----

----

I Meddelelser

Rådet

----

FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 1/2005

vedtaget af Rådet den 19. juli 2004

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../2005 af ... om maksimalgrænseværdier for pesticidrester i eller på vegetabilske og animalske fødevarer og foderstoffer og om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF

(EØS-relevant tekst)

(2005/C 25E/01)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 37 og artikel 152, stk. 4, litra b),

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

efter høring af Regionsudvalget,

efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og

ud fra følgende betragtninger:

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

KAPITEL I

FORMÅL, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER

Artikel 1

Formål

Ved denne forordning fastlægges der i overensstemmelse med de generelle principper i forordning (EF) nr. 178/2002 harmoniserede EF-bestemmelser om maksimalgrænseværdier for pesticidrester i eller på vegetabilske og animalske fødevarer og foderstoffer.

Artikel 2

Anvendelsesområde

1.   Denne forordning finder anvendelse på vegetabilske og animalske produkter eller dele heraf omfattet af bilag I, som er bestemt til anvendelse som friske, forarbejdede og/eller sammensatte fødevarer eller foderstoffer, og hvori eller hvorpå der kan forekomme pesticidrester.

2.   Denne forordning gælder ikke for produkter omfattet af bilag I, når det kan dokumenteres, at de er bestemt til:

3.   Maksimalgrænseværdier for pesticider, der fastsættes i henhold til denne forordning, gælder ikke for produkter omfattet af bilag I, der er bestemt til udførsel til tredjelande og er behandlet inden udførsel, når det er dokumenteret, at bestemmelsestredjelandet kræver eller er indforstået med denne særlige behandling for at forhindre indslæbning af skadegørere på sit område.

4.   Denne forordning finder anvendelse med forbehold af direktiv 98/8/EF (12) og 2002/32/EF samt forordning (EF) nr. 2377/90 (13).

Artikel 3

Definitioner

1.   Ved anvendelsen af denne forordning gælder definitionerne i forordning (EF) nr. 178/2002 og definitionerne i artikel 2, nr. 1 og 4, i direktiv 91/414/EØF.

2.   Derudover forstås ved:

Artikel 4

Liste over grupper af produkter, for hvilke der skal gælde harmoniserede maksimalgrænseværdier

1.   De i artikel 2, stk. 1, omhandlede produkter, produktgrupper og/eller dele af produkter, for hvilke der skal gælde harmoniserede maksimalgrænseværdier, fastsættes i og omfattes af bilag I efter proceduren i artikel 45, stk. 2. Bilag I skal omfatte alle produkter, for hvilke der fastsættes maksimalgrænseværdier, samt andre produkter, for hvilke det er hensigtsmæssigt at fastsætte harmoniserede maksimalgrænseværdier, navnlig i betragtning af deres relevans for forbrugernes ernæring eller for handelen. Produkterne grupperes på en sådan måde, at der så vidt muligt kan fastsættes maksimalgrænseværdier for en gruppe af produkter, der svarer til hinanden eller er beslægtede.

2.   Bilag I udarbejdes senest tre måneder efter denne forordnings ikrafttræden og revideres efter behov, navnlig på anmodning af en medlemsstat.

Artikel 5

Opstilling af en liste over aktive stoffer, for hvilke der ikke kræves maksimalgrænseværdier

1.   Aktive stoffer i plantebeskyttelsesmidler, der er vurderet i henhold til direktiv 91/414/EØF, og for hvilke der ikke kræves maksimalgrænseværdier, fastsættes efter proceduren i artikel 45, stk. 2, i denne forordning og optages i bilag IV hertil, idet der tages hensyn til anvendelsen af disse aktive stoffer og de faktorer, der er omhandlet i artikel 14, stk. 2, litra a), c) og d), i denne forordning.

2.   Bilag IV udarbejdes senest tolv måneder efter denne forordnings ikrafttræden.

KAPITEL II

PROCEDURE FOR ANSØGNINGER VEDRØRENDE MAKSIMALGRÆNSEVÆRDIER

AFSNIT 1

INDGIVELSE AF ANSØGNINGER VEDRØRENDE MAKSIMALGRÆNSEVÆRDIER

Artikel 6

Ansøgninger

1.   Påtænker en medlemsstat godkendelse eller midlertidig godkendelse af anvendelsen af et plantebeskyttelsesmiddel i henhold til direktiv 91/414/EØF, overvejer den, om det som følge af denne anvendelse er nødvendigt at ændre en eksisterende maksimalgrænseværdi i bilag II eller III til denne forordning, om det er nødvendigt at fastsætte én ny maksimalgrænseværdi, eller om det aktive stof skal opføres i bilag IV. Om nødvendigt forlanger medlemsstaten, at den part, der søger om godkendelse, indgiver en ansøgning i overensstemmelse med artikel 7.

2.   Parter, herunder fremstillingsvirksomheder, dyrkere og producenter af produkter omfattet af bilag I, der ved hjælp af relevant dokumentation kan godtgøre at have en berettiget interesse, kan også indgive en ansøgning til en medlemsstat i overensstemmelse med artikel 7.

3.   Mener en medlemsstat, at det er nødvendigt at fastsætte, ændre eller ophæve en maksimalgrænseværdi, kan den også udarbejde og vurdere en ansøgning om fastsættelse, ændring eller ophævelse af maksimalgrænseværdien i overensstemmelse med artikel 7.

4.   Ansøgninger om importtolerancer indgives til de rapporterende medlemsstater, der er udpeget i henhold til direktiv 91/414/EØF, eller, hvis der ikke er udpeget en sådan rapportør, til de medlemsstater, Kommissionen har udpeget efter proceduren i artikel 45, stk. 2, i denne forordning på anmodning af ansøgeren. Sådanne ansøgninger udfærdiges i overensstemmelse med artikel 7 i denne forordning.

Artikel 7

Krav gældende for ansøgninger vedrørende maksimalgrænseværdier

1.   Ansøgeren skal i en ansøgning vedrørende maksimalgrænseværdier forelægge følgende oplysninger og dokumenter:

2.   Den medlemsstat, der foretager vurderingen, kan, hvis det er relevant, kræve, at ansøgeren forelægger supplerende oplysninger ud over oplysningerne i henhold til stk. 1 inden for en frist, som fastsættes af medlemsstaten.

Artikel 8

Vurdering af ansøgninger

1.   En medlemsstat, hvortil der i medfør af artikel 6 indgives en ansøgning i overensstemmelse med artikel 7, sender omgående en kopi til Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet oprettet ved forordning (EF) nr. 178/2002 (i det følgende benævnt »autoriteten«) og til Kommissionen og udarbejder en vurderingsrapport uden unødig opsættelse.

2.   Ansøgningen vurderes i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i de ensartede principper for vurdering og godkendelse af plantebeskyttelsesmidler i bilag VI til direktiv 91/414/EØF eller med specifikke vurderingsprincipper, der fastlægges i en kommissionsforordning efter proceduren i artikel 45, stk. 2, i nærværende forordning.

3.   Uanset stk. 1 kan vurderingen af ansøgningen efter aftale mellem de berørte medlemsstater foretages af den rapporterende medlemsstat, der er udpeget for det pågældende aktive stof i henhold til direktiv 91/414/EØF.

4.   Hvis en medlemsstat støder på vanskeligheder i forbindelse med vurderingen af en ansøgning, eller for at undgå dobbeltarbejde kan det efter proceduren i artikel 45, stk. 2, besluttes, hvilken medlemsstat der skal vurdere bestemte ansøgninger.

Artikel 9

Indgivelse af vurderede ansøgninger til Kommissionen og autoriteten

1.   Efter færdiggørelsen af vurderingsrapporten sender medlemsstaten rapporten til Kommissionen. Kommissionen underretter straks medlemsstaterne og sender ansøgningen, vurderingsrapporten og dokumentationen til autoriteten.

2.   Autoriteten sender straks ansøgeren, den medlemsstat, der foretager vurderingen, og Kommissionen en bekræftelse af, at den har modtaget ansøgningen. Datoen for ansøgningens modtagelse skal fremgå af bekræftelsen og ledsagedokumenterne.

AFSNIT 2

AUTORITETENS BEHANDLING AF ANSØGNINGER VEDRØRENDE MAKSIMALGRÆNSEVÆRDIER

Artikel 10

Autoritetens udtalelse om ansøgninger vedrørende maksimalgrænseværdier

1.   Autoriteten vurderer ansøgningerne og vurderingsrapporterne og afgiver en begrundet udtalelse især om risiciene for forbrugerne, og, hvor det er relevant, for dyr i forbindelse med fastsættelse, ændring eller ophævelse af en maksimalgrænseværdi. Udtalelsen skal omfatte:

2.   Autoriteten fremsender sin begrundede udtalelse til ansøgeren, Kommissionen og medlemsstaterne. Den begrundede udtalelse skal nøje redegøre for grundlaget for de enkelte konklusioner.

3.   Autoriteten gør sin begrundede udtalelse tilgængelig for offentligheden, jf. dog artikel 39 i forordning (EF) nr. 178/2002.

Artikel 11

Frister for autoritetens udtalelse om ansøgninger vedrørende maksimalgrænseværdier

1.   Autoriteten afgiver en begrundet udtalelse i henhold til artikel 10 snarest muligt og senest tre måneder fra datoen for ansøgningens modtagelse.

2.   Når autoriteten kræver supplerende oplysninger, suspenderes fristen i stk. 1, indtil oplysningerne foreligger. Sådanne suspensioner er underlagt artikel 13.

Artikel 12

Autoritetens vurderinger af eksisterende maksimalgrænseværdier

1.   Senest tolv måneder efter datoen for et aktivt stofs optagelse eller ikke-optagelse i bilag I til direktiv 91/414/EØF efter denne forordnings ikrafttræden forelægger autoriteten Kommissionen og medlemsstaterne en begrundet udtalelse, som navnlig bygger på den relevante vurderingsrapport udarbejdet i henhold til direktiv 91/414/EØF, om:

2.   For stoffer optaget i bilag I til direktiv 91/414/EØF inden denne forordnings ikrafttræden afgives den begrundede udtalelse, der er omhandlet i stk. 1 i denne artikel, inden tolv måneder efter denne forordnings ikrafttræden.

Artikel 13

Administrativ prøvelse

Træffer autoriteten en beslutning i medfør af sine beføjelser i henhold til denne forordning, eller undlader den at udøve disse beføjelser, kan Kommissionen på eget initiativ eller på anmodning af en medlemsstat eller en person, der er umiddelbart og individuelt berørt, efterprøve lovligheden af en sådan beslutning eller passivitet.

Med henblik herpå forelægges sagen for Kommissionen inden to måneder regnet fra den dag, hvor den berørte part fik kendskab til den pågældende beslutning eller passivitet.

Kommissionen træffer afgørelse inden to måneder og kan i givet fald kræve, at autoriteten tilbagekalder sin beslutning eller afhjælper sin passivitet inden en bestemt frist.

AFSNIT 3

FASTSÆTTELSE, ÆNDRING ELLER OPHÆVELSE AF MAKSIMALGRÆNSEVÆRDIER

Artikel 14

Beslutninger om ansøgninger vedrørende maksimalgrænseværdier

1.   Ved modtagelse af en udtalelse fra autoriteten og under hensyntagen til denne udtalelse udarbejder Kommissionen uden opsættelse og senest inden tre måneder en forordning om fastsættelse, ændring eller ophævelse af en maksimalgrænseværdi eller en beslutning om afvisning af ansøgningen og forelægger denne retsakt til vedtagelse efter proceduren i artikel 45, stk. 2.

2.   Ved udarbejdelsen af de i stk. 1 omhandlede retsakter tages der hensyn til:

3.   Kommissionen kan til enhver tid kræve, at ansøgeren eller autoriteten forelægger supplerende oplysninger. Kommissionen skal gøre alle supplerende oplysninger, som den har modtaget, tilgængelige for medlemsstaterne og autoriteten.

