# Jurnalul Oficial L 275/2019

| | ISSN 1977-0782 |
| --- | --- |
| Jurnalul Oficial
  al Uniunii Europene | L 275 |
| | |
| Ediţia în limba română | Legislaţie | Anul 6228 octombrie 2019 |

ISSN 1977-0782

Jurnalul Oficial

al Uniunii Europene

L 275

Ediţia în limba română

Legislaţie

Anul 6228 octombrie 2019

---

| Cuprins | | II   Acte fără caracter legislativ | Pagina |
| --- | --- | --- | --- |
| | | RECOMANDĂRI |
| | * | Recomandarea (UE) 2019/1658 a Comisiei din 25 septembrie 2019 referitoare la transpunerea obligațiilor privind economiile de energie în temeiul Directivei privind eficiența energetică | 1 |
| | * | Recomandarea (UE) 2019/1659 a Comisiei din 25 septembrie 2019 privind conținutul evaluării cuprinzătoare a potențialului de încălzire și răcire eficientă în conformitate cu articolul 14 din Directiva 2012/27/UE | 94 |
| | * | Recomandarea (UE) 2019/1660 a Comisiei din 25 septembrie 2019 privind punerea în aplicare a noilor dispoziții referitoare la contorizare și facturare din Directiva 2012/27/UE privind eficiența energetică | 121 |

Cuprins

II   Acte fără caracter legislativ

Pagina

RECOMANDĂRI

*

Recomandarea (UE) 2019/1658 a Comisiei din 25 septembrie 2019 referitoare la transpunerea obligațiilor privind economiile de energie în temeiul Directivei privind eficiența energetică

1

*

Recomandarea (UE) 2019/1659 a Comisiei din 25 septembrie 2019 privind conținutul evaluării cuprinzătoare a potențialului de încălzire și răcire eficientă în conformitate cu articolul 14 din Directiva 2012/27/UE

94

*

Recomandarea (UE) 2019/1660 a Comisiei din 25 septembrie 2019 privind punerea în aplicare a noilor dispoziții referitoare la contorizare și facturare din Directiva 2012/27/UE privind eficiența energetică

121

| RO | Actele ale căror titluri sunt tipărite cu caractere drepte sunt acte de gestionare curentă adoptate în cadrul politicii agricole şi care au, în general, o perioadă de valabilitate limitată.
  Titlurile celorlalte acte sunt tipărite cu caractere aldine şi sunt precedate de un asterisc. |
| --- | --- |

RO

Actele ale căror titluri sunt tipărite cu caractere drepte sunt acte de gestionare curentă adoptate în cadrul politicii agricole şi care au, în general, o perioadă de valabilitate limitată.

Titlurile celorlalte acte sunt tipărite cu caractere aldine şi sunt precedate de un asterisc.

---

II Acte fără caracter legislativ

RECOMANDĂRI

| 28.10.2019 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | L 275/1 |
| --- | --- | --- | --- |

28.10.2019

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

L 275/1

---

RECOMANDAREA (UE) 2019/1658 A COMISIEI

din 25 septembrie 2019

referitoare la transpunerea obligațiilor privind economiile de energie în temeiul Directivei privind eficiența energetică

COMISIA EUROPEANĂ,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,

întrucât:

| (1) | Uniunea și-a asumat angajamentul de a dezvolta un sistem energetic durabil, competitiv, sigur și decarbonizat. Strategia privind uniunea energetică a stabilit obiective ambițioase ale Uniunii. Aceasta urmărește, în special, reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră cu cel puțin încă 40 % până în 2030 față de 1990, creșterea proporției consumului de energie din surse regenerabile la cel puțin 32 % și realizarea unor economii de energie ambițioase, îmbunătățind securitatea, competitivitatea și durabilitatea energetică. Directiva 2012/27/UE a Parlamentului European și a Consiliului (1) („Directiva privind eficiența energetică” – DEE), astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2018/2002 (2), stabilește un obiectiv principal privind economiile de energie de cel puțin 32,5 % la nivelul UE până în 2030. |
| --- | --- |

(1)

Uniunea și-a asumat angajamentul de a dezvolta un sistem energetic durabil, competitiv, sigur și decarbonizat. Strategia privind uniunea energetică a stabilit obiective ambițioase ale Uniunii. Aceasta urmărește, în special, reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră cu cel puțin încă 40 % până în 2030 față de 1990, creșterea proporției consumului de energie din surse regenerabile la cel puțin 32 % și realizarea unor economii de energie ambițioase, îmbunătățind securitatea, competitivitatea și durabilitatea energetică. Directiva 2012/27/UE a Parlamentului European și a Consiliului (1) („Directiva privind eficiența energetică” – DEE), astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2018/2002 (2), stabilește un obiectiv principal privind economiile de energie de cel puțin 32,5 % la nivelul UE până în 2030.

| (2) | Moderarea cererii de energie reprezintă una dintre cele cinci dimensiuni ale Strategiei privind uniunea energetică, astfel cum a fost stabilită prin Comunicarea Comisiei din 25 februarie 2015 intitulată „O strategie-cadru pentru o uniune energetică rezilientă cu o politică prospectivă în domeniul schimbărilor climatice”. Atingerea obiectivelor UE în domeniul energiei și al climei depinde de acordarea de prioritate eficienței energetice, de aplicarea principiului „eficiența energetică pe primul loc”, precum și de luarea în considerare a introducerii surselor regenerabile de energie. |
| --- | --- |

(2)

Moderarea cererii de energie reprezintă una dintre cele cinci dimensiuni ale Strategiei privind uniunea energetică, astfel cum a fost stabilită prin Comunicarea Comisiei din 25 februarie 2015 intitulată „O strategie-cadru pentru o uniune energetică rezilientă cu o politică prospectivă în domeniul schimbărilor climatice”. Atingerea obiectivelor UE în domeniul energiei și al climei depinde de acordarea de prioritate eficienței energetice, de aplicarea principiului „eficiența energetică pe primul loc”, precum și de luarea în considerare a introducerii surselor regenerabile de energie.

| (3) | Comunicarea referitoare la o viziune europeană strategică pe termen lung pentru o economie prosperă, modernă, competitivă și neutră din punctul de vedere al impactului asupra climei (3) subliniază faptul că măsurile de eficiență energetică ar trebui să joace un rol central în ceea ce privește asigurarea unei economii neutre din punctul de vedere al impactului asupra climei până în 2050. Regulamentul (UE) 2018/1999 al Parlamentului European și al Consiliului (4) (denumit în continuare „Regulamentul privind guvernanța”) impune statelor membre să respecte principiul „eficiența energetică pe primul loc”. |
| --- | --- |

(3)

Comunicarea referitoare la o viziune europeană strategică pe termen lung pentru o economie prosperă, modernă, competitivă și neutră din punctul de vedere al impactului asupra climei (3) subliniază faptul că măsurile de eficiență energetică ar trebui să joace un rol central în ceea ce privește asigurarea unei economii neutre din punctul de vedere al impactului asupra climei până în 2050. Regulamentul (UE) 2018/1999 al Parlamentului European și al Consiliului (4) (denumit în continuare „Regulamentul privind guvernanța”) impune statelor membre să respecte principiul „eficiența energetică pe primul loc”.

| (4) | În evaluarea impactului pentru DEE modificată (5), Comisia a estimat că punerea în aplicare a articolului 7 din DEE ar asigura mai mult de jumătate din economiile de energie pe care statele membre ar trebui să le realizeze în temeiul DEE. |
| --- | --- |

(4)

În evaluarea impactului pentru DEE modificată (5), Comisia a estimat că punerea în aplicare a articolului 7 din DEE ar asigura mai mult de jumătate din economiile de energie pe care statele membre ar trebui să le realizeze în temeiul DEE.

| (5) | DEE, astfel cum a fost modificată, influențează atât perioada de obligații actuală (2014-2020), cât și (în principal) perioadele de obligații viitoare (2021-2030 și ulterior). Statele membre ar trebui sprijinite să pună în aplicare noile cerințe (relevant pentru ambele perioade de obligații), să pună în aplicare în mod diferit cerințele existente (relevant pentru ambele perioade de obligații) și să identifice cerințele care au fost clarificate, dar nu au fost modificate. |
| --- | --- |

(5)

DEE, astfel cum a fost modificată, influențează atât perioada de obligații actuală (2014-2020), cât și (în principal) perioadele de obligații viitoare (2021-2030 și ulterior). Statele membre ar trebui sprijinite să pună în aplicare noile cerințe (relevant pentru ambele perioade de obligații), să pună în aplicare în mod diferit cerințele existente (relevant pentru ambele perioade de obligații) și să identifice cerințele care au fost clarificate, dar nu au fost modificate.

| (6) | DEE, astfel cum a fost modificată, extinde obligația privind economiile de energie la perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2021 și 31 decembrie 2030 și ulterior (sub rezerva evaluării de către Comisie). În fiecare an al perioadei de obligații 2021-2030 și ulterior, statele membre trebuie să realizeze economii cumulate de energie la nivelul utilizării finale care să fie echivalente cu economii noi de 0,8 % din consumul de energie finală în perioada în cauză și ulterior. Cu titlu excepțional, Ciprului și Maltei le revine numai obligația de a realiza economii de energie cumulate la nivelul utilizării finale care să fie echivalente cu economii noi de 0,24 % din consumul de energie finală în perioada în cauză și ulterior. |
| --- | --- |

(6)

DEE, astfel cum a fost modificată, extinde obligația privind economiile de energie la perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2021 și 31 decembrie 2030 și ulterior (sub rezerva evaluării de către Comisie). În fiecare an al perioadei de obligații 2021-2030 și ulterior, statele membre trebuie să realizeze economii cumulate de energie la nivelul utilizării finale care să fie echivalente cu economii noi de 0,8 % din consumul de energie finală în perioada în cauză și ulterior. Cu titlu excepțional, Ciprului și Maltei le revine numai obligația de a realiza economii de energie cumulate la nivelul utilizării finale care să fie echivalente cu economii noi de 0,24 % din consumul de energie finală în perioada în cauză și ulterior.

| (7) | DEE, astfel cum a fost modificată, oferă de asemenea clarificări privind calculul cantității economiilor de energie. Modificările clarifică faptul că schemele de obligații în materie de eficiență energetică și măsurile de politică alternative sunt la egalitate și că pot fi combinate. Statele membre dispun de o marjă de apreciere în ceea ce privește desemnarea părților obligate și stabilirea cantităților de economii de energie care trebuie realizate de fiecare parte. DEE, astfel cum a fost modificată, oferă statelor membre flexibilitate în ceea ce privește alegerea, dintre diverse tipuri de scheme, a celui mai adecvat sistem pentru situația și circumstanțele lor particulare. |
| --- | --- |

(7)

DEE, astfel cum a fost modificată, oferă de asemenea clarificări privind calculul cantității economiilor de energie. Modificările clarifică faptul că schemele de obligații în materie de eficiență energetică și măsurile de politică alternative sunt la egalitate și că pot fi combinate. Statele membre dispun de o marjă de apreciere în ceea ce privește desemnarea părților obligate și stabilirea cantităților de economii de energie care trebuie realizate de fiecare parte. DEE, astfel cum a fost modificată, oferă statelor membre flexibilitate în ceea ce privește alegerea, dintre diverse tipuri de scheme, a celui mai adecvat sistem pentru situația și circumstanțele lor particulare.

| (8) | Pentru ca statele membre să își îndeplinească obligația privind economiile de energie, este important să sensibilizeze publicul și să furnizeze informații precise cu privire la beneficiile eficienței energetice. Acest lucru se poate realiza prin programe de formare sau de educație. |
| --- | --- |

(8)

Pentru ca statele membre să își îndeplinească obligația privind economiile de energie, este important să sensibilizeze publicul și să furnizeze informații precise cu privire la beneficiile eficienței energetice. Acest lucru se poate realiza prin programe de formare sau de educație.

| (9) | Modificările permit în mod explicit statelor membre să adopte măsuri de politică prin care să vizeze anumite sectoare, de exemplu sectorul imobiliar sau sectorul apei. |
| --- | --- |

(9)

Modificările permit în mod explicit statelor membre să adopte măsuri de politică prin care să vizeze anumite sectoare, de exemplu sectorul imobiliar sau sectorul apei.

| (10) | Gestionarea eficientă a apei poate aduce o contribuție semnificativă la economiile de energie, iar statele membre ar trebui să exploreze potențialul unor măsuri suplimentare în acest domeniu. De asemenea, sunt încurajate să elaboreze măsuri de politică prin care să abordeze simultan alte obiective legate de protecția mediului și a resurselor naturale. |
| --- | --- |

(10)

Gestionarea eficientă a apei poate aduce o contribuție semnificativă la economiile de energie, iar statele membre ar trebui să exploreze potențialul unor măsuri suplimentare în acest domeniu. De asemenea, sunt încurajate să elaboreze măsuri de politică prin care să abordeze simultan alte obiective legate de protecția mediului și a resurselor naturale.

| (11) | Pentru a intensifica eforturile de atenuare a sărăciei energetice, statele membre ar trebui să pună în aplicare, în mod prioritar, unele măsuri de politică în materie de eficiență energetică în rândul gospodăriilor vulnerabile și să stabilească criteriile pe baza cărora vor aborda sărăcia energetică. |
| --- | --- |

(11)

Pentru a intensifica eforturile de atenuare a sărăciei energetice, statele membre ar trebui să pună în aplicare, în mod prioritar, unele măsuri de politică în materie de eficiență energetică în rândul gospodăriilor vulnerabile și să stabilească criteriile pe baza cărora vor aborda sărăcia energetică.

| (12) | DEE, astfel cum a fost modificată, conține cerințe mai clare cu privire la durata de viață a măsurilor. Atunci când calculează cantitatea de economii de energie, statele membre ar trebui să ia în considerare cât timp o măsură va continua să genereze economii, dar și posibilitatea ca aceasta să genereze mai puține economii în timp. |
| --- | --- |

(12)

DEE, astfel cum a fost modificată, conține cerințe mai clare cu privire la durata de viață a măsurilor. Atunci când calculează cantitatea de economii de energie, statele membre ar trebui să ia în considerare cât timp o măsură va continua să genereze economii, dar și posibilitatea ca aceasta să genereze mai puține economii în timp.

| (13) | DEE modificată clarifică faptul că, atunci când calculează economiile de energie, statele membre nu ar trebui să țină seama de măsurile pe care le-ar fi luat oricum și că acestea își pot aroga doar economiile care depășesc minimul impus de legislația UE în materie. Există o derogare referitoare la economiile de energie provenite din renovarea clădirilor. |
| --- | --- |

(13)

DEE modificată clarifică faptul că, atunci când calculează economiile de energie, statele membre nu ar trebui să țină seama de măsurile pe care le-ar fi luat oricum și că acestea își pot aroga doar economiile care depășesc minimul impus de legislația UE în materie. Există o derogare referitoare la economiile de energie provenite din renovarea clădirilor.

| (14) | DEE modificată subliniază importanța monitorizării și a verificării pentru a asigura faptul că schemele de obligații în materie de eficiență energetică și măsurile de politică alternative își ating obiectivele. Orientările oferite de prezenta recomandare arată modul în care statele membre pot institui sisteme eficace de măsurare, de control și de verificare. |
| --- | --- |

(14)

DEE modificată subliniază importanța monitorizării și a verificării pentru a asigura faptul că schemele de obligații în materie de eficiență energetică și măsurile de politică alternative își ating obiectivele. Orientările oferite de prezenta recomandare arată modul în care statele membre pot institui sisteme eficace de măsurare, de control și de verificare.

| (15) | Având în vedere importanța energiei generate pe sau în clădiri prin intermediul tehnologiilor care utilizează surse regenerabile, orientările oferite de prezenta recomandare explică modul în care statele membre pot cuantifica raportul dintre, pe de o parte, economiile de energie la nivelul utilizării finale care rezultă din măsurile de politică prin care se promovează instalarea la scară mică a tehnologiilor care utilizează surse regenerabile și, pe de altă parte, obligația privind economiile de energie. |
| --- | --- |

(15)

Având în vedere importanța energiei generate pe sau în clădiri prin intermediul tehnologiilor care utilizează surse regenerabile, orientările oferite de prezenta recomandare explică modul în care statele membre pot cuantifica raportul dintre, pe de o parte, economiile de energie la nivelul utilizării finale care rezultă din măsurile de politică prin care se promovează instalarea la scară mică a tehnologiilor care utilizează surse regenerabile și, pe de altă parte, obligația privind economiile de energie.

| (16) | Statele membre trebuie să asigure intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative care transpun obligația privind economiile de energie până la 25 iunie 2020. Odată cu intrarea în vigoare, modificările aduse articolului 7 din DEE au un impact asupra punerii în aplicare a obligației privind economiile de energie pentru perioada de obligații 2014-2020. Orientările oferite de prezenta recomandare vor sprijini statele membre și în această privință. |
| --- | --- |

(16)

Statele membre trebuie să asigure intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative care transpun obligația privind economiile de energie până la 25 iunie 2020. Odată cu intrarea în vigoare, modificările aduse articolului 7 din DEE au un impact asupra punerii în aplicare a obligației privind economiile de energie pentru perioada de obligații 2014-2020. Orientările oferite de prezenta recomandare vor sprijini statele membre și în această privință.

| (17) | Transpunerea completă și punerea efectivă în aplicare a DEE, astfel cum a fost modificată, este necesară pentru ca UE să își atingă obiectivele de eficiență energetică pentru 2030 și să își respecte angajamentul de a plasa consumatorii în centrul uniunii energetice. |
| --- | --- |

(17)

Transpunerea completă și punerea efectivă în aplicare a DEE, astfel cum a fost modificată, este necesară pentru ca UE să își atingă obiectivele de eficiență energetică pentru 2030 și să își respecte angajamentul de a plasa consumatorii în centrul uniunii energetice.

| (18) | Statele membre dispun de o marjă de apreciere pentru transpunerea și punerea în aplicare a cerințelor modificate privind obligațiile lor în materie de economii de energie într-un mod care să corespundă cel mai bine circumstanțelor lor naționale. Prezenta recomandare explică cerințele modificate și ilustrează modul în care pot fi atinse obiectivele directivei. În special, scopul este acela de a asigura o înțelegere uniformă a DEE la nivelul statelor membre în procesul de pregătire a măsurilor lor de transpunere. |
| --- | --- |

(18)

Statele membre dispun de o marjă de apreciere pentru transpunerea și punerea în aplicare a cerințelor modificate privind obligațiile lor în materie de economii de energie într-un mod care să corespundă cel mai bine circumstanțelor lor naționale. Prezenta recomandare explică cerințele modificate și ilustrează modul în care pot fi atinse obiectivele directivei. În special, scopul este acela de a asigura o înțelegere uniformă a DEE la nivelul statelor membre în procesul de pregătire a măsurilor lor de transpunere.

| (19) | Orientările oferite de prezenta recomandare completează și înlocuiesc parțial orientările emise anterior de Comisie în legătură cu articolul 7 din DEE (6). Ar trebui evidențiat impactul dispozițiilor de modificare asupra perioadei de obligații 2014-2020. De asemenea, ar trebui reflectat feedbackul primit de Comisie de la statele membre după transpunerea Directivei 2012/27/UE privind eficiența energetică. |
| --- | --- |

(19)

Orientările oferite de prezenta recomandare completează și înlocuiesc parțial orientările emise anterior de Comisie în legătură cu articolul 7 din DEE (6). Ar trebui evidențiat impactul dispozițiilor de modificare asupra perioadei de obligații 2014-2020. De asemenea, ar trebui reflectat feedbackul primit de Comisie de la statele membre după transpunerea Directivei 2012/27/UE privind eficiența energetică.

| (20) | Prezenta recomandare nu modifică efectele juridice ale DEE și nu aduce atingere interpretării obligatorii a DEE, astfel cum este formulată de Curtea de Justiție. Recomandarea se axează pe dispozițiile referitoare la obligația privind economiile de energie și privește articolele 7, 7a și 7b din DEE și anexa V la aceasta. |
| --- | --- |

(20)

Prezenta recomandare nu modifică efectele juridice ale DEE și nu aduce atingere interpretării obligatorii a DEE, astfel cum este formulată de Curtea de Justiție. Recomandarea se axează pe dispozițiile referitoare la obligația privind economiile de energie și privește articolele 7, 7a și 7b din DEE și anexa V la aceasta.

| (21) | Anexa la prezenta recomandare urmărește să sprijine statele membre, printre altele, să calculeze economiile de energie obligatorii, să stabilească măsurile de politică eligibile și să raporteze corect economiile de energie obținute și prezintă un set de clarificări și soluții practice de punere în aplicare, |
| --- | --- |

(21)

Anexa la prezenta recomandare urmărește să sprijine statele membre, printre altele, să calculeze economiile de energie obligatorii, să stabilească măsurile de politică eligibile și să raporteze corect economiile de energie obținute și prezintă un set de clarificări și soluții practice de punere în aplicare,

ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

Statele membre ar trebui să urmeze liniile directoare prevăzute în anexa la prezenta recomandare atunci când transpun cerințele introduse de Directiva (UE) 2018/2002 și stabilite la articolele 7, 7a și 7b din Directiva 2012/27/UE și în anexa V la aceasta.

Adoptată la Bruxelles, 25 septembrie 2019.

Pentru Comisie

Miguel ARIAS CAÑETE

Membru al Comisiei

---

(1)  Directiva 2012/27/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2012 privind eficiența energetică, de modificare a Directivelor 2009/125/CE și 2010/30/UE și de abrogare a Directivelor 2004/8/CE și 2006/32/CE (JO L 315, 14.11.2012, p. 1).

1

(2)  Directiva (UE) 2018/2002 a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2018 de modificare a Directivei 2012/27/UE privind eficiența energetică (JO L 328, 21.12.2018, p. 210).

2

(3)  Comunicarea Comisiei către Parlamentul European, Consiliul European, Consiliu, Comitetul Economic și Social European, Comitetul Regiunilor și Banca Europeană de Investiții, „O planetă curată pentru toți – O viziune europeană strategică pe termen lung pentru o economie prosperă, modernă, competitivă și neutră din punctul de vedere al impactului asupra climei”, COM(2018) 773 final.

