalsar fortfarande förekommer. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | EESK instämmer i kommissionens uttalande om att ”[b]ankerna bör slutligen få maximala incitament att agera proaktivt genom att i ett tidigt skede etablera ett konstruktivt samarbete med sina låntagare”, eftersom man därmed undviker att skada livskraftiga företag och säkerställer driftskontinuitet. Kommittén uppmanar dock kommissionen att lägga fram konkreta åtgärder för att uppnå detta viktiga mål. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | EESK välkomnar initiativet att arbeta för ytterligare konvergens när det gäller de olika insolvensramarna runt om i EU och konstaterar att en sådan konvergens inte bara är till nytta för bankverksamheten utan för hela entreprenörslandskapet i Europa som helhet. En sådan konvergens bör inte nödvändigtvis kopplas till frågan om nödlidande lån. Det bör dock noteras att denna åtgärd inte kommer att hjälpa på kort sikt eller vara till någon större hjälp i efterdyningarna av covid-19-krisen. Säkerhet när det gäller regler om långivares och låntagares rättigheter och större harmonisering av förfaranden för ianspråktagande av säkerhet i medlemsstaterna kommer att minska riskerna och ge ytterligare drivkraft för gränsöverskridande investeringar och intern handel. EESK betonar att vederbörlig hänsyn bör tas till låntagarna vid reformer av insolvensramarna. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | EESK påpekar att andrahandsmarknaden för nödlidande lån inte på något sätt hjälper företag att blomstra, och inte heller bevarar arbetstillfällen eller ger nedlagda företag möjlighet att återuppta verksamheten. Riktade statligt finansierade åtgärder är av avgörande betydelse för att hjälpa företag att återuppta sin verksamhet. EESK anser att utlåning till en ekonomi som drabbats av en aldrig tidigare skådad produktionsförlust på grund av nedstängningar till följd av covid-19 är av avgörande betydelse. Sådan utlåning får dock inte överdrivas, eftersom det kan bli ohållbart. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Förslaget som kommissionen förespråkar – en EU-omfattande andrahandsmarknad och, i mindre utsträckning, det påskyndade ianspråktagandet av säkerhet utanför domstol – väcker emellertid farhågor om att en enda andrahandsmarknad för nödlidande lån i Europa kommer att skapa utrymme för missbruk och göra bankkunder utsatta för ”gamfonder”, varav majoriteten inte är av EU-ursprung. EESK rekommenderar ökad insyn och lämpliga regler för att säkerställa att konsumenter skyddas från missbruk från kreditförvaltare, kreditförvärvare eller ”gamfonder”. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | EESK förespråkar att kreditinvesterare och inkassoföretag inte ska ges ett EU-omfattande operativt ”pass” om de köper konsumenters (privatkunders) nödlidande lån. Man skulle kunna undersöka om mikroföretags skulder också bör undantas. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | Betoningen på datastandardisering för nödlidande lån inom EU är välkommen, men den är inte tillräcklig med tanke på uppgiften, och i princip är den inte heller särskilt relevant. EESK noterar också att EU:s institutioner och skattebetalare inte bör bära kostnaderna för att skapa effektiva marknader och förbättra standardiseringen av nödlidande lån i syfte att underlätta sin handel. Dessa kostnader bör bäras av marknadsaktörerna själva, som drar störst nytta av handeln med nödlidande lån. Datatransparens krävs för att se till att både extern och intern (inom bankkoncerner) försäljning av nödlidande lån är förenlig med alla regler i IFRS-standarderna och genomförs på rätt sätt. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | Nationella kapitalförvaltningsbolag, som ägnas stor uppmärksamhet i kommissionens dokument, och som i dagligt tal också kallas ”bad banks”, kan och kommer troligen att kräva offentliga medel. EESK uppmanar därför varje medlemsstat att genomföra en djupgående analys av användningen av offentliga medel för att skapa sådana kapitalförvaltningsbolag, beroende på situationen i varje medlemsstat, samtidigt som reglerna för statligt stöd respekteras. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | EESK motsätter sig eftertryckligen att frågan om nödlidande lån, som speglar ett utbrett fenomen i ekonomin, slås samman med frågor som rör bevarandet av den finansiella stabiliteten. För att bevara banksektorns etiska och operativa integritet bör dessa två frågor behandlas separat. Trots att specifika problem för finansinstituten kan bero på en överbelastning av nödlidande lån i deras balansräkningar bör man inte rättfärdiga en räddning av sådana olönsamma banker med offentliga medel, med hjälp av modellen för kapitalförvaltningsbolag under förevändning att man sanerar dåliga nödlidande lån, och man bör på ett övergripande sätt ta itu med frågan om bankernas krishantering. EESK anser att försäljningen av nödlidande lån till kapitalförvaltningsbolag bör förbli ett undantag och att sådana lån hellre bör avvecklas i bankernas balansräkningar. |
| --- | --- |

4.12.

| 4.13. | Det är dessutom mycket viktigt att kommissionen förhindrar att offentliga medel används för att gång på gång rädda privata bankintressen. Att rädda en bank ska inte ses som ett värde i sig – det är inte det yttersta målet för ekonomisk politik. På lång sikt skulle upprepade bankräddningsinsatser, som kräver stora mängder offentliga medel, kunna skapa en moralisk risk och störa systemet med incitament som är inbyggda i bankverksamheten. Därför varnar EESK för all politik som leder till att vinsterna blir privata medan förlusterna blir samhällets. I stället bör bankerna uppmuntras att ta itu med sina problem med nödlidande lån internt och bättre hantera sina låneportföljer. Ingen form av implicit eller uttryckligt statligt stöd kommer att vara till hjälp med att ta itu med underliggande problem i balansräkningen. EESK konstaterar att det finns en gemensam resolutionsfond som finansieras genom bidrag från kreditinstitut. Genom att se till att den gemensamma resolutionsfonden har rätt kapacitet skulle man förhindra att offentliga medel används för att rädda privata bankintressen, och på så sätt ta itu med farhågorna att vinsterna blir privata medan förlusterna blir samhällets. |
| --- | --- |

4.13.

| 4.14. | EESK förespråkar eftertryckligen att man strävar efter att fullborda bankunionen, vilket skulle gynna en motståndskraftig, tillräckligt kapitaliserad och, viktigast av allt, självbärande banksektor. En balans måste uppnås mellan riskdelning och riskreduktion. Betydande effekter på offentliga budgetar och för skattebetalare i händelse av kris, på nationell nivå såväl som på EU-nivå, bör förhindras. Därför måste robusta minimikrav för kapitalbas och kvalificerade skulder samt effektiva åtgärder mot penningtvätt införas. Dessutom bör större uppmärksamhet ägnas regleringen av skuggbanksektorn. Det måste säkerställas att risker inte överförs från välreglerade till mindre reglerade finansmarknadsaktörer. Vidare bör uppmärksamhet ägnas åt regleringen av all finansiell verksamhet som inte bedrivs av en reglerad enhet, i enlighet med principen om ”samma risker, samma verksamhet, samma reglering och samma tillsyn”. |
| --- | --- |

4.14.

| 4.15. | När det gäller konsumentskyddet är syftet med kapitalförvaltningsbolagen uppenbarligen att maximera avkastningen och effektiviteten genom att sälja lån till tredjepartsinvesterare eller realisera säkerheten, och detta förefaller inte vara förenligt med säkerställandet av rätt skydd för hushållslåntagare och säkerställandet av hållbara återbetalningsplaner och en lägsta levnadsstandard. EESK rekommenderar att kapitalförvaltningsbolagen införlivar socialt inriktade mål i sina strategier. |
| --- | --- |

4.15.

| 4.16. | Kommittén är oroad över att all användning av ”förebyggande rekapitalisering” sannolikt kommer att avleda offentliga medel från ändamål med större social och ekonomisk nytta. Därför bör ”förebyggande rekapitalisering” även fortsättningsvis endast användas i undantagsfall i samband med covid-19-pandemin. EESK understryker vikten av att alla ”förebyggande åtgärder” används på ett mycket ansvarsfullt sätt för att undvika moraliska risker och bankräddningsaktioner på samhällets bekostnad genom användning av offentliga medel. Det är värt att nämna att finansiell stabilitet också är en kollektiv nyttighet och att finansiella reglerings- och tillsynsmyndigheter därför bör se till att det finns kraftfulla tillsynsregler i syfte att undvika att en kollektiv nyttighet som finansiell stabilitet äventyras. |
| --- | --- |

4.16.

| 4.17. | EESK noterar att det i meddelandet slås fast att faciliteten för återhämtning och resiliens kan ge stöd ”till reformer som syftar till att [...] förbättra insolvensregler och juridiska och administrativa ramverk som ligger till grund för en effektiv avveckling av nödlidande lån”. Medlen från faciliteten för återhämtning och resiliens bör, enligt Europeiska rådet, användas för att öka tillväxtpotentialen samt skapa arbetstillfällen och ekonomisk och social motståndskraft (18). Ytterligare förklaringar behövs för att klargöra kommissionens avsikter när det gäller att koppla faciliteten för återhämtning och resiliens till nödlidande lån och för att säkerställa att faciliteten för återhämtning och resiliens inte frångår sitt ursprungliga mål att främja den gröna och digitala omställningen. |
| --- | --- |

4.17.

| 4.18. | Trots de mål för faciliteten för återhämtning och resiliens som medlagstiftarna enats om är inte en enda åtgärd i kommissionens handlingsplan riktad till försvagade företag i Europa – små och stora, korporationer och familjeföretag. Dessutom konstaterar EESK att kommissionen i detta meddelande inte tillhandahåller några verktyg för att ta itu med hur konsumenter som har svårt att betala sina räkningar och få ekonomin att gå ihop ska kunna överleva pandemins effekter och undvika fattigdomsfällan. EESK framhåller också andra aspekter där särskilda handlingsplaner behövs, såsom små och stora företag, korporationer och familjeföretag som drabbats av pandemins konsekvenser. |
| --- | --- |

4.18.

| 4.19. | EESK rekommenderar en översyn av följande specifika regler: |
| --- | --- |

4.19.

| 4.19.1. | Mot bakgrund av den nuvarande situationen, där potentiellt livskraftiga företag kan hamna i betalningssvårigheter trots sin kreditvärdighet före covid-19, anser EESK att en noggrann översyn av EBA:s riktlinjer avseende definitionen av fallissemang (t.ex. antalet dagar efter förfallodagen innan ett lån betraktas som nödlidande; tröskelvärdet för nettonuvärde vid vilket det anses osannolikt att en omstrukturerad skuld kommer att återbetalas osv.) skulle kunna ge sådana företag möjlighet att återhämta sig innan deras lån betraktas som nödlidande. EESK betonar dock att sådana ändringar enbart får vara strikt tillfälliga och kopplade till covid-19-pandemin, att de inte får inkräkta på bankernas detaljerade och korrekta kartläggning och rapportering av kreditrisker och att reglerings- och tillsynsmyndigheter måste väga alla tillfälliga ändringar mot det grundläggande behovet av att säkerställa banksektorns stabilitet och solvens. |
| --- | --- |

4.19.1.

| 4.19.2. | EESK rekommenderar att EBA:s riktlinjer för kreditmoratorier fortsätter att gälla så länge som krävs. |
| --- | --- |

4.19.2.

| 4.19.3. | Med tanke på att nödlidande lån är nödlidande oavsett orsakerna till betalningssvårigheterna, och eftersom det är ytterst svårt att fastställa vilka av låntagarna på obestånd som faktiskt kommer att återhämta sig snabbt när pandemin är under kontroll, rekommenderar EESK att kapitalkraven – inklusive förordningen om en säkerhetsmekanism för nödlidande lån, vars avsättningstidsplan redan föreskriver mycket gradvisa kapitalökningar – bibehålls utan ändringar. Detta kommer att göra det möjligt för bankerna att hantera förluster, oavsett om de är kopplade till pandemin eller andra faktorer, och skulle vara en nyckelfaktor när det gäller att minska sannolikheten för offentliga ingripanden och bankräddningar på skattebetalarnas bekostnad. Tillfällig flexibilitet skulle dock kunna undersökas och tillämpas när det gäller definitionen av fallissemang och tillhandahållandet av säkerhetsmekanismen för nödlidande lån för att mildra effekterna av covid-19-krisen. Detta skulle dessutom kunna bidra till att nödförsäljningar av nödlidande lån från bankernas sida undviks. I detta sammanhang noterar och föreslår EESK att man tar hänsyn till den avbrutna verksamheten i tvistemålsdomstolarna och andra förseningar i civilrättsliga förfaranden i Europa. |
| --- | --- |

4.19.3.

| 4.19.4. | För banker som kan påvisa en stark koppling till den reala ekonomin (att en betydande andel av deras tillgångar rör icke-finansiella företag och hushåll) anser EESK att ytterligare flexibilitet skulle kunna beviljas. Å andra sidan måste största försiktighet iakttas när det gäller globala systemviktiga finansinstitut som är starkt sammanlänkade med andra finansmarknadsaktörer. |
| --- | --- |

4.19.4.

| 4.20. | EESK anser att kommissionen bör föreslå tillförlitliga metoder för att säkerställa strikta regler för att skydda låntagare på obestånd från orättvis behandling: |
| --- | --- |

4.20.

| 4.20.1. | EESK anser att hjälpåtgärder för kreditinstitut ska gå hand i hand med stödåtgärder för låntagare som bara har fått problem till följd av pandemin. Bland de åtgärder som bör användas i den här situationen finns förlängning av löptider på ett till tre år, ränterabatter, omstrukturering av skulder till billigare kreditformer och moratorier för låneåterbetalningar, där så är möjligt. |
| --- | --- |

4.20.1.

| 4.20.2. | När det gäller intern försäljning av nödlidande lån kan specialföretag i vissa fall göra vinst på en kunds skuld i en inkassoprocess, medan kunden fortfarande sitter kvar med skulder. EESK rekommenderar att kommissionen överväger ytterligare reglering för att se till att låntagarnas rättigheter skyddas och att de inte blir ännu mer skuldsatta efter en sådan transaktion. |
| --- | --- |

4.20.2.

| 4.21. | EESK anser att omfattande åtgärder för att upprätthålla ett rättvist och säkert företagsklimat bör tillhandahållas, med särskild tonvikt på att se till att de mest utsatta gruppernas behov tillgodoses. De europeiska företagens konkurrenskraft bygger först och främst på en stark inre marknad, ständig innovation och en förutsägbar och socialt ansvarsfull uppsättning regler som baseras på förtroende mellan ekonomiska aktörer. EESK varnar för samtliga lagstiftningsåtgärder som skulle innebära att nödlidande lån behandlas som vilken annan handelsvara som helst. EESK noterar att en sådan åtgärd inte skulle förbättra detta klimat som präglas av förtroende, utan skulle tvärtom göra mer skada. Det är absolut nödvändigt att säkerställa en lämplig balans mellan låntagares och långivares rättigheter. |
| --- | --- |

4.21.

| 4.22. | Covid-19-pandemin är bara en av många yttre chocker. Det kommer många fler. Politiska åtgärder som syftar till att begränsa den omfattande skadan av sådana massiva chocker bör baseras på principer som är universella och står sig genom tiderna. EU strävar efter att upprätthålla sin sociala marknadsekonomiska inriktning och upprepar sitt löfte att inte lämna någon på efterkälken, samtidigt som den europeiska ekonomins konkurrenskraft stärks. EESK uppmanar efteritryckligen kommissionen att i sina handlingsplaner och lagstiftningsinitiativ ta stor hänsyn till dessa underliggande principer. |
| --- | --- |

4.22.

Bryssel den 24 mars 2021.

Christa SCHWENG

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

---

(1)  COM(2020) 822 final.

1

(2)  1 oktober 2020, tal av Andrea Enria, ordförande för ECB:s tillsynsnämnd. Nödlidande lån uppgick till nästan 1 biljon euro i slutet av 2016, vilket motsvarar 5,1 % av de totala banklånen. Med uppgifter från 2019 som referens skulle portföljen på 1,4 biljoner euro i nödlidande lån utgöra cirka 12 % av euroområdets BNP.

2

(3)  Handlingsplan för hantering av nödlidande lån i Europa, Ekofinrådet, juli 2017. https://www.consilium.europa.eu/sv/press/press-releases/2017/07/11/conclusions-non-performing-loans/.

3

Handlingsplan för hantering av nödlidande lån i Europa

(4)  COM(2017) 592 final.

4

(5)  Direktiv om kreditförvaltare, kreditförvärvare och återvinning av säkerhet, COM(2018) 135 final – 2018/063 (COD).

5

(6)  COM(2020) 169 final.

6

(7)  https://www.ecb.europa.eu/mopo/implement/pepp/html/index.sv.html

7

(8)  COM(2020) 822 final och COM(2020) 283 final.

8

(9)  https://www.ecb.europa.eu/stats/ecb_surveys/safe/html/ecb.safe202011~e3858add29.sv.html

9

(10)  EUT C 353, 18.10.2019, s. 32.

10

(11)  Finansinstitut förväntas fortsätta att identifiera och rapportera försämrad tillgångskvalitet och ackumulering av nödlidande lån i enlighet med gällande regler, för att upprätthålla en tydlig och korrekt bild av riskerna i banksektorn, vilket framhålls i en skrivelse från ECB av den 4 december 2020. Dessutom framhåller ECB att sunda strategier och förfaranden för stegvis fördelning och avsättningar ur ett tillsynsperspektiv är avgörande för att säkerställa lämplig hantering och täckning av kreditrisker, inbegripet snabb identifiering och hantering av låntagare som befinner sig i svårigheter.