Artikel 15

Optagelse af nye eller ændrede maksimalgrænseværdier i bilag II og III

1.   Den i artikel 14, stk. 1, omhandlede forordning skal:

2.   Når der fastsættes en midlertidig maksimalgrænseværdi i henhold til stk. 1, litra b), slettes denne af bilag III ved en forordning et år efter datoen for det pågældende aktive stofs optagelse eller ikke-optagelse i bilag I til direktiv 91/414/EØF efter proceduren i artikel 45, stk. 2, i nærværende forordning. Hvis en eller flere medlemsstater anmoder herom, kan den midlertidige maksimalgrænseværdi dog opretholdes i yderligere et år i afventen af bekræftelse af, at eventuelle videnskabelige undersøgelser til støtte for en ansøgning om fastsættelse af en maksimalgrænseværdi er blevet gennemført. I de tilfælde, hvor en sådan bekræftelse forelægges, opretholdes den midlertidige maksimalgrænseværdi i yderligere to år, forudsat at der ikke er konstateret nogen uacceptabel sikkerhedsrisiko for forbrugerne.

Artikel 16

Procedure for fastsættelse af midlertidige maksimalgrænseværdier under visse omstændigheder

1.   Den i artikel 14, stk. 1, omhandlede forordning kan også fastsætte en midlertidig maksimalgrænseværdi til optagelse i bilag III under følgende omstændigheder:

2.   Optagelsen af midlertidige maksimalgrænseværdier i henhold til stk. 1 baseres på autoritetens udtalelse, overvågningsdataene og en vurdering, der godtgør, at der ikke er nogen uacceptable risici for forbrugere eller for dyr.

De midlertidige maksimalgrænseværdier, der er omhandlet i stk. 1, litra a), b), og c), tages op til fornyet vurdering mindst en gang hvert tiende år for at afgøre, om de fortsat skal finde anvendelse, og om nødvendigt ændres eller slettes de.

De maksimalgrænseværdier, der er omhandlet i stk. 1, litra d), tages op til fornyet vurdering ved udløbet af den periode, for hvilken den vigtige anvendelse blev godkendt.

Artikel 17

Ændringer af maksimalgrænseværdier efter tilbagekaldelse af godkendelser af plantebeskyttelsesmidler

Ændringer af bilag II eller III for at slette en maksimalgrænseværdi efter tilbagekaldelse af en eksisterende godkendelse af et plantebeskyttelsesmiddel kan vedtages, uden at der skal indhentes udtalelse fra autoriteten.

KAPITEL III

MAKSIMALGRÆNSEVÆRDIER FOR VEGETABILSKE OG ANIMALSKE PRODUKTER

Artikel 18

Overholdelse af maksimalgrænseværdier

1.   Produkterne omfattet af bilag I må fra det tidspunkt, hvor de markedsføres som fødevarer eller foderstoffer eller anvendes til fodring af dyr, ikke indeholde nogen pesticidrest, der overstiger:

2.   Medlemsstaterne må ikke forbyde eller hindre, at produkter omfattet af bilag I markedsføres på deres område eller dér anvendes til fodring af dyr, der er bestemt til fødevareproduktion, med den begrundelse, at de pågældende produkter indeholder pesticidrester, såfremt:

3.   Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne på deres eget område i forbindelse med behandling efter høst med fumigeringsmidler tillade restkoncentrationer af aktive stoffer, der overstiger de i bilag II og III fastsatte værdier, for et produkt omfattet af bilag I, hvis disse kombinationer af aktivt stof og produkt er opført i bilag VII, forudsat:

De kombinationer af aktivt stof og produkt, der er opført i bilag VII, fastsættes efter proceduren i artikel 45, stk. 2.

4.   En medlemsstat kan i undtagelsestilfælde, navnlig i forbindelse med anvendelsen af plantebeskyttelsesmidler i overensstemmelse med artikel 8, stk. 4, i direktiv 91/414/EØF eller som følge af forpligtelserne i direktiv 2000/29/EF (14) tillade, at behandlede fødevarer eller foderstoffer, der ikke opfylder betingelserne i stk. 1, markedsføres på dens område og/eller dér anvendes til fodring af dyr, forudsat at de pågældende fødevarer eller foderstoffer ikke udgør en uacceptabel risiko. Sådanne tilladelser meddeles straks de øvrige medlemsstater, Kommissionen og autoriteten sammen med en relevant risikovurdering, så de uden unødig opsættelse kan behandles efter proceduren i artikel 45, stk. 2, med henblik på fastsættelse af en midlertidig maksimalgrænseværdi for en nærmere angiven periode eller enhver anden nødvendig foranstaltning i forbindelse med sådanne produkter.

Artikel 19

Forbud vedrørende forarbejdede og/eller sammensatte produkter

Det er forbudt at forarbejde produkter omfattet af bilag I, der ikke er i overensstemmelse med artikel 18, stk. 1, eller artikel 20, og/eller at blande sådanne produkter med det samme produkt eller med andre produkter i fortyndingsøjemed med henblik på at markedsføre sådanne forarbejdede og/eller sammensatte produkter som fødevarer eller foderstoffer eller anvende dem til fodring af dyr.

Artikel 20

Maksimalgrænseværdier for forarbejdede og/eller sammensatte produkter

1.   Er der ikke fastsat maksimalgrænseværdier i bilag II eller III for forarbejdede og/eller sammensatte fødevarer eller foderstoffer, gælder de maksimalgrænseværdier, der er fastsat i artikel 18, stk. 1, for det relevante produkt omfattet af bilag I, idet der tages hensyn til ændringer i pesticidrestkoncentrationerne som følge af forarbejdningen og/eller blandingen.

2.   Specifikke koncentrations- eller fortyndingsfaktorer for visse forarbejdnings- og/eller blandingsprocesser eller for visse forarbejdede og/eller sammensatte produkter kan optages i bilag VI efter proceduren i artikel 45, stk. 2.

KAPITEL IV

SÆRLIGE BESTEMMELSER FOR INDARBEJDELSE AF EKSISTERENDE MAKSIMALGRÆNSEVÆRDIER I DENNE FORORDNING

Artikel 21

Første fastlæggelse af maksimalgrænseværdier

1.   Maksimalgrænseværdier for produkter omfattet af bilag I fastlægges første gang og optages i bilag II efter proceduren i artikel 45, stk. 2, og maksimalgrænseværdierne i henhold til direktiv 86/362/EØF, 86/363/EØF og 90/642/EØF indarbejdes, idet der tages hensyn til kriterierne i artikel 14, stk. 2, i denne forordning.

2.   Bilag II udarbejdes senest tolv måneder efter denne forordnings ikrafttræden.

Artikel 22

Første fastlæggelse af midlertidige maksimalgrænseværdier

1.   Midlertidige maksimalgrænseværdier for aktive stoffer, for hvilke der endnu ikke er truffet beslutning om optagelse eller ikke-optagelse i bilag I til direktiv 91/414/EØF, fastlægges første gang og optages i bilag III til denne forordning efter proceduren i artikel 45, stk. 2, medmindre de allerede er optaget i bilag II hertil, idet der tages hensyn til oplysningerne fra medlemsstaterne og, hvor det er relevant, den begrundede udtalelse, der er nævnt i artikel 24, de faktorer, der er omhandlet i artikel 14, stk. 2, og følgende maksimalgrænseværdier:

2.   Bilag III udarbejdes senest tolv måneder efter denne forordnings ikrafttræden i overensstemmelse med artikel 23, 24 og 25.

Artikel 23

Oplysninger, som medlemsstaterne skal forelægge om nationale maksimalgrænseværdier

Når et aktivt stof endnu ikke er optaget i bilag I til direktiv 91/414/EØF, og en medlemsstat senest på datoen for ikrafttrædelsen af bilag I til denne forordning har fastsat en national maksimalgrænseværdi for dette aktive stof i forbindelse med et produkt omfattet af bilag I til denne forordning eller har besluttet, at der ikke er behov for nogen maksimalgrænseværdi for det pågældende aktive stof, meddeler den pågældende medlemsstat, i et format og inden en dato, der fastsættes efter proceduren i artikel 45, stk. 2, Kommissionen den nationale maksimalgrænseværdi eller den omstændighed, at der ikke er behov for nogen maksimalgrænseværdi for det aktive stof, og angiver, hvor det er relevant og på anmodning af Kommissionen:

Artikel 24

Autoritetens udtalelse om de data, der ligger til grund for nationale maksimalgrænseværdier

1.   Efter anmodning fra Kommissionen afgiver autoriteten en begrundet udtalelse til Kommissionen om potentielle risici for forbrugernes sundhed som følge af:

2.   Ved udarbejdelsen af den i stk. 1 omhandlede begrundede udtalelse tager autoriteten hensyn til den foreliggende videnskabelige og tekniske viden og navnlig til oplysninger fra medlemsstaterne i henhold til artikel 23.

Artikel 25

Fastsættelse af midlertidige maksimalgrænseværdier

Under hensyntagen til autoritetens udtalelse, hvis der er anmodet om en sådan, kan midlertidige maksimalgrænseværdier for de i artikel 23 omhandlede aktive stoffer fastsættes og optages i bilag III i henhold til artikel 22, stk. 1, eller det aktive stof kan, hvis det er relevant, optages i bilag IV i henhold til artikel 5, stk. 1.

KAPITEL V

OFFENTLIGE KONTROLLER, RAPPORTER OG SANKTIONER

AFSNIT 1

OFFENTLIG KONTROL AF MAKSIMALGRÆNSEVÆRDIER

Artikel 26

Offentlig kontrol

1.   Medlemsstaterne foretager offentlig kontrol af pesticidrester for at håndhæve overholdelsen af denne forordning i overensstemmelse med fællesskabsrettens relevante bestemmelser om offentlig kontrol med fødevarer og foderstoffer, jf. dog direktiv 96/23/EF (15).

2.   Sådan kontrol af pesticidrester består navnlig af prøveudtagning og efterfølgende analyse af prøverne og identifikation af forekomsten af pesticider og deres respektive restkoncentrationer.

Artikel 27

Prøveudtagning

1.   Hver medlemsstat udtager et tilstrækkeligt antal og et tilstrækkelig bredt udsnit af prøver for at sikre, at resultaterne er repræsentative for markedet under hensyntagen til resultaterne af tidligere kontrolprogrammer. Prøveudtagningen skal foregå så tæt på det sted, hvor produkterne distribueres, som det med rimelighed kan kræves, med henblik på eventuelle efterfølgende håndhævelsesforanstaltninger.

2.   De prøveudtagningsmetoder, der er nødvendige for at gennemføre sådanne kontroller af pesticidrester i andre produkter end dem, der er omhandlet i direktiv 2002/63/EF (16), fastlægges efter proceduren i artikel 45, stk. 2, i denne forordning.

Artikel 28

Analysemetoder

1.   Analysemetoderne for pesticidrester skal opfylde kriterierne i fællesskabsrettens relevante bestemmelser om offentlig kontrol med fødevarer og foderstoffer.

2.   Der kan efter proceduren i artikel 45, stk. 2, vedtages tekniske retningslinjer for specifikke valideringskriterier og kvalitetskontrolprocedurer i forbindelse med analysemetoderne til bestemmelse af pesticidrester.

3.   Alle laboratorier, der analyserer prøver med henblik på den offentlige kontrol af pesticidrester, deltager i EF-præstationsprøvningerne for pesticidrester, der tilrettelægges af Kommissionen.