3

(4)  Regulamentul (UE) 2018/1999 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2018 privind guvernanța uniunii energetice și a acțiunilor climatice, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 663/2009 și (CE) nr. 715/2009 ale Parlamentului European și ale Consiliului, a Directivelor 94/22/CE, 98/70/CE, 2009/31/CE, 2009/73/CE, 2010/31/UE, 2012/27/UE și 2013/30/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, a Directivelor 2009/119/CE și (UE) 2015/652 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 525/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 328, 21.12.2018, p. 1).

4

(5)  SWD(2016) 402 final.

5

(6)  COM(2013) 762 final și SWD(2013) 451 final, Bruxelles, 6 noiembrie 2013.

6

---

ANEXĂ

1.   INTRODUCERE

Prezenta recomandare prezintă doar opiniile Comisiei; ea nu modifică efectele juridice ale directivelor și ale regulamentelor și nu aduce atingere interpretării cu caracter obligatoriu de către Curtea de Justiție a articolelor 7, 7a și 7b din Directiva modificată 2012/27/UE privind eficiența energetică („DEE”) și a anexei V la aceasta. Prezenta recomandare se bazează pe feedbackul primit de Comisie de la statele membre după transpunerea Directivei 2012/27/UE privind eficiența energetică și pe elementele identificate de Comisie în notificările și în evaluările efectuate de statele membre în ceea ce privește planurile de acțiune și rapoartele anuale naționale privind eficiența energetică (1).

Sinteză: Modificări majore aduse Directivei 2012/27/UE

| 1. | Structura obligației privind economiile de energie și a dispozițiilor aferente






  — | articolele 7 (norme generale legate de cerința privind economiile), 7a [norme pentru schemele de obligații în materie de eficiență energetică (EEOS)] și 7b (norme pentru măsuri de politică alternative); |
| --- | --- | --- |

1.

—

articolele 7 (norme generale legate de cerința privind economiile), 7a [norme pentru schemele de obligații în materie de eficiență energetică (EEOS)] și 7b (norme pentru măsuri de politică alternative);

| — | anexa V (metode și principii comune de calcul) și |
| --- | --- |

—

anexa V (metode și principii comune de calcul) și

| — | obligațiile în materie de planificare și de raportare în temeiul Regulamentului privind guvernanța. |
| --- | --- |

—

obligațiile în materie de planificare și de raportare în temeiul Regulamentului privind guvernanța.

| 2. | Domeniul de aplicare al obligației privind economiile de energie (2021-2030)






  — | o nouă perioadă de obligații privind economiile de energie, 2021-2030, și extinderea obligației după 2030, fără dată limită, dar sub rezerva revizuirii până în 2027 și la fiecare 10 ani după aceea; |
| --- | --- | --- |

2.

—

o nouă perioadă de obligații privind economiile de energie, 2021-2030, și extinderea obligației după 2030, fără dată limită, dar sub rezerva revizuirii până în 2027 și la fiecare 10 ani după aceea;

| — | obligația de a realiza economii cumulate de energie la nivelul utilizării finale în 2021-2030 echivalente cu economii anuale noi de cel puțin 0,8 % din consumul final de energie (cu excepția Ciprului și a Maltei, care trebuie să obțină economii noi de 0,24 % din consumul final de energie), adică un nivel mai ridicat decât în perioada actuală; |
| --- | --- |

—

obligația de a realiza economii cumulate de energie la nivelul utilizării finale în 2021-2030 echivalente cu economii anuale noi de cel puțin 0,8 % din consumul final de energie (cu excepția Ciprului și a Maltei, care trebuie să obțină economii noi de 0,24 % din consumul final de energie), adică un nivel mai ridicat decât în perioada actuală;

| — | opțiuni pentru statele membre de a calcula economiile în mod diferit, atât timp cât ating obiectivele stabilite pentru economiile cumulate de energie la nivelul utilizării finale și |
| --- | --- |

—

opțiuni pentru statele membre de a calcula economiile în mod diferit, atât timp cât ating obiectivele stabilite pentru economiile cumulate de energie la nivelul utilizării finale și

| — | o cerință adresată statelor membre de a ține seama de necesitatea de a atenua sărăcia energetică atunci când elaborează măsuri de politică, în conformitate cu criterii pe care trebuie să le stabilească. |
| --- | --- |

—

o cerință adresată statelor membre de a ține seama de necesitatea de a atenua sărăcia energetică atunci când elaborează măsuri de politică, în conformitate cu criterii pe care trebuie să le stabilească.

| 3. | Calcularea impactului măsurilor de politică






  — | Statele membre nu pot declara economii de energie rezultate din punerea în aplicare a legislației UE, cu excepția cazului în care acestea se referă la renovarea clădirilor. Prin derogare de la această cerință și sub rezerva anumitor condiții, statele membre pot include economiile prevăzute de cerințele minime naționale pentru clădirile noi în calculul economiilor obligatorii, dar numai pentru prima perioadă de obligații (2014-2020). |
| --- | --- | --- |

3.

—

Statele membre nu pot declara economii de energie rezultate din punerea în aplicare a legislației UE, cu excepția cazului în care acestea se referă la renovarea clădirilor. Prin derogare de la această cerință și sub rezerva anumitor condiții, statele membre pot include economiile prevăzute de cerințele minime naționale pentru clădirile noi în calculul economiilor obligatorii, dar numai pentru prima perioadă de obligații (2014-2020).

| 4. | Clarificări






  — | EEOS și măsurile de politică alternative sunt mijloace în egală măsură valabile pentru transpunerea DEE; |
| --- | --- | --- |

4.

—

EEOS și măsurile de politică alternative sunt mijloace în egală măsură valabile pentru transpunerea DEE;

| — | economiile de energie rezultate din fiecare tip de măsură de politică trebuie calculate în conformitate cu principiile și cu metodele comune din anexa V la DEE; |
| --- | --- |

—

economiile de energie rezultate din fiecare tip de măsură de politică trebuie calculate în conformitate cu principiile și cu metodele comune din anexa V la DEE;

| — | clarificarea cerințelor de măsurare și de verificare și importanța prelevării unui eșantion reprezentativ de măsuri de îmbunătățire a eficienței energetice; |
| --- | --- |

—

clarificarea cerințelor de măsurare și de verificare și importanța prelevării unui eșantion reprezentativ de măsuri de îmbunătățire a eficienței energetice;

| — | statele membre pot institui un Fond național pentru eficiență energetică (FNEE) în conformitate cu articolul 20 alineatul (6) din DEE, fie ca o măsură de politică alternativă, fie ca parte a unei EEOS care impune părților obligate ca toate economiile lor sau o parte din acestea să constituie o contribuție la fond; |
| --- | --- |

—

statele membre pot institui un Fond național pentru eficiență energetică (FNEE) în conformitate cu articolul 20 alineatul (6) din DEE, fie ca o măsură de politică alternativă, fie ca parte a unei EEOS care impune părților obligate ca toate economiile lor sau o parte din acestea să constituie o contribuție la fond;

| — | clarificarea cerinței de adiționalitate (economiile de energie ar trebui să fie suplimentare față de cele care ar fi fost realizate oricum, fără activitatea părții obligate sau participante), inclusiv anumiți factori – efectele „oportuniste”, efectele de piață și impactul politicilor existente; |
| --- | --- |

—

clarificarea cerinței de adiționalitate (economiile de energie ar trebui să fie suplimentare față de cele care ar fi fost realizate oricum, fără activitatea părții obligate sau participante), inclusiv anumiți factori – efectele „oportuniste”, efectele de piață și impactul politicilor existente;

| — | calcularea economiilor de energie trebuie să țină seama de durata de viață a măsurilor și de rata cu care economiile se diminuează odată cu trecerea timpului și |
| --- | --- |

—

calcularea economiilor de energie trebuie să țină seama de durata de viață a măsurilor și de rata cu care economiile se diminuează odată cu trecerea timpului și

| — | economiile de energie datorate instalării tehnologiilor la scară mică de obținere a energiei din surse regenerabile pe sau în clădiri pot fi eligibile, sub rezerva respectării anexei V. |
| --- | --- |

—

economiile de energie datorate instalării tehnologiilor la scară mică de obținere a energiei din surse regenerabile pe sau în clădiri pot fi eligibile, sub rezerva respectării anexei V.

2.   CALCULAREA ECONOMIILOR DE ENERGIE NECESARE PENTRU PERIOADA DE OBLIGAȚII 2021-2030

„
  Articolul 7 din DEE

Obligația privind economiile de energie

| (1) | Statele membre realizează economii cumulate de energie la nivelul utilizării finale cel puțin echivalente cu:






  (a) | ... |
| --- | --- | --- |

(1)

(a)

...

| (b) | noi economii în fiecare an, de la 1 ianuarie 2021 până la 31 decembrie 2030, de 0,8 % din consumul anual de energie finală, ca medie pe perioada de trei ani imediat anterioară datei de 1 ianuarie 2019. Prin derogare de la respectiva obligație, Cipru și Malta realizează noi economii în fiecare an, de la 1 ianuarie 2021 până la 31 decembrie 2030, echivalente cu 0,24 % din consumul anual de energie finală, ca medie pe perioada de trei ani imediat anterioară datei de 1 ianuarie 2019.” |
| --- | --- |

(b)

noi economii în fiecare an, de la 1 ianuarie 2021 până la 31 decembrie 2030, de 0,8 % din consumul anual de energie finală, ca medie pe perioada de trei ani imediat anterioară datei de 1 ianuarie 2019. Prin derogare de la respectiva obligație, Cipru și Malta realizează noi economii în fiecare an, de la 1 ianuarie 2021 până la 31 decembrie 2030, echivalente cu 0,24 % din consumul anual de energie finală, ca medie pe perioada de trei ani imediat anterioară datei de 1 ianuarie 2019.”

Litera (b) de mai sus impune statelor membre să obțină:

| — | economii cumulate de energie la nivelul utilizării finale (cu alte cuvinte, cantitatea totală de economii de energie) în 2021-2030 și |
| --- | --- |

—

economii cumulate de energie la nivelul utilizării finale (cu alte cuvinte, cantitatea totală de economii de energie) în 2021-2030 și

| — | noi economii în fiecare an din perioada respectivă (cantitatea acestora nu este specificată). |
| --- | --- |

—

noi economii în fiecare an din perioada respectivă (cantitatea acestora nu este specificată).

Deși rata noilor economii de energie anuale în prima perioadă de obligații (2014-2020) este aceeași pentru toate statele membre (mai exact, 1,5 %), situația este diferită în a doua perioadă (2021-2030), întrucât Cipru și Malta trebuie să obțină economii cumulate la nivelul utilizării finale echivalente cu economii noi de 0,24 % din consumul final de energie (1).

1

Fiecare stat membru trebuie să realizeze, până la 31 decembrie 2030, cantitatea calculată de economii cumulate de energie la nivelul utilizării finale (cu alte cuvinte, economiile totale de energie pentru perioada 2021-2030). Spre deosebire de prima perioadă de obligații, această cantitate nu poate fi redusă ca rezultat al flexibilității utilizate de statul membru (2).

2

Statele membre nu au obligația de a obține noi economii echivalente cu 0,8 % (0,24 % pentru Malta și Cipru) din consumul final de energie anual (3) în fiecare an din a doua perioadă de obligații. Flexibilitatea actuală, în temeiul căreia pot eșalona cantitatea de economii noi pe parcursul întregii perioade, se aplică în continuare în a doua perioadă și în perioadele ulterioare (4).

3

4

2.1.   Calcularea economiilor cumulate de energie la nivelul utilizării finale care sunt obligatorii pentru a doua perioadă de obligații

Calcularea economiilor cumulate de energie la nivelul utilizării finale care sunt obligatorii pentru a doua perioadă de obligații

Pentru a calcula cantitatea de economii cumulate de energie la nivelul utilizării finale care sunt obligatorii pentru a doua perioadă de obligații, fiecare stat membru trebuie să calculeze mai întâi media consumului final de energie pentru cei trei ani de dinainte de 2019 (mai exact, 2016-2018) (5).

5

Următorul pas este înmulțirea acestei medii cu 0,8 % (0,24 % în cazul Ciprului și al Maltei) pentru a stabili valoarea echivalentă a economiilor anuale „noi”.

Exemplu

Exemplu

Un stat membru are un consum de energie de 102 milioane de tone echivalent petrol (Mtep) în 2016, de 98 Mtep în 2017 și de 100 Mtep în 2018 – de unde rezultă o medie de 100 Mtep pe trei ani.

Prin urmare, pentru calcularea cantității cumulate de economii de energie la nivelul utilizării finale (2021-2030), valoarea minimă a economiilor noi din fiecare an este de 0,8 Mtep (100 Mtep × 0,8 %).

noi din fiecare an

Statele membre pot să calculeze apoi cantitatea cumulată a economiilor la nivelul utilizării finale care sunt obligatorii pentru întreaga perioadă de obligații.

Exemplu

Exemplu

Un stat membru își calculează consumul final de energie mediu pentru perioada 2016-2018 ca fiind de 100 Mtep. Prin urmare, economiile totale la nivelul utilizării finale în raport cu 2021 ar fi (100 × 0,8 % × 1) = 0,8 Mtep.

Întrucât se impune obținerea unor economii cumulate de energie la nivelul utilizării finale cel puțin echivalente cu noile economii în fiecare an din perioada 2021-2030, statul membru trebuie să calculeze noile economii pentru fiecare an ulterior până în 2030.

în fiecare an

Cantitatea totală calculată pentru 2022 ar fi (100 × 0,8 % × 2) = economii cumulate de energie la nivelul utilizării finale de 1,6 Mtep [inclusiv noile economii de 0,8 Mtep din 2022 (marcate cu gri mai jos)].

Cantitățile pentru fiecare an ulterior până în 2030 pot fi calculate în același mod. Cantitatea totală de economii cumulate de energie la nivelul utilizării finale care sunt obligatorii pentru perioada de 10 ani este de 44,0 Mtep (100 × 0,8 % × 55).

| Anul | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 | 2025 | 2026 | 2027 | 2028 | 2029 | 2030 | |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Economii de energie la nivelul utilizării finale (Mtep) | | | | | | | | | | 0,8 | Totalul economiilor cumulate de energie la nivelul utilizării finale (până în 2030) |
| | | | | | | | | 0,8 | 0,8 |
| | | | | | | | 0,8 | 0,8 | 0,8 |
| | | | | | | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 |
| | | | | | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 |
| | | | | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 |
| | | | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 |
| | | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 |
| | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 |
| 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 |
| Total (Mtep) | 0,8 | 1,6 | 2,4 | 3,2 | 4,0 | 4,8 | 5,6 | 6,4 | 7,2 | 8,0 | 44,0
   (6) |

Anul

2021

2022

2023

2024

2025

2026

2027

2028

2029

2030

Economii de energie la nivelul utilizării finale (Mtep)

0,8

Totalul economiilor cumulate de energie la nivelul utilizării finale (până în 2030)

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

Total (Mtep)

Total (Mtep)

0,8

0,8

1,6

1,6

2,4

2,4

3,2

3,2

4,0

4,0

4,8

4,8

5,6

5,6

6,4

6,4

7,2

7,2

8,0

8,0

44,0
   (6)

44,0

6

2.2.   Set de date statistice

Set de date statistice

2.2.1.   Utilizarea setului de date de la Eurostat

Utilizarea setului de date de la Eurostat

Pentru a stabili seturile de date statistice care vor fi utilizate pentru perioada de obligații 2021-2030, statele membre ar trebui să utilizeze setul de date de la Eurostat, care este considerat sursa implicită pentru calcularea cantităților de economii obligatorii [a se vedea anexa III punctul 1 litera (c) la Regulamentul privind guvernanța].

În 2019, Eurostat a revizuit bilanțul energetic pe baza recomandărilor internaționale pentru statisticile în domeniul energiei publicate de Comisia pentru statistică a ONU (7). În ceea ce privește contribuțiile la eficiența energetică și obligațiile privind economiile de energie ale statelor membre, s-a stabilit o categorie specifică de „consum final de energie (Europa 2020-2030)”
   (8) (cod FEC2020-2030). Aceasta conține elementele prevăzute la articolul 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b) din DEE, iar statele membre ar trebui să o utilizeze în scopul îndeplinirii obligației privind economiile de energie (9).

7

8

9

Noua categorie include următoarele definiții aritmetice, pe baza celor mai recente modificări aduse Regulamentului (CE) nr. 1099/2008 al Parlamentului European și al Consiliului (10):

10

Consumul final de energie (Europa 2020-2030) [Total pentru toate produsele] =

Consumul final de energie [Total pentru toate produsele]

– Consumul final de energie [Căldură ambiantă (pompe de căldură)]

- Aviația internațională [Total pentru toate produsele]

- Intrări prelucrare Furnale înalte [Total pentru toate produsele]

– Rezultate prelucrare Furnale înalte [Total pentru toate produsele]

- Sectorul energetic Furnale înalte [Combustibili fosili solizi]

- Sectorul energetic Furnale înalte [Gaze artificiale]

- Sectorul energetic Furnale înalte [Turbă și produse din turbă]

- Sectorul energetic Furnale înalte [Șisturi bituminoase și nisip petrolifer]

- Sectorul energetic Furnale înalte [Petrol și produse petroliere]

- Sectorul energetic Furnale înalte [Gaze naturale]

2.2.2.   Utilizarea surselor statistice alternative și a estimărilor experților

Utilizarea surselor statistice alternative și a estimărilor experților

Statele membre pot utiliza surse statistice alternative, dar trebuie să explice și să justifice utilizarea acestora și orice diferență la nivelul cantităților rezultate, în notificarea lor către Comisie [a se vedea anexa III punctul 1 litera (c) la Regulamentul privind guvernanța].

Dacă datele pentru anumiți ani nu sunt disponibile la momentul în care statele membre trebuie să prezinte rapoartele, acestea pot utiliza estimări ale experților (justificând și în acest caz respectivele informații în notificare). Dacă, atunci când devin disponibile datele oficiale, se constată discrepanțe semnificative între cifrele estimate și cele reale, cantitatea economiilor obligatorii trebuie ajustată la acestea din urmă.

Se recomandă ca statele membre să ajusteze estimările la datele oficiale cât mai curând posibil în cadrul mecanismului de guvernanță, cu ocazia următoarei prezentări de date sau raportări obligatorii în temeiul Regulamentului privind guvernanța [de exemplu, în cadrul actualizării planului național privind energia și clima (PNEC) până la 30 iunie 2023, în temeiul articolului 14 alineatul (1) din regulament].

2.2.3.   Energia utilizată în transporturi

Energia utilizată în transporturi

Fără a aduce atingere articolului 7 alineatul (2) litera (b) din DEE (11), statele membre nu mai pot exclude consumul final de energie al transporturilor din calculul lor de referință pentru a doua perioadă de obligații și pentru perioadele următoare.

11

2.2.4.   Energia produsă pentru utilizarea finală proprie

Energia produsă pentru utilizarea finală proprie

În timp ce economiile cumulate de energie la nivelul utilizării finale din prima perioadă de obligații se bazează pe „vânzările de energie către clienții finali”, DEE modifică în mod deliberat referința pentru a doua perioadă și următoarele în „consumul final de energie”.

Ca urmare, statele membre trebuie să includă în calculul de referință pentru perioadele respective energia produsă pentru utilizarea finală proprie (de exemplu, energia electrică produsă de sistemele fotovoltaice, căldura generată de captatoarele solare sau coincinerarea industrială a deșeurilor).

Categoria „consum final de energie” (cod B 101700 (12)) a Eurostat aplicabilă la data negocierii și a adoptării DEE includea anumite surse regenerabile relevante pentru utilizarea la scară mică pe sau în clădiri (energie solară, inclusiv fotovoltaică și solară termică, energie eoliană, biomasă solidă, biogaz și biocombustibili lichizi (13)). Căldura ambiantă, de exemplu cea folosită de pompele de căldură, nu a fost inclusă în categoria „consum final de energie”. Pentru a se asigura faptul că obligația privind economiile de energie în temeiul articolului 7 alineatul (1) din DEE, convenită de colegiuitori, nu este modificată prin revizuirea bilanțurilor energetice, în scopul eficienței energetice, Eurostat a stabilit și publică categoria specifică „consum final de energie (Europa 2020-2030)” (cod FEC2020-2030), care continuă să excludă căldura ambiantă din această categorie până în 2030 (14).

12

13

14

Cu toate acestea, deși anexa III punctul 1 litera (c) la Regulamentul privind guvernanța prevede utilizarea setului de date Eurostat ca sursă implicită, statele membre trebuie să țină seama de toate datele disponibile la nivel național. În cazul în care acestea diferă de datele Eurostat, statele membre trebuie să citeze sursele lor naționale, dacă acestea sunt mai precise. Statele membre trebuie să includă aceste date în scenariul lor de referință pentru calcul și să comunice și să explice în PNEC ce surse de date au fost utilizate, inclusiv orice alte volume oficiale sau estimative de consum final de energie care nu se regăsesc în setul de date Eurostat.

2.3.   Eșalonarea economiilor de energie pe parcursul perioadei 2021-2030

Eșalonarea economiilor de energie pe parcursul perioadei 2021-2030

Articolul 7 alineatul (1) ultimul paragraf din DEE impune statelor membre „[să decidă] modul în care eșalonează cantitatea calculată de economii noi pe [parcursul fiecărei perioade de obligații], cu condiția ca economiile obligatorii cumulate totale de energie la nivelul utilizării finale să fi fost realizate până la finalul fiecărei perioade de obligații”.

Exemple

Exemple

Un stat membru ar putea alege o creștere liniară a economiilor în timp; un altul ar putea decide să înceapă mai târziu, dar să impună economii mai mari către jumătatea/sfârșitul celei de a doua perioade de obligații.