11

(12)  https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/sv/ip_20_2375. Valdis Dombrovskis, verkställande vice ordförande med ansvar för en ekonomi för människor, hoppas att strategin ”kommer att främja [...] återhämtning[en] i Europa genom att hjälpa bankerna att lyfta ur dessa [nödlidande] lån från sina balansräkningar och upprätthålla kreditförsörjningen”.

12

(13)  De icke-finansiella företagens totala insättningar i euroområdet ökade från 2,73 biljoner euro (mars 2020) till 3,12 biljoner euro (oktober 2020) trots pandemin. Samma siffra för hushållen ökade från 7,85 biljoner euro till 8,21 biljoner euro. (https://sdw.ecb.europa.eu).

13

(14)  Kommissionsledamoten med ansvar för finansiella tjänster, finansiell stabilitet och kapitalmarknadsunionen – Mairead McGuinness, https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/sv/ip_20_2375.

14

(15)  Ibid.

15

(16)  Se artikel 5, artikel 11, särskilt artikel 11.5, och artikel 15.2 i förslaget till direktiv.

16

(17)  EUT L 172, 26.6.2019, s. 18.

17

(18)  https://www.consilium.europa.eu/sv/infographics/20201006-recovery-resilience-rrf/. Dessutom kan medlen från faciliteten för återhämtning och resiliens spenderas i linje med landsspecifika rekommendationer för den europeiska planeringsterminen. Minst 37 % av resurserna bör även bidra till klimatåtgärder och miljömässig hållbarhet – och minst 20 % till EU:s digitala omställning.

18

---

| 9.6.2021 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 220/106 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 220/106

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om tillräckliga minimilöner i Europeiska unionen

(COM(2020) 682 final – 2020/0310 (COD))

(2021/C 220/16)

| Föredragande: | Milena ANGELOVA och Cinzia DEL RIO |
| --- | --- |

Föredragande:

Milena ANGELOVA och Cinzia DEL RIO

| Remiss | Europaparlamentet, 11.11.2020
  Rådet, 10.11.2020 |
| --- | --- |
| Rättslig grund | Artiklarna 153.2 och 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt |
| Ansvarig sektion | Sysselsättning, sociala frågor och medborgarna |
| Antagande av sektionen | 11.3.2021 |
| Antagande vid plenarsessionen | 25.3.2021 |
| Plenarsession nr | 559 |
| Resultat av omröstningen
  (för/emot/nedlagda röster) | 155/100/20 |

Remiss

Europaparlamentet, 11.11.2020

Rådet, 10.11.2020

Rättslig grund

Artiklarna 153.2 och 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

Ansvarig sektion

Sysselsättning, sociala frågor och medborgarna

Antagande av sektionen

11.3.2021

Antagande vid plenarsessionen

25.3.2021

Plenarsession nr

559

Resultat av omröstningen

(för/emot/nedlagda röster)

155/100/20

1.   Slutsatser och rekommendationer

| 1.1. | Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (EESK) ställer sig helt bakom det mål som framhålls, nämligen att Europa ska visa vägen från sårbarhet till ny livskraft genom att skapa möjligheter och välstånd genom att främja innovation, hållbar tillväxt och rättvis konkurrens (1), i syfte att stimulera en uppåtgående ekonomisk och sociala konvergens. EESK instämmer i de övergripande målen att uppnå tillräckliga minimilöner och stärka de kollektiva förhandlingssystemen i EU, se till att arbete lönar sig, bekämpa fattigdom och stärka arbetsmarknadsparternas och den sociala dialogens roll, i linje med nationella system för arbetsmarknadsrelationer. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EESK noterar att det föreslagna direktivet kommer att bidra till unionens mål, närmare bestämt att främja folkens välfärd, utveckla en social marknadsekonomi med hög konkurrenskraft (artikel 3 i EU-fördraget) och främja förbättrade levnads- och arbetsvillkor (artikel 151 i EUF-fördraget). I det behandlas också de rättigheter som fastställs i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna, såsom arbetstagares rätt till rättvisa arbetsförhållanden (artikel 31), och det är i linje med princip 6 i den europeiska pelaren för sociala rättigheter. Kommissionen påpekar att det inte innehåller några åtgärder som direkt påverkar lönenivån och att bestämmelserna i artikel 153.5 i EUF-fördraget därmed respekteras fullt ut. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EESK ställer sig bakom förslagets övergripande mål och förväntar sig att det är noggrant utformat för att respektera nationella traditioner och nationell lagstiftning och praxis, och att det lämnar utrymme för skönsmässig anpassning till det inhemska sammanhanget i sina krav. Det finns olika åsikter inom EESK om vissa delar av förslagets rättsliga grund. Trots dessa olika åsikter yttrar sig EESK om vissa frågor i kommissionens förslag. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Statens roll när det gäller att skapa ”möjliggörande förutsättningar” – både politiska och rättsliga – genom att stödja och respektera den sociala dialogens och de kollektiva förhandlingarnas roll för fackföreningar och arbetsgivarorganisationer – erkänns av flera internationella institutioner och lyfts också fram i många yttranden från EESK. Arbetsmarknadens parter bör vara självständiga och arbetsgivarorganisationerna och fackföreningarna bör skyddas från alla former av begränsningar i sin rätt att organisera sig, företräda andra eller vidta kollektiva åtgärder. Samtidigt upprepar EESK betydelsen av gemensamma åtgärder och program för kapacitetsuppbyggnad på europeisk och nationell nivå som förvaltas direkt av de europeiska och nationella arbetsmarknadsparterna. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EESK stöder målet att öka kollektivförhandlingarnas täckning i enlighet med nationell lagstiftning och praxis och med full respekt för – och efterlevnad av – behörighetsfördelningen hos arbetsmarknadens parter och deras oberoende. EESK instämmer i det föreslagna målet på 70 % och anser att de nationella handlingsplanerna (artikel 4) skulle kunna spela en avgörande roll när det gäller uppåtgående lönekonvergens och i fråga om de åtgärder och mekanismer som är lämpligast för lönesättning och ökning av täckningen på nationell nivå, också i syfte att komma till rätta med löneskillnaderna mellan könen och olika åldersgrupper samt minska ojämlikhet och diskriminering, med särskild tonvikt på unga arbetstagare. EESK rekommenderar att alla nationella handlingsplaner ska utformas av arbetsmarknadens parter och avtalas i en trepartsprocess. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EESK ställer sig bakom att man, i länder där det finns ett självreglerande system för kollektiva förhandlingar som säkerställer rättvisa och tillräckliga lönegolv, tillsammans med övriga överenskomna arbetsvillkor, bör undvika alla statliga ingripanden för att skydda/bevara ett välfungerande system för arbetsmarknadsrelationer, som i sig kan garantera att de mål som fastställs i det föreslagna direktivet uppnås. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EESK anser att representativiteten för arbetsmarknadens parter är en viktig faktor, eftersom det garanterar deras demokratiska mandat. Det finns olika kriterier som skulle kunna utgöra god praxis och som ska övervägas vid utformningen av handlingsplaner i enlighet med nationell lagstiftning och praxis. Det finns ett antal komplexa faktorer/kriterier som man skulle kunna beakta när man bedömer hur representativa arbetsmarknadsparterna på nationell nivå är, där man bör hålla i åtanke att de skiljer sig åt mellan olika medlemsstater. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EESK stöder välutvecklade lönesättningssystem och välfungerande sociala trygghetssystem som tillhandahåller skyddsnät för behövande samt andra åtgärder för att förebygga fattigdom bland förvärvsarbetande. EESK konstaterar att det föreslagna direktivet endast lägger fast den allmänna principen om lönernas tillräcklighet – på grundval av icke bindande referensvärden som beräknats för medianlöner eller genomsnittliga brutto- eller nettolöner – och att det inte innehåller några särskilda åtgärder eller bestämmelser om hur lönerna ska fastställas på nationell nivå, eftersom detta fortfarande är en exklusiv befogenhet för medlemsstaterna. EESK stöder fastställandet av bindande indikatorer för att vägleda medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter i deras bedömning av de lagstadgade minimilönernas tillräcklighet och vid kartläggningen och införandet av relevanta åtgärder i de nationella handlingsplanerna. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EESK konstaterar att artikel 9 i direktivet innehåller bestämmelser för arbetstagare som är anställda inom offentlig upphandling och underentreprenad, genom att uppmana medlemsstaterna att följa minimilönerna i alla projekt för offentlig upphandling. EESK upprepar sin efterlysning av att kollektivavtalen fullt ut ska respekteras inom ramen för offentliga kontrakt och att handelsavtal tillfälligt ska upphävas om ILO:s grundläggande och uppdaterade konventioner inte efterlevs. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EESK rekommenderar att medlemsstaternas rapporter granskas och bedöms med vederbörligt deltagande av arbetsmarknadens parter i sysselsättningskommittén och en särskild undergrupp som skulle kunna inrättas för detta ändamål – bestående av företrädare för nationella regeringar, nationella och europeiska fackförenings- och arbetsgivarorganisationer och experter utsedda av kommissionen. |
| --- | --- |

1.10.

2.   Allmänna kommentarer

| 2.1. | EESK instämmer i de övergripande målen att uppnå tillräckliga minimilöner och stärka de kollektiva förhandlingssystemen i hela Europeiska unionen (EU), se till att arbete lönar sig, bekämpa fattigdom och stärka arbetsmarknadsparternas och den sociala dialogens roll, i linje med nationella system för arbetsmarknadsrelationer. En väl anpassad minimilön bidrar till att stimulera inhemsk efterfrågan och ekonomisk tillväxt och till att utveckla en mycket konkurrenskraftig social marknadsekonomi. Det finns flera styrningsinstrument genom vilka EU och medlemsstaterna samarbetar för att uppnå dessa mål, däribland den europeiska planeringsterminen. Ett fullständigt, strukturerat och effektivt deltagande av arbetsmarknadens parter och det civila samhällets organisationer i hela planeringsterminen på europeisk och nationell nivå är avgörande för att genomföra den ekonomiska politiken och socialpolitiken. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EESK noterar att det föreslagna direktivet kommer att bidra till unionens mål, närmare bestämt att främja folkens välfärd, utveckla en social marknadsekonomi med hög konkurrenskraft (artikel 3 i EU-fördraget) och främja förbättrade levnads- och arbetsvillkor (artikel 151 i EUF-fördraget). I det behandlas också de rättigheter som fastställs i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna, såsom arbetstagares rätt till rättvisa arbetsförhållanden (artikel 31), och det är i linje med princip 6 i den europeiska pelaren för sociala rättigheter. Kommissionen påpekar att det inte innehåller några åtgärder som direkt påverkar lönenivån och att bestämmelserna i artikel 153.5 i EUF-fördraget därmed respekteras fullt ut. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Det finns olika farhågor och åsikter inom EESK om delar av förslagets rättsliga grund (2), men trots dessa skillnader framför EESK i detta yttrande sina synpunkter på vissa frågor i kommissionens förslag. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Kommittén är oroad över att andelen människor som förvärvsarbetar men ändå lever i fattigdom ökade från 8,3 % av EU:s totala arbetskraft år 2007 till 9,4 % år 2018, vilket har en betydande inverkan på ungdomar (28,1 % av arbetstagarna i åldern 16–24 löper risk att drabbas av fattigdom eller social utestängning), kvinnor, människor med migrationsbakgrund, personer med funktionsnedsättning och de med svag anknytning till arbetsmarknaden. Dessa grupper har mer otrygga och atypiska arbeten med låga löner och lägre socialt skydd, vilket kommer att påverka välfärdssystemens hållbarhet på medellång till lång sikt. Riktade åtgärder och reformer bör vidtas för att säkerställa att marginaliserade grupper är tillräckligt skyddade från att hamna i fattigdom (3). |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | EESK rekommenderar att åtgärder vidtas för att förhindra risken för bristande efterlevnad, inbegripet en ovälkommen ökning av antalet icke-registrerade arbetstagare, som leder till illojal konkurrens. Dessa aspekter bör följas noggrant och åtgärdas under förslagets genomförandefas. |
| --- | --- |

2.5.

3.   Särskilda anmärkningar om förslaget

3.1.   Metoder och möjliggörande förutsättningar för att främja kollektivförhandlingar vid lönesättning

| 3.1.1. | Det föreslagna direktivet syftar till att se till att arbetstagare i EU skyddas av tillräckliga minimilöner som tillåter en skälig levnadsstandard var de än arbetar och till att främja kollektiva förhandlingar om lönesättning och om arbetsvillkor generellt i alla medlemsstater (4). EESK förväntar sig att förslaget till direktiv är noggrant utformat för att respektera etablerade nationella traditioner på detta område och lämna utrymme för skönsmässig anpassning till det inhemska sammanhanget i sina krav. |
| --- | --- |

3.1.1.

| 3.1.2. | De europeiska arbetsmarknadsparterna har flera gånger uppmanat institutionerna att vid behov främja eller skapa nödvändiga, gynnsamma och möjliggörande förutsättningar för att den sociala dialogen och kollektivförhandlingarna ska bli effektiva och bemöta de faktiska utmaningarna. I fyrpartsuttalandet (5) om en nystart för den sociala dialogen och rådets slutsatser av den 16 juni 2016 uppmanas medlemsstaterna att ”stödja en bättre fungerande och effektiv social dialog på nationell nivå, vilket främjar kollektivförhandlingar och skapar ett lämpligt utrymme för arbetsmarknadsparternas förhandlingar”. |
| --- | --- |

3.1.2.

| 3.1.3. | Statens roll för att skapa ”möjliggörande förutsättningar” – både politiska och rättsliga – erkänns av flera internationella institutioner. ”EESK anser att en effektiv social dialog måste omfatta följande: representativa och legitima arbetsmarknadsparter med kunskap, teknisk förmåga och snabb tillgång till relevant information för att kunna delta; politisk vilja och engagemang för att delta i den sociala dialogen; respekt för de grundläggande rättigheterna till självständighet för arbetsmarknadens parter, föreningsfrihet och kollektiva förhandlingar, som står i centrum för relationerna mellan arbetsmarknadens parter, och en möjliggörande rättslig och institutionell ram för att stödja en social dialog med välfungerande institutioner” (6). Studier visar att i de länder där kollektivförhandlingarnas roll är erkänd och fullt ut stöds och respekteras av staten är arbetslösheten är lägre, produktiviteten högre och lönekonvergens främjas (7). Det är också viktigt att resultaten av den sociala dialogen ger konkreta resultat för både arbetstagare och företag. |
| --- | --- |

3.1.3.

| 3.1.4. | Gemensamma åtgärder och program för kapacitetsuppbyggnad på europeisk och nationell nivå som förvaltas direkt av arbetsmarknadens parter på europeisk och nationell nivå är ett effektivt instrument för att stärka kapaciteten på området social dialog och kollektivförhandlingar för fackföreningar och arbetsgivarorganisationer där detta behövs (8). EESK anser att programmen och åtgärderna för kapacitetsuppbyggnad bör ges tillräckligt stöd och att deras resultat bör bedömas i syfte att bäst uppnå de mål som uppställts för dem. |
| --- | --- |

3.1.4.

| 3.1.5. | EESK rekommenderar att vissa bestämmelser och begrepp i förslaget (9) formuleras mer exakt så att det inte finns något utrymme för osäkerhet och tolkning från EU-domstolens sida. Innehållet och tillämpningsområdet i artiklarna 1 och 2 gäller för alla medlemsstater, inklusive länder som har ett självreglerande system för kollektivförhandlingar. |
| --- | --- |

3.1.5.

| 3.1.6. | EESK rekommenderar att alla nationella handlingsplaner som syftar till att möjliggöra främjandet av kollektivförhandlingarnas täckning utformas av arbetsmarknadens parter och avtalas i en trepartsprocess. De bör också utformas i full överensstämmelse med de väl erkända principerna om föreningsfrihet och frivilliga kollektivförhandlingar i ILO-konventionerna. EESK uppskattar den balanserade strategi som fastställs i artiklarna 1 och 3 i ILO:s konvention 131 om fastställande av minimilöner (10). EESK rekommenderar att bestämmelserna i förslaget till direktiv respekterar principerna i ILO:s konventioner 87, 98 och 154 för att slå vakt om arbetsmarknadsparternas oberoende, deras möjligheter att rekrytera medlemmar och incitamenten och rätten att förhandla och ingå kollektivavtal. |
| --- | --- |

3.1.6.

| 3.1.7. | EESK stöder målet att öka kollektivförhandlingarnas täckning i enlighet med nationell lagstiftning och praxis och med full respekt för – och efterlevnad av – behörighetsfördelningen hos arbetsmarknadens parter och deras oberoende. I detta avseende stöder EESK främjandet av arbetsmarknadens parters kapacitet och främjar deras gemensamma åtgärder för att inleda kollektivförhandlingar om lönesättning och uppmuntra konstruktiva, meningsfulla och informerade löneförhandlingar (11). I artikel 4 fastställs krav på statliga ingripanden vid utarbetandet av ramar och handlingsplaner, och EESK insisterar på att detta görs med en trepartsstrategi på ett sätt som respekterar arbetsmarknadsparternas oberoende och i samarbete med dem. I vissa medlemsstater beslutas kollektivavtalens täckning av arbetsmarknadens parter, medan det i andra medlemsstater i lagstiftning eller praxis föreskrivs mekanismer för att utvidga kollektivavtalen, och dessa skillnader ska respekteras.
  EESK instämmer i det föreslagna målet på 70 % och anser att nationella handlingsplaner, som man enats om och utformat tillsammans med arbetsmarknadens parter, skulle kunna spela en avgörande roll för uppåtgående lönekonvergens och för att skapa rättvisa mekanismer för lönesättning på nationell nivå, bland annat för att minska löneskillnaderna mellan könen och mellan olika åldersgrupper. Handlingsplanerna gör det också möjligt att vid behov ta hänsyn till nationell praxis och förbättra systemen. Sådana handlingsplaner bör genomföras, utvärderas, granskas och anpassas för att gradvis öka täckningen av kollektiva förhandlingar på medellång sikt. I vissa länder finns det framtagna utvidgningsmekanismer för kollektivavtal som syftar till att öka täckningen av kollektiva förhandlingar. Men att använda utvidgningsmekanismer är dock bara ett av sätten att främja kollektiva förhandlingar för att öka täckningen, utöver t.ex. gemensamma åtgärder och kapacitetsuppbyggande, åtgärder mot antifacklig verksamhet, skydd för fackföreningarnas och arbetsgivarorganisationernas rätt att förhandla kollektivt, fastställande av överenskomna kriterier för representativitet och motverkande av alla former av diskriminering. Dessa inslag och riktade förslag bör beaktas i de nationella handlingsplanerna tillsammans med andra initiativ. |
| --- | --- |

3.1.7.