AFSNIT 2

EF-KONTROLPROGRAM

Artikel 29

EF-kontrolprogram

1.   Kommissionen udarbejder et koordineret flerårigt EF-kontrolprogram, der angiver de specifikke prøver, der skal indgå i de nationale kontrolprogrammer, og tager hensyn til de problemer, der er identificeret for så vidt angår overholdelsen af de maksimalgrænseværdier, der er fastsat i denne forordning, med henblik på at vurdere forbrugernes eksponering og anvendelsen af gældende lovgivning.

2.   EF-kontrolprogrammet vedtages og ajourføres hvert år efter proceduren i artikel 45, stk. 2. Udkastet til EF-kontrolprogrammet forelægges for den artikel 45, stk. 1, nævnte komité senest seks måneder før udgangen af hvert kalenderår.

AFSNIT 3

NATIONALE KONTROLPROGRAMMER

Artikel 30

Nationale kontrolprogrammer for pesticidrester

1.   Medlemsstaterne fastlægger flerårige nationale kontrolprogrammer for pesticidrester. De ajourfører hvert år deres flerårige program.

Disse programmer skal være risikobaserede og skal især være rettet mod at vurdere forbrugernes eksponering og overholdelsen af gældende lovgivning. De skal mindst indeholde følgende angivelser:

2.   Medlemsstaterne forelægger deres ajourførte nationale kontrolprogrammer for pesticidrester, jf. stk. 1, for Kommissionen og autoriteten senest tre måneder før udgangen af hvert kalenderår.

3.   Medlemsstaterne deltager i EF-kontrolprogrammet i henhold til artikel 29.

AFSNIT 4

OPLYSNINGER FRA MEDLEMSSTATERNE OG ÅRSRAPPORTEN

Artikel 31

Oplysninger fra medlemsstaterne

1.   Medlemsstaterne forelægger Kommissionen, autoriteten og de øvrige medlemsstater følgende oplysninger vedrørende det forudgående kalenderår senest den 31. august hvert år:

2.   Gennemførelsesforanstaltningerne vedrørende medlemsstaternes indsendelse af oplysninger kan fastlægges efter proceduren i artikel 45, stk. 2, efter samråd med autoriteten.

Artikel 32

Årsrapporten om pesticidrester

1.   På grundlag af de oplysninger, medlemsstaterne forelægger i henhold til artikel 31, stk. 1, udarbejder autoriteten en årsrapport om pesticidrester.

2.   Årsrapporten fra autoriteten skal mindst indeholde følgende oplysninger:

3.   Hvis en medlemsstat ikke har forelagt oplysninger i henhold til artikel 31, kan autoriteten lade oplysningerne vedrørende denne medlemsstat ude af betragtning ved udarbejdelsen af årsrapporten.

4.   Årsrapportens format kan fastlægges efter proceduren i artikel 45, stk. 2.

5.   Autoriteten forelægger årsrapporten for Kommissionen senest den sidste dag i februar hvert år.

6.   Årsrapporten kan indeholde en udtalelse om, hvilke pesticider der skal være omfattet af fremtidige programmer.

7.   Autoriteten offentliggør årsrapporten samt eventuelle bemærkninger fra Kommissionen eller medlemsstaterne.

Artikel 33

Forelæggelse af årsrapporten om pesticidrester for komitéen

Kommissionen forelægger straks årsrapporten om pesticidrester for den i artikel 45, stk. 1, nævnte komité til gennemgang og med henblik på fremsættelse af anbefalinger vedrørende eventuelle nødvendige foranstaltninger, der skal træffes i forbindelse med indberettede overtrædelser af de maksimalgrænseværdier, der er fastsat i bilag II og III.

AFSNIT 5

SANKTIONER

Artikel 34

Sanktioner

Medlemsstaterne fastsætter sanktioner for overtrædelser af denne forordning og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de gennemføres. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.

Medlemsstaterne underretter straks Kommissionen om disse sanktioner og om eventuelle senere ændringer.

KAPITEL VI

BEREDSKABSFORANSTALTNINGER

Artikel 35

Beredskabsforanstaltninger

Artikel 53 og 54 i forordning (EF) nr. 178/2002 finder anvendelse, når pesticidrester eller maksimalgrænseværdier, der er omfattet af nærværende forordning, ifølge nye oplysninger eller en revurdering af eksisterende oplysninger kan udgøre en fare for menneskers eller dyrs sundhed, som kræver omgående indgreb.

KAPITEL VII

LEDSAGEFORANSTALTNINGER VEDRØRENDE HARMONISEREDE MAKSIMALGRÆNSEVÆRDIER FOR PESTICIDRESTER

Artikel 36

Ledsageforanstaltninger vedrørende harmoniserede maksimalgrænseværdier for pesticidrester

1.   Der indføres ledsageforanstaltninger vedrørende harmoniserede maksimalgrænseværdier for pesticidrester på fællesskabsplan, som omfatter følgende:

2.   Alle nødvendige gennemførelsesbestemmelser vedrørende de foranstaltninger, der er nævnt i stk. 1, kan vedtages efter proceduren i artikel 45, stk. 2.

Artikel 37

EF-bidrag til ledsageforanstaltningerne for harmoniserede maksimalgrænseværdier for pesticidrester

1.   Fællesskabet kan yde et finansielt bidrag på op til 100 % af omkostningerne ved foranstaltninger i henhold til artikel 36.

2.   Bevillingerne godkendes hvert regnskabsår som led i budgetproceduren.

KAPITEL VIII

KOORDINERING AF ANSØGNINGER VEDRØRENDE MAKSIMALGRÆNSEVÆRDIER

Artikel 38

Udpegning af nationale myndigheder

Hver medlemsstat udpeger en eller flere nationale myndigheder til at koordinere samarbejdet med Kommissionen, autoriteten, andre medlemsstater, fremstillingsvirksomheder, producenter og dyrkere med henblik på anvendelsen af denne forordning. Hvis en medlemsstat udpeger mere end én myndighed, oplyser den, hvilken af de udpegede myndigheder der skal fungere som kontaktpunkt.

De nationale myndigheder kan uddelegere opgaver til andre organer.

Medlemsstaterne underretter Kommissionen og autoriteten om de udpegede nationale myndigheders navne og adresser.

Artikel 39

Autoritetens koordinering af oplysninger om maksimalgrænseværdier

Autoriteten:

Artikel 40

Oplysninger, der skal forelægges af medlemsstaterne

Medlemsstaterne forelægger på anmodning autoriteten alle tilgængelige oplysninger, der er nødvendige for at vurdere, om maksimalgrænseværdierne er sikre.

Artikel 41

Autoritetens database for maksimalgrænseværdier

Med forbehold af de relevante bestemmelser i fællesskabsretten og national ret om aktindsigt udvikler og vedligeholder autoriteten en database, som Kommissionen og medlemsstaternes kompetente myndigheder har adgang til, og som indeholder de relevante videnskabelige oplysninger og GAP'er i forbindelse med de maksimalgrænseværdier, de aktive stoffer og de forarbejdningsfaktorer, der er fastsat i bilag II, III, IV og VII. Databasen skal navnlig indeholde vurderinger af indtaget gennem ernæringen, forarbejdningsfaktorer og toksikologiske endpoints.

Artikel 42

Medlemsstater og gebyrer

1.   Medlemsstaterne kan for at dække omkostningerne ved det arbejde, der er forbundet med at fastsætte, ændre eller ophæve maksimalgrænseværdier, eller ved alt andet arbejde som følge af forpligtelserne i denne forordning opkræve et gebyr eller en afgift.

2.   Medlemsstaterne sørger for, at gebyret eller afgiften i henhold til stk. 1:

De kan opstille en skala over faste gebyrer baseret på de gennemsnitlige omkostninger ved det arbejde, der er nævnt i stk. 1.

KAPITEL IX

GENNEMFØRELSE

Artikel 43

Videnskabelig udtalelse fra autoriteten

Kommissionen eller medlemsstaterne kan anmode autoriteten om en videnskabelig udtalelse om foranstaltninger i forbindelse med en risikovurdering i henhold til denne forordning. Kommissionen kan fastsætte en frist for afgivelse af en sådan udtalelse.

Artikel 44

Procedure for vedtagelse af autoritetens udtalelser

1.   Når autoritetens udtalelser i henhold til denne forordning kun kræver videnskabeligt eller teknisk arbejde, der indebærer anvendelse af veletablerede videnskabelige eller tekniske principper, kan autoriteten, medmindre Kommissionen eller en medlemsstat gør indvendinger, afgive udtalelserne uden at høre den videnskabelige komité eller de ekspertpaneler, der er nævnt i artikel 28 i forordning (EF) nr. 178/2002.

2.   Gennemførelsesbestemmelserne i henhold til artikel 29, stk. 6, litra a), i forordning (EF) nr. 178/2002 angiver de tilfælde, hvor stk. 1 i nærværende artikel finder anvendelse.

Artikel 45

Komitéprocedure

1.   Kommissionen bistås af Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, der er nedsat ved artikel 58 i forordning (EF) nr. 178/2002 (i det følgende benævnt »komitéen«).

2.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.

3.   Komitéen vedtager selv sin forretningsorden.

Artikel 46

Gennemførelsesbestemmelser

Efter proceduren i artikel 45, stk. 2, og, hvor det er relevant, under hensyntagen til autoritetens udtalelse skal følgende fastlægges eller kan følgende ændres:

Artikel 47

Rapport om gennemførelsen af denne forordning

Senest ti år efter denne forordnings ikrafttræden forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om dens gennemførelse og eventuelle relevante forslag.

KAPITEL X

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 48

Ophævelse og tilpasning af lovgivning

1.   Direktiv 76/895/EØF, 86/362/EØF, 86/363/EØF og 90/642/EØF ophæves med virkning fra datoen i artikel 50, stk. 2.

2.   Artikel 4, stk. 1, litra f), i direktiv 91/414/EØF affattes således:

Artikel 49

Overgangsforanstaltninger

1.   Kravene i kapitel III finder ikke anvendelse på produkter, der lovligt er produceret i eller importeret til Fællesskabet inden datoen i artikel 50, stk. 2.

For at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau kan der træffes passende foranstaltninger vedrørende disse produkter efter proceduren i artikel 45, stk. 2.

2.   Når det er nødvendigt, for at produkter kan markedsføres, forarbejdes og forbruges normalt, kan der fastsættes supplerende overgangsforanstaltninger for gennemførelsen af visse maksimalgrænseværdier, der er nævnt i artikel 15, 16, 21, 22 og 25.

Disse foranstaltninger, der ikke indskrænker forpligtelsen til at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau, vedtages efter proceduren i artikel 45, stk. 2.

Artikel 50

Ikrafttræden

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Kapitel II, III og V finder anvendelse seks måneder efter offentliggørelsen af den sidste forordning om udarbejdelse af bilag I, II, III og IV.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Europa-Parlamentets vegne

Formand

På Rådets vegne

Formand

----

(1)EUT C 234 af 30.9.2003, s. 33.

(2)  Europa-Parlamentets udtalelse af 20.4.2004 (EUT C 104 E af 30.4.2004), Rådets fælles holdning af 19.7.2004 og Europa-Parlamentets holdning af .... (endnu ikke offentliggjort i EUT).

(3)EFT L 340 af 9.12.1976, s. 26. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 807/2003 (EUT L 122 af 16.5.2003, s. 36).

(4)EFT L 221 af 7.8.1986, s. 37. Senest ændret ved Kommissionens direktiv 2004/61/EF (EUT L 127 af 29.4.2004, s. 81).

(5)EFT L 221 af 7.8.1986, s. 43. Senest ændret ved direktiv 2004/61/EF.

(6)EFT L 350 af 14.12.1990, s. 71. Senest ændret ved direktiv 2004/61/EF.

(7)EFT L 230 af 19.8.1991, s. 1. Senest ændret ved Kommissionens direktiv 2004/71/EF (EUT L 127 af 29.4.2004, s. 14).

(8)EFT L 33 af 8.2.1979, s. 36. Senest ændret ved forordning (EF) nr. 807/2003.