Un alt stat membru poate decide să eșaloneze cantitatea obligatorie de economii cumulate de energie la nivelul utilizării finale (de exemplu, 44,0 Mtep), astfel cum se arată mai jos, atât timp cât cantitatea cumulată de economii obligatorii este realizată între 2021 și 2030 (presupunând că toate măsurile au efecte de durată care asigură economii în fiecare an, cel puțin până în 2030):

| Anul | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 | 2025 | 2026 | 2027 | 2028 | 2029 | 2030 | |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Economii de energie la nivelul utilizării finale (Mtep) | | | | | | | | | | 0,8 | Totalul economiilor cumulate de energie la nivelul utilizării finale (până în 2030) |
| | | | | | | | | 1,1 | 1,1 |
| | | | | | | | 0,5 | 0,6 | 0,6 |
| | | | | | | 0,7 | 0,7 | 0,7 | 0,7 |
| | | | | | 0,6 | 0,6 | 0,6 | 0,6 | 0,6 |
| | | | | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 |
| | | | 1,0 | 1,0 | 1,0 | 1,0 | 1,0 | 1,0 | 1,0 |
| | | 1,2 | 1,2 | 1,2 | 1,2 | 1,2 | 1,2 | 1,2 | 1,2 |
| | 0,9 | 0,9 | 0,9 | 0,9 | 0,9 | 0,9 | 0,9 | 0,9 | 0,9 |
| 0,4 | 0,4 | 0,4 | 0,4 | 0,4 | 0,4 | 0,4 | 0,4 | 0,4 | 0,4 |
| Total (Mtep) | 0,4 | 1,3 | 2,5 | 3,5 | 4,3 | 4,9 | 5,6 | 6,1 | 7,3 | 8,1 | 44 |

Anul

2021

2022

2023

2024

2025

2026

2027

2028

2029

2030

Economii de energie la nivelul utilizării finale (Mtep)

0,8

Totalul economiilor cumulate de energie la nivelul utilizării finale (până în 2030)

1,1

1,1

0,5

0,6

0,6

0,7

0,7

0,7

0,7

0,6

0,6

0,6

0,6

0,6

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

0,8

1,0

1,0

1,0

1,0

1,0

1,0

1,0

1,2

1,2

1,2

1,2

1,2

1,2

1,2

1,2

0,9

0,9

0,9

0,9

0,9

0,9

0,9

0,9

0,9

0,4

0,4

0,4

0,4

0,4

0,4

0,4

0,4

0,4

0,4

Total (Mtep)

Total (Mtep)

0,4

0,4

1,3

1,3

2,5

2,5

3,5

3,5

4,3

4,3

4,9

4,9

5,6

5,6

6,1

6,1

7,3

7,3

8,1

8,1

44

44

Dacă un stat membru stabilește sau menține o schemă de obligații în materie de eficiență energetică (EEOS), el nu este obligat să raporteze modul în care va eșalona efortul pe parcursul perioadei de obligații. Cu toate acestea, se recomandă ca statele membre să stabilească și să raporteze modul în care vor proceda. În conformitate cu partea 3.1 litera (b) din anexa III la Regulamentul privind guvernanța, statele membre trebuie să notifice cantitatea cumulată și anuală preconizată a economiilor și durata schemelor lor.

Statele membre care instituie sau mențin măsuri de politică alternative în temeiul articolului 7b din DEE și/sau un fond național pentru eficiență energetică (FNEE)- în temeiul articolului 20 alineatul (6) din DEE dispun de o marjă de apreciere deplină pentru a eșalona economiile cumulate de energie la nivelul utilizării finale pe parcursul celei de a doua perioade de obligații. Acestea pot – fără a fi obligate – să introducă perioade intermediare, care nu este necesar să aibă durate egale. Cu toate acestea, partea 3.2 litera (c) din anexa III la Regulamentul privind guvernanța impune ca acestea să notifice „cantitatea totală cumulată și anuală preconizată a economiilor pentru fiecare măsură și/sau cantitatea de economii de energie în raport cu orice perioade intermediare”.

3.   ALTE MODALITĂȚI DE CALCULARE A CERINȚELOR PRIVIND ECONOMIILE

3.1.   Raport și domeniu de aplicare

Raport și domeniu de aplicare

Opțiunile de la articolul 7 alineatul (2) din DEE nu afectează obligația privind economiile de energie în temeiul articolului 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b) din DEE. Articolul 7 alineatele (2) și (4) din DEE permite statelor membre să utilizeze diferite metode de calcul (de exemplu, pentru a aborda anumite circumstanțe naționale), dar acest lucru nu trebuie să conducă la reducerea cantității de economii de energie obligatorii, cu alte cuvinte statele membre trebuie să se asigure că calcularea prin una sau mai multe dintre metodele de la articolul 7 alineatul (2) din DEE are ca rezultat aceleași economii cumulate de energie minime prevăzute la articolul 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b) din DEE.

Astfel, în ceea ce privește perioada de obligații 2021-2030, indiferent dacă statele membre utilizează sau nu opțiunile prevăzute la articolul 7 alineatele (2) și (4) din DEE, ele trebuie să se asigure că cantitatea obligatorie de economii cumulate de energie la nivelul utilizării finale echivalentă cu noile economii anuale de cel puțin 0,8 % (15) este atinsă până la 31 decembrie 2030. Pentru a se asigura faptul că flexibilitățile aplicate în conformitate cu articolul 7 alineatele (2) și (4) din DEE nu reduc cantitatea netă minimă calculată a economiilor de energie noi care trebuie realizate la nivelul consumului final de energie în perioada de obligații, ratele anuale de economisire ale statelor membre trebuie să fie, prin urmare, mai mari decât cele solicitate pentru a realiza economiile cumulate de energie prevăzute la articolul 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b) din DEE (16). Statele membre nu sunt obligate să utilizeze opțiunile prevăzute la articolul 7 alineatul (2) din DEE.

15

16

3.2.   Opțiunile prevăzute la articolul 7 alineatul (2) din DEE

Opțiunile prevăzute la articolul 7 alineatul (2) din DEE

Articolul 7 alineatul (2) din DEE permite statelor membre să calculeze cantitatea obligatorie de economii de energie prin:

| — | aplicarea unei rate anuale de economisire la vânzările de energie către clienții finali sau la consumul final de energie, calculată ca medie pentru perioada 2016-2018 și/sau |
| --- | --- |

—

aplicarea unei rate anuale de economisire la vânzările de energie către clienții finali sau la consumul final de energie, calculată ca medie pentru perioada 2016-2018 și/sau

| — | excluderea din scenariul de referință pentru calcul, parțial sau total, a energiei utilizate în transporturi și/sau |
| --- | --- |

—

excluderea din scenariul de referință pentru calcul, parțial sau total, a energiei utilizate în transporturi și/sau

| — | utilizarea oricăreia dintre opțiunile prevăzute la articolul 7 alineatul (4) din DEE. |
| --- | --- |

—

utilizarea oricăreia dintre opțiunile prevăzute la articolul 7 alineatul (4) din DEE.

3.3.   Rata anuală de economisire proprie și scenariul de referință pentru calcul propriu

Rata anuală de economisire proprie și scenariul de referință pentru calcul propriu

În cazul în care statele membre utilizează una sau mai multe dintre opțiuni, articolul 7 alineatul (3) din DEE le impune să stabilească:

| — | rata anuală de economisire proprie – aceasta se aplică la calcularea economiilor lor cumulate de energie la nivelul utilizării finale pentru a se asigura că economiile obligatorii nu sunt mai mici decât cele prevăzute la articolul 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b) din DEE și |
| --- | --- |

—

rata anuală de economisire proprie – aceasta se aplică la calcularea economiilor lor cumulate de energie la nivelul utilizării finale pentru a se asigura că economiile obligatorii nu sunt mai mici decât cele prevăzute la articolul 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b) din DEE și

| — | propriul scenariu de referință pentru calcul, care poate exclude parțial sau total energia utilizată în transporturi (17). |
| --- | --- |

—

propriul scenariu de referință pentru calcul, care poate exclude parțial sau total energia utilizată în transporturi (17).

17

Acestea se adaugă (18) calculelor privind rata economiilor anuale noi și economiile cumulate la nivelul utilizării finale în temeiul articolului 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b) din DEE.

18

Articolul 7 alineatul (5) al doilea paragraf din DEE prevede că, indiferent dacă statele membre exclud parțial sau total energia utilizată în transporturi din scenariul lor de referință pentru calcul sau utilizează oricare dintre opțiunile prevăzute la articolul 7 alineatul (4) din DEE, ele trebuie să se asigure că cantitatea netă calculată a economiilor noi care trebuie realizate în ceea ce privește consumul final de energie în perioada de obligații 2021-2030 nu este mai scăzută decât cantitatea care rezultă din aplicarea ratei anuale a economiilor prevăzute la articolul 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b), și anume 0,8 % (0,24 % pentru Cipru și Malta).

3.4.   Opțiunile prevăzute la articolul 7 alineatul (4) din DEE

Opțiunile prevăzute la articolul 7 alineatul (4) din DEE

Pentru perioada de obligații 2021-2030, statele membre pot utiliza una sau mai multe dintre următoarele opțiuni [articolul 7 alineatul (4) din DEE]:

| (b) | excluderea totală sau parțială a sistemului UE de comercializare a certificatelor de emisii (ETS); |
| --- | --- |

(b)

excluderea totală sau parțială a sistemului UE de comercializare a certificatelor de emisii (ETS);

| (c) | cuantificarea anumitor economii de energie din sectorul transformării energiei și din sectorul transportului de energie; |
| --- | --- |

(c)

cuantificarea anumitor economii de energie din sectorul transformării energiei și din sectorul transportului de energie;

| (d) | acțiuni timpurii după sfârșitul anului 2008, care încă generează economii după 2020; |
| --- | --- |

(d)

acțiuni timpurii după sfârșitul anului 2008, care încă generează economii după 2020;

| (e) | acțiuni individuale desfășurate de la începutul anului 2018 până la sfârșitul anului 2020, care încă generează economii după 2020; |
| --- | --- |

(e)

acțiuni individuale desfășurate de la începutul anului 2018 până la sfârșitul anului 2020, care încă generează economii după 2020;

| (f) | excluderea a 30 % din energia produsă pe sau în clădiri, pentru uzul propriu, ca urmare a măsurilor de politică prin care se promovează noi instalații de tehnologii de producere a energiei din surse regenerabile și |
| --- | --- |

(f)

excluderea a 30 % din energia produsă pe sau în clădiri, pentru uzul propriu, ca urmare a măsurilor de politică prin care se promovează noi instalații de tehnologii de producere a energiei din surse regenerabile și

| (g) | cuantificarea anumitor economii de energie care le depășesc pe cele impuse pentru perioada de obligații 2014-2020. |
| --- | --- |

(g)

cuantificarea anumitor economii de energie care le depășesc pe cele impuse pentru perioada de obligații 2014-2020.

În temeiul articolului 7 alineatul (5) litera (b) din DEE, aceste opțiuni pot fi utilizate numai pentru „[cantitatea] de economii de energie calculată în conformitate cu [articolul 7] alineatele (2) și (3)” și, cumulate, „nu vor conduce la o reducere cu mai mult de 35 %” a acestei cantități.

În mod esențial, opțiunile nu pot fi utilizate pentru a reduce cantitatea totală de economii cumulate de energie la nivelul utilizării finale prevăzută la articolul 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b) din DEE. Cu alte cuvinte, indiferent dacă statele membre exclud parțial sau total energia utilizată în transporturi din scenariul lor de referință pentru calcul sau utilizează oricare dintre opțiuni, ele trebuie să se asigure că cantitatea netă calculată de economii noi care trebuie obținute în ceea ce privește consumul final de energie în perioada de obligații 2021-2030 nu este mai scăzută decât cantitatea care rezultă din aplicarea ratei anuale a economiilor prevăzute la articolul 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b) din DEE (19). Pentru a asigura acest lucru, articolul 7 alineatul (5) din DEE impune statelor membre să calculeze efectul, în perioada de obligații, al deciziei de a utiliza una sau mai multe dintre opțiuni (20).

19

20

Opțiunile de la articolul 7 alineatul (4) literele (b) și (f) din DEE pot fi utilizate numai pentru calcularea referinței proprii în temeiul articolului 7 alineatele (2) și (3) din DEE. Cantitățile pot fi deduse din acest calcul (sub rezerva restricțiilor prevăzute).

Opțiunile prevăzute la literele (c), (d), (e) și (g) se referă la economiile de energie și pot fi incluse numai în cantitatea calculată a economiilor prevăzută la articolul 7 alineatele (2) și (3) din DEE. Astfel, ele nu pot fi utilizate pentru a reduce nivelul obligației privind economiile de energie în temeiul articolului 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b) din DEE, dar pot fi utilizate drept contribuție la realizarea acesteia.

3.4.1.   Opțiunile detaliate

Opțiunile detaliate

3.4.1.1.   Excluderea totală sau parțială a sectorului ETS [articolul 7 alineatul (4) litera (b)]

Excluderea totală sau parțială a sectorului ETS [articolul 7 alineatul (4) litera (b)]

Dacă un stat membru utilizează numai opțiunea de a exclude total sau parțial vânzările de energie folosită în sectorul ETS [articolul 7 alineatul (4) litera (b) din DEE], el trebuie să stabilească ce volume de energie livrată sau furnizată sunt utilizate pentru respectivele activități industriale. Calculul se bazează pe energia utilizată pentru activitățile enumerate în anexa I la Directiva ETS (21).

21

Energia utilizată pentru „activitățile în domeniul energetic” enumerate în anexa respectivă [instalațiile de ardere cu un aport termic nominal de peste 20 MW (cu excepția instalațiilor de incinerare a deșeurilor periculoase sau municipale), rafinăriile de ulei mineral și cuptoarele de cocs] și energia utilizată în aviație sunt apoi deduse din cantitatea respectivă (22).

22

3.4.1.2.   Economii de energie din sectoarele transformării și transportului energiei [articolul 7 alineatul (4) litera (c)]

Economii de energie din sectoarele transformării și transportului energiei [articolul 7 alineatul (4) litera (c)]

Articolul 7 alineatul (4) litera (c) din DEE permite statelor membre să includă economiile de energie realizate în sectoarele transformării, distribuției și transportului de energie, incluzând infrastructura de termoficare și de răcire centralizată eficientă, ca urmare a punerii în aplicare a cerințelor prevăzute la articolul 14 alineatul (4), la articolul 14 alineatul (5) litera (b) și la articolul 15 alineatele (1)-(6) și (9) din DEE, în cantitatea de economii de energie calculată în conformitate cu articolul 7 alineatele (2) și (3) din DEE (23).

23

3.4.1.3.   Economii de energie rezultate din acțiuni individuale recent implementate, începând de la 31 decembrie 2008 [articolul 7 alineatul (4) litera (d)]

Economii de energie rezultate din acțiuni individuale recent implementate, începând de la 31 decembrie 2008 [articolul 7 alineatul (4) litera (d)]

Dacă un stat membru include economiile de energie rezultate din acțiuni individuale recent implementate, începând de la 31 decembrie 2008, în cantitatea de economii de energie obligatorii calculată în conformitate cu articolul 7 alineatele (2) și (3) din DEE, aceste acțiuni trebuie să aibă în continuare un impact după 2020 în ceea ce privește perioada de obligații 2021-2030, cu alte cuvinte trebuie să conducă la noi economii de energie după 31 decembrie 2020. Potrivit definiției de la articolul 2 punctul 19 din DEE, „
  acțiunea individuală
  ” înseamnă o acțiune care duce la îmbunătățiri verificabile și măsurabile sau care pot fi estimate ale eficienței energetice și care este efectuată ca rezultat al unei măsuri de politică. De asemenea, economiile de energie trebuie măsurate și verificate.

acțiunea individuală

3.4.1.4.   Acțiuni individuale desfășurate între începutul anului 2018 și sfârșitul anului 2020 [articolul 7 alineatul (4) litera (e)]

Acțiuni individuale desfășurate între începutul anului 2018 și sfârșitul anului 2020 [articolul 7 alineatul (4) litera (e)]

În temeiul articolului 7 alineatul (4) litera (e) din DEE, un stat membru poate să includă economiile de energie rezultate din măsurile de politică în cantitatea de economii calculată în conformitate cu articolul 7 alineatele (2) și (3) din DEE, cu condiția să demonstreze că aceste măsuri conduc la acțiuni individuale care se desfășoară între 1 ianuarie 2018 și 31 decembrie 2020 și continuă să genereze economii de energie ulterior.

Întrucât articolul 7 alineatul (4) litera (d) din DEE se referă la punerea în aplicare a acțiunilor individuale între 31 decembrie 2008 și 31 decembrie 2013, articolul 7 alineatul (4) litera (e) din DEE se aplică numai acțiunilor individuale implementate între 1 ianuarie 2018 și 31 decembrie 2020. Această diferență este relevantă atunci când statele membre iau în calcul o durată de viață de până la 21 de ani a unei acțiuni implementate în 2008, respectiv o durată de viață de până la 12 ani a unei acțiuni implementate în 2018. În practică, aceasta înseamnă că primul caz este relevant, de exemplu, pentru acțiuni cu o durată lungă de viață, cum ar fi izolarea anvelopei unei clădiri.

3.4.1.5.   Energie produsă pe sau în clădiri pentru uz propriu, de noi instalații de tehnologii de producere a energiei din surse regenerabile [articolul 7 alineatul (4) litera (f)]

Energie produsă pe sau în clădiri pentru uz propriu, de noi instalații de tehnologii de producere a energiei din surse regenerabile [articolul 7 alineatul (4) litera (f)]

Această opțiune permite statelor membre să excludă din calculul economiilor de energie obligatorii în temeiul articolului 7 alineatele (2) și (3) din DEE o cantitate verificabilă de energie produsă pentru uz propriu de noi instalații de producere a energiei din surse regenerabile pe sau în clădiri.

Utilizarea acesteia este limitată în trei privințe:

| — | se poate exclude din calculul de referință maximum 30 % din energia produsă pentru uz propriu de noile instalații de producere a energiei din surse regenerabile pe sau în clădiri; |
| --- | --- |

—

se poate exclude din calculul de referință maximum 30 % din energia produsă pentru uz propriu de noile instalații de producere a energiei din surse regenerabile pe sau în clădiri;

| — | acest lucru nu trebuie să conducă la o reducere mai mare de 35 % a cantității calculate în temeiul articolului 7 alineatele (2) și (3) din DEE și |
| --- | --- |

—

acest lucru nu trebuie să conducă la o reducere mai mare de 35 % a cantității calculate în temeiul articolului 7 alineatele (2) și (3) din DEE și

| — | această cantitate de energie nu trebuie exclusă din calculul obligației de economisire prevăzute la articolul 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b) din DEE. |
| --- | --- |

—

această cantitate de energie nu trebuie exclusă din calculul obligației de economisire prevăzute la articolul 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b) din DEE.

Anexa V punctul 2 litera (e) din DEE stabilește modul în care economiile de energie rezultate din măsurile care promovează instalarea unor tehnologii la scară mică de obținere a energiei din surse regenerabile pe sau în clădiri pot fi incluse în calculul economiilor prevăzute la articolul 7 alineatul (1) din DEE (24). Acest aspect nu face obiectul restricțiilor de volum.

24

întrucât articolul 7 alineatul (4) litera (f) din DEE vizează „cantitatea verificabilă de energie produsă pe sau în clădiri pentru uz propriu”
   (25) (nu cantitatea utilizată efectiv), statele membre trebuie să determine și să verifice volumele de energie din surse regenerabile (în ktep, MW sau echivalent) care vor fi produse pe clădiri, pentru uz propriu, ca urmare a politicilor care promovează noi instalări în perioada de obligații 2021-2030. Întrucât dispoziția privește o „cantitate verificabilă”, acest calcul poate ține seama de volumul mediu estimat de energie din surse regenerabile care va fi produs pentru uz propriu în perioada 2021-2030 numai de la unitățile instalate pe sau în clădiri după 31 decembrie 2020.

25

Articolul 21 litera (b) punctul 3 din Regulamentul privind guvernanța impune statelor membre să includă informații cu privire la punerea în aplicare a EEOS naționale și a măsurilor de politică alternative în rapoartele lor naționale intermediare integrate privind energia și clima. Prin urmare, începând de la 15 martie 2021 (și, ulterior, din doi în doi ani), ele ar trebui să furnizeze informații cu privire la cantitatea reală de energie produsă pe sau în clădiri, pentru uz propriu, de tehnologii de producere a energiei din surse regenerabile nou instalate.

Exemplu orientativ și neexhaustiv

Exemplu orientativ și neexhaustiv

Tabelul de mai jos prezintă, pentru o listă neexhaustivă de tehnologii, cantitatea de energie care poate fi exclusă din calculul economiilor de energie obligatorii. De exemplu, instalarea unui pachet de captatoare solare/cazan pe gaz ar putea conduce la producerea a 1 000 kWh de energie regenerabilă, din care 30 % (300 kWh) ar putea fi excluși din calcul (cu condiția să nu depășească 35 % din economiile obligatorii):

| Tipul de tehnologie | Cererea finală de energie
  (kWh) | Ponderea de energie din surse regenerabile produsă pe clădiri
  (%) | Energia produsă responsabilă pentru reducerea obiectivului de economisire
  (kWh) | Ponderea de 30 % care poate fi exclusă din cerința de economisire
  (kWh) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Cazan cu condensare pe gaz | 10 526 | 0 | 0 | |
| 2. | Cazan cu condensare pe lemne | 10 870 | 100 | 10 870 | 3 261 |
| 3. | Pompă de căldură (cu energie electrică din rețea) | 2 857 | 0 | 0 | |
| 4. | Pachet de captatoare solare cu cazan pe gaz | 10 474 | ~10 | 1 000 | 300 |
| | Instalație termică solară | 1 000 | 100 | 1 000 | 300 |
| | Cazan cu condensare pe gaz | 9 474 | 0 | 0 | |
| 5. | Instalație fotovoltaică | 3 500 | 100 | 3 500 | 1 050 |

Tipul de tehnologie

Cererea finală de energie

(kWh)

Ponderea de energie din surse regenerabile produsă pe clădiri

(%)

Energia produsă responsabilă pentru reducerea obiectivului de economisire

(kWh)

Ponderea de 30 % care poate fi exclusă din cerința de economisire

(kWh)

1.