EESK instämmer i det föreslagna målet på 70 % och anser att nationella handlingsplaner, som man enats om och utformat tillsammans med arbetsmarknadens parter, skulle kunna spela en avgörande roll för uppåtgående lönekonvergens och för att skapa rättvisa mekanismer för lönesättning på nationell nivå, bland annat för att minska löneskillnaderna mellan könen och mellan olika åldersgrupper. Handlingsplanerna gör det också möjligt att vid behov ta hänsyn till nationell praxis och förbättra systemen. Sådana handlingsplaner bör genomföras, utvärderas, granskas och anpassas för att gradvis öka täckningen av kollektiva förhandlingar på medellång sikt. I vissa länder finns det framtagna utvidgningsmekanismer för kollektivavtal som syftar till att öka täckningen av kollektiva förhandlingar. Men att använda utvidgningsmekanismer är dock bara ett av sätten att främja kollektiva förhandlingar för att öka täckningen, utöver t.ex. gemensamma åtgärder och kapacitetsuppbyggande, åtgärder mot antifacklig verksamhet, skydd för fackföreningarnas och arbetsgivarorganisationernas rätt att förhandla kollektivt, fastställande av överenskomna kriterier för representativitet och motverkande av alla former av diskriminering. Dessa inslag och riktade förslag bör beaktas i de nationella handlingsplanerna tillsammans med andra initiativ.

| 3.1.8. | I länder där det finns ett självreglerande system för kollektiva förhandlingar som säkerställer rättvisa och tillräckliga lönegolv, tillsammans med övriga överenskomna arbetsvillkor, bör dock alla statliga ingripanden undvikas för att skydda/bevara ett välfungerande system för arbetsmarknadsförhållanden, som i sig kan garantera att målen som fastställs i det föreslagna direktivet uppnås. I dessa länder måste de nationella handlingsplanerna i första hand komma från – och godkännas av – arbetsmarknadens parter om kollektivförhandlingarnas täckning inte skulle nå upp till en given tröskel. |
| --- | --- |

3.1.8.

| 3.2. | I förslaget görs en åtskillnad i ansatsen mellan medlemsstater med lagstadgade minimilöner och de med kollektivavtalslöner. Även om en sådan klassificering i stor utsträckning används av OECD, Eurofound och andra institutioner för akademiska ändamål och forskningsändamål, skulle den kunna ifrågasättas när den av olika skäl används för lönesättningsrelaterad verksamhet. Ett sådant skäl är att minimilönen inte är lagstadgad utan regleras genom avtal i vissa medlemsstater där regeringens ingripande är begränsat till att officiellt erkänna förhandlade avtal från arbetsmarknadens parter. |
| --- | --- |

3.2.

3.3.   Kollektiva förhandlingar – Definitioner och täckning

| 3.3.1. | EESK betonar att kollektiva förhandlingar är det effektivaste verktyget för att fastställa tillräckliga och välanpassade löner, däribland minimilöner, som utgör en viktig del av den sociala marknadsekonomin. Artikel 3 i förslaget innehåller vissa definitioner för direktivets syfte. |
| --- | --- |

3.3.1.

| 3.3.2. | EESK anser att representativiteten för arbetsmarknadens parter är en viktig faktor, eftersom den garanterar deras demokratiska mandat. Det finns olika kriterier som skulle kunna utgöra god praxis och som ska övervägas på nationell nivå i enlighet med nationell lagstiftning och praxis. Det finns ett antal komplexa faktorer/kriterier som skulle kunna beaktas vid bedömningen av arbetsmarknadsparternas representativitet på nationell nivå, med hänsyn till att de varierar mellan medlemsstaterna: antalet medlemmar och betydelsen av närvaro i området på nationell nivå; kapaciteten att mobilisera sina medlemmar och vidta åtgärder; antalet kollektivavtal som undertecknats på olika nivåer (sektor/företag osv.); antalet valda företrädare för fackföreningar eller arbetsgivare; anslutning till en europeisk organisation för arbetsmarknadens parter (erkänd av kommissionen) samt erkännande av regeringen och deltagande i nationella/sektoriella strukturer eller organ för social tvåparts- eller trepartsdialog osv. EESK anser att begreppet ”arbetstagarorganisationer” bör ersättas med ”fackliga organisationer”, eftersom det förstnämnda skulle kunna leda till vilseledande tolkningar och öppna upp förhandlingarna för andra former av icke erkända intressegrupper för arbetstagare eller till och med arbetsgivarstyrda fackföreningar (”gula fackföreningar”). |
| --- | --- |

3.3.2.

| 3.3.3. | EESK har flera gånger framhållit att social dialog är en central del av den europeiska sociala modellen. Arbetsmarknadens parter bör vara självständiga och arbetsgivar- och arbetstagarorganisationerna bör skyddas från alla former av begränsningar i sin rätt att organisera sig företräda andra eller vidta kollektiva åtgärder. Detta är lika viktigt för både arbetsgivare och fackföreningar. |
| --- | --- |

3.3.3.

| 3.3.4. | I artikel 7 i direktivet fastställs bestämmelser om deltagande och samråd med arbetsmarknadens parter när det gäller att fastställa och uppdatera lagstadgade minimilöner. Under de senaste åren har flera landsspecifika rekommendationer utfärdats, inom ramen för den europeiska planeringsterminen, för att uppmana medlemsstaterna att säkerställa tillräckligt deltagande av arbetsmarknadens parter i denna process. Under planeringsterminen 2020–2021 fick tolv medlemsstater landsspecifika rekommendationer som påpekade behovet av att öka arbetsmarknadsparternas engagemang och inflytande i beslutsprocesserna (12). |
| --- | --- |

3.3.4.

4.   Tillräcklighet

| 4.1. | Som ett resultat av den ekonomiska krisen och den nuvarande pandemin visar uppgifter att lönerna har stagnerat totalt sett och i vissa länder till och med sjunkit under de senaste åren. EESK understryker att kollektiva förhandlingar spelar en nyckelroll när det gäller att tillhandahålla tillräckligt minimilöneskydd. Länder där kollektivförhandlingarna har hög täckning tenderar att ha en lägre andel låginkomsttagare, högre minimilöner jämfört med medianlönen, lägre löneskillnader samt högre löner än andra länder (13). |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | EESK stöder välutvecklade lönesättningssystem och välfungerande sociala trygghetssystem som tillhandahåller skyddsnät för behövande samt andra åtgärder för att förebygga fattigdom bland förvärvsarbetande. EESK konstaterar att det föreslagna direktivet endast lägger fast den allmänna principen om lönernas tillräcklighet – på grundval av icke bindande referensvärden som beräknats för medianlöner eller genomsnittliga brutto- eller nettolöner – och att det inte innehåller några särskilda åtgärder eller bestämmelser om hur lönerna ska fastställas på nationell nivå, eftersom detta fortfarande är en exklusiv befogenhet för medlemsstaterna. EESK stöder fastställandet av bindande indikatorer för att vägleda medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter i deras bedömning av de lagstadgade minimilönernas tillräcklighet och vid kartläggningen och införandet av relevanta åtgärder i de nationella handlingsplanerna. Lönerna fastställs i själva verket genom nationella lagar som föreskriver en lagstadgad minimilön, där sådana finns, eller genom kollektiva förhandlingar. Samtidigt kommer de offentliga utgifterna för socialförsäkringssystemen att minska om fler människor lyfts ur fattigdom. Fattigdomsgränser och indikatorer för social utestängning används på EU-nivå för analyser och gemensam datainsamling, men det finns för närvarande ingen överenskommen indikator på EU-nivå för att mäta om minimilöner är rättvisa och tillräckliga i absoluta termer, vilket förslaget överlåter åt medlemsstaterna att ta itu med i deras nationella planer. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Viktiga faktorer, som konkurrenskraft, produktivitet, ekonomisk utveckling per sektor, kompetensförvaltning, nya produktionsprocesser på grund av införandet av ny teknik, digitalisering samt en annan och flexiblare arbetsorganisation inom vissa produktiva sektorer bör beaktas av arbetsmarknadens parter när de fastställer löner genom kollektiva förhandlingar enligt nationell lag och praxis. EESK understryker behovet av uppåtgående lönekonvergens och påpekar att högre löner också innebär ökad konsumtion och därmed ökad intern efterfrågan, vilket har en positiv ekonomisk inverkan, och stigande löner leder också till högre intäkter för socialförsäkrings- och skattesystemen. Dessa effekter måste analyseras noggrant. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Det föreslagna direktivet syftar dock till att fastställa ett vägledande tröskelvärde på EU-nivå som referens för lagstadgade minimilöner i de länder där sådana finns. Med tanke på att löner är betalning för utfört arbete kan andra faktorer också övervägas, såsom fattigdomsgränsen, en lägsta skälig levnadsstandard och varje lands levnadskostnader. Dessa delar utgör de viktigaste grundläggande faktorerna för att fastställa lagstadgade och kollektiva överenskomna minimilöner i EU-länderna. En tydlig åtskillnad bör göras mellan fastställande av minimilön och löneökningar. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | De kriterier som har lagts fram för minimilönernas tillräcklighet är, med undantag av köpkraft, kriterier för fördelning av löner och deras utveckling. De handlar mer allmänt om ojämlikhetsaspekter och inte om skyddet för de mest utsatta arbetstagarna. ”Minimilöner bör vara skäliga i förhållande till lönefördelningen i de olika länderna och ligga på en nivå som är tillräcklig i realprishänseende, så att de medger en skälig levnadsstandard, samtidigt som de säkerställer hållbarheten hos de företag som tillhandahåller goda arbetstillfällen” (14). |
| --- | --- |

4.5.

5.   Offentlig upphandling

| 5.1. | Artikel 9 i direktivet innehåller bestämmelser för arbetstagare som är anställda inom offentlig upphandling och underentreprenad, genom att uppmana medlemsstaterna att följa minimilönerna i alla projekt för offentlig upphandling. I enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/23 (15), 2014/24 (16) och 2014/25 (17) ålägger bestämmelsen alla entreprenörer att följa den tillämpliga nivån för minimilöner, vare sig de är lagstadgade eller överenskomna i kollektivavtal. Denna bestämmelse är också i linje med vissa beslut från EU-domstolen och särskilt med ”Regiopost”-domen från 2015 (mål C-115/14) (18). Medlemsstaterna har möjlighet att avvisa anbud på offentliga kontrakt från entreprenörer som inte åtar sig att betala arbetstagare lokalt reglerade eller kollektivt överenskomna minimilöner, i enlighet med artikel 70 i direktiv 2014/24/EU och artikel 3 i direktivet om utstationerade arbetstagare (19). EESK har redan efterlyst att kollektivavtalen fullt ut ska respekteras inom ramen för offentliga kontrakt och att handelsavtal tillfälligt ska upphävas om ILO:s grundläggande och uppdaterade konventioner inte följs. EESK har också efterlyst sanktioner, inklusive uteslutning från offentlig upphandling och offentlig finansiering, för företag som inte respekterar skyldigheterna avseende tillbörlig aktsamhet i det föreslagna obligatoriska instrumentet för tillbörlig aktsamhet (20). |
| --- | --- |

5.1.

6.   Övervakning och datainsamling

| 6.1. | Det finns redan ett betydande antal databaser och analyser om minimilöner och kollektiva förhandlingsprocesser. Att göra tillförlitliga och uppdaterade uppgifter tillgängliga för institutioner och arbetsmarknadens parter skulle kunna bidra till att bättre bedöma och förstå faktiska trender när det gäller att fatta beslut inom detta område. EESK uppmanar därför kommissionen att ytterligare bistå medlemsstaterna, i samarbete med arbetsmarknadens parter, när det gäller att fortsätta att förbättra insamlingen av uppgifter och övervaka utvecklingen av lagstadgade minimilöner (21). |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | I vissa medlemsstater är kollektivavtalen tillgängliga och offentliggjorda, och i vissa fall kan de konsulteras kostnadsfritt på offentliga webbplatser. I andra medlemsstater är kollektivavtalen arbetsmarknadsparternas egendom och offentliggörs inte. Det är också arbetsmarknadens parter som undersöker lönenivåernas tillräcklighet – inte myndigheterna. Samtidigt som EESK stöder en känslig vidareutveckling av tillgången till uppgifter (som kan vara känsliga när det gäller respekten för arbetsmarknadsparternas oberoende, kollektiva förhandlingar och avtal, dataskydd, rättvis konkurrens och övriga områden) är kommittén oroad över den eventuella ökningen av den administrativa bördan, särskilt för små och medelstora företag och för icke-vinstdrivande företag inom den sociala ekonomin. I samband med att denna bestämmelse genomförs på nationell nivå efterlyser vi därför att en avvägning görs mellan det mervärde som följer av den mycket detaljerade årliga informationsskyldigheten och behovet av att minska en sådan börda så mycket som möjligt. Detta gäller särskilt i fråga om kravet på att tillhandahålla information om de arbetstagare som omfattas och de som inte omfattas, uppdelat efter kön, ålder, funktionsnedsättning, företagsstorlek och sektor. Det krävs ytterligare klarhet om behovet av att ge en fördelning i deciler av minimilöner i länder med ett tillvägagångssätt som bygger på avtal. |
| --- | --- |

6.2.

| 6.3. | EESK rekommenderar att medlemsstaternas rapporter granskas och bedöms med vederbörligt deltagande av arbetsmarknadens parter i sysselsättningskommittén. En särskild undergrupp skulle kunna inrättas för detta ändamål – bestående av företrädare för nationella regeringar, nationella och europeiska fackförenings- och arbetsgivarorganisationer och experter utsedda av kommissionen. |
| --- | --- |

6.3.

| 6.4. | EESK noterar införandet i direktivet av kraftfulla klausuler om upprätthållande av skyddsnivån och uppmanar Europaparlamentet att ytterligare stärka vissa viktiga punkter på detta område, särskilt följande:






  — | Ingen möjlig framtida tolkning av detta direktiv får användas för att undergräva välfungerande minimilöner eller kollektivavtalssystem. |
| --- | --- | --- |

6.4.

—

Ingen möjlig framtida tolkning av detta direktiv får användas för att undergräva välfungerande minimilöner eller kollektivavtalssystem.

| — | Ingen bestämmelse i direktivet får användas till förfång för föreningsfriheten eller arbetsmarknadsparternas oberoende. |
| --- | --- |

—

Ingen bestämmelse i direktivet får användas till förfång för föreningsfriheten eller arbetsmarknadsparternas oberoende.

| — | Inga lagstadgade minimilöner kommer att införas om de inte finns, utom efter överenskommelse med arbetsmarknadens parter. |
| --- | --- |

—

Inga lagstadgade minimilöner kommer att införas om de inte finns, utom efter överenskommelse med arbetsmarknadens parter.

| — | Lönesättningsmekanismerna är en nationell befogenhet, och inga beslut som fattas av Europeiska unionens institutioner får syfta till att direkt påverka lönesättningsmekanismerna på nationell nivå och företagsnivå, som förblir en befogenhet för arbetsmarknadens parter. |
| --- | --- |

—

Lönesättningsmekanismerna är en nationell befogenhet, och inga beslut som fattas av Europeiska unionens institutioner får syfta till att direkt påverka lönesättningsmekanismerna på nationell nivå och företagsnivå, som förblir en befogenhet för arbetsmarknadens parter.

EESK uppmanar också Europaparlamentet att ytterligare understryka att ingenting i direktivet ska tolkas som att det begränsar eller inverkar menligt på de rättigheter och principer som inom respektive tillämpningsområde erkänns i unionsrätten eller internationell rätt och i internationella avtal som unionen eller medlemsstaterna är part i, bl.a. den europeiska sociala stadgan samt relevanta konventioner och rekommendationer från Internationella arbetsorganisationen.

Bestämmelsen ger också medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter möjlighet att införa lagar eller andra författningar eller tillämpa kollektivavtal som är mer förmånliga för arbetstagarna. EESK betonar också behovet av att säkerställa efterlevnaden av tillämpliga kollektivavtal och ett effektivt genomförande, vilket är nödvändigt för att säkerställa tillgång till minimilöneskydd och för att undvika illojal konkurrens för företagen.

Bryssel den 25 mars 2021.

Christa SCHWENG

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

---

(1)  Ordförande Ursula von der Leyens tal om tillståndet i Europeiska unionen vid Europaparlamentets plenarsammanträde.

1

(2)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 159.

2

(3)  Frågor och svar: Tillräckliga minimilöner.

3

(4)  Artikel 4 i COM (2020) 682 final, s. 23.