(9)EFT L 31 af 1.2.2002, s. 1. Ændret ved forordning (EF) nr. 1642/2003 (EUT L 245 af 29.9.2003, s. 4).

(10)EFT L 140 af 30.5.2002, s. 10. Senest ændret ved Kommissionens direktiv 2003/100/EF (EUT L 285 af 1.11.2003, s. 33).

(11)EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

(12)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/8/EF af 16.2.1998 om markedsføring af biocidholdige produkter (EFT L 123 af 24.4.1998, s. 1). Senest ændret ved forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).

(13)  Rådets forordning (EØF) nr. 2377/90 af 26.6.1990 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærmedicinske præparater i animalske levnedsmidler (EFT L 224 af 18.8.1990, s. 1). Senest ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 546/2004 (EUT L 87 af 25.3.2004, s. 13).

(14)  Rådets direktiv 2000/29/EF af 8.5.2000 om foranstaltninger mod indslæbning i Fællesskabet af skadegørere på planter eller planteprodukter og mod deres spredning inden for Fællesskabet (EFT L 169 af 10.7.2000, s. 1). Senest ændret ved Kommissionens direktiv 2004/70/EF (EUT L 127 af 29.4.2004, s. 97).

(15)  Rådets direktiv 96/23/EF af 29.4.1996 om de kontrolforanstaltninger, der skal iværksættes for visse stoffer og restkoncentrationer heraf i levende dyr og produkter heraf og om ophævelse af direktiv 85/358/EØF og 86/469/EØF og beslutning 89/187/EØF og 91/664/EØF (EFT L 125 af 23.5.1996, s. 10). Senest ændret ved forordning (EF) nr. 806/2003 (EUT L 122 af 16.5.2003, s. 1).

(16)  Kommissionens direktiv 2002/63/EF af 11.7.2002 om EF-metoder til prøveudtagning til officiel kontrol af pesticidrester i og på vegetabilske og animalske produkter og om ophævelse af direktiv 79/700/EØF (EFT L 187 af 16.7.2002, s. 30).

(17)  EUT L....«.

----

RÅDETS BEGRUNDELSE

I.   INDLEDNING

Den 14. marts 2003 modtog Rådet fra Kommissionen et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om maksimalgrænseværdier for pesticidrester i vegetabilske og animalske produkter.

Europa-Parlamentet vedtog sin førstebehandlingsudtalelse den 20. april 2004. Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog sin udtalelse den 16. juli 2003.

Rådet vedtog sin fælles holdning den 19. juli 2004 efter proceduren i traktatens artikel 251.

II.   FORMÅL

Forslaget ajourfører og strømliner EU-lovgivningen om pesticider, således at fire eksisterende rådsdirektiver erstattes af én enkelt forordning. De nye harmoniserede bestemmelser har to formål, nemlig at lette handelen i det indre marked og med tredjelande, idet der indrømmes importtolerancer for eksportører til EU i visse tilfælde, og at sikre et ensartet forbrugerbeskyttelsesniveau i hele Fællesskabet. Forslaget indeholder også bestemmelser om Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets (EFSA's) rolle på dette område. Efter de nye bestemmelser som ændret af Rådet vil der efter en overgangsperiode kun blive fastsat maksimalgrænseværdier for pesticidrester på fællesskabsplan efter en fremgangsmåde, hvor medlemsstaterne vurderer behovet for en maksimalgrænseværdi og indgiver en vurderingsrapport til Kommissionen, og EFSA har ansvaret for risikovurdering på grundlag af medlemsstatens vurderingsrapport og data fra ansøgerne, medens Kommissionen varetager risikohåndteringen ved at fastsætte maksimalgrænseværdier.

III.   ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

A.   GENERELLE BEMÆRKNINGER

Rådets fælles holdning stemmer generelt overens med Kommissionens og Parlamentets holdning, idet den:

Rådet har især tilsluttet sig en række ændringer fra Parlamentet, der skal sikre, at de nye procedurer kommer til at fungere godt, og at der bliver større overensstemmelse mellem den nye forordning og anden fællesskabslovgivning. Desuden har Rådet fundet det hensigtsmæssigt at foretage andre ændringer, f.eks. at give medlemsstaterne fleksibilitet i forbindelse med overskridelser af maksimalgrænseværdier i visse undtagelsestilfælde. Rådet har også omstruktureret og omformuleret dele af forordningsteksten for at gøre medlemsstaternes, EFSA's og Kommissionens rolle klarere og for at adskille overgangsbestemmelser fra standardprocedurerne efter den nye ordning. Der er også foretaget en række tekniske og redaktionelle ændringer.

B.   SPECIFIKKE BEMÆRKNINGER

a)   Ansøgningsproceduren: EFSA's og medlemsstaternes respektive rolle

Kommissionen opererede i sit forslag med en eksklusiv rolle for EFSA i det videnskabelige vurderingsarbejde og fastsættelsen af maksimalgrænseværdier. Rådet er dog enigt med Parlamentet i, at medlemsstaterne skal foretage en indledende analyse af ansøgninger om maksimalgrænseværdier efter de procedurer, der er fastsat i direktiv 91/414/EØF. Desuden er Rådet enigt i, at en kopi af de ansøgninger om maksimalgrænseværdier, som medlemsstaterne modtager, straks skal sendes til Kommissionen og EFSA (artikel 8).

b)   Procedure for rutinearbejde, der udføres af EFSA

I betragtning af den store arbejdsbyrde, som EFSA ventes at få, har Rådet indsat en ny artikel, som har til formål at undgå unødig høring af videnskabelige organer om rutinespørgsmål, dvs. i tilfælde, hvor EFSA afgiver udtalelser, der udelukkende bygger på veletablerede videnskabelige principper (artikel 44). Denne bestemmelse svarer til artikel 31 i forordning (EF) nr. 178/2002.

c)   Administrativ prøvelse

Der er tilføjet en ny artikel, hvorved der indføres et retsmiddel over for beslutninger truffet af EFSA og over for passivitet fra EFSA's side (artikel 13).

d)   Tidsplan og overgang til de nye procedurer

For at sikre en problemfri overgang til de nye bestemmelser har Rådet fulgt Parlamentets forslag om at fastsætte specifikke frister for udarbejdelsen af de vigtigste tekniske bilag, der kommer til at indeholde en liste over harmoniserede maksimalgrænseværdier (bilag II), en liste over harmoniserede midlertidige maksimalgrænseværdier (bilag III) og en liste over aktive stoffer, for hvilke der ikke kræves maksimalgrænseværdier (bilag IV). I samme ånd har Rådet også fastsat en frist for udarbejdelse af det bilag, der skal indeholde en liste over de produkter, for hvilke der skal gælde maksimalgrænseværdier (bilag I). Som Parlamentet har Rådet ment, at forordningen først skal anvendes fuldt ud, når de afgørende bilag er udarbejdet (artikel 4, 5, 21, 22 og 50).

e)   Muligheden for at forlænge gyldighedsperioden for midlertidige maksimalgrænseværdier

For at lette en problemfri overgang til en fuldt harmoniseret ordning (f.eks. når medlemsstaterne tilkendegiver, at de har brug for mere tid til at gennemføre videnskabelige undersøgelser af stoffer, der er blevet godkendt på nationalt plan) har Rådet besluttet, at midlertidige maksimalgrænseværdier, der normalt skal være gyldige i et år, kan bibeholdes i bilag III i op til yderligere tre år i visse tilfælde (artikel 15).

f)   Anvendelse af pesticider til behandling efter høst

Der er indført en undtagelse for at tillade fumigering af produkter efter høst (f.eks. for at beskytte dem mod skadegørere under oplagring og transport, hvorved maksimalgrænseværdierne midlertidigt kan overskrides, medens produktet er oplagret eller transporteres) (artikel 18, stk. 3).

g)   Anvendelse af pesticider i undtagelsestilfælde

For at tage hensyn til undtagelsestilfælde (f.eks. når nødanvendelse af et plantebeskyttelsesmiddel er nødvendig for at bekæmpe skadegørere i overensstemmelse med artikel 8, stk. 4, i direktiv 91/414/EØF) er der indsat nødbestemmelser, hvorefter en medlemsstat kan tillade, at fødevarer eller foderstoffer, der ikke overholder forordningens maksimalgrænseværdier, kan markedsføres på dens område og/eller dér anvendes til fodring af dyr. Sådanne tilladelser skal meddeles de øvrige medlemsstater, Kommissionen og EFSA med henblik på fastsættelse af en midlertidig maksimalgrænseværdi og enhver anden nødvendig foranstaltning. Tilladelserne må kun gives, hvis de behandlede fødevarer eller foderstoffer ikke udgør en uacceptabel risiko for forbrugerne (artikel 18, stk. 4).

h)   Definitioner

I forbindelse med omformuleringen af teksten for at forbedre den juridiske klarhed har Rådet tilføjet to nye definitioner, nemlig »kritisk GAP« (dvs. den gode landbrugspraksis, der danner grundlag for en harmoniseret maksimalgrænseværdi i henhold til forordningen) og »CXL-grænseværdi« (dvs. en af Codex Alimentarius-Kommissionen fastsat maksimalgrænseværdi), og udeladt definitionen af »sammensatte fødevarer«. Desuden har Rådet fulgt Europa-Parlamentets forslag om en klarere definition af »pesticidrester« (artikel 3).

i)   Tekniske og redaktionelle ændringer

Der er også foretaget en lang række andre ændringer i form af bl.a. tekniske tilpasninger og klarere formuleringer.

j)   Ændringer, som Rådet ikke har accepteret

Der er behov for yderligere at drøfte navnlig spørgsmål i tilknytning til risikovurdering og bestemmelser vedrørende anvendelse af plantebeskyttelsesmidler, hvor Rådet ikke har været i stand til at acceptere en række af Parlamentets ændringer på nuværende tidspunkt. Det drejer sig især om tilgangen til vurderingen af eksponeringen i forbindelse med fastsættelse af maksimalgrænseværdierne, om betragtninger om, hvordan man mest hensigtsmæssigt stiller oplysninger til rådighed for offentligheden, og om udformningen af bestemmelser vedrørende god landbrugspraksis og bekæmpelse af skadegørere.

----

----

FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 2/2005

vedtaget af Rådet den 24. september 2004

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. .../2005/EF af ...om et flerårigt fællesskabsprogram med sigte på at gøre digitalt indhold i Europa mere tilgængeligt, mere anvendeligt og nemmere at udnytte

(EØS-relevant tekst)

(2005/C 25E/02)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 157, stk. 3,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

efter høring af Regionsudvalget,

efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og

ud fra følgende betragtninger:

TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:

Artikel 1

Programmets formål

1.   Ved denne afgørelse etableres der et fællesskabsprogram for perioden 2005-2008 med sigte på at gøre digitalt indhold i Europa mere tilgængeligt, mere anvendeligt og nemmere at udnytte, for dermed at lette produktion og udbredelse af informationer — inden for områder af offentlig interesse — på fællesskabsplan.

Programmet betegnes »eContentplus«-programmet (i det følgende benævnt »programmet«).

2.   For at nå det overordnede mål for programmet gennemføres følgende aktionslinjer:

De aktiviteter, der skal gennemføres inden for rammerne af disse aktionslinjer, målrettes mod henholdsvis den offentlige sektors oplysninger, rumlige data og undervisnings- og kulturindhold samt videnskabeligt indhold som beskrevet i bilag I. Programmet gennemføres i overensstemmelse med bilag II.

Artikel 2

Deltagelse i programmet

1.   Programmet er åbent for deltagelse af juridiske personer, der er etableret i medlemsstaterne. Det er endvidere åbent for deltagelse af juridiske personer, der er etableret i kandidatlandene, i overensstemmelse med bilaterale aftaler, der allerede består, eller som indgås med disse lande.