Cazan cu condensare pe gaz

10 526

0

0

2.

Cazan cu condensare pe lemne

10 870

100

10 870

3 261

3.

Pompă de căldură (cu energie electrică din rețea)

2 857

0

0

4.

Pachet de captatoare solare cu cazan pe gaz

10 474

~10

1 000

300

Instalație termică solară

1 000

100

1 000

300

Cazan cu condensare pe gaz

9 474

0

0

5.

Instalație fotovoltaică

3 500

100

3 500

1 050

3.4.1.6.   Economii de energie care depășesc cantitatea necesară pentru prima perioadă de obligații [articolul 7 alineatul (4) litera (g)]

Economii de energie care depășesc cantitatea necesară pentru prima perioadă de obligații [articolul 7 alineatul (4) litera (g)]

Statele membre pot include în calculul prevăzut la articolul 7 alineatele (2) și (3) din DEE economii de energie care depășesc cantitatea necesară pentru prima perioadă de obligații (2014-2020), cu următoarele condiții:

| — | acestea au rezultat din acțiuni individuale în cadrul unei EEOS sau din măsuri de politică alternative și |
| --- | --- |

—

acestea au rezultat din acțiuni individuale în cadrul unei EEOS sau din măsuri de politică alternative și

| — | statul membru a notificat măsurile de politică relevante din planul său național de acțiune pentru eficiență energetică (PNAEE) și le-a prezentat în raportul său intermediar în temeiul articolului 24 alineatul (2) (26). |
| --- | --- |

—

statul membru a notificat măsurile de politică relevante din planul său național de acțiune pentru eficiență energetică (PNAEE) și le-a prezentat în raportul său intermediar în temeiul articolului 24 alineatul (2) (26).

26

4.   ALEGEREA MĂSURILOR DE POLITICĂ PENTRU OBȚINEREA CANTITĂȚII SOLICITATE DE ECONOMII CUMULATE DE ENERGIE LA NIVELUL UTILIZĂRII FINALE

În temeiul articolului 7 alineatul (10) din DEE, statele membre trebuie să obțină economiile cumulate de energie la nivelul utilizării finale obligatorii prin:

| — | instituirea unei EEOS; |
| --- | --- |

—

instituirea unei EEOS;

| — | adoptarea unor măsuri de politică alternative sau |
| --- | --- |

—

adoptarea unor măsuri de politică alternative sau

| — | o combinație între acestea. |
| --- | --- |

—

o combinație între acestea.

Articolul 7 din DEE clarifică faptul că EEOS și măsurile de politică alternative sunt în egală măsură valabile în acest sens. Statele membre dispun de un grad semnificativ de flexibilitate și de o marjă largă de apreciere în sensul alegerii, dintre diferitele tipuri de scheme, a sistemului cel mai potrivit pentru situația și circumstanțele lor particulare (27).

27

Articolul 7a alineatul (1) și articolul 7b alineatul (1) din DEE impun ca toate măsurile de politică să fie concepute în scopul îndeplinirii obligației privind economiile de energie în temeiul articolului 7 alineatul (1) din DEE și să fie eligibile pentru a contribui la „economii de energie la nivelul utilizării finale” care să fie realizate „în rândul clienților finali”. Cu toate acestea, nu este o problemă dacă o măsură de politică abordează și alte obiective și valori-țintă (de exemplu, în cadrul politicilor energetice, pentru a aborda necesitatea de a conserva, a proteja și a îmbunătăți calitatea mediului sau pentru a promova utilizarea prudentă și rațională a resurselor naturale).

Potrivit definiției de la articolul 2 punctul 18 din DEE, „măsură de politică” înseamnă un instrument de reglementare, financiar, fiscal, voluntar sau de furnizare a informațiilor stabilit în mod oficial și pus în aplicare într-un stat membru pentru a crea un cadru favorabil, o cerință sau un stimulent pentru ca actorii de pe piață să furnizeze și să achiziționeze servicii energetice și să ia alte măsuri de îmbunătățire a eficienței energetice. Măsurile de politică destinate să sprijine exclusiv obiective de politică diferite de eficiența energetică, concepute exclusiv pentru furnizarea sau achiziționarea de servicii energetice sau care declanșează economii de energie la nivelul utilizării finale care nu sunt realizate în rândul consumatorilor finali nu pot fi considerate eligibile în temeiul articolului 7 din DEE. În orice caz, statele membre vor trebui să evalueze măsurile cu atenție și să demonstreze că economiile de energie le pot fi atribuite în mod direct.

Indiferent dacă un stat membru decide să utilizeze o EEOS sau să adopte măsuri de politică alternative, acesta trebuie să se asigure că măsurile de politică sunt eligibile pentru a realiza economiile cumulate de energie necesare la nivelul utilizării finale până la 31 decembrie 2030 (sau într-o perioadă de economisire ulterioară, în funcție de momentul în care se formulează măsurile).

Următoarea listă neexhaustivă de definiții este relevantă pentru stabilirea măsurilor de politică (acestea rămân neschimbate în DEE modificată):

Articolul 2 din DEE

Articolul 2 din DEE

| „4. | „eficiență energetică” înseamnă raportul dintre rezultatul constând în performanță, servicii, bunuri sau energie și energia folosită în acest scop; |
| --- | --- |

„4.

„eficiență energetică” înseamnă raportul dintre rezultatul constând în performanță, servicii, bunuri sau energie și energia folosită în acest scop;

| 5. | „economii de energie” înseamnă o cantitate de energie economisită determinată prin măsurarea și/sau estimarea consumului înainte și după punerea în aplicare a unei măsuri de îmbunătățire a eficienței energetice, asigurând în același timp normalizarea condițiilor externe care afectează consumul de energie; |
| --- | --- |

5.

„economii de energie” înseamnă o cantitate de energie economisită determinată prin măsurarea și/sau estimarea consumului înainte și după punerea în aplicare a unei măsuri de îmbunătățire a eficienței energetice, asigurând în același timp normalizarea condițiilor externe care afectează consumul de energie;

| 6. | „îmbunătățirea eficienței energetice” înseamnă o creștere a eficienței energetice ca rezultat al schimbărilor tehnologice, comportamentale și/sau economice;” |
| --- | --- |

6.

„îmbunătățirea eficienței energetice” înseamnă o creștere a eficienței energetice ca rezultat al schimbărilor tehnologice, comportamentale și/sau economice;”

| „14. | „parte obligată” înseamnă distribuitorul de energie sau furnizorul de energie pentru care sunt obligatorii schemele naționale de obligații în ceea ce privește eficiența energetică, prevăzute la articolul 7; |
| --- | --- |

„14.

„parte obligată” înseamnă distribuitorul de energie sau furnizorul de energie pentru care sunt obligatorii schemele naționale de obligații în ceea ce privește eficiența energetică, prevăzute la articolul 7;

| 15. | „parte mandatată” înseamnă o entitate juridică căreia i-au fost delegate competențe de către administrația publică sau de un alt organism public pentru a dezvolta, gestiona sau exploata un sistem de finanțare în numele administrației publice sau al altui organism public; |
| --- | --- |

15.

„parte mandatată” înseamnă o entitate juridică căreia i-au fost delegate competențe de către administrația publică sau de un alt organism public pentru a dezvolta, gestiona sau exploata un sistem de finanțare în numele administrației publice sau al altui organism public;

| 16. | „parte participantă” înseamnă o întreprindere sau un organism public care s-a angajat să atingă anumite obiective în cadrul unui acord voluntar sau căruia i se aplică un instrument național de politică de reglementare; |
| --- | --- |

16.

„parte participantă” înseamnă o întreprindere sau un organism public care s-a angajat să atingă anumite obiective în cadrul unui acord voluntar sau căruia i se aplică un instrument național de politică de reglementare;

| 17. | „autoritate publică de punere în aplicare” înseamnă un organism reglementat de dreptul public, responsabil cu realizarea sau monitorizarea impozitării energiei sau a carbonului, a sistemelor și instrumentelor financiare, a stimulentelor fiscale, a standardelor și normelor, a sistemelor de etichetare energetică, a formării și educației; |
| --- | --- |

17.

„autoritate publică de punere în aplicare” înseamnă un organism reglementat de dreptul public, responsabil cu realizarea sau monitorizarea impozitării energiei sau a carbonului, a sistemelor și instrumentelor financiare, a stimulentelor fiscale, a standardelor și normelor, a sistemelor de etichetare energetică, a formării și educației;

| 18. | „măsură de politică” înseamnă un instrument de reglementare, financiar, fiscal, voluntar sau de furnizare a informațiilor stabilit în mod oficial și pus în aplicare într-un stat membru pentru a crea un cadru favorabil, o cerință sau un stimulent pentru ca actorii de pe piață să furnizeze și să achiziționeze servicii energetice și să întreprindă alte măsuri de îmbunătățire a eficienței energetice; |
| --- | --- |

18.

„măsură de politică” înseamnă un instrument de reglementare, financiar, fiscal, voluntar sau de furnizare a informațiilor stabilit în mod oficial și pus în aplicare într-un stat membru pentru a crea un cadru favorabil, o cerință sau un stimulent pentru ca actorii de pe piață să furnizeze și să achiziționeze servicii energetice și să întreprindă alte măsuri de îmbunătățire a eficienței energetice;

| 19. | „acțiune individuală” înseamnă o acțiune care duce la îmbunătățiri verificabile și măsurabile sau care pot fi estimate ale eficienței energetice și care este efectuată ca rezultat al unei măsuri de politică; |
| --- | --- |

19.

„acțiune individuală” înseamnă o acțiune care duce la îmbunătățiri verificabile și măsurabile sau care pot fi estimate ale eficienței energetice și care este efectuată ca rezultat al unei măsuri de politică;

| 20. | „distribuitor de energie” înseamnă o persoană fizică sau juridică, inclusiv un operator de sistem de distribuție, responsabilă de transportul energiei în vederea livrării acesteia la consumatorii finali sau la stațiile de distribuție care vând energie consumatorilor finali; |
| --- | --- |

20.

„distribuitor de energie” înseamnă o persoană fizică sau juridică, inclusiv un operator de sistem de distribuție, responsabilă de transportul energiei în vederea livrării acesteia la consumatorii finali sau la stațiile de distribuție care vând energie consumatorilor finali;

| 21. | „operator de sistem de distribuție” înseamnă „operator de distribuție” astfel cum este definit în Directiva 2009/72/CE și, respectiv, în Directiva 2009/73/CE; |
| --- | --- |

21.

„operator de sistem de distribuție” înseamnă „operator de distribuție” astfel cum este definit în Directiva 2009/72/CE și, respectiv, în Directiva 2009/73/CE;

| 22. | „furnizor de energie” înseamnă o persoană fizică sau juridică care vinde energie consumatorilor finali; |
| --- | --- |

22.

„furnizor de energie” înseamnă o persoană fizică sau juridică care vinde energie consumatorilor finali;

| 23. | „consumator final” înseamnă o persoană fizică sau juridică care achiziționează energie pentru propriul său consum final; |
| --- | --- |

23.

„consumator final” înseamnă o persoană fizică sau juridică care achiziționează energie pentru propriul său consum final;

| 24. | „furnizor de servicii energetice” înseamnă o persoană fizică sau juridică care furnizează servicii energetice sau alte măsuri de îmbunătățire a eficienței energetice către instalația sau sediul consumatorului final;” |
| --- | --- |

24.

„furnizor de servicii energetice” înseamnă o persoană fizică sau juridică care furnizează servicii energetice sau alte măsuri de îmbunătățire a eficienței energetice către instalația sau sediul consumatorului final;”

În sensul articolului 7 alineatul (10) din DEE, statele membre pot include economiile de energie rezultate din măsuri de politică nou adoptate în perioada de obligații 2021-2030. De asemenea, ele pot include economiile de energie rezultate din măsurile de politică adoptate în perioada de obligații 2014-2020 (sau anterior), cu condiția ca acestea să respecte cerințele de la articolele 7, 7a sau 7b din DEE.

Statele membre pot include economiile rezultate din măsurile adoptate până la 31 decembrie 2020 sau ulterior numai dacă aceste măsuri conduc la noi acțiuni individuale care sunt realizate după 31 decembrie 2020 și înainte de 31 decembrie 2030.

Exemple de măsuri, acțiuni și economii

Exemple de măsuri, acțiuni și economii

În 2010 a fost pus în aplicare un program de sprijin financiar pentru renovarea energetică a clădirilor. Atât timp cât acesta rămâne în vigoare și generează noi renovări în perioada relevantă, economiile de energie rezultate în urma acestor noi renovări pot fi incluse în calculul economiilor necesare pentru a doua perioadă de obligații.

S-a instituit o taxă pe carburanți înainte de 2021 pentru a stimula comportamente de economisire și pentru a îmbunătăți eficiența transporturilor. Atât timp cât aceasta rămâne în vigoare și efectele asupra comportamentelor sunt măsurabile și verificabile în contextul celor mai recente elasticități ale prețurilor, economiile de energie rezultate în urma acestei măsuri pot fi incluse în calculul economiilor necesare pentru a doua perioadă de obligații.

4.1.   Scheme de obligații în materie de eficiență energetică

Scheme de obligații în materie de eficiență energetică

Motivul esențial al alegerii de a pune în aplicare o EEOS pentru a realiza economiile cumulate de energie la nivelul utilizării finale necesare în temeiul articolului 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b) din DEE ar putea fi faptul că furnizorii de energie de dimensiuni mai mici sau mai mari și distribuitorii de energie sunt cei mai în măsură să identifice realizarea de economii de energie de către clienții lor și vor fi în măsură să realizeze economii de energie în modelele de afaceri pentru servicii energetice. În acest caz, statele membre trebuie să desemneze una sau mai multe părți obligate la nivel național (28) care trebuie să realizeze economii de energie în rândul clienților finali (29). Desemnarea unei părți obligate trebuie să se bazeze pe criterii obiective și nediscriminatorii, astfel cum sunt prevăzute la articolul 7a alineatul (2) din DEE.

28

29

Atunci când desemnează părțile obligate în cadrul unei EEOS, statele membre ar trebui să ia în considerare Hotărârea Curții de Justiție a Uniunii Europene în cauza C-561/16. Curtea a stabilit că statele membre pot „impune obligații în ceea ce privește eficiența energetică [doar] anumitor întreprinderi determinate din sectorul energiei, cu condiția ca desemnarea acestor întreprinderi ca părți obligate să se bazeze efectiv pe criterii obiective și nediscriminatorii expuse în mod explicit, aspect a cărui verificare revine instanței de trimitere”
   (30).

30

În plus, statele membre trebuie să stabilească cantitatea de economii de energie care trebuie realizată de fiecare parte obligată sau de fiecare subcategorie de părți obligate. Aceste cantități trebuie apoi alocate fiecărei părți obligate, pentru a verifica dacă aceasta și-a îndeplinit obligațiile.

Articolul 7a alineatul (4) permite statelor membre să exprime cantitatea obligatorie de economii de energie care revine fiecărei părți obligate drept consum de energie finală sau primară al acestora (31), folosind factorii de conversie stabiliți în anexa IV.

31

De asemenea, statele membre pot decide să permită sau să impună părților obligate să își îndeplinească integral sau parțial obligațiile care le revin în temeiul legislației naționale drept contribuție la FNEE (32). Ele pot permite părților obligate să includă în calculul obligației lor economiile realizate de furnizorii de servicii energetice (33) sau de alți terți. Articolul 7a alineatul (6) litera (a) din DEE impune statelor membre să se asigure că certificarea economiilor de energie urmează un proces de aprobare care este clar, transparent și deschis tuturor participanților de pe piață și care vizează reducerea la minimum a costurilor de certificare (34).

32

33

34

Articolul 7a alineatul (3) din DEE clarifică faptul că statele membre trebuie să se asigure că furnizorii de energie nu creează bariere care să descurajeze consumatorii să treacă de la un furnizor la altul.

Articolul 7a alineatul (5) din DEE impune statelor membre să instituie sisteme de măsurare, de control și de verificare prin care să se efectueze o verificare documentată în scris a cel puțin unei părți semnificative și a unui eșantion reprezentativ din punct de vedere statistic din măsurile de îmbunătățire a eficienței energetice instituite de către părțile obligate (35).

35

În conformitate cu articolul 7a alineatul (6) litera (b) din DEE, statele membre pot prevedea posibilitatea „constituirii de rezerve și a împrumuturilor”, adică să permită părților obligate să ia în calcul economiile obținute într-un anumit an ca și când acestea ar fi fost obținute în oricare dintre cei patru ani anteriori sau în oricare dintre următorii trei ani. Trebuie menționat că această flexibilitate:

| — | se aplică numai pentru economiile de energie care rezultă din EEOS implementate începând de la 1 ianuarie 2014 și nu se aplică pentru măsuri de politică alternative și |
| --- | --- |

—

se aplică numai pentru economiile de energie care rezultă din EEOS implementate începând de la 1 ianuarie 2014 și nu se aplică pentru măsuri de politică alternative și

| — | este limitată în timp – statele membre pot permite părților obligate să „constituie rezerve sau să facă împrumuturi” doar pe parcursul unei perioade de obligații. |
| --- | --- |

—

este limitată în timp – statele membre pot permite părților obligate să „constituie rezerve sau să facă împrumuturi” doar pe parcursul unei perioade de obligații.

Cu alte cuvinte, economiile realizate între 2014 și 2020 nu trebuie să facă obiectul unor „rezerve sau împrumuturi” după 31 decembrie 2020. Cele realizate între 2021 și 2030 nu trebuie să facă obiectul unor „rezerve sau împrumuturi” înainte de 31 decembrie 2020 sau după 31 decembrie 2030. Economiile realizate după 2010 și înainte de 1 ianuarie 2014 nu pot face obiectul unor „rezerve sau împrumuturi” în sensul articolului 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b) din DEE.

întrucât articolul 7 alineatul (8) din DEE prevede în mod explicit o derogare, aplicarea sa este restrictivă și se limitează la sensul articolului 7 alineatul (1) primul paragraf litera (a) din DEE.

Exemple

Exemple

Economiile de energie realizate în 2014 (ca rezultat al unei EEOS) pot fi contabilizate ca și când ar fi fost obținute în 2017.

Economiile de energie realizate în 2014 (ca rezultat al unei EEOS) nu pot fi contabilizate ca și când ar fi fost obținute în 2021.

Economiile de energie realizate în 2018 (ca rezultat al unei EEOS) pot fi contabilizate ca și când ar fi fost obținute în 2014.

Articolul 7a alineatul (6) al doilea paragraf din DEE prevede că statele membre „evaluează și, după caz, iau măsuri pentru a reduce la minimum impactul costurilor directe și indirecte ale schemelor privind obligația de economisire a energiei asupra competitivității industriilor energointensive expuse concurenței internaționale”.

În general, este vorba despre două tipuri de costuri:

| — | costuri de investiție și |
| --- | --- |

—

costuri de investiție și

| — | costuri administrative (inclusiv de monitorizare și de raportare). |
| --- | --- |

—

costuri administrative (inclusiv de monitorizare și de raportare).

În evaluarea sa a impactului (36), Comisia a arătat, pe baza elementelor de probă disponibile, că EEOS sunt foarte eficiente din punctul de vedere al costurilor. Atunci când implementează astfel de scheme, părțile obligate trebuie să se asigure că realizează economii la nivelul utilizării finale la cele mai mici costuri (de investiții și administrative), în special în cazul în care costurile sunt transferate utilizatorilor finali. Această cerință se aplică și în cazul în care părțile obligate aleg să contabilizeze economiile certificate de energie realizate de furnizorii de energie și de alți terți.

36

Articolul 7a alineatul (7) din DEE prevede că statele membre „publică anual economiile de energie realizate de fiecare parte obligată sau de fiecare subcategorie de părți obligate, precum și economiile totale realizate în cadrul schemei”. Statele membre pot publica aceste informații împreună cu alte date pe care au obligația de a le pune la dispoziția publicului. Publicarea acestor date de către alte părți, de exemplu de Comisie, nu eliberează statele membre de obligația menționată.

4.2.   Măsuri de politică alternative

Măsuri de politică alternative

DEE clarifică faptul că statele membre ar trebui să dispună de un grad ridicat de flexibilitate în ceea ce privește conceperea și punerea în aplicare a unor măsuri de politică alternative. Deși DEE nu mai enumeră tipuri de măsuri, articolul 2 punctul 18 din DEE include, în cadrul definiției termenului „măsură de politică”, o listă neexhaustivă a tipurilor posibile, și anume: „un instrument de reglementare, financiar, fiscal, voluntar sau de furnizare a informațiilor stabilit în mod oficial și pus în aplicare într-un stat membru pentru a crea un cadru favorabil, o cerință sau un stimulent pentru ca actorii de pe piață să furnizeze și să achiziționeze servicii energetice și să întreprindă alte măsuri de îmbunătățire a eficienței energetice”.

Statele membre pot lua în considerare promovarea contribuției comunităților locale de energie din surse regenerabile la punerea în aplicare a măsurilor de politică alternative (37).