4

(5)  Fyrpartsuttalande.

5

(6)  EUT C 10, 11.1.2021, s. 14, punkt 1.3. Se OECD:s arbetsstrategi; Eurofound-undersökningen ”Capacity building: towards effective social dialogue”, 2019; ILO:s resolutioner 2013 och 2018 om den återkommande diskussionen om social dialog.

6

(7)  Kollektivförhandlingssystemens roll för arbetsmarknadens resultat.

7

(8)  De europeiska arbetsmarknadsparterna har nyligen gemensamt förklarat att ytterligare arbete kommer att utföras på området för kapacitetsuppbyggnad. De har i sitt gemensamma program för 2019–2021 angett att kapacitetsuppbyggnad fortfarande är en prioriterad fråga för de europeiska arbetsmarknadsparterna. De inser att för att den europeiska sociala dialogen ska få positiva effekter måste mycket göras för att stärka och stödja den sociala dialogen på alla nivåer. Se även EUT C 10, 11.1.2021, s. 14, punkterna 3.23 och 3.24.

8

(9)  Särskilt när det gäller respekten för arbetsmarknadsparternas befogenheter.

9

(10)  Ratificerad av tio medlemsstater som alla har ett lagstadgat minimilönesystem.

10

(11)  OECD:s arbetsstrategi 2018, s. 143, om att uppnå högre konvergens.

11

(12)  Se EUT C 10, 11.1.2021, s. 14, punkt 6.13, och översikten över de landsspecifika rekommendationerna 2020–2021 på det sociala området.

12

(13)  AMECO Online.

13

(14)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 159, punkt 1.5.

14

(15)  EUT L 94, 28.3.2014, s. 1.

15

(16)  EUT L 94, 28.3.2014, s. 65.

16

(17)  EUT L 94, 28.3.2014, s. 243.

17

(18)  Mål C-115/14.

18

(19)  Hänv. till ILO-konvention 94 och EUT C 429, 11.12.2020, s. 197, och EUT C 429, 11.12.2020, s. 136.

19

(20)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 197, punkt 6.4, och EUT C 429, 11.12.2020, s. 136, punkt 4.10.

20

(21)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 159, punkt 6.4.1.

21

---

BILAGA

Följande motyttrande avslogs under debatten, men fick minst en fjärdedel av rösterna (artikel 43.2 i arbetsordningen):

1.   Slutsatser

| 1.1 | EESK har i sitt nyligen framlagda yttrande SOC/632 ”Rimliga minimilöner i Europa” erkänt att rättsläget beträffande ett EU-initiativ om minimilöner är mycket komplicerat. EU kan anta rättsliga instrument om arbetsvillkor på grundval av artiklarna 151 och 153.1 b i EUF-fördraget. I fördraget fastställs att bestämmelserna i artikel 153 inte ska tillämpas på ”löneförhållanden”. Å andra sidan finns det EU-rättspraxis och befintliga direktiv där lönefrågan har behandlats som ett centralt arbetsvillkor. Det finns tydligt motstridiga åsikter i denna fråga och EESK konstaterar att kommissionens tillvägagångssätt måste vara balanserat och försiktigt (1) när ett växande antal röster uppmanar kommissionen att använda en rådsrekommendation i stället för ett direktiv (2). |
| --- | --- |

1.1

| 1.2 | EESK har också klargjort att (3) det är viktigt att en eventuell EU-insats bygger på en noggrann analys och förståelse av situationen och känsliga frågor i medlemsstaterna, och fullt ut respekterar arbetsmarknadsparternas roll och oberoende liksom de olika modellerna för arbetsmarknadsrelationer. Det är också mycket viktigt att ett eventuellt EU-initiativ slår vakt om de modeller som används i de medlemsstater där arbetsmarknadsparterna inte anser att lagstadgade minimilöner behövs. |
| --- | --- |

1.2

| 1.3 | EESK beskriver nedan anledningarna till att kommissionens förslag (4) om tillräckliga minimilöner i Europeiska unionen inte följer det balanserade och försiktiga tillvägagångssättet och till att det inte kan ses som grundat på en noggrann analys samt full respekt för arbetsmarknadsparternas oberoende och de olika modellerna för arbetsmarknadsrelationer, såsom EESK efterfrågat. |
| --- | --- |

1.3

2.   Allmänna kommentarer

| 2.1 | Löner, däribland minimilöner, är en viktig aspekt av Europeiska unionens modell med en social marknadsekonomi. Att säkerställa anständiga minimilöner i alla medlemsstater skulle bidra till att uppnå många EU-mål, däribland uppåtgående lönekonvergens, att förbättra den sociala och ekonomiska sammanhållningen, att undanröja lönegapet mellan könen, att förbättra levnads- och arbetsvillkoren i allmänhet och att sörja för lika villkor på den inre marknaden. Lönerna utgör betalning för utfört arbete och är en av de faktorer som säkerställer ömsesidiga fördelar för företag och arbetstagare. De är kopplade till den ekonomiska situationen i ett land, en region eller en sektor. Förändringar kan påverka sysselsättning, konkurrenskraft och makroekonomisk efterfrågan (5). |
| --- | --- |

2.1

| 2.2 | EESK påminner om vad kommitténs tidigare arbete har visat (6) med avseende på temat minimilöner: Åsikterna inom EESK skiljer sig åt. Vissa EESK-ledamöter stöder ståndpunkten att alla arbetstagare i EU bör skyddas genom skäliga minimilöner som möjliggör en skälig levnadsstandard oavsett var de arbetar. Andra EESK-ledamöter anser att minimilöner är en fråga för den nationella nivån och bör fastställas i enlighet med respektive nationella systems särdrag. |
| --- | --- |

2.2

| 2.3 | EESK har tidigare klargjort (7) sin övertygelse om att det krävs ytterligare insatser i fråga om lönekonvergens och införandet av minimilöner i medlemsstaterna och samtidigt betonat att de nationella arbetsmarknadsparternas befogenhet och oberoende när det gäller lönesättningsförfarandena måste respekteras fullt ut, i enlighet med nationell praxis (8). Dessa insatser bör också syfta till att stärka kollektivförhandlingarna, vilket även skulle bidra till rättvisare löner i allmänhet. |
| --- | --- |

2.3

| 2.4 | EESK betonar att nivån på minimilönen är ett viktigt ekonomipolitiskt verktyg som måste förbli en fråga som beslutas på medlemsstatsnivå för att man flexibelt ska kunna ta hänsyn till deras politiska, ekonomiska och sociala utveckling. |
| --- | --- |

2.4

| 2.5 | Såsom kommissionen har klargjort i sin motivering till de föreslagna åtgärderna, uppnår medlemsstater där en hög andel omfattas av kollektivförhandlingar bättre resultat än andra när det gäller högre löner och färre lågavlönade arbetstagare. EESK anser att framgången med sådana kollektivförhandlingsmodeller kan förklaras av att staten varken är inblandad i att fastställa kriterierna för kollektivavtal eller i att verkställa dem, och att arbetsmarknadens parter har fullt ansvar och oberoende för båda. |
| --- | --- |

2.5

Covid-19-pandemin

| 2.6 | Redan i sitt yttrande SOC/632 påpekade EESK att covid-19-pandemin hade drabbat Europa hårt. Europeiska unionen och dess medlemsstater står fortfarande inför en ekonomisk nedgång av historiska mått med dramatiska konsekvenser för människor och företag (9). Situationen har snarare försämrats än förbättrats sedan dess. Företagens investeringar är fortfarande låga. |
| --- | --- |

2.6

| 2.7 | Vi har inte ännu sett den fulla sysselsättningseffekten av covid-19-krisen men det är uppenbart att den rådande krisen förväntas leda till betydande arbetslöshetsökningar det kommande året. Covid-19-krisen har försvagat den finansiella situationen för många små och medelstora företag, vilket gör dem mer sårbara för ökade kostnader. Situationen är likartad i hela Europa. |
| --- | --- |

2.7

Effekter på sysselsättningen

| 2.8 | EESK har redan påpekat (10) att en annan källa till oro är att en EU-politik för lagstadgade minimilöner skulle kunna ha negativa effekter på sysselsättningen (11), särskilt för ungdomar och lågkvalificerade arbetstagare, och skulle kunna förvärra den bristande efterlevnaden, vilket också skulle kunna knuffa många låginkomsttagare mot den informella ekonomin (12). Odeklarerat arbete leder till otillbörlig konkurrens och försämrar det sociala systemet och skattesystemet och ringaktar arbetstagarnas rättigheter, inklusive rätten till anständiga arbetsvillkor och en minimilön. EESK beklagar att kommissionen inte har gjort en fullständig bedömning av sitt förslags inverkan på sysselsättningen och ekonomin som helhet. Ett direktiv om minimilöner är särskilt skadligt nu, då våra ekonomier och samhällen står inför den exempellösa utmaningen med covid-19. |
| --- | --- |

2.8

3.   Kommentarer till kommissionens aktuella förslag

3.1   
  Rättslig grund

| 3.1.1 | Enligt kommissionens förslag (13) grundar sig det föreslagna direktivet på artikel 153.1 b i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). |
| --- | --- |

3.1.1

| 3.1.2 | EESK påpekar att artikel 153.5 i EUF-fördraget uttryckligen utesluter ”löneförhållanden, föreningsrätt, strejkrätt eller rätt till lockout” från EU:s lagstiftningsbefogenheter inom området socialpolitik. Dessa frågor är alltså uteslutande en nationell befogenhet. |
| --- | --- |

3.1.2

| 3.1.3 | Det råder oenighet inom EESK om huruvida ett EU-lagstiftningsförslag enligt artikel 153, särskilt ett direktiv, vore lagenligt (14). EESK har redan påpekat (15) att bland dess största farhågor är att EU inte har någon befogenhet att agera när det gäller ”löneförhållanden”, inklusive lönenivåer, och att sådana insatser skulle kunna påverka arbetsmarknadsparternas oberoende och undergräva system för kollektivförhandlingar, särskilt i medlemsstater där den lägsta minimilönen sätts genom kollektivavtal. Det råder dessutom oenighet när det gäller mervärdet av EU-insatser, även inom kommittén själv: medan en majoritet av EESK:s ledamöter anser att sådana insatser kan ge mervärde, är andra av annan åsikt. Under alla omständigheter, och med tanke på att fastställandet av minimilöner är en nationell befogenhet, bör EU utöva sina lagstiftningsbefogenheter med försiktighet i alla lagstiftningsinitiativ för att vara i full överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen. |
| --- | --- |

3.1.3

| 3.1.4 | När det gäller den rättsliga grunden hänvisar man dessutom i andra bestämmelser i förslaget till kollektiva rättigheter, såsom främjande av kollektivavtal på olika sätt (artikel 4). EESK konstaterar att EUF-fördraget innehåller en särskild rättslig grund i artikel 153.1 f som omfattar företrädande och kollektivt tillvaratagande av arbetstagarnas och arbetsgivarnas intressen, inbegripet medbestämmande, om inte annat följer av punkt 5. EU har befogenhet att lagstifta med denna grund enbart genom enhälligt beslut. EESK anser att denna artikel borde ha använts avseende bestämmelserna om främjande av kollektivförhandlingar. |
| --- | --- |

3.1.4

| 3.1.5 | På grundval av ovanstående oro, ytterligare förstärkt av att det språk som används i titeln på förslaget, i rubriken på vissa artiklar och i deras text samt i ingressen i många fall avviker från det faktiska tillämpningsområdet för förslaget, bör kommissionen överväga att offentliggöra en rekommendation i stället för ett direktiv. Detta skulle ge välbehövlig flexibilitet för medlemsstaterna att uppnå målen med förslaget, samtidigt som deras lönebildningssystem och arbetsmarknadsparternas oberoende respekteras. |
| --- | --- |

3.1.5

3.2   
  Innehåll och tillämpningsområde

| 3.2.1 | I artikel 1 anges att arbetstagare ska ha ”tillgång till minimilöneskydd” genom antingen lag eller kollektivavtal. Enligt artikel 2 skulle direktivet tillämpas på arbetstagare som har ett anställningsavtal eller ett anställningsförhållande enligt definitionen i gällande rätt, kollektivavtal eller praxis. |
| --- | --- |

3.2.1

| 3.2.2 | Ingen medlemsstat och ingen arbetstagare undantas från direktivets tillämpningsområde. I länder som uteslutande förlitar sig på kollektivförhandlingar – där inte alla arbetstagare omfattas av minimilöner och därför inte har garanterad tillgång till minimilöneskydd – innebär detta en betydande och oacceptabel rättslig osäkerhet. EESK fruktar att direktivet kan tolkas, även när det gäller länder som uteslutande förlitar sig på kollektivförhandlingar, som att det garanterar rättigheter för alla arbetstagare att omfattas av minimilöneskydd. I praktiken skulle detta, trots försäkran i artikel 1.3, direkt ingripa i minimilönetäckningen i medlemsstaterna och driva dessa länder i riktning mot universell tillämpning av kollektivavtal. Detta skulle undergräva deras arbetsmarknadsmodeller och på längre sikt tvinga dem att ändra dessa. |
| --- | --- |

3.2.2

| 3.2.3 | EESK rekommenderar att vissa bestämmelser och begrepp i förslaget (16) formuleras mer exakt för att inte lämna utrymme för osäkerhet och för tolkning från EU-domstolens sida. Innehållet och tillämpningsområdet i artiklarna 1 och 2 gäller för alla medlemsstater, inklusive länder som har ett självreglerande system för kollektivförhandlingar. Såsom nämns ovan lämnar det utrymme för rättslig osäkerhet i länder som uteslutande förlitar sig på kollektivförhandlingar. Vidare måste vissa justeringar tas med för vissa specifika fall som inte bör omfattas av förslaget – t.ex. sjöfolk – vars lönesättning ordnas i internationella konventioner (17). |
| --- | --- |

3.2.3

3.3   
  Definitioner

| 3.3.1 | I artikel 3 i förslaget görs ingen skillnad mellan lagstadgade minimilöner och minimilöner, eller snarare lägstalöner, som anges i kollektivavtal. |
| --- | --- |

3.3.1

| 3.3.2 | Även om kommittén är medveten om att det i system för lagstadgade minimilöner finns ett behov av kriterier för tillräcklighet, fastställda på nationell nivå med deltagande av arbetsmarknadens parter, ifrågasätter EESK att man behandlar de två typerna av minimilöner identiskt i förslaget till direktiv. När det gäller system som enbart förlitar sig på kollektivförhandlingar inkräktar regleringen av minimilönernas tillräcklighet på arbetsmarknadsparternas oberoende. |
| --- | --- |

3.3.2

| 3.3.3 | EESK påminner om att minimilöner i modeller som bygger på kollektivavtal fastställs i förhandlingar mellan arbetsgivare och arbetstagare som också omfattar löner och arbetsvillkor mer generellt. Detta innebär till exempel att ”tillräcklighet” i dessa situationer i sig avvägs mot andra intressen och andra delar av kollektivavtalet, medan lagstadgade minimilöner är exogena. |
| --- | --- |

3.3.3

3.4   
  Främjande av kollektivförhandlingar om lönesättning

| 3.4.1 | Enligt artikel 4 ska medlemsstaterna vidta åtgärder för att främja arbetsmarknadsparternas kapacitet att delta i kollektivförhandlingar om lönesättning på branschnivå eller branschövergripande nivå. En tröskel på 70 % för andelen som omfattas av kollektivförhandlingar föreslås. |
| --- | --- |

3.4.1

| 3.4.2 | EESK har i sitt tidigare yttrande (18) betonat att välfungerande system för kollektivförhandlingar, särskilt branschvisa sådana, spelar en viktig roll för att lägga grunden till skäliga och tillräckliga löner i hela lönesystemet, inbegripet lagstadgade minimilöner där sådana förekommer. |
| --- | --- |

3.4.2

| 3.4.3 | EESK understryker att det måste säkerställas att det är upp till varje medlemsstat att, under nationella förhållanden, i enlighet med deras respektive system för arbetsmarknadsrelationer, avgöra för det första vad som är ett lämpligt mål för omfattningen och för det andra vilka åtgärder som bör vidtas nationellt om nivån faller under det nationellt fastställda målet. |
| --- | --- |

3.4.3

| 3.4.4 | EESK fruktar också att det föreslagna bindande målet (om en omfattning på 70 %) skulle försvaga arbetsmarknadsparterna på lång sikt, eftersom ett sätt att uppnå ett sådant mål i vissa länder skulle vara att införa ett system för att automatiskt utvidga kollektivavtalen till att omfatta alla företag och arbetstagare, vilket skulle minska arbetsmarknadsparternas roll och försvaga kollektivförhandlingarna. |
| --- | --- |

3.4.4

3.5   
  Tillräcklighet

| 3.5.1 | I artikel 5.2 hänvisas det till nationella kriterier som medlemsstaterna ska använda när de fastställer lagstadgade minimilöner. Dessa kriterier inkluderar till exempel köpkraft, bruttolönens ökningstakt och arbetsproduktivitetens utveckling. I skäl 21 anges att indikatorer, ”exempelvis 60 % av bruttomedianlönen och 50 % av bruttomedellönen, kan användas som vägledning vid bedömningen av minimilönernas tillräcklighet i förhållande till bruttolönenivåerna”. Dessa indikatorer handlar dock mer allmänt om ojämlikhetsaspekter och inte om skyddet för mer utsatta arbetstagare. |
| --- | --- |