2.   Programmet kan åbnes for deltagelse af juridiske personer etableret i de EFTA-lande, der er kontraherende parter i EØS-aftalen, i overensstemmelse med bestemmelserne i nævnte aftale.

3.   Programmet kan åbnes for deltagelse af juridiske personer etableret i tredjelande samt internationale organisationer, uden at der ydes støtte fra Fællesskabet, hvis en sådan deltagelse effektivt bidrager til programmets gennemførelse. Beslutningen om at tillade en sådan deltagelse træffes efter proceduren i artikel 4, stk. 2.

Artikel 3

Kommissionens beføjelser

1.   Kommissionen er ansvarlig for gennemførelsen af dette program.

2.   Kommissionen udarbejder et arbejdsprogram på grundlag af denne afgørelse.

3.   Under gennemførelsen af programmet sikrer Kommissionen i tæt samarbejde med medlemsstaterne generel overensstemmelse og komplementaritet med andre relevante fællesskabspolitikker, -programmer og -foranstaltninger, der berører udviklingen og anvendelsen af europæisk digitalt indhold og fremme af sproglig mangfoldighed i informationssamfundet, herunder navnlig Fællesskabets programmer for forskning og teknologisk udvikling, Ida, eTEN, eInclusion, elæring, Modinis og handlingsplanen for et sikrere internet.

4.   Kommissionen handler efter proceduren i artikel 4, stk. 2, i forbindelse med:

5.   Kommissionen underretter det i artikel 4 omhandlede udvalg om, hvordan programmets gennemførelse forløber.

Artikel 4

Udvalg

1.   Kommissionen bistås af et udvalg.

2.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

Perioden i artikel 4, stk. 3, i afgørelse 1999/468/EF fastsættes til tre måneder.

3.   Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.

Artikel 5

Overvågning og evaluering

1.   Med henblik på at sikre, at fællesskabsstøtten anvendes effektivt, sørger Kommissionen for, at aktioner i medfør af denne afgørelse underkastes forudgående godkendelse, opfølgning og efterfølgende evaluering.

2.   Kommissionen overvåger gennemførelsen af projekter i medfør af programmet. Kommissionen evaluerer, hvordan projekterne er gennemført, og hvilke virkninger deres gennemførelse har haft, for at fastslå, om de oprindelig fastsatte mål er nået.

3.   Kommissionen forelægger senest medio 2006 en rapport om gennemførelsen af aktionslinjerne i artikel 1, stk. 2, for Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget. Kommissionen redegør i den forbindelse for overensstemmelsen mellem beløbet for 2007-2008 og de finansielle overslag. Kommissionen tager i forbindelse med budgetproceduren for 2007-2008 de nødvendige skridt til at sikre overensstemmelse mellem de årlige bevillinger og de finansielle overslag. Kommissionen forelægger en endelig evalueringsrapport ved programmets afslutning.

4.   Kommissionen sender resultaterne af sine kvantitative og kvalitative evalueringer til Europa-Parlamentet og Rådet sammen med eventuelle forslag til ændring af denne afgørelse. Resultaterne fremsendes inden forelæggelsen af forslagene til Den Europæiske Unions almindelige budget for henholdsvis 2007 og 2009.

Artikel 6

Finansieringsramme

1.   Finansieringsrammen for gennemførelsen af Fællesskabets aktioner i medfør af denne afgørelse udgør for perioden fra den 1. januar 2005 til den 31. december 2008 135 mio. EUR, hvoraf 55,6 mio. EUR for perioden indtil den 31. december 2006.

2.   For perioden efter den 31. december 2006 anses beløbet for at være bekræftet, hvis det for denne fase er i overensstemmelse med de finansielle overslag, der gælder for den periode, der begynder i 2007.

3.   De årlige bevillinger for perioden fra 2005 til 2008 godkendes af budgetmyndigheden inden for rammerne af de finansielle overslag. En vejledende fordeling af udgifterne er anført i bilag III.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Europa-Parlamentets vegne

Formand

På Rådets vegne

Formand

----

(1)EUT C 117 af 30.4.2004, s. 49.

(2)  Europa-Parlamentets udtalelse af 22.4.2004 (EUT C 104 E af 30.4.2004), Rådets fælles holdning af 24.9.2004 og Europa-Parlamentets holdning af ..... (endnu ikke offentliggjort i EUT).

(3)EFT L 14 af 18.1.2001, s. 32.

(4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/98/EF af 17.11.2003 om videreanvendelse af den offentlige sektors informationer (EUT L 345 af 31.12.2003, s. 90).

(5)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22.5.2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (EFT L 167 af 22.6.2001, s. 10).

(6)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/9/EF af 11.3.1996 om retlig beskyttelse af databaser (EFT L 77 af 27.3.1996, s. 20).

(7)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24.10.1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 281 af 23.11.1995, s. 31). Ændret ved forordning (EF) nr. 1882/2003 (EUT L 284 af 31.10.2003, s. 1).

(8)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12.7.2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor (direktiv om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation)(EFT L 201 af 31.7.2002, s. 37).

(9)EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

(10)EFT C 172 af 18.6.1999, s. 1. Ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse 2003/429/EF (EUT L 147 af 14.6.2003, s. 25).

----

BILAG I

AKTIONER

I.   INDLEDNING

Det overordnede formål med eContentplus er at gøre digitalt indhold i Europa mere tilgængeligt, mere anvendeligt og nemmere at udnytte for at lette fremstillingen og udbredelsen af informationer — på områder af offentlig interesse — på fællesskabsplan.

Programmet vil skabe bedre vilkår for adgangen til og forvaltningen af digitalt indhold og digitale tjenester i flersproglige og multikulturelle miljøer. Det vil øge brugernes valg og understøtte nye måder at interagere med videnberiget digitalt indhold, som er en facilitet der bliver stadig vigtigere for at gøre indhold mere dynamisk og tilpasset særlige kontekster (undervisning, kultur, personer med særlige behov osv.).

Programmet skal bane vejen for strukturerede rammer for digitalt kvalitetsindhold i Europa — The European Digital Content Area — ved at lette overførsel af erfaringer og god praksis og samspil mellem indholdssektorer, indholdsudbydere og -brugere.

Programmet omfatter tre aktionslinjer:

II.   AKTIONSLINJER

A.   Fremme på fællesskabsplan af adgangen til digitalt indhold, dets anvendelse og udnyttelse

Aktiviteterne under denne aktionslinje omfatter etablering af netværk og alliancer mellem interessenter, hvilket ansporer til etablering af nye tjenester.

Målområder bliver den offentlige sektors informationer, rumlige data samt undervisnings- og kulturindhold.

Der fokuseres på:

B.   Fremme af forbedringen af kvaliteten og fremme af god praksis i forbindelse med digitalt indhold mellem indholdsudbydere og -brugere, på tværs af sektorerne

De aktiviteter, der skal udføres under denne aktionslinje, skal lette kortlægningen og en vid udbredelse af god praksis inden for metoder, processer og operationer med henblik på at frembringe højere kvalitet og større effektivitet i forbindelse med fremstilling, anvendelse og distribution af digitalt indhold.

Aktiviteterne omfatter forsøg, som skal demonstrere forskellige aspekter af digitalt indhold inden for de eksisterende lovrammer, nemlig søgbarhed, anvendelighed, videreanvendelighed, sammenstillingsmuligheder og interoperabilitet, samtidig med at man allerede på et tidligt stadium i processen tilgodeser krav fra forskellige målgrupper og -markeder i et miljø med stadig flere sprog og kulturer og således omfatter mere end blot lokaliseringsteknologier.

Aktiviteterne skal udnytte fordelene ved at berige digitalt indhold med maskinlæsbare data (semantisk veldefinerede metadata baseret på relevant deskriptiv terminologi, ordlister og ontologier).

Forsøgene gennemføres i tematiske klynger. Indsamling, formidling og sektoroverskridende samspil af indvundne erfaringer udgør en integreret del af forsøgene.

Målområdet for anvendelse er den offentlige sektors informationer, rumlige data, digitalt undervisnings- og kulturindhold samt videnskabeligt digitalt indhold.

C.   Styrkelse af samarbejdet mellem interessenter inden for digitalt indhold og af bevidstgørelsen

De aktiviteter, der skal udføres under denne aktionslinje, omfatter ledsageforanstaltninger til relevant lovgivning vedrørende digitalt indhold og fremme af øget samarbejde mellem interessenter inden for digitalt indhold samt oplysningskampagner. Aktiviteterne skal understøtte udviklingen af værktøjer til benchmarking, overvågning og analyse, konsekvensvurderingen af programmet samt formidlingen af resultaterne. De skal kortlægge og analysere eventuelle muligheder og problemer (f.eks. tillid, kvalitetsmærkning, intellektuelle ejendomsrettigheder på undervisningsområdet) og i givet fald komme med løsningsforslag.

----

BILAG II

MIDLERNE TIL PROGRAMMETS GENNEMFØRELSE

----

BILAG III

VEJLEDENDE FORDELING AF BEVILLINGER

----

RÅDETS BEGRUNDELSE

I.   INDLEDNING

II.   MÅL

Formålet med forslaget er at skabe de rette betingelser for bredere adgang til og bedre anvendelse af digitalt indhold og om nødvendigt for et bedre økonomisk afkast fra tjenester, der bygger på adgang til og (videre)anvendelse af digitalt indhold, ved at levere et betydeligt bidrag til eEurope-strategien i sektorer som elæring, eforvaltning osv. (en efterfølger for eContent-programmet, som udløber ved udgangen af 2004).

III.   ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

Den fælles holdning har samme overordnede mål som Kommissionens forslag og foreslår også generelt de samme midler til at nå dette mål. Forslaget er dog blevet delvis omformuleret under drøftelserne i Rådet. Den fælles holdning adskiller sig fra Kommissionens forslag og Europa-Parlamentets ændringer (jf. punkt IV nedenfor) på følgende hovedpunkter:

IV.   EUROPA-PARLAMENTETS ÆNDRINGER

1.   Ændringer fra Europa-Parlamentet, som Kommissionen har accepteret og Rådet har godkendt

2.   Ændringer fra Europa-Parlamentet, som Kommissionen har accepteret, men som Rådet ikke har godkendt

----

(1)EUT C 98 af 23.4.2004, s. 39.

----

----

FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 3/2005

vedtaget af Rådet den 7. oktober 2004

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/.../EF om forurening fra skibe og om indførelse af sanktioner for overtrædelser

(EØS-relevant tekst)

(2005/C 25E/03)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 80, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget,

efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og

ud fra følgende betragtninger:

UDSTEDT FØLGENDE DIREKTIV:

Artikel 1

Formål

1.   Formålet med dette direktiv er at sikre, at der kan benyttes passende sanktioner mod personer, der gør sig skyldige i forurening fra skibe, for at forbedre sikkerheden til søs og øge beskyttelsen af havmiljøet mod forurening fra skibe.

2.   Dette direktiv er ikke til hinder for, at medlemsstaterne anvender strengere bestemmelser til bekæmpelse af forurening fra skibe i overensstemmelse med folkeretten.

Artikel 2

Definitioner

I dette direktiv forstås ved:

Artikel 3

Anvendelsesområde

1.   Direktivet anvendes i overensstemmelse med folkeretten på udtømning af forurenende stoffer i:

2.   Direktivet anvendes på udtømning af forurenende stoffer fra alle skibe, uanset flag, dog ikke krigsskibe, marinehjælpeskibe og andre skibe, som ejes eller drives af en stat, og som på det pågældende tidspunkt udelukkende benyttes i ikke-kommerciel statstjeneste.

Artikel 4

Overtrædelser

Medlemsstaterne sikrer, at udtømning af forurenende stoffer i alle de områder, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, betragtes som overtrædelser, hvis de begås forsætligt, hensynsløst eller groft uagtsomt.