37

Anexa V punctul 3 la DEE stabilește cerințele pentru elaborarea și administrarea măsurilor de politică alternative:

| „(a) | măsurile de politică și acțiunile individuale generează economii de energie verificabile la nivelul utilizării finale; |
| --- | --- |

„(a)

măsurile de politică și acțiunile individuale generează economii de energie verificabile la nivelul utilizării finale;

| (b) | responsabilitatea fiecărei părți participante, părți mandatate sau autorități publice de punere în aplicare, după caz, este clar definită; |
| --- | --- |

(b)

responsabilitatea fiecărei părți participante, părți mandatate sau autorități publice de punere în aplicare, după caz, este clar definită;

| (c) | economiile de energie care sunt obținute sau urmează a fi obținute sunt determinate într-un mod transparent; |
| --- | --- |

(c)

economiile de energie care sunt obținute sau urmează a fi obținute sunt determinate într-un mod transparent;

| (d) | cantitatea obligatorie de economii de energie sau care urmează a fi obținută prin măsura de politică este exprimată în termeni de consum de energie primară sau finală, utilizând factorii de conversie prevăzuți în anexa IV; |
| --- | --- |

(d)

cantitatea obligatorie de economii de energie sau care urmează a fi obținută prin măsura de politică este exprimată în termeni de consum de energie primară sau finală, utilizând factorii de conversie prevăzuți în anexa IV;

| (e) | trebuie prezentat un raport anual privind economiile de energie realizate de părțile mandatate, de părțile participante și de autoritățile publice de punere în aplicare, care să fie pus la dispoziția publicului, precum și datele privind tendința anuală a economiilor de energie; |
| --- | --- |

(e)

trebuie prezentat un raport anual privind economiile de energie realizate de părțile mandatate, de părțile participante și de autoritățile publice de punere în aplicare, care să fie pus la dispoziția publicului, precum și datele privind tendința anuală a economiilor de energie;

| (f) | monitorizarea rezultatelor și luarea de măsuri adecvate în cazul în care progresele nu sunt satisfăcătoare; |
| --- | --- |

(f)

monitorizarea rezultatelor și luarea de măsuri adecvate în cazul în care progresele nu sunt satisfăcătoare;

| (g) | economiile de energie generate de o acțiune individuală sunt declarate doar de o singură parte; |
| --- | --- |

(g)

economiile de energie generate de o acțiune individuală sunt declarate doar de o singură parte;

| (h) | se demonstrează că activitățile părții participante, ale părții mandatate sau ale autorității publice de punere în aplicare au contribuit în mod esențial la realizarea economiilor de energie declarate.” |
| --- | --- |

(h)

se demonstrează că activitățile părții participante, ale părții mandatate sau ale autorității publice de punere în aplicare au contribuit în mod esențial la realizarea economiilor de energie declarate.”

Articolul 7b alineatul (2) din DEE impune statelor membre să instituie sisteme de măsurare, de control și de verificare prin care să se efectueze o verificare documentată în scris a cel puțin unei părți semnificative și a unui eșantion reprezentativ din punct de vedere statistic din cadrul măsurile alternative de îmbunătățire a eficienței energetice (cu excepția impozitării) instituite de către părțile participante sau mandatate.

Trebuie menționat că:

| — | măsurarea, controlul și verificarea în cauză trebuie realizate în mod independent față de părțile respective (38) și |
| --- | --- |

—

măsurarea, controlul și verificarea în cauză trebuie realizate în mod independent față de părțile respective (38) și

38

| — | formularea „[parte semnificativă] și [un] eșantion reprezentativ din punct de vedere statistic” ar trebui înțeleasă ca un subset care reflectă cu acuratețe populația statistică de măsuri de economisire a energiei și permite astfel formularea unor concluzii suficient de fiabile în ceea ce privește încrederea în ansamblul măsurilor. |
| --- | --- |

—

formularea „[parte semnificativă] și [un] eșantion reprezentativ din punct de vedere statistic” ar trebui înțeleasă ca un subset care reflectă cu acuratețe populația statistică de măsuri de economisire a energiei și permite astfel formularea unor concluzii suficient de fiabile în ceea ce privește încrederea în ansamblul măsurilor.

4.2.1.   Scheme și instrumente de finanțare și stimulente fiscale

Scheme și instrumente de finanțare și stimulente fiscale

Acestea sunt măsuri de politică stabilite de un stat membru în temeiul cărora un stimulent monetar și fiscal conduce la aplicarea de tehnologii sau de tehnici eficiente din punct de vedere energetic, și care au ca efect reducerea consumului de energie la nivelul utilizării finale (39).

39

Trebuie menționat că:

| — | efectele trebuie măsurate, controlate și verificate în mod independent față de părțile participante sau mandatate (40) și |
| --- | --- |

—

efectele trebuie măsurate, controlate și verificate în mod independent față de părțile participante sau mandatate (40) și

40

| — | în cazul schemelor sau instrumentelor de finanțare, finanțarea ar trebui să provină din:






  — | surse publice (europene sau naționale) sau |
| --- | --- | --- |

—

în cazul schemelor sau instrumentelor de finanțare, finanțarea ar trebui să provină din:

—

surse publice (europene sau naționale) sau

| — | o combinație de surse publice (europene sau naționale) și de surse private (de exemplu, bănci, fonduri de investiții, fonduri de pensii) care vizează în mod explicit realizarea de acțiuni individuale ce conduc la economii de energie la nivelul utilizării finale. |
| --- | --- |

—

o combinație de surse publice (europene sau naționale) și de surse private (de exemplu, bănci, fonduri de investiții, fonduri de pensii) care vizează în mod explicit realizarea de acțiuni individuale ce conduc la economii de energie la nivelul utilizării finale.

4.2.2.   Fondul național pentru eficiență energetică

Fondul național pentru eficiență energetică

Statele membre pot institui un FNEE în conformitate cu articolul 20 alineatul (6) din DEE, fie ca o măsură de politică alternativă, fie în cadrul unei EEOS, astfel încât părțile obligate să își poată realiza toate economiile sau o parte din acestea ca o contribuție la fond.

Dacă un stat membru instituie un mecanism de contribuții anuale la FNEE ca principală metodă de îndeplinire a obligațiilor în materie de eficiență energetică, legislația sa națională trebuie să asigure faptul că:

| — | economiile de energie realizate sunt echivalente cu cele din cadrul EEOS și |
| --- | --- |

—

economiile de energie realizate sunt echivalente cu cele din cadrul EEOS și

| — | măsurile finanțate îndeplinesc cerințele de la articolul 7b și de la articolul 20 alineatul (6) din DEE, precum și din anexa V punctul 3 la aceasta (41). |
| --- | --- |

—

măsurile finanțate îndeplinesc cerințele de la articolul 7b și de la articolul 20 alineatul (6) din DEE, precum și din anexa V punctul 3 la aceasta (41).

41

FNEE poate fi orice fond instituit de un stat membru cu scopul de a sprijini inițiativele naționale în materie de eficiență energetică. El poate fi creat pentru a finanța scheme de sprijin economic și financiar, de asistență tehnică, de formare și de informare sau alte măsuri destinate sporirii eficienței energetice, astfel încât să contribuie la realizarea obiectivelor prevăzute de legislația UE (42). În general, se poate institui, de asemenea, o combinație de fonduri publice (de exemplu, pentru abordarea disfuncționalităților pieței – categorii de costuri sau măsuri care nu sunt abordate de obicei în cadrul mecanismelor bazate pe piață) și de capital privat, pentru a oferi soluții mai eficace.

42

Pentru a putea fi luată în calcul în sensul articolului 7 din DEE, finanțarea trebuie să provină din:

| — | surse publice (europene sau naționale) sau |
| --- | --- |

—

surse publice (europene sau naționale) sau

| — | o combinație de surse publice (europene sau naționale) și de surse private (de exemplu, bănci, fonduri de investiții, fonduri de pensii, părți obligate) care vizează în mod explicit realizarea de acțiuni individuale ce conduc la economii de energie la nivelul utilizării finale. |
| --- | --- |

—

o combinație de surse publice (europene sau naționale) și de surse private (de exemplu, bănci, fonduri de investiții, fonduri de pensii, părți obligate) care vizează în mod explicit realizarea de acțiuni individuale ce conduc la economii de energie la nivelul utilizării finale.

4.2.3.   Reglementări și acorduri voluntare

Reglementări și acorduri voluntare

Acestea sunt măsuri de politică stabilite de un stat membru care conduc la aplicarea de tehnologii sau de tehnici eficiente din punct de vedere energetic și care au ca efect reducerea consumului de energie la nivelul utilizării finale. Ele pot fi:

| — | măsuri obligatorii din punct de vedere juridic care impun utilizarea unor tehnologii sau tehnici specifice sau |
| --- | --- |

—

măsuri obligatorii din punct de vedere juridic care impun utilizarea unor tehnologii sau tehnici specifice sau

| — | acorduri voluntare în temeiul cărora întreprinderile sau autoritățile locale se angajează să adopte anumite măsuri (43). |
| --- | --- |

—

acorduri voluntare în temeiul cărora întreprinderile sau autoritățile locale se angajează să adopte anumite măsuri (43).

43

O „parte participantă” poate fi „o întreprindere sau un organism public care s-a angajat să atingă anumite obiective în cadrul unui acord voluntar sau căruia i se aplică un instrument național de politică de reglementare”.

4.2.4.   Standarde și norme

Standarde și norme

Acestea sunt măsuri de politică stabilite de un stat membru care au ca scop îmbunătățirea eficienței energetice a (de exemplu) produselor, serviciilor, clădirilor și vehiculelor (44). Părțile care intervin în cadrul acestor scheme sunt „autorități publice de punere în aplicare”.

44

4.2.5.   Sisteme de etichetare energetică

Sisteme de etichetare energetică

Acestea sunt sisteme de etichetare instituite de un stat membru, cu excepția celor obligatorii în temeiul legislației UE (de exemplu, economiile obținute prin aplicarea reglementărilor privind etichetarea energetică sau a Regulamentului privind etichetarea energetică (45) nu pot fi luate în calcul) (46).

45

46

Alte măsuri de politică puse în aplicare în același timp pot avea, de asemenea, un impact asupra economiilor de energie, astfel că nu toate modificările observate de la introducerea măsurii care face obiectul evaluării pot fi atribuite exclusiv respectivei măsuri. Este necesară o examinare atentă a impactului unui sistem de etichetare pentru a putea stabili legătura cu o acțiune individuală care conduce la economii ce i se pot atribui.

4.2.6.   Formare și educare, inclusiv programe de consiliere în domeniul energiei

Formare și educare, inclusiv programe de consiliere în domeniul energiei

Acestea sunt măsuri de politică stabilite de un stat membru care conduc la aplicarea de tehnologii sau de tehnici eficiente din punct de vedere energetic și care au ca efect reducerea consumului de energie la nivelul utilizării finale prin (de exemplu) programe de formare pentru auditorii energetici, programe educative pentru managerii energetici sau programe de consiliere în domeniul energiei pentru gospodării.

Trebuie menționat că:

| — | aceste măsuri trebuie să fie monitorizate de o „autoritate publică de punere în aplicare” și |
| --- | --- |

—

aceste măsuri trebuie să fie monitorizate de o „autoritate publică de punere în aplicare” și

| — | este necesară o examinare atentă a impactului lor pentru a stabili:






  — | o legătură între activitatea de formare sau educare și acțiunea individuală care i se poate atribui și |
| --- | --- | --- |

—

este necesară o examinare atentă a impactului lor pentru a stabili:

—

o legătură între activitatea de formare sau educare și acțiunea individuală care i se poate atribui și

| — | perioada în care programele pot continua să aibă efect (47). |
| --- | --- |

—

perioada în care programele pot continua să aibă efect (47).

47

4.2.7.   Alte măsuri alternative

Alte măsuri alternative

Lista măsurilor de politică alternative nu este exhaustivă, putând fi aplicate și alte măsuri de politică. Cu toate acestea, statele membre trebuie să explice, în notificarea lor către Comisie, modul în care se realizează un nivel echivalent de economii, de monitorizare și de verificare (48).

48

Reducerea consumului de energie și utilizarea energiei din surse regenerabile în clădiri reprezintă măsuri importante pentru a reduce dependența energetică și emisiile de gaze cu efect de seră, îndeosebi având în vedere obiectivele ambițioase ale UE privind clima și energia stabilite pentru 2030, precum și angajamentul global asumat de Uniune în contextul Acordului de la Paris. Prin urmare, măsurile de politică care promovează instalarea unor tehnologii la scară mică de obținere a energiei din surse regenerabile pe sau în clădiri pot fi considerate, de asemenea, ca îndeplinind obligația privind economiile de energie (49).

49

Măsurile trebuie să fie concepute pentru a genera economii de energie la nivelul utilizării finale în comparație cu tehnologia pe care o înlocuiesc. De exemplu, astfel de economii pot fi declarate odată cu trecerea la sisteme mai eficiente de încălzire sau de răcire sau de alimentare cu apă caldă în clădiri, indiferent dacă acestea implică sau nu energie din surse regenerabile. Aceste economii sunt eligibile chiar dacă măsura de politică alternativă nu este concepută în primul rând pentru a îmbunătăți eficiența energetică, cu condiția ca statul membru să poată demonstra că sunt suplimentare, măsurabile și verificabile în conformitate cu metodele și principiile din anexa V la DEE.

4.2.8.   Impozitele pe energie sau pe CO2

Impozitele pe energie sau pe CO2

Pot fi eligibile măsurile fiscale ale statelor membre de reducere a consumului de energie la nivelul utilizării finale. De asemenea, statele membre pot combina măsurile fiscale cu alte măsuri, precum subvențiile (50).

50

Impozitarea în scopul îmbunătățirii eficienței energetice urmărește în principal abordarea disfuncționalităților pieței generate de consumul de energie, prin perceperea unei taxe sau a unei redevențe pe anumite tipuri de surse de energie sau de utilizări ale energiei. Taxele pe CO2 sau pe carbon pot fi, de asemenea, un factor de stimulare a acțiunilor individuale destinate tranziției către surse de energie cu emisii mai mici de CO2. Cu toate acestea, trebuie menționat că un astfel de control al surselor nu conduce în mod neapărat la îmbunătățiri ale eficienței energetice.

2

2

Obiectivul măsurilor fiscale este de a determina consumatorii și producătorii să plătească costurile sociale ale bunului utilizat (inclusiv sub forma emisiilor de carbon și a efectelor de seră).

În practică, măsurile (51) constau de obicei în:

51

| — | măsuri directe – acestea includ taxele legate direct de „externalitate”, și anume de activitatea care impune un efect asupra unei terțe părți externe. Acest tip de măsuri presupune implicit că disfuncționalitatea pieței este observabilă și cuantificabilă. Un exemplu îl constituie taxele pe emisiile de carbon și |
| --- | --- |

—

măsuri directe – acestea includ taxele legate direct de „externalitate”, și anume de activitatea care impune un efect asupra unei terțe părți externe. Acest tip de măsuri presupune implicit că disfuncționalitatea pieței este observabilă și cuantificabilă. Un exemplu îl constituie taxele pe emisiile de carbon și

| — | măsuri indirecte – acestea sunt taxe legate de consumabilele care generează externalitatea (de exemplu, combustibilii care generează emisii de carbon) sau de consumabilele corelate cu aceasta (de exemplu, autoturismele care utilizează astfel de combustibili). |
| --- | --- |

—

măsuri indirecte – acestea sunt taxe legate de consumabilele care generează externalitatea (de exemplu, combustibilii care generează emisii de carbon) sau de consumabilele corelate cu aceasta (de exemplu, autoturismele care utilizează astfel de combustibili).

Statele membre pot stabili noi măsuri fiscale în scopul îndeplinirii obligației privind economiile de energie pentru noua perioadă (2021-2030) și/sau pot continua să aplice măsurile existente din prima perioadă (2014-2020).

Pentru a stabili economiile de energie care pot fi declarate ca suplimentare (52), anexa V punctul 2 litera (a) prevede că „statele membre iau în considerare modul în care ar evolua utilizarea energiei și cererea de energie în absența măsurii de politică în cauză, ținând cont cel puțin de factorii următori: tendințele consumului de energie, modificările survenite în comportamentul consumatorilor, progresul tehnologic și schimbările generate de alte măsuri puse în aplicare la nivelul Uniunii și la nivel național”.

52

În plus, la calcularea efectului măsurilor fiscale statele membre ar trebui să țină seama de cerințele anexei V punctul 4:

| „(a) | se ține cont doar de economiile de energie obținute în urma măsurilor de impozitare care depășesc nivelurile minime de impozitare aplicabile combustibililor în conformitate cu Directiva 2003/96/CE a Consiliului sau cu Directiva 2006/112/CE a Consiliului; |
| --- | --- |

„(a)

se ține cont doar de economiile de energie obținute în urma măsurilor de impozitare care depășesc nivelurile minime de impozitare aplicabile combustibililor în conformitate cu Directiva 2003/96/CE a Consiliului sau cu Directiva 2006/112/CE a Consiliului;

| (b) | datele privind elasticitatea cererii în funcție de preț pentru calcularea impactului măsurilor de impozitare (a energiei) trebuie să reflecte capacitatea de reacție a cererii de energie la schimbările de preț și sunt estimate pe baza unor surse de date oficiale recente și reprezentative; |
| --- | --- |

(b)

datele privind elasticitatea cererii în funcție de preț pentru calcularea impactului măsurilor de impozitare (a energiei) trebuie să reflecte capacitatea de reacție a cererii de energie la schimbările de preț și sunt estimate pe baza unor surse de date oficiale recente și reprezentative;

| (c) | economiile de energie generate de instrumente însoțitoare ale politicii în materie de impozitare, inclusiv stimulentele fiscale sau plata către un fond, sunt contabilizate separat.” |
| --- | --- |

(c)

economiile de energie generate de instrumente însoțitoare ale politicii în materie de impozitare, inclusiv stimulentele fiscale sau plata către un fond, sunt contabilizate separat.”

Statele membre ar trebui să pună în aplicare măsuri care vizează depășirea nivelurilor minime în conformitate cu legislația UE, inclusiv:

| — | niveluri minime pentru impozitarea produselor energetice și a energiei electrice (53) și |
| --- | --- |

—

niveluri minime pentru impozitarea produselor energetice și a energiei electrice (53) și

53

| — | dispoziții privind sistemul comun de TVA (54) în ceea ce privește produsele și bunurile care consumă energie. |
| --- | --- |

—

dispoziții privind sistemul comun de TVA (54) în ceea ce privește produsele și bunurile care consumă energie.

54

Atunci când calculează impactul măsurilor lor de impozitare (energetică), statele membre ar trebui să țină seama de elasticitățile prețurilor (care reprezintă sensibilitatea cererii de energie la schimbările de prețuri), estimându-le pe baza surselor de date oficiale recente și reprezentative (55). În conformitate cu partea 3.3 litera (f) din anexa III la Regulamentul privind guvernanța, statele membre trebuie să furnizeze informații despre metodologia lor de calcul, inclusiv elasticitățile prețurilor pe care le-au utilizat și modul în care au fost stabilite, în conformitate cu anexa V punctul 4 la DEE.

55

În sensul anexei V punctul 4 litera (c) la DEE, este important să se evalueze modul în care măsurile fiscale interacționează cu alte măsuri de politică. Atunci când se calculează impactul măsurilor fiscale utilizate în combinație cu alte măsuri, se recomandă statelor membre să utilizeze:

| — | numai elasticități pe termen scurt sau |
| --- | --- |

—

numai elasticități pe termen scurt sau

| — | elasticități pe termen scurt și lung, dar fără să declare, în acest caz, economii de energie pentru celelalte măsuri (de exemplu, tratând măsura fiscală ca principala măsură de politică dintr-un pachet). |
| --- | --- |

—

elasticități pe termen scurt și lung, dar fără să declare, în acest caz, economii de energie pentru celelalte măsuri (de exemplu, tratând măsura fiscală ca principala măsură de politică dintr-un pachet).

Pentru măsurile fiscale puse în aplicare înainte de perioada de obligații 2021-2030, statele membre ar trebui să acorde o atenție deosebită articolului 7 alineatul (1) al doilea paragraf din DEE: „Statele membre pot lua în calcul economiile de energie care rezultă în urma măsurilor de politică, indiferent dacă au fost introduse până la 31 decembrie 2020 sau după această dată, cu condiția ca măsurile respective să ducă la noi acțiuni individuale care să fie întreprinse după 31 decembrie 2020.”

Dacă un stat membru stabilește o combinație de măsuri fiscale și de subvenții, el trebuie să contabilizeze separat economiile de energie față de măsurile fiscale și față de măsurile de politică însoțitoare (inclusiv stimulentele fiscale).

Utilizarea estimărilor de elasticitate pe termen scurt pe parcursul întregii perioade-țintă va reduce probabilitatea ca economiile să fie contabilizate de două ori.

4.3.   Măsuri de politică pentru atenuarea sărăciei energetice

Măsuri de politică pentru atenuarea sărăciei energetice

În temeiul articolului 7 alineatul (11) din DEE, atunci când elaborează măsuri de politică pentru a-și îndeplini obligațiile privind economiile de energie, statele membre trebuie să țină seama de necesitatea de a atenua sărăcia energetică, impunând, după caz, ca o parte din măsurile de eficiență energetică în temeiul EEOS lor naționale, din măsurile de politică alternative sau din programele/măsurile finanțate în cadrul unui FNEE să fie puse în aplicare în mod prioritar în rândul gospodăriilor vulnerabile, inclusiv în rândul celor afectate de sărăcie energetică și, după caz, al locuințelor sociale (56).

56

În contextul PNEC, statele membre trebuie să evalueze numărul de gospodării afectate de sărăcie energetică în conformitate cu articolul 3 alineatul (3) litera (d) din Regulamentul privind guvernanța (57).

57

Ținând seama de practicile lor existente, statele membre ar trebui să stabilească criterii pentru modul în care vor aborda sărăcia energetică în cadrul măsurilor lor de politică. Măsurile pe termen lung de renovare a parcului imobiliar și de îmbunătățire a performanței energetice a acestuia, conform cerințelor din Directiva privind performanța energetică a clădirilor („DPEC”) (58), vor genera, de asemenea, beneficii pentru persoanele afectate de sărăcie energetică. În conformitate cu articolul 2a din DPEC, statele membre trebuie să stabilească strategii pe termen lung pentru a sprijini renovarea parcului național de clădiri publice și private, rezidențiale și nerezidențiale, într-un parc imobiliar decarbonizat și cu un nivel ridicat de eficiență energetică, până în 2050.