3.5.1

| 3.5.2 | Kommittén är bekymrad över att förslaget syftar till att påverka minimilönenivån och till följd av detta lönenivån, trots kommissionens försäkringar om det motsatta i motiveringen. Dessutom klargör uttalandena i motiveringen att direktivet bör möjliggöra en skälig levnadsstandard, minska fattigdomen bland förvärvsarbetande och skapa mer lika villkor. EESK anser att dessa bestämmelser avser minimilönenivån, vilket förvärrar dess oro över giltigheten hos den rättsliga grunden och valet av rättsligt instrument. |
| --- | --- |

3.5.2

| 3.6 | EESK noterar att förslaget går längre än bestämmelserna i artikel 18.2 i upphandlingsdirektivet 2014/24/EU. Där anges att medlemsstaterna ska se till att ekonomiska aktörer uppfyller de tillämpliga arbetsrättsliga skyldigheter som bland annat anges i kollektivavtalen. I utkastet till artikel 9 i förslaget ingår inte ordet ”tillämpliga”. Detta ger intrycket att artikel 9 innebär att löner som överenskommits i kollektivavtal alltid bör krävas vid offentlig upphandling. Detta leder till frågan om kommissionens avsikt är att gå längre än direktiv 2014/24/EU genom att alltid kräva lön enligt ett kollektivavtal i all upphandling. |
| --- | --- |

3.6

3.7   
  Övervakning och uppgiftsinsamling

| 3.7.1 | Enligt artikel 10 ska medlemsstaterna bland annat rapportera uppgifter om kollektivförhandlingarnas täckning och minimilönernas storlek. Medlemsstaterna måste också säkerställa att kollektivavtalen är öppna och offentligt tillgängliga vad gäller både löner och andra bestämmelser. Minimilönerna kommer sedan att bedömas av kommissionen och rådets sysselsättningskommitté. |
| --- | --- |

3.7.1

| 3.7.2 | I de arbetsmarknadsmodeller som uteslutande baseras på kollektivförhandlingar undersöks inte lönernas tillräcklighet av staten eller en offentlig myndighet. Dessa avtal ägs och tolkas enbart av arbetsmarknadsparterna. Det skulle vara oacceptabelt att göra lönenivåer i kollektivavtal till föremål för granskning. Det är också tveksamt med hänvisning till arbetsmarknadsparternas oberoende att tvinga dem att göra avtal tillgängliga och öppna på ett allmänt sätt, särskilt som avtalen enbart kan tolkas och granskas av arbetsmarknadsparterna. EESK påminner också om att kollektivavtal inte alltid innehåller miniminivåer för löner eller lägstalöner. Dessutom är rapporteringsskyldigheterna mycket arbetskrävande och i vissa delar är uppgiftskraven inte genomförbara. |
| --- | --- |

3.7.2

Resultat av omröstningen:

| Röster för: | 106 |
| --- | --- |
| Röster emot: | 147 |
| Nedlagda röster: | 17 |

Röster för:

106

Röster emot:

147

Nedlagda röster:

17

---

(1)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 159, Rimliga minimilöner i Europa, https://www.eesc.europa.eu/sv/our-work/opinions-information-reports/opinions/decent-minimum-wages-across-europe, punkt 6.1.2.

(2)  Nio medlemsstater har skickat en skrivelse till det tyska och det portugisiska ordförandeskapet för Europeiska unions råd om behovet av rättslig analys samt hänvisat till en rådsrekommendation som ett bättre rättsligt instrument och till att genomförandet av den europeiska pelaren för sociala rättigheter bör respektera EU-fördragens gränser.

(3)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 159, punkt 1.11.

(4)  Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om tillräckliga minimilöner i Europeiska unionen {SEC(2020) 362 final} – {SWD(2020) 245 final} – {SWD(2020) 246 final}.

(5)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 159, Rimliga minimilöner i Europa, https://www.eesc.europa.eu/sv/our-work/opinions-information-reports/opinions/decent-minimum-wages-across-europe, punkt 1.4.

(6)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 159, punkt 1.2.

(7)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 159, punkt 1.3, och EUT C 125, 21.4.2017, s. 10.

(8)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 159, punkt 1.3.

(9)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 159, punkt 1.1.

(10)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 159, punkt 3.4.8.

(11)  Baserat på diagram A12.9, s. 197 i kommissionens konsekvensbedömning.

(12)  Eurofound (2019), ”Konvergens uppåt i fråga om sysselsättning och socioekonomiska faktorer”.

(13)  Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om tillräckliga minimilöner i Europeiska unionen {SEC(2020) 362 final} – {SWD(2020) 245 final} – {SWD(2020) 246 final}.

(14)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 159, punkt 1.8.

(15)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 159, punkt 1.9.

(16)  Särskilt när det gäller respekten för arbetsmarknadsparternas befogenheter.

(17)  ILO:s sjöarbetskonvention (ILO, 2006).

(18)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 159, punkt 3.3.10.

---

| 9.6.2021 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 220/118 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 220/118

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, Europeiska rådet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén – Resiliens för råvaror av avgörande betydelse: Att staka ut vägen mot ökad trygghet och hållbarhet

(COM(2020) 474 final)

(2021/C 220/17)

| Föredragande: | Dumitru FORNEA |
| --- | --- |
| Medföredragande: | Michal PINTÉR |

Föredragande:

Dumitru FORNEA

Medföredragande:

Michal PINTÉR

| Remiss | Europeiska kommissionen, 23.9.2020 |
| --- | --- |
| Rättslig grund | Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt |
| Beslut av EESK:s plenarförsamling | 28.10.2020 |
| Ansvarig sektion | Rådgivande utskottet för industriell omvandling (CCMI) |
| Antagande av sektionen | 5.3.2021 |
| Antagande vid plenarsessionen | 25.3.2021 |
| Plenarsession nr | 559 |
| Resultat av omröstningen
  (för/emot/nedlagda röster) | 258/0/3 |

Remiss

Europeiska kommissionen, 23.9.2020

Rättslig grund

Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

Beslut av EESK:s plenarförsamling

28.10.2020

Ansvarig sektion

Rådgivande utskottet för industriell omvandling (CCMI)

Antagande av sektionen

5.3.2021

Antagande vid plenarsessionen

25.3.2021

Plenarsession nr

559

Resultat av omröstningen

(för/emot/nedlagda röster)

258/0/3

1.   Slutsatser och rekommendationer

| 1.1. | Kommissionens meddelande, med en tydlig färdplan med initiativ och åtgärder som ska vidtas på EU-nivå, utgör ett steg framåt, och EESK rekommenderar därför Europaparlamentet och rådet att stödja denna strategi för att stärka EU:s resiliens för råvaror av avgörande betydelse. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Kommittén är övertygad om att de åtgärder som kommissionen föreslår kan bidra till försörjningstryggheten när det gäller råvaror av avgörande betydelse, och därmed bibehålla och utveckla den industriella och tekniska basen i EU. De kan även främja avgörande forsknings- och utvecklingskapacitet som ger oss möjlighet att genomföra de ambitiösa målen i EU:s gröna giv samtidigt som nya fasta och anständiga arbetstillfällen och en rättvis omställning i samhällen som påverkas av industriell omvandling säkerställs. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EESK stöder fullt ut den gröna omställningen av energisektorn och anser att utvinningen av de råvaror som behövs för utbyggnaden av grön teknik är ett grundläggande steg. Dessa råvaror, såsom metaller och mineraler, är grundstenarna för att skapa en solid infrastruktur för försörjning med vätgas eller grön el. Produktionen av grön energi och gröna energibärare kommer att göra det möjligt att fasa ut fossila bränslen i utvinnings- och bearbetningsindustrin och därmed skapa en situation som alla vinner på. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Prospektering är en högriskverksamhet som ökar kapitalkostnaderna betydligt. Riskreducering genom lånegarantier och avskrivningssystem kan gynna investeringar betydligt. Andra skatteincitament inbegriper skattelättnader och statligt stöd. Dessa mekanismer används i stor utsträckning globalt för gruvdrift och bearbetning, men inte i större omfattning i EU. I Europa finns det dock ett undantag (Finland) som har infört nationellt stöd i form av riskfonder. Liknande initiativ bör införas på EU-nivå. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Med hänsyn tagen till nuvarande bästa praxis, teknik och teknologi som utgångspunkt föreslår EESK att EU tar fram en effektiviserad godkännandeprocess för gruvdriftsverksamhet. Till exempel har annan infrastruktur av avgörande betydelse, såsom förnybara nät och annan viktig infrastruktur, fungerat som förebild och berett vägen för en ökad tilltro till effektiviserade processer. En effektiviserad process föregriper inte resultatet av en beslutsprocess utan syftar till att förbättra punktligheten, förutsägbarheten och öppenheten i miljöutredningarna och godkännandeprocesserna för de infrastrukturprojekt som genomförs med denna metod. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EESK anser att det är oerhört viktigt att det finns lämpliga finansieringsinstrument som underlättar den gröna omställningen i malmbrytnings- och malmbearbetningssektorerna. Samtidigt är det av avgörande betydelse att man (t.ex. via Horisont 2020) investerar i återvinningen av råvaror av avgörande och strategisk betydelse. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EESK har redan tagit till sig vikten av cirkularitet för EU:s ekonomi. Det är av yttersta vikt att den cirkulära ekonomin leder till ett slutet materialkretslopp i Europa. Följaktligen bör export av avfall som innehåller värdefullt material, vars bearbetning i EU skulle kunna bidra till att minska EU:s växthusgasutsläpp, noggrant bedömas och endast ske när detta är av nytta ur ett hållbarhetsperspektiv. Därför stöder EESK en snabb och ändamålsenlig översyn av de befintliga instrumenten, såsom förordningen om transport av avfall. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EESK betraktar den föreslagna kartläggningen av den potentiella försörjningen av sekundära råvaror av avgörande betydelse från EU:s lager och avfall som en avgörande åtgärd för att förbättra EU:s råvaruresiliens. Vi uppmanar därför kommissionen att prioritera denna kartläggning och genomföra den före slutet av 2021 i stället för den nu föreslagna tidsfristen år 2022. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EESK anser att hinder i lagar och förordningar för inhemsk användning och transport av sekundära råvaror måste undanröjas. Miljö- samt hälso- och säkerhetsaspekterna i samband med handeln med farliga flöden av sådana material måste dock övervakas och genomföras noga. En jämvikt måste nås mellan strikta och snabba förfaranden så att inhemsk transport, återvinning och återanvändning av sekundära råvaror inte förhindras. Det finns många exempel på hur återvinningsmöjligheter omöjliggörs av formaliteter (1). |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EESK betonar vikten av att införliva nya dimensioner i den metod som används för den regelbundna bedömningen av förteckningen över mineraler av avgörande betydelse. Man bör fastställa lämpliga kriterier för att kontrollera huruvida de globala leveranskedjorna för dessa typer av råvaror är förenliga med etiska principer, i syfte att bedöma den ”etiska dimensionen”. Dessa principer bör ta hänsyn till människorättsförklaringen (2), FN:s vägledande principer (3), inbegripet ILO:s grundläggande arbetstagarrättigheter, deklarationen om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet, som omfattar de grundläggande arbetsnormerna, och deklarationen om multinationella företag och socialpolitik (4), samt FN:s globala mål (5). Dessutom bör man beakta handelssituationen och den globala marknadssituationen för råvarorna för att förbättra bedömningen av handelsförhållandena för varje enskild råvara. Den nuvarande strategin i metoden för att bedöma handelshinder är en mycket grov indikator. Större hänsyn bör tas till förekomsten av handelshinder och oligopol. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EESK betonar att det krävs samordning mellan de nationella utbildningssystemen, omskolningssystemen och certifieringssystemen, i syfte att bygga upp en reserv av och avsätta tillräcklig kapacitet att utbilda specialister inom områden som bidrar till att stärka resiliensen för råvaror av avgörande och strategisk betydelse. EU måste förbättra utbildningen av specialister, i linje med den digitala revolutionens allt snabbare utveckling och för att tillhandahålla yrkesmöjligheter för dem som arbetar med att säkerställa försörjningstryggheten och bearbetningen av dessa mineraler som krävs för att avancerade ekonomier ska fungera. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EESK konstaterar, mot bakgrund av politiken för att stärka resiliensen för råvaror av avgörande och strategisk betydelse, hur viktigt det är att EU har teknisk och industriell kapacitet att ersätta dessa mineraler i händelse av ihållande brist. Man måste stärka de berörda EU-institutionernas roll i planeringen av betydande och fortlöpande investeringar i FoU-program för att upptäcka nya material och processer som säkerställer en motiverad ersättning. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EESK uppmanar kommissionen att på ett övertygande och respektfullt sätt ta hänsyn till behoven och önskemålen hos de utvecklingsländer som levererar råvaror genom att uppmuntra och stödja företag som tydligt verkar utifrån respekt för dessa länders och deras befolkningars ekonomiska, sociala och ekologiska intressen. Kommissionen bör utforma en modell med ”lika partnerskapsvillkor” som främjar tillit, varaktighet, trygghet, tillförlitlighet och ömsesidig respekt i handelspartnernas gemensamma intresse. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | EESK betonar vikten av att utvidga definitionen av och paradigmet för råvaror av avgörande betydelse. Konventionellt sett har råvaror av avgörande betydelse förståtts som material som huvudsakligen kommer från gruvsektorn. Detta är ett alltför snävt tillämpningsområde och begränsar den gröna energins tillväxt. I dag kan träbaserade material användas effektivt inom många fler tillämpningsområden än tidigare. Från textilier till ny lättare och miljövänligare batteriteknik är detta ett område som utvecklas mycket snabbt. Bioekonomin har unika möjligheter att öka resiliensen i EU:s ekonomi och den geopolitiska stabiliteten för vår kontinent. Att använda förnybara material skulle samtidigt också bidra till att begränsa klimatförändringarna, eftersom det gör det möjligt att hålla kvar de fossila utsläppen i marken och skapa grön resiliens gentemot fossila sektorer. |
| --- | --- |

1.14.

2.   Bakgrund

| 2.1. | Råvarusektorn tillhandahåller omkring 350 000 arbetstillfällen inom EU, men det finns över 30 miljoner arbetstillfällen i tillverkningsindustrier nedströms som är beroende av en tillförlitlig och obehindrad tillgång till mineralråvaror. Under 2018 låg EU:s beroende av importerad metall på mellan 75 % och 100 % beroende på vilken metall det gäller, och mer än hälften av EU:s energibehov tillgodoses genom nettoimport. Priserna för råvaror är mycket volatila, och resurser utgör den största andelen av industrins kostnader för insatsvaror (6). De industrier i EU som är beroende av råvaror bidrog dock med 206 miljarder euro i mervärde (7). |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Världsbanken bedömer att efterfrågan på metaller och mineraler kommer att öka proportionellt i linje med klimatambitionerna. OECD:s prognos är att den globala råvaruanvändningen kommer att fördubblas fram till 2060. Metallanvändningen förväntas växa med 150 %, från 8 miljarder ton i dag till 20 miljarder ton år 2060. OECD förutspår också att ökningen i användningen av råvaror och processerna för att utvinna och bearbeta dem sannolikt kommer att öka trycket på planetens resurser och äventyra vinsterna i välmående. Detta kan leda till miljöproblem och sociala problem, förorening, förlust av biologisk mångfald, markförlust med mera. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | EU står för mindre än 5 % av världens produktion av mineralråvaror. Enbart Kina tillhandahåller 66 % av de färdiga litiumbatterierna. EU tillhandahåller mindre än 1 %. EU framställer mindre än 1 % av världens bränsleceller och 1 % av råvarorna för vindkraft (8). Kina har en monopolliknande ställning när det gäller komponenter till solpaneler. EU tillhandahåller 1 % av de kiselbaserade solcellsanläggningarna. 44 råvaror är relevanta för robotindustrin, varav EU producerar endast 2 % och Kina tillhandahåller 52 %. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | För att framgångsrikt omvandla EU:s ekonomi och uppnå EU:s klimatmål för 2030 och 2050 måste man säkerställa en hållbar försörjning av råvaror av avgörande och strategisk betydelse. Mineraler, metaller och avancerade material är av avgörande betydelse för ren energi, grön teknik och mobilitet. Utan dem kommer genomförandet och utvecklingen av ren och digital teknik att försenas, liksom genomförandet av Agenda 2030 med målen för hållbar utveckling. EU måste agera för att minska det externa beroendet, diversifiera sina leveranskedjor och investera i återvinningsanläggningar. Om man inte röner framgång kommer överlevnaden av arbetstillfällen och industrier i EU att äventyras. |
| --- | --- |

2.4.

3.   Kommissionens åtgärder rörande råvaror

| 3.1. | Den 3 september 2020 presenterade kommissionen i sitt meddelande ”Resiliens för råvaror av avgörande betydelse: Att staka ut vägen mot ökad trygghet och hållbarhet” tio åtgärder till stöd för en trygg och hållbar råvaruförsörjning. I meddelandet betonas vikten av att uppnå ett öppet strategiskt oberoende i EU genom följande inslag: diversifiering av leverantörer utanför EU, minskning av det ytterst stora beroendet genom cirkularitet och resurseffektivitet samt inhemsk utvinning och bearbetning, ökning av den inhemska försörjningskapaciteten, upprättande av resilienta leveranskedjor för EU:s industriella ekosystem, förstärkning av en hållbar och ansvarsfull försörjning, skapande av en råvaruallians och FoU-program, ökade finansieringsmöjligheter, bättre gruvbrytningskompetens, ökad prospekteringskapacitet, bedömning av miljökonsekvenserna samt främjande av internationell handel och internationella partnerskap. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Den 11 mars 2020 framhölls genom offentliggörandet av kommissionens meddelande ”En ny handlingsplan för den cirkulära ekonomin: För ett renare och mer konkurrenskraftigt Europa” vikten av att skapa en marknad för sekundära råvaror och ta hänsyn till en etisk anskaffning av råvaror och försörjningstrygghet. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Den 10 mars 2020 betonades i kommissionens meddelande ”En ny industristrategi för EU” vikten av alla industriella värdekedjor i EU. En tryggad försörjning av ren och överkomlig energi och råvaror är ett viktigt steg i riktning mot minskade industriella koldioxidavtryck och påskyndar därmed omställningen. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Den 11 december 2019 lade kommissionen fram sitt meddelande ”Den europeiska gröna given”, som är EU:s nya tillväxtstrategi för att omvandla den nuvarande ekonomin till en ekonomi som är resurseffektiv, konkurrenskraftig och klimatneutral. I meddelandet framhålls vikten av strategisk trygghet i fråga om tillgång till resurser för att genomföra den gröna given. Omställningen kommer att kräva en hållbar försörjning av alla råvaror som behövs för ren och digital teknik. |
| --- | --- |

3.4.