Artikel 5

Undtagelser

1.   En udtømning af forurenende stoffer i de områder, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, betragtes ikke som en overtrædelse, hvis den opfylder betingelserne i bilag I, regel 11, litra a) eller c), eller i bilag II, regel 6, litra a) eller c), i Marpol 73/78.

2.   En udtømning af forurenende stoffer i de områder, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra c), d) og e), betragtes ikke som en overskridelse fra ejerens, førerens eller besætningens side, når de handler på skibsførerens ansvar, hvis den opfylder betingelserne i bilag I, regel 11, litra b), eller i bilag II, regel 6, litra b), i Marpol 73/78.

3.   En udtømning af forurenende stoffer i de områder, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, betragtes ikke som en overtrædelse, hvis den opfylder betingelserne i bilag I, regel 9 eller 10, eller i bilag II, regel 5, i Marpol 73/78.

Artikel 6

Håndhævelse over for skibe i en medlemsstats havn

1.   Hvis der som følge af uregelmæssigheder eller oplysninger opstår mistanke om, at et skib, der frivilligt befinder sig i en havn eller ved en offshore-terminal i en medlemsstat, har foretaget eller foretager udtømning af forurenende stoffer i et af de områder, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, sikrer medlemsstaten, at der i overensstemmelse med den nationale lovgivning iværksættes en behørig kontrol under iagttagelse af de relevante retningslinjer fra Den Internationale Søfartsorganisation (IMO).

2.   Hvis kontrollen i stk. 1 afdækker kendsgerninger, som kunne tyde på en overtrædelse som omhandlet i artikel 4, underrettes de kompetente myndigheder i den pågældende medlemsstat og i flagstaten.

Artikel 7

Kyststaters håndhævelse over for skibe i transit

1.   Hvis den formodede udtømning af forurenende stoffer er foregået i de områder, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra b), c), d) eller e), og hvis det mistænkte skib ikke anløber en havn i den medlemsstat, der er i besiddelse af oplysningerne om den formodede udtømning, finder følgende bestemmelser anvendelse:

2.   I tilfælde, hvor der foreligger klart objektivt bevis for, at et skib, der befinder sig i et af de områder, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra b) eller d), har begået en overtrædelse i det område, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra d), hvorved der er sket en udtømning, som har medført betydelig skade eller trussel om betydelig skade på den pågældende medlemsstats kystlinje eller beslægtede interesser eller på nogen ressourcer i de i artikel 3, stk. 1, litra b) eller d), omhandlede områder, skal denne stat — med forbehold af kapitel XII, afsnit 7, i De Forenede Nationers havretskonvention af 1982 — såfremt beviserne berettiger dertil, forelægge sagen for sine kompetente myndigheder med henblik på at indlede retsforfølgning, herunder tilbageholdelse af skibet, i overensstemmelse med sin nationale lovgivning.

3.   Flagstatens myndigheder underrettes under alle omstændigheder.

Artikel 8

Sanktioner

1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de overtrædelser, der er omhandlet i artikel 4, fører til sanktioner, der er effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning, og som kan omfatte strafferetlige eller administrative sanktioner.

2.   Hver medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de i stk. 1 omhandlede sanktioner finder anvendelse over for enhver, der er ansvarlig for én af de lovovertrædelser, der er omhandlet i artikel 4.

Artikel 9

Overensstemmelse med folkeretten

Medlemsstaterne anvender bestemmelserne i dette direktiv uden formel eller reel forskelsbehandling af fremmede skibe og i overensstemmelse med folkeretten, herunder afsnit 7 i kapitel XII i De Forenede Nationers havretskonvention af 1982, og de underretter straks skibets flagstat og alle andre berørte stater om foranstaltninger, der træffes i henhold til dette direktiv.

Artikel 10

Ledsageforanstaltninger

I forbindelse med dette direktiv arbejder medlemsstaterne og Kommissionen alt efter behov tæt sammen med Det Europæiske Søfartssikkerhedsagentur og i relevante tilfælde inden for rammerne af handlingsprogrammet for indsats i tilfælde af utilsigtet eller forsætlig havforurening som fastsat i beslutning nr. 2850/2000/EF (3) med henblik på at:

Artikel 11

Rapportering

Hvert tredje år sender medlemsstaterne Kommissionen en rapport om de kompetente myndigheders anvendelse af dette direktiv. På baggrund af disse rapporter forelægger Kommissionen en fællesskabsrapport for Europa-Parlamentet og Rådet.

Artikel 12

Udvalg

1.   Kommissionen bistås af det udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening fra skibe (USS), der er nedsat ved artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2099/2002 af 5. november 2002 om oprettelse af et udvalg for sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening fra skibe (USS) (4).

2.   Kommissionen underretter regelmæssigt det udvalg, der er nedsat ved beslutning nr. 2850/2000/EF, om alle forslag til foranstaltninger og andre relevante tiltag mod havforurening.

Artikel 13

Ændringsprocedure

Ændringer til Marpol 73/78 som omhandlet i artikel 2, punkt 1, kan undtages fra direktivets anvendelsesområde i henhold til artikel 5 i forordning (EF) nr. 2099/2002.

Artikel 14

Gennemførelse

Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den (5). De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

Artikel 15

Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 16

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Europa-Parlamentets vegne

Formand

På Rådets vegne

Formand

----

(1)EUT C 220 af 16.9.2003, s. 72.

(2)  Europa-Parlamentets udtalelse af 13.1.2004(EUT C 92 E af 21.4.2004, s. 77).

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2850/2000/EF af 20.12.2000 om fastsættelse af EF-rammebestemmelser for samarbejde i tilfælde af utilsigtet eller forsætlig havforurening, (EFT L 332 af 28.12.2000, s. 1). Ændret ved beslutning nr. 787/2004/EF (EUT L 138 af 30.4.2004, s. 12).

(4)EFT L 324 af 29.11.2002, s. 1. Ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 415/2004 (EUT L 68 af 6.3.2004, s. 10).

(5)  18 måneder efter datoen for dette direktivs ikrafttræden.

----

BILAG

Sammendrag af reglerne i Marpol 73/78 for udtømning af olie og skadelige flydende stoffer, jf. artikel 2, nr. 2

DEL I:   OLIE (MARPOL 73/78, BILAG I)

I Marpol 73/78, bilag I, forstås ved »olie« enhver form for mineralolie, herunder råolie, brændselsolie, olieslam, olieaffald og raffinerede produkter (undtagen petrokemikalier, som er omfattet af bestemmelserne i Marpol 73/78, bilag II) og ved »olieholdig blanding« en blanding, som indeholder olie.

Uddrag af de relevante forskrifter i Marpol 73/78, bilag I:

Regel 9 —   Kontrol med udtømning af olie

Regel 10 —   Metoder til forebyggelse af olieforurening fra skibe, som befinder sig i særlige havområder

Regel 11 —   Undtagelsesbestemmelser

Reglerne 9 og 10 finder ikke anvendelse på:

DEL II:   SKADELIGE FLYDENDE STOFFER (MARPOL 73/78, BILAG II)

Uddrag af de relevante forskrifter i Marpol 73/78, bilag II:

Regel 3 —   Kategorisering af skadelige, flydende stoffer

Regel 5 —   Udtømning af skadelige flydende stoffer

Stoffer under kategorierne A, B, og C uden for særlige områder og stoffer under kategori D i alle områder

Med forbehold af bestemmelserne i [...] regel 6 i dette bilag:

Stoffer under kategori A, B og C inden for særlige områder (som defineret i Marpol 73/78, bilag II, regel 1, inkl. Østersøen)

Under forbehold af bestemmelserne i stk. 14 samt i regel 6 i nærværende bilag:

Regel 6 —   Undtagelser

Regel 5 finder ikke anvendelse på:

----

RÅDETS BEGRUNDELSE

I.   INDLEDNING

Som led i den fælles beslutningsprocedure (artikel 251 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab) nåede Rådet den 11. juni 2004 til politisk enighed om udkastet til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om forurening fra skibe og om indførelse af sanktioner for overtrædelser (1). Efter den juridiske og sproglige udformning vedtog Rådet sin fælles holdning den 7. oktober 2004.

I sin holdning tog Rådet hensyn til Europa-Parlamentets førstebehandlingsudtalelse den 13. januar 2004 (2) og Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse (3) (4).

Formålet med direktivet er at omsætte Marpol-konventionens internationale regler for forurening fra skibe til fællesskabsret ved at fastsætte, at krænkelser af udtømningsreglerne betragtes som overtrædelser, samt at fastlægge harmoniserede regler for deres håndhævelse. Det har også til formål at udvide reglerne til dels at omfatte olieudtømning på grund af skader, der foretages forsætligt, hensynsløst eller ved grov uagtsomhed, dels at sikre den mest vidtgående håndhævelse i henhold til De Forenede Nationers havretskonvention.

II.   ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

Efter olietankeren Prestiges forlis understregede Rådet, at der ikke blot er behov for en politik for sikkerhed til søs, men også for, at enhver, der forårsager eller medvirker til en forureningsulykke ved udvisning af grov uagtsomhed, idømmes passende sanktioner. Rådets indstilling vedrørende dette kommissionsforslag, der blev forelagt i marts 2003 og støttet af Det Europæiske Råds konklusioner fra samme måned om valget af et passende retsgrundlag er baseret på princippet om, at Fællesskabets rettigheder i henhold til De Forenede Nationers havretskonvention skal udnyttes fuldt ud, samtidig med at medlemsstaterne opfylder deres forpligtelser i henhold til den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe (Marpol).

Rådet mener, at man ved at omsætte Marpol-ordningen for forurening fra skibe til fællesskabsret vil sikre en strengere og mere harmoniseret anvendelse og håndhævelse i medlemsstaterne. Det er enigt i, at det skal fastsættes, at alle udtømninger af forurenende stoffer skal betragtes som overtrædelser, hvis de begås forsætligt, hensynsløst eller ved grov uagtsomhed.

Efter princippet om overholdelse af Marpol-bestemmelserne er der fastsat undtagelser for det tilfælde, hvor en udtømning sker for at redde liv eller selve skibet. Undtagelsen i henhold til Marpol-konventionen for så vidt angår rederen og skibsføreren i tilfælde af udtømninger som følge af forlis gælder i internationale farvande og medlemsstaternes eksklusive økonomiske zone eller tilsvarende zone. I disse tilfælde er besætningen som en logisk følge af Marpol-bestemmelserne beskyttet, når de handler under skibsførerens ansvar. I medlemsstaternes indre farvande og territorialfarvande mener Rådet derimod, at det er hensigtsmæssigt at udøve Fællesskabets rettigheder i henhold til havretskonventionens artikel 211, stk. 4, for at øge beskyttelsen af kystlinjen og ikke have nogen undtagelse vedrørende udtømninger som følge af forlis.

Rådet mener, at sanktioner for overtrædelser i form af forurening fra skibe skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning, og at de kan omfatte strafferetlige eller administrative sanktioner. Det er også enigt om, at disse sanktioner skal gælde for alle, som kendes ansvarlige for havforurening, dvs. at de skal omfatte hele ansvarskæden. Overtrædelserne er defineret i direktivet, men Rådet mener, at de bindende minimumsregler for straf, ansvar og jurisdiktion bør fastsættes i den parallelle rammeafgørelse, som Kommissionen har foreslået, og som RIA-Rådet behandler.

Rådet udtrykker tilfredshed med strømliningen af strenge håndhævelsesforanstaltninger over for skibe, der anløber en havn i en medlemsstat i overensstemmelse med de relevante internationale retningslinjer. Det tilslutter sig øget informationsudveksling om mistanke om udtømninger mellem medlemsstaterne og tredjelande, enten som havne- eller flagstater, for at lette håndhævelsen af de relevante foranstaltninger.