58

Acestea urmăresc:

| — | facilitarea transformării eficiente din punctul de vedere al costurilor a clădirilor existente în clădiri al căror consum de energie este aproape egal cu zero și |
| --- | --- |

—

facilitarea transformării eficiente din punctul de vedere al costurilor a clădirilor existente în clădiri al căror consum de energie este aproape egal cu zero și

| — | includerea unei prezentări generale a acțiunii naționale relevante care urmează să contribuie la atenuarea sărăciei energetice (59). |
| --- | --- |

—

includerea unei prezentări generale a acțiunii naționale relevante care urmează să contribuie la atenuarea sărăciei energetice (59).

59

De la intrarea sa în vigoare și transpunerea/punerea în aplicare în legislația națională, această cerință de a ține seama de necesitatea de a atenua sărăcia energetică se aplică măsurilor adoptate în cadrul EEOS și măsurilor de politică alternative. Statele membre au libertatea de a decide ce tip de măsuri de politică vor utiliza, cele două fiind pe picior de egalitate. Indiferent de tipul lor, măsurile alese trebuie să vizeze atenuarea sărăciei energetice.

Observatorul european al sărăciei energetice este o inițiativă a Comisiei concepută să ajute statele membre să îmbunătățească măsurarea, monitorizarea și schimbul de cunoștințe și bune practici cu privire la sărăcia energetică. El are ca obiectiv să ajute statele membre la elaborarea măsurilor de politică. Secțiunea „Policies & Measures” (Politici și măsuri) de pe site-ul web al Observatorului (60) conține exemple de tipuri specifice de politici și de măsuri.

60

4.4.   Alegerea sectoarelor

Alegerea sectoarelor

Statele membre dispun de flexibilitatea de a viza unul sau mai multe sectoare specifice pentru a îndeplini obligația privind economiile de energie, prin introducerea de măsuri de politică în conformitate cu articolul 7a sau 7b din DEE (61).. În conformitate cu secțiunile 3.1, 3.2 și 3.3 din anexa III la Regulamentul privind guvernanța, ele trebuie să furnizeze informații despre sectorul (sectoarele) (și, în cazul impozitării, categoria de contribuabili) vizat(e) de fiecare măsură. Anexa V punctul 2 litera (d) la DEE permite măsuri de îmbunătățire a eficienței energetice a produselor, a echipamentelor, a sistemelor de transport, a vehiculelor și a combustibililor, a clădirilor și a elementelor clădirilor (62), a proceselor sau a piețelor.

61

62

După caz, aceste măsuri ar trebui să fie în concordanță cu cadrele de politică națională instituite în conformitate cu Directiva 2014/94/UE a Parlamentului European și a Consiliului (63). Statele membre ar putea viza, de exemplu, clădirile sau sectorul industrial.

63

Potrivit evaluărilor referitoare la economiile de energie realizate și preconizate notificate de statele membre în rapoartele anuale și în planurile naționale de acțiune privind eficiența energetică („PNAEE”) în conformitate cu articolul 24 din DEE, se preconizează că:

| — | cea mai mare proporție din economii va fi realizată, în general, de măsuri care vizează clădirile (sprijinite, de exemplu, prin scheme de finanțare pentru renovare); |
| --- | --- |

—

cea mai mare proporție din economii va fi realizată, în general, de măsuri care vizează clădirile (sprijinite, de exemplu, prin scheme de finanțare pentru renovare);

| — | a doua și a treia proporție ca dimensiune vor proveni din industrie și din transporturi și |
| --- | --- |

—

a doua și a treia proporție ca dimensiune vor proveni din industrie și din transporturi și

| — | EEOS (o politică transsectorială) va genera cea mai mare pondere de economii per măsură de politică; aceasta vizează și clădirile, prin măsuri care promovează înlocuirea sistemelor de încălzire etc. (64). Alte sectoare cu potențial încă neexploatat de economisire a energiei (de exemplu, transporturile și gestionarea apei) ar putea contribui la îndeplinirea obligației privind economiile de energie în perioada 2021-2030. |
| --- | --- |

—

EEOS (o politică transsectorială) va genera cea mai mare pondere de economii per măsură de politică; aceasta vizează și clădirile, prin măsuri care promovează înlocuirea sistemelor de încălzire etc. (64). Alte sectoare cu potențial încă neexploatat de economisire a energiei (de exemplu, transporturile și gestionarea apei) ar putea contribui la îndeplinirea obligației privind economiile de energie în perioada 2021-2030.

64

4.4.1.   Sectorul transporturilor

Sectorul transporturilor

Pe baza rapoartelor primite de la statele membre, Comisia a concluzionat, în evaluarea impactului pe care a realizat-o în 2016, că 6 % din economiile de energie în temeiul articolului 7 ar putea fi asociate cu măsuri care vizează sectorul transporturilor (65).

65

De la primele PNAEE din 2014 și, cel mai recent, în PNAEE din 2017, statele membre și-au actualizat listele de EEOS și de măsuri de politică alternative și au notificat mai multe măsuri în sectorul transporturilor. Aceste evoluții indică faptul că proporția (potențială) de economii de energie realizată în sectorul transporturilor în perioada 2014-2020 poate fi chiar mai mare decât cea calculată în evaluarea impactului.

Având în vedere că consumul final de energie în sectorul transporturilor este inclus în scenariul de referință pentru calcul, acest sector poate fi, în mod evident, vizat pentru realizarea obligației privind economiile în perioada 2021-2030.

Exemple

Exemple

Măsurile de politică ar putea promova vehicule mai eficiente [care să depășească nivelurile minime prevăzute în Regulamentele (CE) nr. 443/2009 (66), (UE) nr. 510/2011 (67) sau (UE) 2019/631 (68) ale Parlamentului European și ale Consiliului sau în Directiva revizuită privind vehiculele nepoluante (69)], un transfer modal către ciclism, mers pe jos și transportul public sau măsuri de mobilitate și de planificare urbană care reduc cererea de transport.

66

67

68

69

Pot fi eligibile, de asemenea, măsurile care accelerează adoptarea unor vehicule noi și mai eficiente sau politicile care încurajează trecerea la combustibili mai performanți ce reduc consumul de energie pe kilometru, sub rezerva pertinenței și a adiționalității (a se vedea anexa V punctul 2).

4.4.2.   Sectorul apei

Sectorul apei

Energia și apa sunt strâns legate în viața economică și la multe niveluri („legătura esențială dintre energie și apă”). Apa este necesară în scopuri energetice, de exemplu pentru răcire, depozitare, biocombustibili sau hidroenergie. Energia este necesară în sectorul apei, de exemplu pentru a pompa, trata și desaliniza (70).

70

Sectorul de producere a energiei este cel mai mare consumator de apă, reprezentând 44 % din consum (71). Sectorul apei și cel al apelor uzate reprezintă 3,5 % din consumul de energie electrică în UE și se estimează că această pondere va crește (72). În același timp, scurgerile reprezintă 24 % din totalul de apă consumată în UE, ceea ce înseamnă o risipă semnificativă și o pierdere sub forma resurselor de apă irosite și a energiei utilizate pentru tratarea acestor resurse.

71

72

Odată cu intrarea în vigoare a Regulamentului privind guvernanța și a DEE modificate, se aplică principiul „eficiența energetică pe primul loc”. Sectorul apei poate fi unul dintre beneficiarii acestui principiu.

Gestionarea apei într-un mod eficace și eficient din punctul de vedere al energiei poate contribui la economii semnificative de energie. Potrivit Agenției Internaționale a Energiei (AIE), 10 % din captările globale de apă sunt legate producerea de energie și se estimează că această cifră va crește semnificativ odată cu promovarea mai multor procese cu emisii reduse de carbon, dar cu consum intensiv de apă, inclusiv producerea de energie electrică și de biocombustibili și captarea și stocarea carbonului (73). Prin urmare, statele membre ar putea explora potențialul de economisire a energiei prin utilizarea unor tehnologii și procese inteligente.

73

Datorită explorării depline a potențialului de economisire a energiei prin utilizarea de tehnologii și de procese inteligente – pe care statele membre sunt încurajate de către DEE să le utilizeze (74) – statele membre ar putea găsi soluții pentru a rupe legătura dintre consumul de energie și consumul de apă.

74

Statele membre ar putea, de exemplu, să evalueze potențialul construirii unui sistem pe două niveluri necesar pentru tratarea separată a apelor pluviale și a apelor uzate menajere. Acest lucru ar putea preveni nevoia de capacități suplimentare de tratare a apei, care ar putea conduce la creșterea consumului de energie.

Statele membre au notificat un număr limitat de măsuri legate de sectorul apei pentru a îndeplini obligația privind economiile de energie prevăzută la articolul 7. Cea mai frecventă este producerea de apă caldă prin intermediul captatoarelor solare (înlocuirea surselor neregenerabile de producere a apei calde) sau al unor instalații pe gaz pentru încălzirea apei mai eficiente, dar aceste măsuri se referă la producerea de căldură, și nu la producerea de apă.

Măsurile de politică referitoare la producerea de apă potabilă eficientă din punct de vedere energetic pot fi luate în considerare de-a lungul întregului lanț de aprovizionare (distribuție, utilizare și tratarea apelor uzate). Până în prezent, principalele obiective naționale au fost atenuarea deficitului de apă și îmbunătățirea calității apei. În afară de instalarea unor pompe mai eficiente, acțiunea notificată are ca rezultat economii de energie indirecte, realizate prin cererea redusă de apă sau prin refolosirea apei.

Potențialul de economisire a energiei în sectorul apei constă în:

| — | reducerea cantității de energie utilizate pentru producerea și tratarea diferitelor tipuri de apă și |
| --- | --- |

—

reducerea cantității de energie utilizate pentru producerea și tratarea diferitelor tipuri de apă și

| — | reducerea cererii de apă și a pierderilor din rețea, ceea ce se traduce într-un necesar de energie pentru pompare și tratare redus. |
| --- | --- |

—

reducerea cererii de apă și a pierderilor din rețea, ceea ce se traduce într-un necesar de energie pentru pompare și tratare redus.

Economiile de energie din sectorul apei pot degreva bugetele municipalităților. Mai ales în cazul în care municipalitățile dețin serviciul public de alimentare cu apă, consumul de energie electrică al instalațiilor de apă (uzată) ar putea reprezenta o pondere semnificativă din factura de energie electrică a municipalității. Întrucât, de exemplu, conștientizarea situației, experiența și capacitățile pot varia în mare măsură de la o municipalitate la alta, programele regionale sau naționale pot fi utile pentru a facilita schimbul de experiență și sprijinul tehnologic, iar ajutoarele financiare ar putea spori astfel potențialul de economisire a energiei.

Exemple orientative neexhaustive

Exemple orientative neexhaustive

Statele membre ar putea lua măsuri pentru a economisi energie în cadrul producției, al utilizării și al eliminării apei sub toate formele sale de-a lungul întregului lanț de aprovizionare:

| — | producerea de apă potabilă (pompare, purificarea apei subterane sau de suprafață, desalinizarea apei de mare); |
| --- | --- |

—

producerea de apă potabilă (pompare, purificarea apei subterane sau de suprafață, desalinizarea apei de mare);

| — | reducerea pierderilor de apă de-a lungul rețelei de distribuție; |
| --- | --- |

—

reducerea pierderilor de apă de-a lungul rețelei de distribuție;

| — | reducerea consumului de apă de către utilizatorii finali (inclusiv pentru procese industriale, irigare, gospodării); |
| --- | --- |

—

reducerea consumului de apă de către utilizatorii finali (inclusiv pentru procese industriale, irigare, gospodării);

| — | reducerea consumului de apă prin recircularea apei menajere; |
| --- | --- |

—

reducerea consumului de apă prin recircularea apei menajere;

| — | tratarea apelor uzate în vederea reutilizării sau a evacuării (pompare, procese de tratare a apelor uzate, recuperare de căldură) și |
| --- | --- |

—

tratarea apelor uzate în vederea reutilizării sau a evacuării (pompare, procese de tratare a apelor uzate, recuperare de căldură) și

| — | reducerea consumului de energie pentru tratarea apelor pluviale (reducerea sarcinii de tratare asupra sistemelor de ape pluviale). |
| --- | --- |

—

reducerea consumului de energie pentru tratarea apelor pluviale (reducerea sarcinii de tratare asupra sistemelor de ape pluviale).

5.   IMPACTUL REVIZUIRII ASUPRA PRIMEI PERIOADE DE OBLIGAȚII

Statele membre trebuie să asigure intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma obligației modificate privind economiile de energie în termen de cel mult 18 luni de la intrarea în vigoare a DEE, mai exact până la 25 iunie 2020.

Statele membre trebuie să respecte:

| — | metodele și principiile comune de calcul al impactului EEOS sau al altor măsuri de politică (anexa V la DEE); |
| --- | --- |

—

metodele și principiile comune de calcul al impactului EEOS sau al altor măsuri de politică (anexa V la DEE);

| — | cerința de a ține seama de necesitatea de a atenua sărăcia energetică atunci când proiectează măsuri de politică (EEOS și măsuri de politică alternative), deși se pot adopta diferite măsuri pentru a viza gospodăriile afectate de sărăcie energetică [articolul 7 alineatul (11) din DEE]; |
| --- | --- |

—

cerința de a ține seama de necesitatea de a atenua sărăcia energetică atunci când proiectează măsuri de politică (EEOS și măsuri de politică alternative), deși se pot adopta diferite măsuri pentru a viza gospodăriile afectate de sărăcie energetică [articolul 7 alineatul (11) din DEE];

| — | dispoziția potrivit căreia economiile rezultate din punerea în aplicare a legislației UE nu pot fi declarate, cu excepția măsurilor de renovare și a celor de înlocuire timpurie a aparatelor și a vehiculelor cu unele mai eficiente [anexa V punctul 2 litera (b) la DEE]; |
| --- | --- |

—

dispoziția potrivit căreia economiile rezultate din punerea în aplicare a legislației UE nu pot fi declarate, cu excepția măsurilor de renovare și a celor de înlocuire timpurie a aparatelor și a vehiculelor cu unele mai eficiente [anexa V punctul 2 litera (b) la DEE];

| — | cerința potrivit căreia calcularea economiilor de energie trebuie să țină seama de durata de viață a măsurilor și de rata cu care economiile se diminuează în timp [anexa V punctul 2 litera (g) din DEE – de la intrarea în vigoare] și |
| --- | --- |

—

cerința potrivit căreia calcularea economiilor de energie trebuie să țină seama de durata de viață a măsurilor și de rata cu care economiile se diminuează în timp [anexa V punctul 2 litera (g) din DEE – de la intrarea în vigoare] și

| — | cerința ca, atunci când își îndeplinesc obligația privind economiile, furnizorii de energie (în cadrul EEOS) să nu împiedice consumatorii să treacă de la un furnizor la altul [articolul 7a alineatul (3) din DEE]. |
| --- | --- |

—

cerința ca, atunci când își îndeplinesc obligația privind economiile, furnizorii de energie (în cadrul EEOS) să nu împiedice consumatorii să treacă de la un furnizor la altul [articolul 7a alineatul (3) din DEE].

Statele membre pot transpune și pune în aplicare DEE modificată înainte de termen. În astfel de cazuri, pe durata perioadei rămase până la sfârșitul primei perioade de obligații, statele membre pot:

| — | să se prevaleze de derogarea prevăzută la articolul 7 alineatul (8) din DEE; |
| --- | --- |

—

să se prevaleze de derogarea prevăzută la articolul 7 alineatul (8) din DEE;

| — | să se prevaleze de derogarea prevăzută în anexa V punctul 2 litera (b) la DEE și |
| --- | --- |

—

să se prevaleze de derogarea prevăzută în anexa V punctul 2 litera (b) la DEE și

| — | să decidă că părțile obligate îndeplinesc obligația privind economiile, integral sau parțial, ca o contribuție la FNEE [articolul 20 alineatul (6) din DEE]. |
| --- | --- |

—

să decidă că părțile obligate îndeplinesc obligația privind economiile, integral sau parțial, ca o contribuție la FNEE [articolul 20 alineatul (6) din DEE].

Statele membre care se prevalează de articolul 7 alineatul (4) literele (a)-(d) din DEE în vederea calculării cantității obligatorii de economii de energie pentru prima perioadă de obligații trebuie să aplice și să calculeze separat efectul opțiunilor alese pentru prima perioadă, în conformitate cu articolul 7 alineatul (5) litera (a) din DEE.

6.   ELEMENTELE INCLUSE ÎN CALCULUL OBLIGAȚIEI PRIVIND ECONOMIILE DE ENERGIE

Articolul 7 alineatul (1) din DEE prevede că cele două perioade de obligații [2014-2020, menționată la articolul 7 alineatul (1) primul paragraf litera (a) din DEE, și 2021-2030, menționată la litera (b)] sunt două perioade separate.

În principiu, astfel cum s-a prevăzut deja în ceea ce privește prima perioadă, doar economiile de energie realizate într-o perioadă pot fi contabilizate în sensul îndeplinirii obligației pentru perioada respectivă, cu excepția cazului în care DEE prevede altfel.

Statele membre nu pot contabiliza economiile de energie retroactiv: mai exact, în temeiul articolului 7 alineatul (7) din DEE, economiile realizate după 31 decembrie 2020 nu pot fi incluse în cantitatea necesară pentru perioada 2014-2020.

În conformitate cu articolul 7 alineatul (1) al doilea paragraf din DEE, statele membre pot include economiile care rezultă din măsurile de politică introduse înainte sau după 31 decembrie 2020 în calculul cantității necesare pentru perioada 2021-2030, cu condiția ca măsurile să conducă la noi acțiuni individuale după 31 decembrie 2020
   (75).

75

În principiu, statele membre pot contabiliza economiile de energie realizate într-un an dat numai pentru acel an. Cu toate acestea, articolul 7a alineatul (6) litera (b) din DEE oferă statelor membre care utilizează o EEOS posibilitatea de a permite părților obligate să includă economiile realizate într-un an dat în cantitatea aferentă oricăruia dintre cei patru ani anteriori sau dintre cei trei ani ulteriori, atât timp cât anul în cauză se încadrează în perioada de obligații relevantă, astfel cum se prevede la articolul 7 alineatul (1) din DEE.

Exemplu orientativ

Exemplu orientativ

Economiile realizate în 2014 pot fi incluse în calculul pentru 2017 (trei ani mai târziu), dar economiile realizate în 2024 nu pot fi incluse în calculul pentru 2020, chiar dacă acest an este unul dintre cei patru ani anteriori, deoarece face parte dintr-o perioadă de obligații diferită.

Articolul 7 alineatul (8) din DEE prevede o derogare specifică de la acest principiu. Dacă o EEOS în vigoare în orice moment cuprins între 31 decembrie 2009 și 31 decembrie 2014 a permis unei părți obligate să se prevaleze de posibilitatea „constituirii de rezerve și a împrumuturilor” [articolul 7a alineatul (6) litera (b) din DEE], statul membru în cauză poate contabiliza economiile de energie realizate în orice an de după 2010 și înainte de 1 ianuarie 2014 ca și când ar fi fost obținute după 31 decembrie 2013 și înainte de 1 ianuarie 2021, cu condiția îndeplinirii tuturor cerințelor de la articolul 7 alineatul (8) din DEE:

| „(a) | EEOS a fost în vigoare în orice moment în perioada cuprinsă între 31 decembrie 2009 și 31 decembrie 2014 și a fost inclusă în primul PNAEE al statului membru, transmis în temeiul articolului 24 alineatul (2); |
| --- | --- |

„(a)

EEOS a fost în vigoare în orice moment în perioada cuprinsă între 31 decembrie 2009 și 31 decembrie 2014 și a fost inclusă în primul PNAEE al statului membru, transmis în temeiul articolului 24 alineatul (2);

| (b) | economiile au fost realizate în cadrul EEOS; |
| --- | --- |

(b)

economiile au fost realizate în cadrul EEOS;

| (c) | economiile sunt calculate în conformitate cu anexa V și |
| --- | --- |

(c)

economiile sunt calculate în conformitate cu anexa V și

| (d) | anii pentru care sunt luate în calcul economiile ca fiind obținute au fost raportați în cadrul PNAEE.” |
| --- | --- |

(d)

anii pentru care sunt luate în calcul economiile ca fiind obținute au fost raportați în cadrul PNAEE.”

7.   METODE ȘI PRINCIPII COMUNE DE CALCUL AL IMPACTULUI SCHEMELOR DE OBLIGAȚII ÎN MATERIE DE EFICIENȚĂ ENERGETICĂ SAU AL ALTOR MĂSURI DE POLITICĂ ÎN TEMEIUL ARTICOLELOR 7, 7A, 7B ȘI AL ARTICOLULUI 20 ALINEATUL (6)

Articolul 7 alineatul (9) din DEE prevede că statele membre trebuie să se asigure că economiile rezultate în urma măsurilor de politică menționate la articolele 7a și 7b și la articolul 20 alineatul (6) din DEE sunt calculate în conformitate cu anexa V la DEE.

7.1.   Metode de măsurare

Metode de măsurare

7.1.1.   Metode de măsurare pentru alte măsuri de politică decât măsurile de impozitare

Metode de măsurare pentru alte măsuri de politică decât măsurile de impozitare

Anexa V partea 1 la DEE stabilește metode de calculare a altor economii de energie decât cele care rezultă din măsurile de impozitare în sensul articolelor 7, 7a, 7b și al articolului 20 alineatul (6) din DEE.