4.   Allmänna kommentarer

| 4.1. | EESK välkomnar och stöder kommissionens insatser och åtgärder för att stärka försörjningstryggheten beträffande råvaror. De yttranden som antagits under de senaste 15 åren av EESK:s rådgivande utskott för industriell omvandling, samt det gemensamma arbetet i denna fråga med kommissionen, bekräftar EU:s organiserade civila samhälles intresse och engagemang för en fortsatt utveckling av det europeiska råvarupartnerskapet. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | I detta avseende måste man ta fram mer konkreta förslag och åtgärder för att säkra vägen mot större trygghet och hållbarhet i enlighet med kommissionens meddelande om råvaror av avgörande betydelse. Vi uppmanar även kommissionen att överväga lämpliga åtgärder beträffande alla råvaror som är av betydelse för EU:s industri och ekonomi i syfte att förebygga ytterligare beroende. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Råvaruinitiativet, som kommissionen lanserade 2008, beredde vägen för strukturerade och samordnade åtgärder mellan berörda EU-institutioner, både för att öka EU-medborgarnas medvetenhet om behovet av att trygga försörjningen av råvaror av avgörande och strategisk betydelse för EU:s industrier och för att konkreta åtgärder i detta avseende skulle kunna vidtas på EU- och medlemsstatsnivå. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Den europeiska teknikplattformen för hållbara mineralresurser (officiellt erkänd 2008), det europeiska innovationspartnerskapet om råvaror (2012), Europeiska institutet för innovation och teknik – råvaror (2015), europeiska batterialliansen (2017), europeiska råvarualliansen (september 2020) och de årliga aktiviteterna inom ramen för EU:s råvaruvecka har varit framgångsrika kommissionsinitiativ och viktiga arbetsverktyg för Europeiska unionen i dess fortlöpande insatser för att kartlägga de tekniska, rättsliga och administrativa lösningar som krävs för att anta en samstämmig EU-handlingsplan om råvaror. Dessa initiativ skulle emellertid ha kunnat förstärkas, och EESK uppmanar kommissionen att genomföra stringenta bedömningar av arbetet i, resultaten av och ändamålsenligheten hos dessa alliansplattformar, och regelbundet (årligen) tillhandahålla EESK resultaten. Som företrädare för det civila samhället måste vi hållas underrättade om huruvida denna strategi verkligen leder till konkreta resultat när det gäller att göra framsteg mot och uppnå målet om råvaruresiliens. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Kommissionens meddelande har främst ett europeiskt perspektiv, vilket är fullt förståeligt eftersom den centrala frågan är försörjningen av råvaror till den europeiska ekonomin. EESK anser dock att kommissionen bör beakta behoven och intressena hos människorna och ekonomierna i de länder från vilka råvarorna ska exporteras till Europa, i synnerhet som den ofta hänvisar till ”europeiska värden”, ”globalt ansvarstagande” och globala ”mål för hållbar utveckling”. Man måste också beakta att länder utanför EU som är medlemmar i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet har stora mineralresurser, och råvarustrategierna, de strategiska partnerskapen och finansieringsinstrumenten för gruvsektorns gröna omställning bör göras tillgängliga även för dessa länder. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Målet om att öka EU:s resiliens för råvaror av avgörande och strategisk betydelse är oupplösligt förbundet med EU:s insatser för att bibehålla en stark industriell och teknisk bas som håller jämna steg med den digitala revolutionen och de globala utmaningar som klimatförändringar och miljöskydd utgör. Det är av yttersta vikt att EU är framgångsrikt i detta arbete. EESK har redan framhållit följande: ”Solpaneler, vindkraftparker och batterier är avgörande för vårt nya industriella paradigm. De kräver dock också råvaror som kontrolleras av våra jämbördiga konkurrenter på den internationella arenan. Industripolitiken måste gå hand i hand med en bestämd handels- och utrikespolitik som i sin tur måste säkra tillgången till dessa resurser” (9). |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Råvarupolitiken måste, jämte annan politik, på ett positivt sätt bidra till att försörjningen till EU:s industrier säkerställs, till att efterfrågan på EU:s produkter och tjänster tillgodoses, till att miljön respekteras och den mänskliga verksamhetens inverkan på klimatet begränsas samt till att anständiga arbetstillfällen skapas. Dessa vinster – ekonomiska, miljömässiga och sociala – bör fördelas jämnt över hela EU. Det är viktigt att inte bara fokusera på råvaror som anses vara ”av avgörande betydelse” enligt den metod som kommissionen föreslår. Råvaror som spelar en väsentlig roll i många leveransvärdekedjor och vars brytning och utvinning också är bärare av råvaror av avgörande betydelse bör erkännas som råvaror av strategisk betydelse. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | EU:s konstanta och förutsägbara efterfrågan på råvaror av avgörande och strategisk betydelse är en grundläggande förutsättning för att stärka de inhemska och globala handelsförbindelserna och leveranskedjorna. Eftersom efterfrågan på råvaror stadigt ökar bör EU även fortsätta att utvidga sin kapacitet att anskaffa dem inhemskt och internationellt. Tillförlitlighet och förutsägbarhet i leveranskedjorna är viktigt för att bibehålla industriproduktionen och den tillhörande infrastrukturen i medlemsstaterna, men också en nödvändig förutsättning för att stärka EU:s resiliens med avseende på råvaror av avgörande betydelse. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Behovet av råvaror av avgörande och strategisk betydelse är en av de indikatorer som gör att vi kan bedöma och fastställa vilken typ av industriell produktionskapacitet vi bör bibehålla och vilka behov vi måste tillgodose vad gäller utbildning, omskolning, livslångt lärande och certifiering i EU för att klara av den globala konkurrensen, och undvika inte bara ett beroende av vissa råvaror utan också en underordning inom innovation, forskning och teknisk utveckling. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | Teknisk och industriell kapacitet att ersätta råvaror av avgörande betydelse anses vara av yttersta vikt för att stärka resiliensen, men det är inte möjligt att åstadkomma detta på kort tid och utan betydande och konstanta investeringar i forskning och utveckling för att upptäcka nya material. Jämfört med den dynamiska utvecklingen i Kina skulle man kunna säga att EU:s resiliens med avseende på råvaror av avgörande betydelse kan stärkas om man genomför ambitiösa projekt för att sammanlänka och modernisera den transeuropeiska transport-, energi- och IKT-infrastrukturen. Allt detta kan göras mot bakgrund av EU:s gröna giv, för att därmed upprätthålla en tillräckligt hög efterfrågan på sådana råvaror i EU, en efterfrågan som stabiliserar de globala leveranskedjorna och leder till ett inflöde av nya investeringar, inte bara i de industrier som bearbetar dessa råvaror utan också i FoU-program om ersättning av råvaror av avgörande betydelse. |
| --- | --- |

4.10.

5.   Särskilda kommentarer

| 5.1. | Kommissionens meddelande, med en tydlig färdplan med initiativ och åtgärder som ska vidtas på EU-nivå, utgör ett steg framåt, och EESK rekommenderar därför Europaparlamentet och rådet att stödja denna strategi för att stärka EU:s resiliens för råvaror av avgörande betydelse. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Investeringar i hållbar gruvdrift skapar försörjning, arbetstillfällen och ekonomiska framsteg, men måste också trygga socioekonomiska och miljömässiga förbättringar på grundval av företagens sociala ansvar. Den viktigaste frågan är hur man kan uppnå en balans mellan att främja hållbar gruvdrift i Europa och säkerställa allmänhetens acceptans. Att öka medborgarnas medvetenhet är av yttersta vikt. |
| --- | --- |

5.2.

EU:s gröna giv, klimatmålen för 2030 och 2050 samt efterfrågan på råvaror

| 5.3. | En ren och cirkulär ekonomi ger löfte om ett minskat beroende av importerade material och importerad energi, en minskning av den negativa inverkan på hälsan och miljön i EU, utveckling av framtida ekonomiska modeller och skapande av fler lokala arbetstillfällen. Den kommer också att bidra till ökad självförsörjning och till hanteringen av de resiliensproblem som blottlagts under covid-19-pandemin i relation till de globala leveranskedjorna. EESK har redan efterfrågat en tydlig strategi för att EU ska ”bli världsledande inom den cirkulära ekonomin och ren teknik. Unionen kommer att sträva efter utfasning av fossila bränslen i energiintensiva industrier” (10). |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Kommissionen varken nämner eller diskuterar djuphavsutvinning (11) i sitt meddelande, som inte heller bidrar till att ändra uppfattningen att utvinningsindustrierna inte är miljövänliga. Det finns situationer då dessa är ”miljövänliga” tack vare hållbara gruvdriftsmetoder. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Kommissionen uppger att gruvavfall är rikt på råvaror av avgörande betydelse och kan ge upphov till ny ekonomisk verksamhet. Det är dock oklart hur mycket investeringar som behövs för denna typ av verksamhet och i vilken utsträckning den har allmänhetens stöd. De ekonomiska möjligheterna med råvaror av avgörande betydelse i gruvavfall är inte bara förbundna med kolgruvor utan även andra malmer, såsom järn, zink och nickel. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | Att öka kapaciteten för återvinning, utvinning och bearbetning av metaller är av avgörande betydelse för att utveckla den gröna och rena teknik som behövs för den gröna energiomställningen och i bredare bemärkelse även den gröna industriella omställningen. Det är mycket viktigt att återvinna material av strategisk och avgörande betydelse, och därför måste innovativ teknik för sortering och behandling av avfall införas. EU:s båda inhemska anskaffningsvägar – utvinning och återanvändning – måste främjas på lämpligt sätt och stödjas ekonomiskt. |
| --- | --- |

5.6.

EU:s förteckning över råvaror av avgörande betydelse – bedömningsmetod

| 5.7. | Mot bakgrund av den nya tekniska utvecklingen bör förteckningen över råvaror av avgörande betydelse i EU ses över vartannat år. Kommissionen nämner uppföljning av de åtgärder som läggs fram i det aktuella förslaget. Konsekvensbedömningar behövs längs vägen, med möjlighet att ändra/reglera. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | Kommissionen betonar i meddelandet att den regelbundet bedömda förteckningen över råvaror av avgörande betydelse även är relevant för att främja hållbar och ansvarsfull anskaffning. Den metod som används för den regelbundna bedömningen av denna förteckning bör därför omprövas vad gäller förenligheten med människorättsförklaringen (12), FN:s vägledande principer (13), inbegripet ILO:s grundläggande arbetstagarrättigheter, deklarationen om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet, som omfattar de grundläggande arbetsnormerna, och deklarationen om multinationella företag och socialpolitik (14), samt FN:s globala mål (15). |
| --- | --- |

5.8.

| 5.9. | Riskerna för kränkningar av mänskliga rättigheter, däribland företagsrelaterade kränkningar av de mänskliga rättigheterna i globala värdekedjor (16), eller miljöförstöring i de potentiella produktionsländerna måste faktiskt beaktas i metoden för den regelbundna bedömningen av förteckningen över råvaror av avgörande betydelse. Lämpliga kriterier måste därför tas fram och inkluderas i bedömningsmetoden. Detta är av yttersta vikt med tanke på att kommissionsledamoten med ansvar för rättsliga frågor arbetar på ett direktiv om obligatorisk tillbörlig aktsamhet som ska läggas fram under första halvåret 2021. |
| --- | --- |

5.9.

| 5.10. | Råvaror av avgörande betydelse har i allmänhet förståtts som material från gruvsektorn, men de omfattar mycket mer än så. Exempelvis kan träbaserade material användas effektivt inom många fler tillämpningsområden än tidigare: från textilier till ny lättare och miljövänligare batteriteknik är detta ett område som utvecklas mycket snabbt. Dessutom har bioekonomin unika möjligheter att öka resiliensen i EU:s ekonomi och den geopolitiska stabiliteten för vår kontinent. Att använda förnybara material skulle samtidigt bidra till att begränsa klimatförändringarna och kommer att göra det möjligt att hålla kvar de fossila utsläppen i marken och skapa grön resiliens gentemot fossila sektorer. |
| --- | --- |

5.10.

Kartläggning av EU:s råvaror

| 5.11. | Den föreslagna kartläggningen av den potentiella försörjningen av sekundära råvaror av avgörande betydelse från EU:s lager och avfall är en avgörande åtgärd för att förbättra EU:s råvaruresiliens. Kommissionen måste därför prioritera denna kartläggning och genomföra den före slutet av 2021 i stället för den nu föreslagna tidsfristen år 2022, och se till att berörda parter och medborgarna får god kännedom om tillgängliga data. |
| --- | --- |

5.11.

| 5.12. | Med tanke den rådande bristande översikten över och informationen om tillgången till sekundära råvaror i EU måste en sektorsspecifik och sektorsövergripande spårning av råvaror av strategisk och avgörande betydelse göras som en prioritet, bland annat med hjälp av digitala verktyg och stordataverktyg. |
| --- | --- |

5.12.

Gruvdrift, tillhörande kompetens och samhällelig acceptans

| 5.13. | Utvinning och brytning av råvaror är av stor betydelse när det gäller att begränsa försörjningsriskerna, t.ex. genom att tillhandahålla råvaror för utbyggnaden av koldioxidsnål teknik och koldioxidsnålt jordbruk och förbättra tillverkningsvärdekedjornas resiliens. Den europeiska mineralsektorn kan säkra tillgången till viktiga råvaror som behövs i nuvarande och framtida teknik för att skapa en klimatneutral, tjänste- och välfärdsorienterad, cirkulär och resurseffektiv ekonomi, samtidigt som råvarorna anskaffas på ett hållbart och ansvarsfullt sätt. |
| --- | --- |

5.13.

| 5.14. | Gruvdriften i EU uppfyller dessutom högsta tänkbara miljömässiga och sociala standarder, jämfört med länder utanför EU. Industrin i Europa har åtagit sig att bidra väsentligt till att begränsa klimatförändringarna: den utforskar inte bara kontinuerligt metoder för att minska koldioxidutsläppen i syfte att på ett ändamålsenligt och effektivt sätt tillgodose den stadigt ökande efterfrågan på resurser, utan gör även att annan ekonomisk verksamhet kan förbättra sin miljöprestanda. |
| --- | --- |

5.14.

| 5.15. | Faktum är att det finns ytterst få exempel på råvaruexport i utvecklingsländer som leder till en hållbar ekonomisk och social utveckling som stora delar av befolkningen gynnats av. Snarare leder situationen ofta till social exploatering och miljöföroreningar med vanligtvis bara ett fåtal profitörer på den vinnande sidan. |
| --- | --- |

5.15.

| 5.16. | Råvarorna får inte bara användas till att säkra ekonomiskt välstånd i Europa; de måste även ligga till grund för en hållbar, dvs. socialt och miljömässigt godtagbar, ekonomisk utveckling i ursprungsländerna. I detta avseende bör EU verka proaktivt och tydligt stödja alla tänkbara insatser från företagens sida för att ställa om från den tidigare policyn att ensidigt säkra billigaste tänkbara råvaror till en ny inställning som bygger på ”strategiskt partnerskap”. Ett sådant strategiskt partnerskap måste, på ett rättvist sätt, ta hänsyn till de ekonomiska, sociala och miljömässiga behoven och intressena hos såväl de länder som levererar som de länder som tar emot råvarorna samt stödja och främja en socioekonomisk utveckling i ursprungsländerna som de själva beslutat om. Med hjälp av ”lika partnerskapsvillkor” kan man uppnå en hög nivå av tillit, varaktighet, trygghet och tillförlitlighet i handelsförbindelserna, till förmån för det gemensamma intresset och på grundval av ömsesidig respekt. |
| --- | --- |

5.16.

| 5.17. | Lokala miljöproblem måste alltid vägas mot de fördelar som sådana projektet kan ge för att lösa bredare europeiska och globala koldioxidproblem, såsom efterfrågan på mer koppar. En sådan avvägning bör ingå i prioriteringen av gruvprojekt i Europa. Regionala ekonomiska hänsyn bör också ingå i denna prioritering. |
| --- | --- |

5.17.

| 5.18. | Det räcker inte att ha tillgång till råvaror om inte EU har högteknologiska bearbetningsanläggningar. Kommissionsledamot Thierry Breton har sagt att målet är att ha europeisk gruv- och raffineringskapacitet för råvaror av avgörande betydelse i drift i början av nästa årtionde. Det är inte tillräckligt ambitiöst. EESK rekommenderar därför att EU främjar omedelbara investeringar och gemensamt reglerade incitament för investerare. För att påskynda Europas ”strategiska oberoende” när det gäller råvaror av avgörande betydelse bör man överväga att inrätta ett europeiskt partnerskap (Horisont Europa) eller ett viktigt projekt av gemensamt europeiskt intresse. Ett sådant projekt bör omfatta hela försörjningskedjan för råvaror av avgörande betydelse: bedömning av inhemska mineralkällor, gruvdrift, smältning, omvandling, återvinning, användning för nya ändamål. När det gäller batterier kommer inrättandet av en fullt integrerad inhemsk värdekedja för sällsynta jordartsmetaller att vara av avgörande betydelse för genomförandet av den digitala och gröna omställningen. |
| --- | --- |