Endelig mener Rådet, at alle muligheder for at beskytte kystlinjen og ressourcerne i dette område i henhold til havretskonventionen skal udnyttes, herunder kyststaternes håndhævelsesforanstaltninger over for skibe i transit gennem territorialfarvandet eller den eksklusive økonomiske zone eller tilsvarende zone i henhold til havretskonventionens artikel 220, stk. 6, når der foreligger klart objektivt bevis for, at der er sket en udtømning, som har medført betydelig skade eller trussel om betydelig skade på kystlinjen eller på nogen ressourcer i søterritoriet eller den eksklusive økonomiske zone eller tilsvarende zone. I dette tilfælde skal den berørte medlemsstat forelægge sagen for sine kompetente myndigheder med henblik på at indlede retsforfølgning, herunder tilbageholdelse af fartøjet, i overensstemmelse med dens lovgivning.

III.   ÆNDRINGER

Da Rådets tilgang til dette direktivudkast som nævnt er væsentligt forskellig fra det oprindelige forslag, har der i den fælles holdning ikke kunnet tages hensyn til mange af de ændringer, som Europa-Parlamentet foreslog under førstebehandlingen.

Den fælles holdning indeholder nogle andre mindre ændringer og præciseringer af Kommissionens forslag. På nogle få punkter er Europa-Parlamentets ændringsforslag helt eller delvis indarbejdet for at sikre en konsekvent retstekst.

----

(1)  Kommissionen forelagde sit forslag den 7. marts 2003 (EUT C 76 af 25.3.2004, s. 5) med titlen »Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om forurening fra skibe og om indførelse af sanktioner, herunder strafferetlige sanktioner, for ulovlig forurening«.

(2)  Dok. 5181/04 CODEC 24 MAR 2 ENV 8 DROIPEN 1 (endnu ikke offentliggjort i EUT).

(3)EUT C 220 af 16.9.2003, s. 72.

(4)  Regionsudvalget besluttede ikke at afgive udtalelse.

----

----

FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 4/2005

vedtaget af Rådet den 21. oktober 2004

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. .../2005/EF af ... om ændring af afgørelse nr. 1419/1999/EF om en fællesskabsaktion vedrørende »Den Europæiske Kulturhovedstad« 2005-2019

(2005/C 25E/04)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 151,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (1),

efter proceduren i traktatens artikel 251 (2), og

ud fra følgende betragtninger:

TRUFFET FØLGENDE AFGØRELSE:

Artikel 1

Afgørelse nr. 1419/1999/EF ændres således:

Artikel 2

Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes fra den 1. maj 2004.

Udfærdiget i Luxembourg, den

På Europa-Parlamentets vegne

Formand

På Rådets vegne

Formand

----

(1)EUT C 121 af 30.4.2004, s. 15.

(2)  Europa-Parlamentets udtalelse af 22.4.2004 (EUT C 104 E af 30.4.2004), Rådets fælles holdning af 21.10.2004 og Europa-Parlamentets holdning af .... (endnu ikke offentliggjort i EUT).

(3)EUT L 166 af 1.7.1999, s. 1.

----

BILAG

RÆKKEFØLGE FOR UDPEGELSE AF EUROPÆISKE KULTURHOVEDSTÆDER

----

(1)  Rådet (kultur/audiovisuelle spørgsmål) noterede sig på sit møde den 28. maj 1998, at Grækenland og Nederlandene har byttet plads, jf. artikel 2, stk. 1, i afgørelse 1419/1999/EF.

----

RÅDETS BEGRUNDELSE

I.   INDLEDNING

II.   FORSLAGETS FORMÅL

Formålet med forslaget er at give de nye medlemsstater mulighed for at deltage i arrangementet »Den Europæiske Kulturhovedstad«, inden den nuværende afgørelse udløber i 2019. Det ændrer ikke den eksisterende rækkefølge for udpegelse fra medlemsstaterne, men fastlægger et nyt system, hvorefter to medlemsstater kan ansøge om deltagelse hvert år fra 2009, således at to hovedstæder kan udpeges i medlemsstaterne.

III.   ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

1.   Generelle bemærkninger

Rådet har ikke fremsat nogen ændringer til Kommissionens forslag. Kommissionen har fuldt ud accepteret 1 af de 5 ændringer, Europa-Parlamentet har foreslået (ændring 1).

2.   Europa-Parlamentets ændringer

2.1.   Ændringer godkendt af Rådet

Rådet tilsluttede sig fuldt ud den ændring, Europa-Parlamentet har foreslået, og som Kommissionen har godkendt (ændring 1).

2.2.   Ændringer, som Rådet ikke har indarbejdet

Rådet fandt ligesom Kommissionen, at ændring 2, 3, 4 og 5 lå uden for forslagets anvendelsesområde, og anser det ikke for relevant at indarbejde dem.

III.   KONKLUSIONER

Rådet finder, at dets fælles holdning er afbalanceret og helt i overensstemmelse med hovedformålet med Kommissionens forslag, således at det bliver lettere for de nye medlemsstater at deltage i arrangementet vedrørende Den Europæiske Kulturhovedstad så hurtigt som muligt.

----

(1)EUT C 121 af 30.4.2004, s. 15.

----

----

FÆLLES HOLDNING (EF) Nr. 5/2005

vedtaget af Rådet den 12. november 2004

med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. ..../2005 af ... om betingelserne for adgang til naturgastransmissionsnet

(EØS-relevant tekst)

(2005/C 25E/05)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, særlig artikel 95,

under henvisning til forslag fra Kommissionen,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg,

efter høring af Regionsudvalget,

efter proceduren i traktatens artikel 251 (1), og

ud fra følgende betragtninger:

UDSTEDT FØLGENDE FORORDNING:

Artikel 1

Formål og anvendelsesområde

1.   Formålet med denne forordning er at fastlægge ikke-diskriminerende regler vedrørende betingelserne for adgang til naturgastransmissionsnet, idet der tages hensyn til de særlige forhold på de nationale og regionale markeder, med henblik på at sikre et velfungerende indre gasmarked.

Reglerne omfatter fastsættelse af harmoniserede principper for tariffer, eller de metoder, der ligger til grund for deres beregning, for netadgang, fastlæggelse af adgangstjenester for tredjepart og harmoniserede principper for kapacitetstildeling og håndtering af kapacitetsbegrænsninger, fastlæggelse af krav om gennemsigtighed, regler om balancering og gebyrer for ubalancer samt fremme af handelen med kapacitet.

2.   Medlemsstaterne kan oprette en enhed eller et organ i overensstemmelse med direktiv 2003/55/EF, der skal udføre en eller flere funktioner, der typisk tildeles transmissionssystemoperatøren, som skal være underlagt kravene i denne forordning.

Artikel 2

Definitioner

1.   I denne forordning forstås ved:

2.   Definitionerne i artikel 2 i direktiv 2003/55/EF, som er relevante for anvendelsen af denne forordning, finder ligeledes anvendelse, bortset fra definitionen af transmission i artikel 2, punkt 3, i direktiv 2003/55/EF.

Artikel 3

Tariffer for netadgang

1.   De tariffer, eller metoder til beregning af disse, som transmissionssystemoperatører anvender, og som er godkendt af de regulerende myndigheder i medfør af artikel 25, stk. 2, i direktiv 2003/55/EF, samt de tariffer, der er offentliggjort i medfør af artikel 18, stk. 1, i samme direktiv, skal være gennemsigtige, tilgodese behovet for systemintegritet og forbedring deraf og afspejle de faktiske omkostninger, samtidig med at de i passende omfang ansporer til effektivitet, inklusive et rimeligt investeringsafkast, og der skal, hvor det er rimeligt, tages hensyn til de regulerende myndigheders benchmarking af tariffer. Tarifferne, eller metoderne til beregning af disse, skal anvendes på en ikke-diskriminerende måde.

Medlemsstaterne kan beslutte, at tarifferne også kan fastsættes gennem markedsbaserede ordninger, såsom auktioner, forudsat at sådanne ordninger og indtægterne herfra er godkendt af den regulerende myndighed.

Tarifferne, eller metoderne til beregning af disse, skal bidrage til en effektiv handel med gas samt konkurrence på markedet, samtidig med at krydssubsidiering mellem netbrugerne undgås, og samtidig med at der anspores til investeringer og opretholdes eller skabes interoperabilitet for transmissionsnet.

2.   Tarifferne for netadgang må ikke begrænse markedets likviditet eller medføre skævheder i handelen på tværs af grænserne mellem forskellige transmissionssystemer. Hvor forskelle i tarifstrukturer eller balanceringsmekanismer hindrer handelen på tværs af transmissionssystemerne, skal transmissionssystemoperatøren uanset artikel 25, stk. 2, i direktiv 2003/55/EF, i tæt samarbejde med de relevante nationale myndigheder arbejde aktivt for konvergens mellem tarifstrukturerne og principperne for gebyropkrævning, herunder i forbindelse med balancering.

Artikel 4

Adgangstjenester for tredjepart

1.   Transmissionssystemoperatører skal:

2.   Transportaftaler, der indgås med usædvanlige startdatoer eller kortere løbetid end en standardtransportaftale på årsbasis, må ikke medføre vilkårligt højere eller lavere tariffer, der ikke afspejler tjenestens markedsværdi, i overensstemmelse med principperne i artikel 3, stk. 1.

3.   Om nødvendigt kan der tildeles adgangstjenester for tredjepart mod passende garantier fra brugere af nettet for så vidt angår disse brugeres kreditværdighed. Sådanne garantier må ikke udgøre unødvendige hindringer for markedsadgang og skal være ikke-diskriminerende, gennemsigtige og rimelige.

Artikel 5

Principper for kapacitetstildeling og procedurer for håndtering af kapacitetsbegrænsninger

1.   Den størst mulige kapacitet på alle relevante punkter nævnt i artikel 6, stk. 3, skal stilles til rådighed for markedsdeltagere under hensyntagen til systemintegritet og effektiv netdrift.

2.   Transmissionssystemoperatører skal indføre og offentliggøre ikke-diskriminerende og gennemsigtige mekanismer for kapacitetstildeling, der skal

3.   Når transmissionssystemoperatører indgår nye transportaftaler eller genforhandler eksisterende transportaftaler, skal disse aftaler tage hensyn til følgende principper:

4.   Når kapacitet, der er omfattet af eksisterende transportaftaler, forbliver uudnyttet, og der opstår aftalemæssige kapacitetsbegrænsninger, skal transmissionssystemoperatører anvende stk. 3, forudsat at det ikke strider mod kravene i de eksisterende transportaftaler. Hvis dette strider mod de eksisterende transportaftaler, skal transmissionssystemoperatørerne efter samråd med de kompetente myndigheder anmode brugeren af nettet om at måtte anvende uudnyttet kapacitet på det sekundære marked i overensstemmelse med stk. 3.

5.   Hvis der opstår fysiske kapacitetsbegrænsninger, skal transmissionssystemoperatøren eller eventuelt de regulerende myndigheder anvende ikke-diskriminerende, gennemsigtige principper for kapacitetstildeling.

Artikel 6

Krav om gennemsigtighed

1.   Transmissionssystemoperatører skal offentliggøre detaljerede oplysninger om de tjenester, de tilbyder, og de dertil knyttede betingelser tillige med de tekniske oplysninger, der er nødvendige, for at brugerne af nettet kan få effektiv netadgang.

2.   Transmissionssystemoperatører eller relevante nationale myndigheder skal med henblik på at sikre gennemsigtige, objektive og ikke-diskriminerende tariffer samt for at fremme gasnettets effektive anvendelse offentliggøre rimelige og tilstrækkeligt dokumenterede oplysninger om tariffernes beregning, metode og struktur.