Părțile obligate, participante sau mandatate și autoritățile publice de punere în aplicare pot utiliza următoarele metode de calcul al economiilor de energie:

| „(a) | economii preconizate, prin referire la rezultatele îmbunătățirilor energetice anterioare monitorizate independent în instalații similare. Abordarea generică este denumită «ex ante»; |
| --- | --- |

„(a)

economii preconizate, prin referire la rezultatele îmbunătățirilor energetice anterioare monitorizate independent în instalații similare. Abordarea generică este denumită «ex ante»;

ex ante

| (b) | economii contorizate, în cazul cărora economiile rezultate în urma aplicării unei măsuri sau a unui pachet de măsuri sunt stabilite prin înregistrarea reducerii efective a energiei utilizate, ținând seama în mod corespunzător de factori precum adiționalitatea, ocuparea, nivelurile de producție și condițiile meteorologice care pot afecta consumul. Abordarea generică este denumită «ex post»; |
| --- | --- |

(b)

economii contorizate, în cazul cărora economiile rezultate în urma aplicării unei măsuri sau a unui pachet de măsuri sunt stabilite prin înregistrarea reducerii efective a energiei utilizate, ținând seama în mod corespunzător de factori precum adiționalitatea, ocuparea, nivelurile de producție și condițiile meteorologice care pot afecta consumul. Abordarea generică este denumită «ex post»;

| (c) | economii ponderate, în cazul cărora sunt utilizate estimări tehnice ale economiilor. Această abordare este utilizată doar în cazul în care determinarea unor date strict măsurate pentru o instalație specifică este dificilă sau mult prea costisitoare, de exemplu înlocuirea unui compresor sau a unui motor electric cu o valoare nominală în kWh diferită de cea pentru care au fost măsurate informații independente privind economiile de energie, sau în cazul în care estimările respective se realizează pe baza metodologiilor și standardelor de referință stabilite la nivel național de experți calificați sau acreditați care sunt independenți față de părțile obligate, participante sau mandatate implicate; |
| --- | --- |

(c)

economii ponderate, în cazul cărora sunt utilizate estimări tehnice ale economiilor. Această abordare este utilizată doar în cazul în care determinarea unor date strict măsurate pentru o instalație specifică este dificilă sau mult prea costisitoare, de exemplu înlocuirea unui compresor sau a unui motor electric cu o valoare nominală în kWh diferită de cea pentru care au fost măsurate informații independente privind economiile de energie, sau în cazul în care estimările respective se realizează pe baza metodologiilor și standardelor de referință stabilite la nivel național de experți calificați sau acreditați care sunt independenți față de părțile obligate, participante sau mandatate implicate;

| (d) | economii de energie monitorizate, în cazul cărora este determinat răspunsul consumatorilor la recomandări, la campaniile de informare, la schemele de etichetare sau de certificare sau la contorizarea inteligentă. Această abordare este utilizată doar pentru economiile de energie rezultate în urma modificării comportamentului consumatorilor. Ea nu poate fi utilizată pentru economii rezultate din introducerea unor măsuri concrete.” |
| --- | --- |

(d)

economii de energie monitorizate, în cazul cărora este determinat răspunsul consumatorilor la recomandări, la campaniile de informare, la schemele de etichetare sau de certificare sau la contorizarea inteligentă. Această abordare este utilizată doar pentru economiile de energie rezultate în urma modificării comportamentului consumatorilor. Ea nu poate fi utilizată pentru economii rezultate din introducerea unor măsuri concrete.”

7.1.2.   Metode de măsurare pentru măsurile de impozitare

Metode de măsurare pentru măsurile de impozitare

Pentru calcularea economiilor de energie rezultate din măsurile de politică legate de impozitare introduse în temeiul articolului 7b din DEE (76), se aplică principiile din anexa V punctul 4 la DEE:

76

| „(a) | se ține cont doar de economiile de energie obținute în urma măsurilor de impozitare care depășesc nivelurile minime de impozitare aplicabile combustibililor în conformitate cu Directiva 2003/96/CE a Consiliului sau cu Directiva 2006/112/CE a Consiliului; |
| --- | --- |

„(a)

se ține cont doar de economiile de energie obținute în urma măsurilor de impozitare care depășesc nivelurile minime de impozitare aplicabile combustibililor în conformitate cu Directiva 2003/96/CE a Consiliului sau cu Directiva 2006/112/CE a Consiliului;

| (b) | datele privind elasticitatea cererii în funcție de preț pentru calcularea impactului măsurilor de impozitare (a energiei) trebuie să reflecte capacitatea de reacție a cererii de energie la schimbările de preț și sunt estimate pe baza unor surse de date oficiale recente și reprezentative; |
| --- | --- |

(b)

datele privind elasticitatea cererii în funcție de preț pentru calcularea impactului măsurilor de impozitare (a energiei) trebuie să reflecte capacitatea de reacție a cererii de energie la schimbările de preț și sunt estimate pe baza unor surse de date oficiale recente și reprezentative;

| (c) | economiile de energie generate de instrumente însoțitoare ale politicii în materie de impozitare, inclusiv stimulentele fiscale sau plata către un fond, sunt contabilizate separat.” |
| --- | --- |

(c)

economiile de energie generate de instrumente însoțitoare ale politicii în materie de impozitare, inclusiv stimulentele fiscale sau plata către un fond, sunt contabilizate separat.”

7.2.   Durata de viață a măsurilor și rata cu care economiile se diminuează de-a lungul acesteia

Durata de viață a măsurilor și rata cu care economiile se diminuează de-a lungul acesteia

Conform anexei V punctul 2 litera (i) la DEE, „calcularea economiilor de energie trebuie să țină seama de durata de viață a măsurilor și de rata cu care economiile se diminuează odată cu trecerea timpului. Respectivul calcul se face prin contabilizarea economiilor pe care le va realiza fiecare acțiune individuală în perioada dintre data punerii sale în aplicare și 31 decembrie 2020 sau, după caz, 31 decembrie 2030. Alternativ, statele membre pot adopta o altă metodă, preconizată să obțină cel puțin aceeași cantitate totală de economii. Atunci când utilizează alte metode, statele membre se asigură că valoarea totală a economiilor de energie calculată pe baza acestor metode diferite nu depășește valoarea economiilor de energie care ar fi rezultat din calculul lor în momentul contabilizării economiilor pe care le va realiza fiecare acțiune individuală în perioada dintre data punerii sale în aplicare și 31 decembrie 2020 sau, după caz, 31 decembrie 2030
  ”.

Conceptul de „durată de viață” a unei acțiuni individuale de economisire a energiei se referă la faptul că economiile pot fi realizate nu numai în anul implementării, ci și în anii ulteriori. Prin urmare, „durata de viață” este perioada în care acțiunea va continua să genereze economii măsurabile.

Atunci când calculează economiile de energie pe parcursul duratei de viață a unei acțiuni, statele membre pot:

| — | să atribuie fiecărei acțiuni economiile „reale” pe care le va realiza între anul implementării respectivei acțiuni și sfârșitul celei de a doua perioade de obligații (adică 31 decembrie 2030) – aceasta este numită metoda „simplă”
   (77).
  Atribuirea economiilor după 2030 nu este permisă. Statele membre pot include economiile generate de măsurile de politică introduse înainte de 2030 în calculul obligației privind economiile de energie de după 2030 numai dacă aceste măsuri conduc la o acțiune individuală nouă în perioada de obligații ulterioară; |
| --- | --- |

—

să atribuie fiecărei acțiuni economiile „reale” pe care le va realiza între anul implementării respectivei acțiuni și sfârșitul celei de a doua perioade de obligații (adică 31 decembrie 2030) – aceasta este numită metoda „simplă”
   (77).

77

Atribuirea economiilor după 2030 nu este permisă. Statele membre pot include economiile generate de măsurile de politică introduse înainte de 2030 în calculul obligației privind economiile de energie de după 2030 numai dacă aceste măsuri conduc la o acțiune individuală nouă în perioada de obligații ulterioară;

| — | să aplice o „valoare de indice” care reflectă durata de viață preconizată (78); |
| --- | --- |

—

să aplice o „valoare de indice” care reflectă durata de viață preconizată (78);

78

| — | să „plafoneze” duratele de viață atribuite acțiunilor individuale (79): de exemplu, statul membru ar putea „plafona” durata de viață la cinci ani. Statele membre care utilizează această metodă trebuie să se asigure că rezultatul nu este mai mare decât cel obținut prin abordarea „simplă” sau |
| --- | --- |

—

să „plafoneze” duratele de viață atribuite acțiunilor individuale (79): de exemplu, statul membru ar putea „plafona” durata de viață la cinci ani. Statele membre care utilizează această metodă trebuie să se asigure că rezultatul nu este mai mare decât cel obținut prin abordarea „simplă” sau

79

| — | să utilizeze durate de viață întregi, dar să „sconteze” economiile aferente anului următor (80) – pe baza acestei metode, statul membru ar putea sconta economiile din anii următori la o rată de 10 % pe an, dacă acest lucru este rezonabil. Și în acest caz, statele membre trebuie să se asigure că rezultatul nu este mai mare decât cel obținut prin abordarea „simplă”. |
| --- | --- |

—

să utilizeze durate de viață întregi, dar să „sconteze” economiile aferente anului următor (80) – pe baza acestei metode, statul membru ar putea sconta economiile din anii următori la o rată de 10 % pe an, dacă acest lucru este rezonabil. Și în acest caz, statele membre trebuie să se asigure că rezultatul nu este mai mare decât cel obținut prin abordarea „simplă”.

80

În contextul includerii economiilor în calculul cantității obligatorii de economii cumulate de energie la nivelul utilizării finale rezultate din orice măsură de politică, statele membre trebuie să țină seama de următoarele:

| (i) | momentul în care este pusă în aplicare măsura; |
| --- | --- |

(i)

momentul în care este pusă în aplicare măsura;

| (ii) | cantitatea economiilor anuale de energie și |
| --- | --- |

(ii)

cantitatea economiilor anuale de energie și

| (iii) | dacă măsura va conduce în continuare la economii de energie în 2030 (81). |
| --- | --- |

(iii)

dacă măsura va conduce în continuare la economii de energie în 2030 (81).

81

În ceea ce privește măsurile de politică vizând clădirile, standardul UE EN 15459-1:2017 (82) oferă deja orientări pentru evaluarea duratelor de viață.

82

Ar trebui să se acorde o atenție deosebită declarării duratelor de viață ale măsurilor comportamentale care nu sunt asociate cu instalarea de măsuri fizice (83). Măsurile comportamentale sunt extrem de reversibile, întrucât durata dincolo de care va fi continuat un comportament eficient poate să depindă de o diversitate de factori. Dacă, de exemplu, comportamentul eficient promovat este șofatul ecologic, efectele unui stagiu de formare în materie de șofat ecologic pot dura de la câteva zile la mai mulți ani, în funcție de conducătorii auto implicați și de tipul de formare oferită.

83

Exemple privind modul în care se pot contabiliza duratele de viață ale măsurilor

Exemple privind modul în care se pot contabiliza duratele de viață ale măsurilor

1.   Metoda „simplă”

O acțiune individuală (de exemplu, înlocuirea ferestrelor) economisește 1 tep din consumul de energie anual și asigură în continuare această economie, de la un an la altul. Dacă acțiunea se desfășoară în 2021, această acțiune va asigura economii de 1 tep în 2021 și de 1 tep în fiecare an ulterior până în 2030, adică un total de 10 tep până în 2030. Dacă acțiunea se desfășoară în 2022, acțiunea va asigura economii de 1 tep în fiecare an din perioada 2022-2030, adică un total de 9 tep. Dacă acțiunea se desfășoară în 2030, ea va contribui la cerința de economisire doar în anul respectiv, asigurând economii totale de 1 tep.

Un stat membru trebuie să economisească 65 Mtep pe parcursul perioadei și preconizează că va realiza acest lucru printr-o campanie de informare anuală care implică, de exemplu, un milion de acțiuni (o anchetă a demonstrat că eficacitatea fiecărei acțiuni este de 1 tep) și înlocuirea unui milion de ferestre pe an (valoarea preconizată a fiecărei astfel de acțiuni este de 1 tep). Fiecare dintre campaniile de informare va asigura economii de 1 Mtep în anul în care se desfășoară, iar cele 10 campanii vor asigura economii totale de 10 Mtep pe durata celor 10 ani până la 31 decembrie 2030. Economiile vor fi următoarele: 10 Mtep pentru milionul de ferestre înlocuite în primul an, 9 Mtep pentru milionul înlocuit în al doilea an, 8 Mtep pentru al treilea an, 7 Mtep pentru al patrulea, 6 Mtep pentru al cincilea, 5 Mtep pentru al șaselea, 4 Mtep pentru al șaptelea, 3 Mtep pentru al optulea, 2 Mtep pentru al nouălea și 1 Mtep pentru al zecelea, ceea ce înseamnă 55 Mtep în total până la 31 decembrie 2030. Astfel, economiile rezultate din campaniile de informare și din înlocuirile de ferestre sunt de 10 Mtep + 55 Mtep = 65 Mtep.

10 Mtep

55 Mtep

65 Mtep

În schimb, o acțiune cu o durată de viață mai scurtă (de exemplu, o campanie de informare) poate asigura economii de 1 tep în anul de implementare și nicio economie în perioada ulterioară. Indiferent care este anul de implementare, dacă acesta aparține perioadei 2021-2030, contribuția sa la economiile de energie va fi de 1 tep.

Dacă un stat membru introduce acțiuni preponderent individuale cu durate scurte de viață la începutul perioadei de obligații de 10 ani, el va trebui să ia măsuri suplimentare pentru a realiza economiile prevăzute la articolul 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b).

În mod evident, metoda „simplă” îndeplinește condiția potrivit căreia metoda de calcul trebuie să conducă la realizarea efectivă a cantității de economii necesare. Cu toate acestea, statele membre pot considera că sunt mai adecvate unele metode alternative.

2.   Metoda „valorii de indice”

O alternativă este de a asocia fiecărei acțiuni o „valoare de indice” care să reflecte durata sa de viață preconizată. O campanie de informare ar putea primi o valoare de indice de 0,25, în timp ce înlocuirii unei ferestre i s-ar putea aloca o valoare de indice de 6. Dacă fiecare dintre aceste acțiuni asigură economii de 1 tep pe an, economia asociată unei campanii de informare ar fi (1 × 0,25 tep) = 0,25 tep. Economia asociată înlocuirii unei ferestre, indiferent de anul implementării, va fi (1 × 6 tep) = 6 tep.

Astfel, campaniile de informare ar asigura economii de 0,25 Mtep în anul în care se desfășoară, ceea ce înseamnă
  2,5 Mtep în total pentru 10 campanii desfășurate în cei 10 ani care vor trece până la sfârșitul anului 2030. Dacă pe parcursul perioadei se înlocuiesc 7 milioane de ferestre, aceasta va asigura economii de 7 Mtep înmulțite cu factorul 6, ceea ce dă un rezultat total de 42 Mtep. Astfel, economiile rezultate din campaniile de informare și din înlocuirile de ferestre ar fi contabilizate ca 2,5 Mtep + 42 Mtep =
  44,5 Mtep.

2,5 Mtep

42 Mtep

44,5 Mtep

Un stat membru care utilizează această metodă trebuie să se asigure că rezultatul nu este mai mare decât cel obținut prin abordarea „simplă”.

3.   Metoda „plafonării”

O altă metodă alternativă este „plafonarea” duratelor de viață alocate acțiunilor individuale. De exemplu, se poate opta pentru un „plafon” de cinci ani. Economiile atribuite unei campanii de informare ar fi de
  1,25 Mtep, de exemplu 0,25 Mtep în 2022, 0,25 Mtep în 2023, 0,25 Mtep în 2024, 0,25 Mtep în 2025 și 0,25 Mtep în 2026. Economiile atribuite înlocuirii unei ferestre, indiferent de anul implementării, ar fi de (1 × 5) = 5 Mtep, de exemplu 1 Mtep în 2022, 1 Mtep în 2023, 1 Mtep în 2024, 1 Mtep în 2025 și 1 Mtep în 2026.

1,25 Mtep

5 Mtep

Și în acest caz, statele membre care utilizează această metodă trebuie să se asigure că rezultatul nu este mai mare decât cel obținut prin abordarea „simplă”.

Pentru a reflecta valoarea integrală a unei măsuri de politică în materie de eficiență energetică, anexa V punctul 2 litera (i) la DEE impune statelor membre să țină seama de diminuarea economiilor de energie pe parcursul duratei de viață a fiecărei măsuri (84). Intenția este să se asigure faptul că economiile sunt contabilizate în mod realist, având în vedere, de exemplu, că un nou produs eficient din punct de vedere energetic nu poate genera aceleași economii de energie după câțiva ani de utilizare (85). Prin urmare, statele membre trebuie să țină seama de acest aspect în metodologiile lor. Rata de diminuare poate varia în funcție de tipul măsurii de politică și trebuie notificată și explicată de fiecare stat membru în conformitate cu anexa V punctul 2 litera (i) la DEE (86).

84

85

86

7.3.   Adiționalitatea

Adiționalitatea

La calcularea economiilor de energie pentru toate tipurile de măsuri de politică trebuie să se țină seama de cerința de adiționalitate. Principiile de bază sunt stabilite în anexa V punctul 2 literele (a) și (b) la DEE:

| „(a) | economiile trebuie să fie vădit suplimentare față de cele care s-ar fi produs oricum și în absența activității părților obligate, participante sau mandatate sau a autorităților publice de punere în aplicare. Pentru a stabili economiile care pot fi declarate ca suplimentare, statele membre iau în considerare modul în care ar evolua utilizarea energiei și cererea de energie în absența măsurii de politică în cauză, ținând cont cel puțin de factorii următori: tendințele consumului de energie, modificările survenite în comportamentul consumatorilor, progresul tehnologic și schimbările generate de alte măsuri puse în aplicare la nivelul Uniunii și la nivel național; |
| --- | --- |

„(a)

economiile trebuie să fie vădit suplimentare față de cele care s-ar fi produs oricum și în absența activității părților obligate, participante sau mandatate sau a autorităților publice de punere în aplicare. Pentru a stabili economiile care pot fi declarate ca suplimentare, statele membre iau în considerare modul în care ar evolua utilizarea energiei și cererea de energie în absența măsurii de politică în cauză, ținând cont cel puțin de factorii următori: tendințele consumului de energie, modificările survenite în comportamentul consumatorilor, progresul tehnologic și schimbările generate de alte măsuri puse în aplicare la nivelul Uniunii și la nivel național;

| (b) | economiile rezultate din punerea în aplicare a legislației obligatorii a Uniunii sunt considerate economii care s-ar fi produs oricum și, prin urmare, nu sunt declarate ca economii de energie în sensul articolului 7 alineatul (1) ...” |
| --- | --- |

(b)

economiile rezultate din punerea în aplicare a legislației obligatorii a Uniunii sunt considerate economii care s-ar fi produs oricum și, prin urmare, nu sunt declarate ca economii de energie în sensul articolului 7 alineatul (1) ...”

Acest lucru înseamnă că, dacă legislația UE impune statelor membre să realizeze o anumită cantitate sau un anumit nivel de economii, statele membre pot declara doar economiile care depășesc acest nivel – cu condiția să fie îndeplinite și celelalte cerințe relevante, de exemplu să se poată demonstra și verifica faptul că economiile se datorează acțiunii/măsurii în cauză.

Anexa V punctul 2 litera (a) la DEE impune, de asemenea, statelor membre să analizeze evoluțiile actuale ale pieței și să stabilească un scenariu de referință. Acest lucru este deosebit de important pentru a se evita contabilizarea efectelor „oportuniste”, care apar frecvent în contextul obligațiilor furnizorilor și al schemelor de sprijin financiar. De exemplu, dacă o schemă națională de sprijin pentru renovarea clădirilor sprijină 100 de acțiuni individuale într-un an dat, unele dintre aceste acțiuni s-ar fi realizat oricum (și în absența schemei respective), deci trebuie deduse.

De asemenea, atunci când o politică este în vigoare de mai mulți ani, este foarte probabil să aibă efecte de transformare a pieței. De exemplu, părțile interesate private țin seama de respectiva politică la elaborarea propriilor strategii de dezvoltare a produselor, a serviciilor etc. Acest lucru înseamnă, de exemplu, că tendințele actuale ale valorii medii a pieței se pot datora în parte efectelor politicii din anii precedenți. Prin urmare, dacă se realizează o anchetă pentru a evalua efectele „oportuniste”, este probabil ca unele dintre aceste efecte să reprezinte, de asemenea, efecte de propagare a rezultatelor din anii precedenți. Anexa V punctul 2 literele (b) și (c) la DEE prevede derogări de la aceste principii de bază:

„... cu titlu de derogare de la respectiva cerință, economiile legate de renovarea clădirilor existente pot fi declarate ca economii de energie în sensul articolului 7 alineatul (1), cu condiția îndeplinirii cerinței de pertinență menționate la punctul 3 litera (h) din anexa V. Economiile care rezultă din punerea în aplicare a cerințelor naționale minime stabilite pentru clădirile noi înainte de transpunerea Directivei 2010/31/UE pot fi declarate ca economii de energie în sensul articolului 7 alineatul (1) litera (a), cu condiția îndeplinirii cerinței de pertinență și ca economiile respective să fi fost notificate de statele membre în planurile lor de acțiune naționale privind eficiența energetică, în conformitate cu articolul 24 alineatul (2);

| (c) | se poate ține cont doar de economiile care depășesc următoarele niveluri:






  (i) | standardele de performanță ale Uniunii privind emisiile pentru noile autoturisme și noile vehicule utilitare ușoare în urma punerii în aplicare a Regulamentelor (CE) nr. 443/2009 și (UE) nr. 510/2011 ale Parlamentului European și ale Consiliului; |
| --- | --- | --- |

(c)

se poate ține cont doar de economiile care depășesc următoarele niveluri:

(i)

standardele de performanță ale Uniunii privind emisiile pentru noile autoturisme și noile vehicule utilitare ușoare în urma punerii în aplicare a Regulamentelor (CE) nr. 443/2009 și (UE) nr. 510/2011 ale Parlamentului European și ale Consiliului;

| (ii) | cerințele Uniunii privind eliminarea de pe piață a anumitor produse cu impact energetic în urma implementării măsurilor de punere în aplicare în temeiul Directivei 2009/125/CE.” |
| --- | --- |

(ii)

cerințele Uniunii privind eliminarea de pe piață a anumitor produse cu impact energetic în urma implementării măsurilor de punere în aplicare în temeiul Directivei 2009/125/CE.”

În plus, statele membre trebuie să ia în considerare și să depășească, în cadrul legislației lor naționale, nivelurile stabilite prin Regulamentul (UE) 2019/631 și obiectivele minime pentru achizițiile publice de vehicule nepoluante și cu emisii zero în ceea ce privește anumite vehicule de transport rutier în urma punerii în aplicare a Directivei revizuite privind vehiculele nepoluante.