5.18.

| 5.19. | Fyra avgörande industriprojekt inom hållbar gruvdrift och bearbetning, på totalt knappt 2 miljarder euro, är på gång i Europa. De förväntas täcka 80 % av vårt behov av litium i batterisektorn senast 2025. Dessa projekt kan ge inspiration till att täcka andra råvaror som är väsentliga för europeiska värdekedjor i många fler strategiska sektorer. |
| --- | --- |

5.19.

| 5.20. | Automatisering, digitalisering, blockkedjeteknik och artificiell intelligens används redan i industrin, men man måste även överväga att använda Copernicusprogrammet, för att kartlägga nya platser för råvaror och övervaka miljöavtrycket. Vidare har EESK redan rekommenderat ”att man tar fram en färdplan för EU-lagstiftning för att ta itu med de utmaningar som den digitala omvandlingen av råvarusektorn ger upphov till och behandla sådana ämnen som it-säkerhet, artificiell intelligens, automatisering, flernivåstyre och gruvdrift i havet och rymden” (17). |
| --- | --- |

5.20.

| 5.21. | Nya metoder för utvinning, återvinning och produktion bör utvecklas. Dessa bör uppfylla högsta tänkbara miljömässiga och sociala standarder. Att utnyttja resurserna i EU:s deponier och gruvavfall utgör en potentiell källa till råvaror av avgörande betydelse. Miljöspecialister ivrar samtidigt för att lokalsamhällena ska inkluderas i beslutsprocesserna om framtida utvinningsplatser. |
| --- | --- |

5.21.

| 5.22. | Gruvkompetens kan överföras till exploatering av metaller och mineraler, kanske i samma regioner. Mekanismen för en rättvis omställning kommer att hjälpa kol- och koldioxidintensiva regioner genom den finansiering till hållbar infrastruktur som är tillgänglig inom InvestEU. Investerare behöver dock tid och incitament liksom lagstiftning om snabbare godkännandeförfaranden (en EU-förordning skulle kunna vara en lösning). Sociala standarder samt miljö- och hållbarhetsstandarder är centrala krav för alla framtida EU-projekt. |
| --- | --- |

5.22.

| 5.23. | En av de viktigaste förutsättningarna för en ändamålsenlig politik för lokalt innehåll för skapandet av fler, grönare och bättre betalda arbetstillfällen i mineralrika länder är tillgång till den kompetens och kapacitet som behövs för att tillgodose industrins krav genom en gruvas hela livscykel. Det är också mycket viktigt att ny kompetens utvecklas och att den befintliga anpassas så att man snabbt kan följa med i tekniska förändringar. Färska studier bekräftar den nya teknikens troliga effekter på arbetstillfällenas karaktär, och belyser hur ny kompetens kommer att krävas inom gruvsektorn, inte bara för nya yrken utan också för befintliga, eftersom dagens driftsjobb med största sannolikhet kommer att behöva anpassas till automatiseringen. Uppsägningar bör undvikas genom social dialog och genom att arbetstagarna omskolas och får tillträde till de nya befattningar och arbetstillfällen som skapas av ny teknik och nya återvinningsprocesser. |
| --- | --- |

5.23.

| 5.24. | Utbildning, omskolning och certifiering är av yttersta vikt, och det är viktigt att de sker inom ramen för den sociala dialogen, för industrins framtid, och det krävs tid och finansiering för att förvärva den kompetens som behövs. Undervisning i fackområden såsom geologi, metallurgi och gruvdrift skulle kunna hållas även på kandidatnivå. |
| --- | --- |

5.24.

Investeringar

| 5.25. | Prospektering är en högriskverksamhet som ökar kapitalkostnaderna betydligt. Riskreducering genom lånegarantier och avskrivningssystem kan gynna investeringar betydligt. Andra skatteincitament inbegriper skattelättnader och statligt stöd. Dessa mekanismer används i stor utsträckning globalt för gruvdrift och bearbetning, men inte i EU. |
| --- | --- |

5.25.

| 5.26. | Ett effektivt system med ekonomiska incitament måste utvecklas och utformas för att stödja den gröna omställningen i avfallsindustrin. Missbruk av värdefulla avfallsresurser bör dessutom leda till påföljder. |
| --- | --- |

5.26.

| 5.27. | För att säkerställa lika villkor inom råvaruhandeln är det mycket viktigt att förbättra EU:s förmåga att på ett ändamålsenligt sätt hantera de tariffära och icke-tariffära handelshinder, även på området dumpning och offentlig upphandling, som används av våra internationella partner. |
| --- | --- |

5.27.

| 5.28. | Betydande investeringar i forskning och utveckling behövs för att Europa ska kunna behålla ledarskapet i de globala värdekedjorna. Det är viktigt att vi håller jämna steg med andra ekonomiska stormakter, vilket förutsätter nära samordning av instrumenten inom olika politikområden, bland annat den nya industristrategin, och EU:s handelspolitik. Genomförandet av förordningen om granskning av utländska direktinvesteringar blir allt viktigare för att skydda EU:s strategiska värdekedjor. |
| --- | --- |

5.28.

| 5.29. | EU måste ägna särskild uppmärksamhet åt att övervaka de globala råvarumarknaderna samt de strategiska leveranskedjornas utveckling. Alla medlemsstater och berörda parter måste ge tillförlitlig och fullständig information via standardiserade dataformat för rapportering. |
| --- | --- |

5.29.

| 5.30. | De investeringar med koppling till den gröna omställningen som görs av EU-företag i utvinnings-, bearbetnings- och återvinningssektorerna måste stödja industrins insatser för att bli delaktig i omställningen och framstegen mot klimatneutralitetsmålen (18). Sektorn bör ha enkel tillgång till hållbar finansiering, men endast när dess planerade investeringar, FoU-planer och projekt för industriell omställning visar att den tydligt står fast vid klimatmålen, full och produktiv sysselsättning, hållbar ekonomisk tillväxt och anständigt arbete för alla. EESK har redan i ett tidigare yttrande nämnt att ”hållbar tillväxt bör beakta miljömässiga, sociala och styrningsrelaterade aspekter med hjälp av ett balanserat, heltäckande och övergripande tillvägagångssätt. Detta tillvägagångssätt bör överensstämma med samtliga mål för hållbar utveckling och Parisavtalet om klimatförändringar och fastställa övergripande minimivillkor som inte kan ersättas” (19). |
| --- | --- |

5.30.

| 5.31. | Dessutom bör gruvprojekt som uppvisar samma åtaganden stödjas och stimuleras inom ramen för viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse och projekt av gemensamt intresse. Utvärderingen av sådana investeringars och projekts bidrag ska också inriktas på att identifiera eventuell ”grönmålning” eller vilseledande information. |
| --- | --- |

5.31.

Handel och den internationella dimensionen

| 5.32. | Kina står i dag för 98 % av EU:s försörjning av sällsynta jordartsmetaller. Vi går in i en era av stark geopolitisk konkurrens, och därför är det nödvändigt att utveckla en ändamålsenlig ekonomisk diplomati på EU-nivå för att säkra tillgången till diversifierade leverantörer, och samtidigt investera i återanvändnings- och återvinningskapacitet. Mot denna bakgrund insisterar EESK på att man bör ingå strategiska partnerskap med likasinnade nationer i en plurilateral ram för att undvika att försörjningsavbrott (ibland politiskt motiverade) stoppar upp sofistikerade industriella värdekedjor i EU. |
| --- | --- |

5.32.

| 5.33. | För att förebygga prisvolatilitet och minska EU-intressenternas beroende av US-dollarn är det mycket viktigt att stärka eurons roll som internationell valuta och referensvaluta. Kommissionen bör söka sätt att uppmuntra handel med råvaror av avgörande betydelse i euro med hjälp av den ekonomiska diplomati och de handelspolitiska instrument som finns att tillgå. I detta avseende välkomnar vi kommissionens meddelande ”Det europeiska ekonomiska och finansiella systemet: främja öppenhet, styrka och motståndskraft” (20). |
| --- | --- |

5.33.

| 5.34. | Export av sekundära råvaror får endast godkännas när det anses rimligt ur hållbarhetssynpunkt. EU bör emellertid arbeta för att ändra spelreglerna och endast tillåta export av avfall som innehåller värdefullt material när det är av nytta ur ett hållbarhetsperspektiv. Närmare bestämt bör detta slags avfall endast exporteras till platser där de miljömässiga och sociala standarderna och åtgärderna för att begränsa klimateffekterna är likvärdiga med EU:s standarder. |
| --- | --- |

5.34.

| 5.35. | Det internationella samarbetet inom OECD, FN, WTO och G20 måste stärkas, med hänsyn till industrins framtida hållbarhet och EU:s intresse av att trygga tillgången till råvaror av avgörande betydelse. Det är mycket viktigt för de berörda parterna i Europa att säkerställa lika villkor med andra delar av världen. EU måste använda alla instrument som står till dess förfogande, däribland handelsavtal och strategiska partnerskap, för att skapa förutsättningar för att underlätta europeiska samriskföretag i resursrika tredjeländer, särskilt i Afrika och Sydamerika, samtidigt som ansvarsfull anskaffning och bästa företagspraxis alltid beaktas. Det är också mycket viktigt att integrera länderna på västra Balkan i EU:s leveranskedja. |
| --- | --- |

5.35.

Bryssel den 25 mars 2021.

Christa SCHWENG

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

---

(1)  Till exempel använder medlemsstaterna olika klassificeringsmetoder för att bedöma om avfallet har farliga egenskaper eller ej. Detta skapar onödig byråkrati – alltför många dokument, långdragna förfaranden, oförenligheter mellan myndigheter – och onödiga bördor på grund av den finansiella garanti som är knuten till avfallstransporter och som beror på klassificeringen av avfallet.

1

(2)  Allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna.

2

(3)  FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter.

3

(4)  Trepartsdeklarationen om principer som rör multinationella företag och socialpolitik.

4

(5)  FN:s mål för hållbar utveckling.

5

(6)  2018 EU Raw Materials Scoreboard.

6

(7)  Euromines.

7

(8)  FN:s miljöprograms internationella resurspanel (Unep IRP).

8

(9)  EUT C 364, 28.10.2020, s. 108.

9

(10)  EUT C 364, 28.10.2020, s. 108.

10

(11)  Internationella havsbottenmyndigheten har i uppgift att rättsligt och praktiskt möjliggöra utvinning på havsbottnen.

11

(12)  Se fotnot 2.

12

(13)  https://www.ohchr.org/Documents/Publications/GuidingPrinciplesBusinessHR_EN.pdf.

13

(14)  Se fotnot 4.

14

(15)  Se fotnot 5.

15

(16)  Även kallade ”GVC” (Global Value Chains).

16

(17)  EUT C 429, 11.12.2020, s. 37.

17

(18)  I McKinsey-rapporten ”How the European Union could achieve net-zero emissions at net-zero cost” av den 3 december 2020 anges följande: För att uppnå nettonoll skulle det krävas investeringar på uppskattningsvis 28 biljoner euro i ren teknik och rena metoder under de kommande 30 åren. Av dessa 5,4 biljoner euro skulle ungefär 1,5 biljoner investeras i byggsektorn (29 %) och 1,8 biljoner skulle användas för energi (33 %), 410 miljarder för industrin (8 %), 76 miljarder för jordbruket (ca 1 %) och 32 miljarder för transporter (mindre än 1 %). Runt 1,5 biljoner euro (28 %) skulle finansiera infrastruktur för att förbättra energiöverföringen och energidistributionen inom alla sektorer.

18

(19)  Handlingsplan för finansiering av hållbar tillväxt (EUT C 62, 15.2.2019, s. 73).

19

(20)  COM(2021) 32 final, 19.1.2021, meddelande till Europaparlamentet, Europeiska centralbanken och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén, https://ec.europa.eu/transparency/regdoc/rep/1/2021/SV/COM-2021-32-F1-SV-MAIN-PART-1.PDF.

20

---

| 9.6.2021 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 220/128 |
| --- | --- | --- | --- |

9.6.2021

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 220/128

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Hållbarhetskrav för batterier i EU

(COM(2020) 798 final – 2020/353 (COD))

(2021/C 220/18)

| Föredragande: | Bruno CHOIX |
| --- | --- |
| Medföredragande: | Franck UHLIG |

Föredragande:

Bruno CHOIX

Medföredragande:

Franck UHLIG

| Remiss | Europaparlamentet, 18.1.2021 |
| --- | --- |
| Rättslig grund | Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt |
| Beslut av EESK:s plenarförsamling | 1.12.2020 |
| Ansvarig sektion | Rådgivande utskottet för industriell omvandling (CCMI) |
| Antagande av sektionen | 5.3.2021 |
| Antagande vid plenarsessionen | 24.3.2021 |
| Plenarsession nr | 559 |
| Resultat av omröstningen
  (för/emot/nedlagda röster) | 256/0/4 |

Remiss

Europaparlamentet, 18.1.2021

Rättslig grund

Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

Beslut av EESK:s plenarförsamling

1.12.2020

Ansvarig sektion

Rådgivande utskottet för industriell omvandling (CCMI)

Antagande av sektionen

5.3.2021

Antagande vid plenarsessionen

24.3.2021

Plenarsession nr

559

Resultat av omröstningen

(för/emot/nedlagda röster)

256/0/4

1.   Slutsatser och rekommendationer

| 1.1. | EESK stöder de åtgärder som fastställs i kommissionens förslag till förordning [COM(2020) 798 final – 2020/0353 (COD)]. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EESK anser att det är en huvudfråga som alla intressenter måste ta itu med att undvika fragmentering av den inre marknaden på grund av medlemsstaternas eventuella olika strategier. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EESK efterlyser mer noggranna och funktionella arrangemang och instrument för styrning för genomförandet av den nya förordningen med deltagande av alla intressenter. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EESK föreslår att dessa utmaningar hanteras genom att man ytterligare stärker Europeiska kemikaliemyndighetens (Echa) roll och resurser. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | När det gäller hälsa, säkerhet och arbetsvillkor i produktionsprocessen samt återvinning och behandling för ändrad användning av batterier föreslår EESK att Europeiska arbetsmiljöbyråns (EU-Osha) roll stärks. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | När det gäller tillämpningen av tillbörlig aktsamhet för att övervaka leveranskedjan för batterier efterlyser EESK full insyn i genomförandet av detta övervakningssystem. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Återvinning, renovering och behandling för ändrad användning gör det möjligt att säkra värdekedjan i föregående led. Det är ytterst viktigt att stödja forskning och utveckling beträffande ekodesign. EESK föreslår att detta ska ta formen av ett ”viktigt projekt av gemensamt europeiskt intresse”. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | När det gäller utmaningarna i fråga om arbetstillfällen och kompetens för att främja utvecklingen av en hållbar europeisk batteriindustri föreslår EESK att man utvidgar och stärker rollen för Europeiska centrumet för utveckling av yrkesutbildning (Cedefop) och den roll som de berörda europeiska branschvisa dialogkommittéerna har, i linje med den rättvisa omställning som fastställs i den europeiska gröna given. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Inom ramen för kommissionens initiativ om en ”kompetenspakt” och de europeiska projekten Albatts, Drives och Cosme anser EESK att det är en särskild prioritering att utforma och genomföra utbildningsprojekt om ekodesign och återvinning av batterier som har tillräckliga ekonomiska resurser för att säkerställa deras framgång, med aktivt deltagande av arbetsmarknadens parter och i samarbete med eventuella nationella system eller vissa direkt berörda sysselsättningsområden. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | I linje med EU:s åtaganden om koldioxidneutralitet föreslår EESK att man snabbt inför högsta tröskelvärden för koldioxidavtrycket av tillverkningen av batterier och logistiken för materialförsörjning i föregående led och förstärker de resurser som kommissionen avsätter för att snabbt utveckla och genomföra verktygen för att bedöma och övervaka batteriindustrins koldioxidavtryck. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EESK anser det nödvändigt att fastställa ett producentansvar som är förenligt med främjandet av ekodesign. I detta sammanhang verkar det nödvändigt att skilja batteriernas livslängd från livslängden för de enheter som de används i. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EESK föreslår att begreppet ”inte längre använt” ska införas utöver ”förbrukat” för att främja återanvändning, renovering eller en andra livscykel och återvinning av batterier. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | Märkningsbestämmelserna i förslaget till förordning bör innehålla en skyldighet att bättre informera människorna om de potentiella riskerna med andra farliga ämnen än kadmium, bly och kvicksilver och om andra säkerhetsrisker för att möjliggöra välgrundade val och en bättre användning av batterierna. |
| --- | --- |

1.13.