3.   For de tjenester, der tilbydes, skal den enkelte transmissionssystemoperatør jævnligt offentliggøre absolutte tal vedrørende teknisk, aftalt og ledig kapacitet for alle relevante punkter, herunder indfødningspunkter og udtagningspunkter, på en brugervenlig, standardiseret måde.

4.   Hvilke punkter i et transmissionssystem der skal offentliggøres oplysninger om, skal godkendes af de kompetente myndigheder efter høring af brugerne af nettet.

5.   Hvis en transmissionssystemoperatør vurderer, at alle de påkrævede oplysninger af fortrolighedsårsager ikke kan offentliggøres, skal operatøren anmode de kompetente myndigheder om tilladelse til at begrænse offentliggørelsen for det eller de pågældende punkter.

De kompetente myndigheder godkender eller afviser anmodningen i hvert enkelt tilfælde, idet der navnlig tages hensyn til behovet for at respektere legitime kommercielle fortrolighedshensyn og målet om at skabe et konkurrencebaseret indre gasmarked. Hvis anmodningen godkendes, offentliggøres den disponible kapacitet uden angivelse af de absolutte tal, der ville stride mod fortroligheden.

Der kan ikke godkendes nogen anmodning som omhandlet i dette stykke, hvis tre eller flere netbrugere har indgået aftale om kapacitet ved samme punkt.

6.   Transmissionssystemoperatører skal altid forelægge de oplysninger, der kræves i henhold til denne forordning, på en meningsfyldt, kvantificerbart klar og let tilgængelig måde og på et ikke-diskriminerende grundlag.

Artikel 7

Regler for balancering og gebyrer for ubalancer

1.   Reglerne for balancering skal udformes på en retfærdig, ikke-diskriminerende og gennemsigtig måde og baseres på objektive kriterier. Balanceringsreglerne skal afspejle reelle systembehov, idet der tages hensyn til, hvilke ressourcer transmissionssystemoperatøren råder over.

2.   Hvor der anvendes ikke-markedsbaserede balanceringsordninger, skal tolerancetærsklerne fastsættes på en sådan måde, at de enten afspejler sæsonbetingede udsving eller fører til en tolerancetærskel, der er højere end den, der følger af sæsonbetingede udsving, og afspejler transmissionssystemets faktiske tekniske egenskaber. Tolerancetærsklerne skal afspejle reelle systembehov, idet der tages hensyn til, hvilke ressourcer transmissionssystemoperatøren råder over.

3.   Gebyrerne for ubalancer skal i det store hele være omkostningsbaserede, men skal samtidig på passende vis anspore brugerne af nettet til at skabe balance i deres tilførsel og udtræk af gas. Krydssubsidiering mellem brugere af nettet skal undgås, og gebyrerne må ikke hindre nye markedsdeltagere i at gå ind på markedet.

Metoden for beregning af balanceringsgebyrerne samt de endelige tariffer skal offentliggøres af de kompetente myndigheder eller transmissionssystemoperatøren.

4.   Transmissionssystemoperatører kan pålægge brugere af nettet et gebyr, hvis tilførsel til og udtræk fra transmissionssystemet ikke er i balance i henhold til de balanceringsregler, der er omhandlet i stk. 1.

5.   Et gebyr, der overstiger de faktiske omkostninger ved balanceringen, tages i betragtning ved beregningen af tariffer på en måde, der ikke mindsker interessen for balancering, og skal godkendes af de kompetente myndigheder.

6.   For at brugerne af nettet kan foretage korrigerende indgreb i tide, skal transmissionssystemoperatørerne fremlægge fyldestgørende, rettidige og pålidelige internetbaserede oplysninger om brugernes balanceringsstatus. Mængden af oplysninger, der stilles til rådighed, skal afspejle mængden af oplysninger, som transmissionssystemoperatøren råder over. Eventuelle gebyrer for tilrådighedsstillelse af disse oplysninger godkendes af de kompetente myndigheder og offentliggøres af transmissionssystemoperatøren.

7.   Medlemsstaterne sikrer, at transmissionssystemoperatørerne bestræber sig på at harmonisere balanceringsordninger og strømline strukturer og niveauer for balanceringstariffer for at fremme handelen med gas.

Artikel 8

Handel med kapacitetsrettigheder

Hver transmissionssystemoperatør skal tage passende skridt til at muliggøre og lette fri handel med kapacitetsrettigheder. Hver sådan operatør skal udforme harmoniserede transportaftaler og procedurer på det primære marked for at lette sekundær handel med kapacitet, og de skal anerkende overførsel af primære kapacitetsrettigheder, når en sådan anmeldes af netbrugere. De harmoniserede transportaftaler og procedurer skal anmeldes til de regulerende myndigheder.

Artikel 9

Retningslinjer

1.   Hvor det er relevant, skal retningslinjer med henblik på at opnå det minimum af harmonisering, som er nødvendigt for at nå denne forordnings mål, fastlægge:

2.   Retningslinjerne for de områder, der er anført i stk. 1, er fastlagt i bilaget. De kan ændres af Kommissionen; dette skal ske efter proceduren i artikel 14, stk. 2.

3.   Anvendelse og ændring af retningslinjer, der vedtages i medfør af denne forordning, skal afspejle forskelle mellem nationale gassystemer og må derfor ikke kræve ensartede detaljerede vilkår og betingelser for tredjeparts adgang på fællesskabsplan. Der kan dog fastsættes mindstekrav, som skal opfyldes for at opnå ikke-diskriminerende og gennemsigtige netadgangsbetingelser, der er nødvendige for et indre gasmarked, og som så kan anvendes på baggrund af forskelle mellem de nationale gassystemer.

Artikel 10

Regulerende myndigheder

Når de regulerende myndigheder i medlemsstaterne, der er oprettet i henhold til artikel 25 i direktiv 2003/55/EF, udfører deres opgaver i henhold til denne forordning, skal de sikre overensstemmelse med denne forordning og de retningslinjer, der vedtages i medfør af denne forordnings artikel 9.

Hvor det er relevant, skal de samarbejde med hinanden og med Kommissionen.

Artikel 11

Oplysninger

Medlemsstaterne og de regulerende myndigheder giver efter anmodning Kommissionen alle oplysninger, der kræves i medfør af artikel 9.

Kommissionen fastsætter en rimelig tidsfrist, inden for hvilken oplysningerne skal gives, under hensyn til, hvor komplekse de ønskede oplysninger er, og hvor hurtigt der er behov for dem.

Artikel 12

Medlemsstaternes ret til at træffe mere detaljerede foranstaltninger

Denne forordning må ikke gribe ind i medlemsstaternes ret til at opretholde eller indføre foranstaltninger, der indeholder mere detaljerede bestemmelser end forordningen og de retningslinjer, der vedtages på grundlag af dens artikel 9.

Artikel 13

Sanktioner

1.   Medlemsstaterne fastsætter de sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af denne forordning og træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de iværksættes. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om disse sanktioner senest den 1. juli 2006 og giver straks meddelelse om alle efterfølgende ændringer af dem.

2.   Sanktioner som omhandlet i stk. 1 betragtes ikke som henhørende under straffeloven.

Artikel 14

Udvalg

1.   Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 30 i direktiv 2003/55/EF.

2.   Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 og 7 i afgørelse 1999/468/EF, jf. dennes artikel 8.

Perioden i artikel 5, stk. 6, i afgørelse 1999/468/EF, fastsættes til tre måneder.

3.   Udvalget vedtager selv sin forretningsorden.

Artikel 15

Kommissionens rapport

Kommissionen overvåger forordningens gennemførelse. I den rapport, der er omhandlet i artikel 31, stk. 3, i direktiv 2003/55/EF, redegør Kommissionen også for de erfaringer, der er indhøstet med gennemførelsen af denne forordning. Rapporten skal navnlig gøre rede for, i hvor høj grad det er lykkedes at sikre adgang til gastransmissionsnet på ikke-diskriminerende og omkostningsbaserede vilkår med det formål at give forbrugerne flere valgmuligheder på et velfungerende indre marked og skabe forsyningssikkerhed på lang sigt. Om nødvendigt ledsages rapporten af passende forslag og/eller henstillinger.

Artikel 16

Fravigelser og undtagelser

Denne forordning finder ikke anvendelse på:

Artikel 17

Ikrafttræden

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes fra den 1. juli 2006 med undtagelse af artikel 9, stk. 2, andet punktum, der anvendes fra den 1. januar 2007.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den

På Europa-Parlamentets vegne

Formand

På Rådets vegne

Formand

----

(1)  Europa-Parlamentets udtalelse af 20.4.2004 (EUT C 104 E af 30.4.2004) og Rådets afgørelse af ...

(2)EUT L 176 af 15.7.2003, s. 57.

(3)EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23.

----

BILAG

RETNINGSLINJER FOR

1.   ADGANGSTJENESTER FOR TREDJEPART

2.   PRINCIPPER FOR KAPACITETSTILDELING, PROCEDURER FOR HÅNDTERING AF KAPACITETSBEGRÆNSNINGER OG DERES ANVENDELSE I TILFÆLDE AF AFTALEMÆSSIGE KAPACITETSBEGRÆNSNINGER

2.1.   Principper for kapacitetstildeling og procedurer for håndtering af kapacitetsbegrænsninger

2.2.   Procedurer for håndtering af kapacitetsbegrænsninger i tilfælde af aftalemæssige kapacitetsbegrænsninger

3.   FASTLÆGGELSE AF, HVILKE TEKNISKE OPLYSNINGER DER ER NØDVENDIGE, FOR AT BRUGERE AF NETTET KAN FÅ EFFEKTIV ADGANG TIL SYSTEMET; FASTLÆGGELSE AF, HVILKE PUNKTER KRAVENE OM GENNEMSIGTIGHED SKAL GÆLDE FOR, OG HVILKE OPLYSNINGER DER SKAL OFFENTLIGGØRES VED ALLE RELEVANTE PUNKTER SAMT EN TIDSPLAN FOR OFFENTLIGGØRELSEN

3.1.   Fastlæggelse af, hvilke tekniske oplysninger der er nødvendige for at brugerne af nettet kan få effektiv adgang til systemet

Transmissionssystemoperatører skal som minimum offentliggøre følgende oplysninger om deres systemer og tjenester:

3.2.   Fastlæggelse af, hvilke punkter kravene om gennemsigtighed skal gælde for

Relevante punkter omfatter som minimum:

3.3.   Oplysninger der skal offentliggøres ved alle relevante punkter samt en tidsplan for offentliggørelsen

----

RÅDETS BEGRUNDELSE

I.   INDLEDNING

II.   FORMÅLET MED FORSLAGET

Forslaget har til formål at supplere direktivet om det indre gasmarked (2003/55/EF), der blev vedtaget sidste år, ved at fastsætte rimelige og detaljerede regler for tredjeparts adgang til medlemsstaternes gastransmissionsnet, idet der tages hensyn til de særlige forhold på de nationale og regionale markeder. Det kan betragtes som en parallel til forordning (EF) nr. 1228/2003 om betingelserne for netadgang i forbindelse med grænseoverskridende elektricitetsudveksling, der blev vedtaget som led i pakken vedrørende det indre marked. Forslaget bygger på et sæt retningslinjer, som Det Europæiske Gasreguleringsforum (Madrid-Forummet) har aftalt på et frivilligt grundlag, og som vil få bindende karakter med vedtagelsen af den foreslåede forordning.

III.   ANALYSE AF DEN FÆLLES HOLDNING

1.   GENERELLE BEMÆRKNINGER

Alle de ændringer, som Rådet har foretaget i Kommissionens forslag, er blevet accepteret af Kommissionen.

2.   SPECIFIKKE BEMÆRKNINGER

IV.   KONKLUSIONER

Rådet mener, at den fælles holdning i vidt omfang tager hensyn til substansen i de fleste af Europa-Parlamentets ønsker, og at den vil bidrage til at tilvejebringe et velfungerende indre gasmarked.

----