2.   Inledning

| 2.1. | Den 10 december 2020 lade kommissionen fram ett förslag till Europaparlamentet och rådets förordning (COM(2020) 798 final – 2020/0353 (COD)) om batterier och förbrukade batterier, om upphävande av direktiv 2006/66/EG av den 6 september 2006 om batterier och ackumulatorer och förbrukade batterier och ackumulatorer och om ändring av förordning (EU) 2019/1020 av den 20 juni 2019 om marknadskontroll och överensstämmelse för produkter. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Den föreslagna förordningen syftar till att utveckla en EU-ram som omfattar hela livscykeln för batterier, inbegripet harmoniserade och mer ambitiösa regler för batterier, komponenter, förbrukade batterier och återvunnet material. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Huvudmålen med denna förordning är att förbättra hållbarheten för batterier under hela livscykeln genom att säkerställa minimikrav på hållbarhet för batterier på EU:s inre marknad, öka resiliensen i EU:s leveranskedja för batterier genom att främja den cirkulära ekonomin samt minska de miljömässiga och sociala konsekvenserna i alla faser av batteriers livscykel. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Detta inbegriper att uppmuntra produktionen och utsläppandet på EU-marknaden av högkvalitativa och effektiva batterier, stärka och utnyttja potentialen hos EU:s primära och sekundära batteriråvaror genom att se till att de framställs på ett effektivt och hållbart sätt samt säkerställa de sekundära råvarumarknadernas och de tillhörande industriprocessernas goda funktionssätt. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Med denna förordning vill kommissionen främja innovation samt utveckling och genomförande av EU:s tekniska expertis. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | I linje med den cirkulära ekonomin bör detta göra det möjligt att minska EU:s beroende av import av strategiskt viktiga råvaror och sällsynta jordartsmetaller och att genomföra lämplig insamling och återvinning av alla förbrukade batterier. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | För att minska de miljömässiga och sociala konsekvenserna bör förordningen bidra till ansvarsfull anskaffning, främja effektiv användning av råvaror och återvunnet material, minska utsläppen av växthusgaser under hela batteriernas livscykel, minska riskerna för människors hälsa och miljökvaliteten samt förbättra de berörda samhällenas sociala villkor. |
| --- | --- |

2.7.

3.   Allmänna kommentarer

| 3.1. | Under nästa årtionde kommer batteriteknik att vara en av de viktigaste katalysatorerna för den gröna energiomställningen i Europa. Genom att möjliggöra elektrifiering av transporter, i tillämpliga fall, och användning av förnybar energi som en tillförlitlig energikälla, bör användningen av batterier bidra till att uppnå EU:s mål enligt Parisavtalet om klimatförändringar. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Med tanke på de framsteg som gjorts inom europeiska batterialliansen (EBA), som inrättades av kommissionen 2017, anser kommissionens vice ordförande Maroš Šefčovič att EU bör kunna tillgodose upp till 80 % av sina behov inom fem år. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Detta strategiska oberoende kommer att byggas tillsammans med EBA med sikte på att tillhandahålla rättsliga instrument för att sammanföra medlemsstaternas fordons-, råvaru- och kemiindustrier i syfte att utforma och genomföra 100 % europeiska värdekedjor, varvid de första europeiska batteriproduktionsanläggningarna bör tas i drift 2021 eller 2022. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EESK stöder de åtgärder som fastställs i kommissionens förslag till förordning med hänsyn till deras kapacitet att hantera de många utmaningar som ökningen av den globala produktionen och förbrukningen av batterier medför. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | I linje med EU:s strategiska oberoende varnar dock EESK för att de måste stärkas och genomföras snabbt för att undvika inte bara att batterianvändarna i EU blir mer tekniskt, industriellt och energimässigt beroende av asiatiska eller amerikanska tillverkare, utan även att europeiska bilfabriker flyttas till tredjeländer i regioner nära batteriproduktionsanläggningarna, med negativa ekonomiska, sociala och miljömässiga konsekvenser, såsom redan har belysts i ett tidigare EESK-yttrande (1). Dessutom måste europeiska företags intressen skyddas genom att alla relevanta EU-instrument används fullt ut. I detta sammanhang vill EESK även uttrycka sin oro över det sätt på vilket kommissionen har för avsikt att kontrollera och tillämpa kraven vad gäller koldioxidavtryck, andelen återvunnet innehåll och tillbörlig aktsamhet i leveranskedjan. I detta avseende insisterar kommittén på noggranna undersökningar av efterlevnaden hos importerade produkter för att undvika otillbörlig utomeuropeisk konkurrens. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Solpaneler, vindkraftparker och batterier är avgörande för vårt nya industriella paradigm (2). De förlitar sig på råvaror och material, sakkunskap och mervärde från länder främst utanför EU. För närvarande sker bara ca 1 % av världsproduktionen av litiumbatterier i Europa (3). Parallellt med utvecklingen av en europeisk industri för stationära batterier, för ett effektivt och säkert genomförande av befintliga och framtida elnätsplaner, rekommenderar EESK att man på EU-nivå utformar en ram för den kompletterande V2G-strategin (”vehicle to grid”). |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EESK stöder förslagen om mer hållbara transporter och den strategiska handlingsplanen för batterier, som syftar till att minska det europeiska energigapet och skapa en värdekedja för batterier. Utfasningen av fossila bränslen i transportsektorn och omställningen till ren energi hör till de centrala delarna i det tredje rörlighetspaketet, den europeiska gröna given och strategin för hållbar och smart mobilitet. Detta initiativ ingår i den bredare ramen för handlingsplanen för den cirkulära ekonomin (4). |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Europeiska plattformen för berörda aktörer inom den cirkulära ekonomin kan spela en roll i kommunikationen om dessa frågor (5). |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | Det behövs också ett lämpligt system för att informera slutanvändarna om kvaliteten på de batterier som finns på marknaden och öka konsumenternas förståelse av den roll som de spelar i insamlingen av batteriavfall. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | Det bästa sättet att se till att de tillverkade batterierna är ”rena” är att följa de europeiska miljöstandarderna och miljöreglerna, såsom främjas av t.ex. strategin för en cirkulär ekonomi från gruvan till slutet av batteriets livslängd. För att uppnå detta mål är storskaliga investeringar från industrins sida avgörande, medan kommissionens roll är att fastställa lämpliga randvillkor, såsom tekniska standarder (6). |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | EESK stöder kommissionens förslag till förordning för att beakta utmaningarna i fråga om råvaror av avgörande betydelse som används i batterier i enlighet med kommissionen meddelande ”Resiliens för råvaror av avgörande betydelse: Att staka ut vägen mot ökad trygghet och hållbarhet” av den 3 september 2020. De råvaror av avgörande betydelse som används i batterier är litium, kobolt, naturlig grafit och antimon. De två huvudparametrarna för att fastställa avgörande betydelse är ekonomisk betydelse och försörjningsrisk. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | EESK har redan ställt sig bakom möjligheten att införa rättsligt bindande krav för att främja marknaden för sekundära råvaror, särskilt för förpackningar, fordon, byggmaterial och batterier (7). |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | På grund av dess intermittenta karaktär utgör förnybar energi och dess utveckling en verklig utmaning när det gäller lagring. Lagring är en strategisk fråga för Europeiska unionen för att kontinuerligt säkra EU:s försörjningstrygghet och en fungerande energimarknad, både tekniskt och budgetmässigt. EESK påpekar att energilagring, förutom sina fördelar, kan innebära betydande ekonomiska kostnader samt miljö- och hälsokostnader. Därför bör man systematiskt genomföra konsekvensbedömningar för att utvärdera såväl teknikens konkurrenskraft som dess påverkan på miljö och hälsa. EESK anser det också viktigt att bedöma teknikens effekter på skapandet av verksamhet och arbetstillfällen. EESK håller med om att det finns behov av en större harmonisering av medlemsstaternas energilagringsregler. EESK efterlyser också en offentlig dialog i hela Europa om energifrågan (den europeiska energidialogen) så att allmänheten och det civila samhället som helhet kan ta ansvar för energiomställningen och påverka de framtida valen av energilagringsteknik (8). Batterimärkningens kvalitet bör bidra till detta. |
| --- | --- |

3.13.

| 3.14. | De ekonomiska utmaningarna är stora: Kommissionen uppskattar att den globala efterfrågan på batterier kommer att öka fjortonfaldigt till 2030 jämfört med 2018 års nivå, och EU förväntas stå för 17 % av denna efterfrågan. Antalet litiumbatterier förväntas bli 700 gånger större mellan 2020 och 2040. |
| --- | --- |

3.14.

| 3.15. | För att bedöma effekterna av genomförandet av den nya lagstiftningen på arbetstillfällena och kompetensbehoven bygger förordningen på två referensstudier från Ceps (9) och RREUSE (10) samt EBA:s arbete. |
| --- | --- |

3.15.

| 3.16. | I Ceps-studien uppskattas det att utvecklingen av insamlingen och återvinningen av batterier kommer att ha en inverkan på skapandet av direkta och indirekta arbetstillfällen: cirka 850 arbetstillfällen med en återvinningsgrad på 55 % och 5 500 arbetstillfällen med en grad på 75 %. |
| --- | --- |

3.16.

| 3.17. | Enligt RREUSE-studien skapar däremot reparation och återanvändning av batterier fem till tio gånger fler ”heltidsekvivalenta” arbetstillfällen än insamling och återvinning, vilket väcker frågan om det politiska intresset av åtgärder som gynnar insamlings- och återvinningsindustrin framför den för reparation och återanvändning av batterier. |
| --- | --- |

3.17.

| 3.18. | När det gäller kompetensklyftan berör den främst ekodesign av batterier för att maximera deras hållbarhet och optimala användning. |
| --- | --- |

3.18.

| 3.19. | För att förbättra investeringarna i produktionskapacitet för hållbara batterier med hänsyn till de sociala och miljömässiga riskerna är det nödvändigt att anpassa batteriprojekten till EU:s taxonomi (11) för hållbar verksamhet med beaktande av InvestEU-programmet. |
| --- | --- |

3.19.

4.   Särskilda kommentarer

| 4.1. | EESK efterlyser mer noggranna och funktionella arrangemang och instrument för styrning och genomförande för att faktiskt och effektivt genomföra alla de åtgärder som fastställs i den nya förordningen. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | EESK föreslår därför att man hanterar dessa utmaningar genom att se över rollen för Europeiska kemikaliemyndigheten (Echa) i Helsingfors, som ansvarar för genomförandet av EU:s Reach-förordning (2005, reviderad 2018) om kemiska ämnen, för att inkludera registrering, utvärdering, övervakning och kontroll av de nya standarderna och reglerna i den nya förordningen om batteriers hållbarhet. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Vid utvecklingen av en hållbar batteriindustri måste man ta itu med det problem med överensstämmelsen med EU:s normer för hälsa och säkerhet på arbetsplatsen som skyddet av arbetstagare som har kontakt med batterier och återvinningsbara råvaror i industri- eller fordonsbatterier utgör. Europeiska arbetsmiljöbyrån (EU-Osha) i Bilbao har utfört expertstudier i ämnet som måste beaktas för att förordningen ska omfatta lämpliga regler. EESK föreslår därför också att EU-Oshas roll ska stärkas. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | När det gäller tillämpningen av tillbörlig aktsamhet för att övervaka leveranskedjan för batterier och för ett oberoende gransknings-, övervaknings- och kontrollsystem i kommissionens regi, i linje med reglerna i OECD:s riktlinjer på detta område (12), efterlyser EESK full insyn i genomförandet av detta övervakningssystem. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | När det gäller utmaningarna i fråga om arbetstillfällen och kompetens för att genomföra de åtgärder i förordningen som syftar till att främja utvecklingen av en hållbar europeisk batteriindustri, föreslår EESK att man utvidgar och stärker Cedefops roll på detta område och den roll som de berörda europeiska branschvisa dialogkommittéerna (om el, metallindustrin, kemiindustrin, utvinningsindustrin osv.) har, i linje med den rättvisa omställning som fastställs i den europeiska gröna given. Yrkesutbildningsinstitutionerna i medlemsstaterna kommer att behöva genomföra liknande utbildningsprojekt i de studerandes läroplaner för att garantera tillgången på utbildade arbetstagare för en hållbar europeisk batteriindustri. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Inom ramen för kommissionens initiativ om en ”kompetenspakt” har man lanserat projekten Albatts (Alliance for Battery Technology, Training and Skills), Drives (Development and Research on Innovative Vocational Educational Skills) och Cosme (flerårigt EU-program för företagens konkurrenskraft och små och medelstora företag). EESK anser att det är en särskild prioritering att utforma och genomföra utbildningsprojekt om nya färdigheter som rör ekodesign samt batteridiagnostik i reparations-, renoverings- och återvinningssyfte, med aktivt deltagande av arbetsmarknadens parter och i samarbete med eventuella nationella system eller vissa direkt berörda sysselsättningsområden.
  Forskning och innovation behövs för att förbättra produkternas och processernas hållbarhet, kvalitet och säkerhet och för att sänka kostnaderna. Det gäller att omedelbart prioritera forskning och utveckling beträffande batterier, med ett helhetsperspektiv på batteriets hela värdekedja och betydande och kontinuerliga investeringar över tid, som omfattar både kort- och långsiktiga forskningsprioriteringar. |
| --- | --- |

4.6.

Forskning och innovation behövs för att förbättra produkternas och processernas hållbarhet, kvalitet och säkerhet och för att sänka kostnaderna. Det gäller att omedelbart prioritera forskning och utveckling beträffande batterier, med ett helhetsperspektiv på batteriets hela värdekedja och betydande och kontinuerliga investeringar över tid, som omfattar både kort- och långsiktiga forskningsprioriteringar.

| 4.7. | Batterier och vätgas kommer att komplettera varandra inom energilagring. Det gäller att maximera synergierna mellan dessa båda tekniska lösningar. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Ny digital teknik bör bidra till att påskynda utvecklingen i batterisektorn, från snabbare upptäckt av material till optimering av den sektorsöverskridande användningen av batterisystem för att stödja energinätet. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Återvinning, renovering och behandling för ändrad användning gör det möjligt att säkra värdekedjan i föregående led. Det är ytterst viktigt att stödja forskning och utveckling beträffande ekodesign. EESK föreslår att detta ska ta formen av ett ”viktigt projekt av gemensamt europeiskt intresse”. Syftet är att utveckla expertis för att optimera tillvaratagandet av batterier genom att om möjligt omdirigera dem mot renovering, en andra livscykel eller ett bättre tillvaratagande av deras komponenter, samt genomföra processer som är optimerade ur miljösynpunkt, garanterar de anställdas säkerhet och leder till en ekonomisk modell som bidrar till att göra denna verksamhet livskraftig i Europa. Detta inbegriper att lyckas genomföra konkurrenskraftiga industriprocesser som gör det möjligt att tillverka högkvalitativa batterimaterial genom återvinning med större stöd till företag som arbetar på ett integrerat sätt, i kretslopp. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | I linje med EU:s åtaganden om koldioxidneutralitet 2050 (med det mellanliggande målet om en minskning av växthusgasutsläppen med 55 % senast 2030) föreslår EESK att man snabbt inför högsta tröskelvärden (juli 2027 är för sent med tanke på de mål som Europeiska rådet fastställde den 11 december 2020) för koldioxidavtrycket av tillverkningen av batterier och logistiken för materialförsörjning i föregående led samt förstärker de resurser som kommissionen avsätter för att snabbt utveckla och genomföra verktygen för att bedöma och övervaka batteriindustrins koldioxidavtryck. Prioritet bör ges åt tillgång till strategiska batterimaterial från utvinning ur kommunalt avfall eller naturliga gruvor på den marknad där batterierna tillverkas och återvinns. Dessa åtgärder kommer att bidra till att förenkla och minimera logistikflödena. När det gäller tillverkningen av batterier, som är den viktigaste faktorn för deras koldioxidavtryck, bör förordningen främja elsnåla processer och gynna användningen av koldioxidfria elkällor. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | EESK anser det nödvändigt att fastställa ett producentansvar som är förenligt med främjandet av ekodesign, och särskilt med incitament till en batteriutformning som kan underlätta retroaktiv anpassning, återtillverkning och återanvändning av batterier. Detta behov är kopplat till batteriernas andra livscykel, som bör främjas. I detta sammanhang verkar det nödvändigt att skilja mellan batteriernas livslängd och enheternas livslängd och därmed inte automatiskt betrakta batterierna som förbrukade när det är de enheter som de används i som är förbrukade. När batteriet eller den enhet som det ingår i når det förmodade slutet på sin livslängd kommer det att vara tillverkarens ansvar att visa att batteriet bör anses vara förbrukat. Detta måste bevisas genom en bedömning eller tester som utförts på batteriet och genom att i ett dokument visa att det, med hänsyn till nuvarande teknik och de industrier som skulle kunna fungera som avsättningsmarknader, är tekniskt omöjligt att återanvända batteriet genom retroaktiv anpassning eller återtillverkning som är förenlig med villkoren på dessa marknader. Således bör begreppet ”inte längre använt” införas utöver ”förbrukat” för att främja återanvändning, renovering eller en andra livscykel och återvinning av batterier. Detta förutsätter att den nya förordningen integrerar dessa nya aktörer och verksamheter. |
| --- | --- |

4.11.

Bryssel den 24 mars 2021.

Christa SCHWENG

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

---

(1)  EUT C 353, 18.10.2019, s. 102.

1

(2)  EUT C 364, 28.10.2020, s. 108.

2

(3)  EUT C 282, 20.8.2019, s. 51.

3

(4)  EUT C 62, 15.2.2019, s. 254.

4

(5)  https://circulareconomy.europa.eu/platform/en

5

(6)  EUT C 262, 25.7.2018, s. 75.

6

(7)  EUT C 364, 28.10.2020, s. 94.

7

(8)  EUT C 383, 17.11.2015, s. 19.

8

(9)  Ceps: Drabik E. och Rizos V., ”Prospects for electric vehicle batteries in a circular economy”, 2018.

9

(10)  RREUSE: ”Briefing on job creation potential in the re-use sector”, 2015.

10

(11)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/852 av den 18 juni 2020.

11

(12)  OECD, 2018, ”OECD Due Diligence Guidance for Responsible Business Conduct”.

12

---