7.3.1.   Adiționalitatea legată de măsurile care vizează renovarea clădirilor (87)

Adiționalitatea legată de măsurile care vizează renovarea clădirilor

87

Ca principiu general, anexa V punctul 2 litera (b) la DEE prevede că economiile de energie care rezultă din punerea în aplicare a legislației UE obligatorii trebuie considerate economii care ar fi fost realizate oricum și, prin urmare, nu ar trebui declarate.

În general, codurile privind construcțiile asociate cu performanța energetică a clădirilor prevăd cerințe obligatorii în temeiul legislației UE (DPEC) și fac parte din scenariul de statu quo.

statu quo

Prin derogare, statele membre pot să includă integral economiile realizate prin renovarea clădirilor, cu condiția ca cerința de pertinență menționată în anexa V punctul 3 litera (h) la DEE să fie îndeplinită și toate economiile de energie să provină din măsuri de politică prin care se promovează renovarea. De asemenea, statele membre trebuie să demonstreze că economiile declarate ca fiind realizate prin măsurile în cauză depășesc economiile care ar fi fost obținute în absența măsurilor. Statele membre ar trebui să demonstreze că partea obligată, participantă sau mandatată a contribuit la realizarea economiilor declarate (88).

88

Punctul de plecare pentru calcularea economiilor este măsurarea consumului clădirii înainte și după renovare. Statele membre se pot prevala de această derogare pentru ambele perioade de obligații, de la intrarea în vigoare a Directivei de modificare [(UE) 2018/2002], adică începând de la 24 decembrie 2018.

Exemplu

Exemplu

Un cod național privind construcțiile impune ca clădirile care fac obiectul unei renovări majore să fie modernizate cel puțin la clasa de performanță energetică B. Statul membru în cauză nu poate declara în sensul articolului 7 economiile rezultate din această renovare.

Cu toate acestea, statul membru respectiv poate declara economii dacă a luat o măsură care promovează renovarea (de exemplu, oferă gospodăriilor o subvenție pentru o renovare pe care acestea nu ar realiza-o în alte circumstanțe). În acest caz, se pot declara toate economiile rezultate din această măsură, indiferent de clasa de performanță energetică la care a fost adusă clădirea (cu alte cuvinte, se pot declara toate economiile de energie realizate prin modernizări energetice de la clasa D la C, de la D la B sau de la D la A etc.).

Proiectele de renovare trebuie să respecte cerințele naționale minime de performanță energetică stabilite prin DPEC. Pot fi încurajate măsurile care susțin un grad mai mare de ambiție, adică o performanță energetică care depășește nivelurile obligatorii.

7.3.2.   Adiționalitatea legată de măsurile care vizează construirea de clădiri noi

Adiționalitatea legată de măsurile care vizează construirea de clădiri noi

De la intrarea în vigoare a DEE modificată și, dacă este necesar, de la transpunerea sau punerea în aplicare a acesteia la nivel național, statele membre pot include economiile de energie rezultate din punerea în aplicare a cerințelor minime naționale stabilite pentru clădirile noi doar în calculul cantității de economii necesare pentru prima perioadă de obligații (2014-2020), cu următoarele condiții:

| (i) | respectivele economii îndeplinesc cerințele minime naționale stabilite anterior transpunerii DPEC, adică până la 9 iulie 2012 [a se vedea articolul 28 alineatul (1) din DPEC]; |
| --- | --- |

(i)

respectivele economii îndeplinesc cerințele minime naționale stabilite anterior transpunerii DPEC, adică până la 9 iulie 2012 [a se vedea articolul 28 alineatul (1) din DPEC];

| (ii) | sunt „pertinente” și |
| --- | --- |

(ii)

sunt „pertinente” și

| (iii) | au fost notificate în cadrul PNAEE până la 30 aprilie 2017 [a se vedea articolul 24 alineatul (2) din DEE]. |
| --- | --- |

(iii)

au fost notificate în cadrul PNAEE până la 30 aprilie 2017 [a se vedea articolul 24 alineatul (2) din DEE].

Economiile de energie pot fi declarate numai de la data intrării în vigoare a DEE modificate și pot fi incluse numai în calculul economiilor cumulate la nivelul utilizării finale care trebuie realizate până la 31 decembrie 2020. Statele membre trebuie să demonstreze că aplicarea cerințelor minime naționale a condus la economii măsurabile care nu ar fi fost realizate altfel. Dacă sunt necesare măsuri de transpunere sau de punere în aplicare la nivel național pentru ca a permite declararea acestor economii, respectivele măsuri trebuie adoptate și trebuie să intre în vigoare înainte de declararea oricăror economii.

Dacă un stat membru se prevalează de derogare, el ar trebui să evalueze cu atenție posibila interacțiune dintre derogare și scutirea prevăzută la articolul 7 alineatul (4) litera (d) din DEE („acțiunea timpurie”) și să se asigure că se evită contabilizarea dublă.

Proiectele de construire a clădirilor trebuie să respecte cerințele naționale minime de performanță energetică. Pot fi încurajate măsurile care susțin un grad mai mare de ambiție, adică o performanță energetică care depășește nivelurile obligatorii.

7.3.3.   Adiționalitatea legată de clădirile organismelor publice

Adiționalitatea legată de clădirile organismelor publice

În principiu, derogarea de la principiul adiționalității prevăzut în anexa V punctul 2 litera (b) la DEE se aplică și economiilor de energie care rezultă din renovarea clădirilor organismelor publice, întrucât aceste economii sunt „legate de renovarea clădirilor existente” [a se vedea anexa V punctul 2 litera (b) a doua teză la DEE].

Obiectivul derogării este de a permite statelor membre să declare, începând de la intrarea în vigoare a directivei de modificare, toate economiile de energie în sensul articolului 7 alineatul (1) din DEE care rezultă, de exemplu, din măsurile luate pentru atingerea unei rate de renovare de 3 % din suprafața clădirilor încălzite și/sau răcite deținute și ocupate de administrația centrală (a se vedea articolul 5.

Cu toate acestea, statele membre trebuie să demonstreze că toate economiile declarate rezultă din măsurile de politică implementate pentru renovarea clădirilor organismelor publice (89). Statele membre nu pot contabiliza economiile de energie care ar fi fost realizate în absența măsurii de politică. Prin urmare, statele membre trebuie să demonstreze pertinența. Dacă sunt necesare măsuri de transpunere sau de punere în aplicare la nivel național pentru a permite declararea acestor economii, respectivele măsuri trebuie implementate înainte de declararea oricăror economii.

89

Statele membre trebuie să calculeze economiile de energie declarate ca rezultând din măsurile de politică puse în aplicare pentru renovarea clădirilor organismelor publice în conformitate cu anexa V. Cantitatea de economii de energie inclusă în calculul economiilor de energie obligatorii la nivelul utilizării finale în temeiul articolului 7 alineatul (1) din DEE trebuie exprimată în consum final de energie. În cazul în care cantitatea de economii de energie este exprimată în energie primară, statele membre trebuie să utilizeze factorii de conversie stabiliți în anexa IV la DEE.

7.3.4.   Adiționalitatea legată de măsurile de punere în aplicare în temeiul Directivei privind proiectarea ecologică (90)

Adiționalitatea legată de măsurile de punere în aplicare în temeiul Directivei privind proiectarea ecologică

90

Înlocuirea exclusiv a cazanelor nu este considerată o măsură de renovare, din cauza dispozițiilor specifice din anexa V punctul 2 litera (c) la DEE. Astfel, punctul de plecare va fi reprezentat întotdeauna de cerințele minime în temeiul dispozițiilor specifice privind proiectarea ecologică (91). Economiile de energie rezultate din înlocuirea aparatelor reglementate de legislația privind proiectarea ecologică, de exemplu instalațiile pentru încălzirea incintelor, pot fi contabilizate numai dacă depășesc cerințele minime de proiectare ecologică, cu excepția cazului de înlocuire timpurie [a se vedea anexa V punctul 2 litera (e) la DEE].

91

Dacă statele membre oferă stimulente sau subvenții pentru produsele care intră în domeniul de aplicare al regulamentelor UE privind etichetarea energetică, se recomandă ca acestea să vizeze clasele mai înalte de eficiență energetică. De exemplu, un stimulent sau o subvenție destinate să încurajeze instalarea de cazane noi, mai eficiente din punct de vedere energetic, ar viza doar cazanele din cele mai înalte două clase de eficiență energetică utilizate foarte des pentru cazane, pe baza datelor de piață relevante pentru perioada în cauză.

7.3.5.   Adiționalitatea legată de auditurile energetice în temeiul articolului 8

Adiționalitatea legată de auditurile energetice în temeiul articolului 8

Articolul 8 alineatul (4) impune statelor membre să se asigure că întreprinderile mari (cu alte cuvinte, firmele care nu sunt IMM-uri) efectuează un audit energetic la fiecare patru ani; acest lucru nu conduce în sine la economii de energie.

Măsurile de încurajare sau de susținere a punerii în aplicare a recomandărilor unui audit depășesc minimul prevăzut la articolul 8 – articolul 8 alineatul (7) al doilea paragraf prevede că statele membre „
  pot pune în aplicare sisteme de stimulare și de sprijin”. Prin urmare, cu condiția îndeplinirii cerinței de pertinență, economiile de energie rezultate din astfel de măsuri pot fi contabilizate, întrucât nu s-ar fi realizat oricum. Același lucru este valabil și pentru economiile rezultate din măsuri care vizează IMM-urile.

pot

7.4.   Pertinență și eligibilitate

Pertinență și eligibilitate

Pe lângă principiul adiționalității, statele membre trebuie să respecte cerința de „pertinență”. Adoptarea automată a legislației UE sau îmbunătățirile autonome datorate forțelor pieței sau evoluțiilor tehnologice (de exemplu) nu pot fi luate în considerare, întrucât statele membre nu pot contabiliza acțiunile care s-ar fi realizat oricum.

Activitățile desfășurate de autoritățile publice naționale pentru punerea în aplicare a măsurilor de politică trebuie să fie „pertinente” din perspectiva realizării economiilor de energie declarate; cu alte cuvinte:

| — | acestea trebuie să fi contribuit la acțiunea individuală în cauză și |
| --- | --- |

—

acestea trebuie să fi contribuit la acțiunea individuală în cauză și

| — | subvenția sau implicarea părții obligate, participante sau mandatate trebuie să fi avut, în mod evident, mai mult decât un efect minim asupra deciziei utilizatorului final de a efectua investiția în materie de eficiență energetică în cauză. |
| --- | --- |

—

subvenția sau implicarea părții obligate, participante sau mandatate trebuie să fi avut, în mod evident, mai mult decât un efect minim asupra deciziei utilizatorului final de a efectua investiția în materie de eficiență energetică în cauză.

Prin urmare, statele membre trebuie să demonstreze că economiile se datorează unei măsuri de politică menite să genereze economii de energie la nivelul utilizării finale (92). Măsurile adoptate în temeiul Regulamentului (UE) 2018/842 al Parlamentului European și al Consiliului (93) pot fi considerate pertinente, însă statele membre trebuie să demonstreze că acestea au ca rezultat îmbunătățiri verificabile și măsurabile sau care pot fi estimate ale eficienței energetice.

92

93

Pentru schemele de finanțare, de exemplu, indicarea cuantumului subvenției nu este suficientă pentru a demonstra pertinența, întrucât acest lucru în sine nu dovedește că subvențiile au influențat deciziile de investiții ale utilizatorilor finali. Rolul jucat de actorii implicați în acțiuni poate să fie demonstrat, în principiu, fără a avea o subvenție ca reper; acțiunile standardizate (de exemplu, crearea unor standarde de instalare pentru produse, furnizarea de consiliere energetică și realizarea de audituri energetice urmate de punerea efectivă în aplicare a unor acțiuni) ar putea fi un indicator important al pertinenței.

Pentru a asigura conformitatea, statele membre ar putea stabili cerințe generale de pertinență în temeiul unei EEOS sau al unor măsuri alternative și ar putea să verifice respectarea acestora de la proiect la proiect (94). Statele membre ar putea stabili că părțile (de exemplu, atunci când solicită un „certificat alb”
   (95)) trebuie să documenteze în scris și să demonstreze contribuția directă la punerea în aplicare a acțiunii.

94

95

Părților obligate li s-ar putea impune să demonstreze:

| — | dacă contribuția a fost directă sau indirectă (aceasta din urmă implicând intermediari) și |
| --- | --- |

—

dacă contribuția a fost directă sau indirectă (aceasta din urmă implicând intermediari) și

| — | dacă a fost decisă înainte de instalarea acțiunii. |
| --- | --- |

—

dacă a fost decisă înainte de instalarea acțiunii.

De asemenea, statele membre ar putea impune, de exemplu:

| — | încheierea unui contract între operatorii de sisteme de distribuție (adică părțile obligate) și terți; |
| --- | --- |

—

încheierea unui contract între operatorii de sisteme de distribuție (adică părțile obligate) și terți;

| — | ca economiile de energie să nu fie generate înainte de încheierea contractului; |
| --- | --- |

—

ca economiile de energie să nu fie generate înainte de încheierea contractului;

| — | ca părțile să poată contabiliza economiile doar în cazul în care au fost direct implicate în punerea în aplicare a măsurii (de exemplu, prin efectuarea de audituri energetice, prin subvenții etc.) și |
| --- | --- |

—

ca părțile să poată contabiliza economiile doar în cazul în care au fost direct implicate în punerea în aplicare a măsurii (de exemplu, prin efectuarea de audituri energetice, prin subvenții etc.) și

| — | încheierea de acorduri care să includă întregul lanț, de la actorii obligați la utilizatorii finali ai energiei. |
| --- | --- |

—

încheierea de acorduri care să includă întregul lanț, de la actorii obligați la utilizatorii finali ai energiei.

7.5.   Măsuri care promovează instalarea unor tehnologii la scară mică de obținere a energiei din surse regenerabile pe sau în clădiri, pentru uz propriu

Măsuri care promovează instalarea unor tehnologii la scară mică de obținere a energiei din surse regenerabile pe sau în clădiri, pentru uz propriu

Este important să se facă distincție între:

| — | posibilitatea prevăzută la articolul 7 alineatul (4) litera (f) din DEE, care se referă la o cantitate de energie produsă pe sau în clădiri pentru uz propriu ce poate fi exclusă din cantitatea de economii de energie calculată în conformitate cu articolul 7 alineatele (2) și (3) din DEE și |
| --- | --- |

—

posibilitatea prevăzută la articolul 7 alineatul (4) litera (f) din DEE, care se referă la o cantitate de energie produsă pe sau în clădiri pentru uz propriu ce poate fi exclusă din cantitatea de economii de energie calculată în conformitate cu articolul 7 alineatele (2) și (3) din DEE și

| — | clarificarea din anexa V punctul 2 litera (e) din DEE, potrivit căreia economiile de energie rezultate din măsurile care promovează instalarea unor tehnologii la scară mică de obținere a energiei din surse regenerabile pe sau în clădiri pot fi incluse, în principiu, în calculul economiilor prevăzute la articolul 7 alineatul (1). |
| --- | --- |

—

clarificarea din anexa V punctul 2 litera (e) din DEE, potrivit căreia economiile de energie rezultate din măsurile care promovează instalarea unor tehnologii la scară mică de obținere a energiei din surse regenerabile pe sau în clădiri pot fi incluse, în principiu, în calculul economiilor prevăzute la articolul 7 alineatul (1).

Acest lucru este explicat și în considerentul 43 din DEE.

În conformitate cu anexa V punctul 2 litera (e) din DEE, statele membre pot include în calculul cantității obligatorii de economii de energie prevăzute la articolul 7 alineatul (1) din DEE economiile de energie care rezultă din măsuri ce promovează instalarea unor tehnologii la scară mică de obținere a energiei din surse regenerabile pe sau în clădiri pentru uz propriu, cu condiția ca respectivele măsuri să conducă la economii de energie la nivelul utilizării finale verificabile, măsurabile sau care pot fi estimate și să fie calculate în conformitate cu anexa V la DEE (96).

96

Astfel, se aplică, de asemenea, cerințele de adiționalitate și de pertinență, precum și normele de monitorizare și de verificare stabilite de statul membru.

Statele membre trebuie să demonstreze că aceste măsuri conduc la economii de energie la nivelul utilizării finale datorită instalării noii tehnologii. De exemplu, economiile realizate prin trecerea la tehnologii mai eficiente de încălzire și de producere a apei calde în clădiri, inclusiv tehnologii de obținere a energiei din surse regenerabile, rămân pe deplin eligibile, atât timp cât statele membre se pot asigura că acestea sunt suplimentare, măsurabile și verificabile în conformitate cu metodele și cu principiile din anexa V (97).

97

Acest lucru este clarificat în anexa V punctul 2 litera (e) la DEE și este orientat către obiectivul general prevăzut la articolul 7 alineatul (1) din DEE, și anume economisirea de energie la nivelul utilizării finale, indiferent de tehnologie (măsură care promovează o tehnologie de producere a energiei fie din surse regenerabile, fie din combustibili fosili și care conduce la reducerea consumului real de energie în clădiri, în transporturi sau în sectorul industrial).

Anexa V punctul 2 litera (e) la DEE menționează în mod explicit obligația privind economiile de energie în temeiul articolului 7 alineatul (1), care impune statelor membre să obțină economii cumulate de energie la nivelul utilizării finale și vizează reducerea efectivă a consumului de energie de către o persoană fizică sau juridică [în conformitate cu anexa V punctul 1 litera (b)]. Potrivit definiției de la articolul 2 punctul 5, „
  economii de energie
  ” înseamnă o cantitate de energie economisită determinată prin măsurarea și/sau estimarea consumului înainte și după punerea în aplicare a unei măsuri de îmbunătățire a eficienței energetice, asigurând în același timp normalizarea condițiilor externe care afectează consumul de energie. Întrucât articolul 7 din DEE vizează o reducere efectivă a utilizării finale a energiei, se poate concluziona că anexa V punctul 2 litera (e) impune necesitatea de a demonstra că măsurile care promovează instalarea unor tehnologii la scară mică de obținere a energiei din surse regenerabile pe sau în clădiri au ca rezultat economii de energie, cu alte cuvinte o reducere efectivă a energiei la nivelul utilizării finale.

economii de energie

Statele membre dispun de flexibilitatea de a exprima economiile de energie drept consum de energie finală sau primară, astfel cum se prevede în anexa V punctul 3 litera (d) (măsuri de politică alternative) și la articolul 7a alineatul (4) (EEOS). Această flexibilitate nu modifică obligația privind economiile cumulate de energie în ceea ce privește vânzările de energie (în perioada care curge până în 2020) și consumul final de energie (2021-2030).

7.6.   Măsuri care promovează adoptarea unor produse și vehicule mai eficiente

Măsuri care promovează adoptarea unor produse și vehicule mai eficiente

Măsurile statelor membre de îmbunătățire a eficienței energetice în transporturi sunt eligibile pentru a fi luate în considerare în ceea ce privește îndeplinirea obligației care le revine privind economiile de energie la nivelul utilizării finale (98). Aceste măsuri includ:

98

| — | politici de promovare a unor vehicule mai eficiente sau a unui transfer modal către ciclism, mers pe jos și transport public și |
| --- | --- |

—

politici de promovare a unor vehicule mai eficiente sau a unui transfer modal către ciclism, mers pe jos și transport public și

| — | măsuri de mobilitate și de planificare urbană care reduc cererea de transport. |
| --- | --- |

—

măsuri de mobilitate și de planificare urbană care reduc cererea de transport.

Achizițiile publice de vehicule nepoluante și cu emisii zero sunt eligibile, sub rezerva adiționalității acestora față de cerințele minime prevăzute de Directiva revizuită privind vehiculele nepoluante.

Sunt eligibile, de asemenea, schemele care accelerează adoptarea unor vehicule noi, mai eficiente, sau politicile care încurajează trecerea la combustibili mai performanți, care reduc consumul de energie pe kilometru, sub rezerva respectării normelor privind pertinența și adiționalitatea (99).

99

Anexa V punctul 2 litera (f) clarifică faptul că se poate ține cont pe deplin de economiile aferente politicilor care accelerează adoptarea unor produse și vehicule mai eficiente, cu condiția să se demonstreze că:

| — | astfel de adoptare are loc înainte de expirarea duratei de viață medii anticipate a produsului sau a vehiculului ori înainte de înlocuirea normală a produsului sau a vehiculului și |
| --- | --- |

—

astfel de adoptare are loc înainte de expirarea duratei de viață medii anticipate a produsului sau a vehiculului ori înainte de înlocuirea normală a produsului sau a vehiculului și

| — | cantitatea totală de economii este declarată doar pentru perioada care se încheie la expirarea duratei de viață medii anticipate a produsului sau a vehiculului care urmează să fie înlocuit (100). |
| --- | --- |

—

cantitatea totală de economii este declarată doar pentru perioada care se încheie la expirarea duratei de viață medii anticipate a produsului sau a vehiculului care urmează să fie înlocuit (100).

100

După caz, aceste măsuri ar trebui să fie în concordanță cu cadrele de politică națională ale statelor membre instituite în conformitate cu Directiva 2014/94/UE privind instalarea infrastructurii pentru combustibili alternativi.

7.7.   Asigurarea menținerii standardelor de calitate

Asigurarea menținerii standardelor de calitate

Anexa V punctul 2 litera (g) la DEE clarifică faptul că promovarea măsurilor de eficiență energetică nu trebuie să conducă la coborârea standardelor de calitate pentru produse, servicii și instalarea de măsuri. Statele membre trebuie să asigure menținerea standardelor de calitate sau introducerea acestora în cazul în care încă nu există.

7.8.   Soluționarea problemei variațiilor climatice

Soluționarea problemei variațiilor climatice

Anexa V punctul 2 litera (h) la DEE permite statelor membre să ajusteze economiile de energie pentru a soluționa problema variațiilor climatice dintre regiuni. Dispoziția menționează două opțiuni:

| (i) | ajustarea la o valoare standard sau |
| --- | --- |

(i)

ajustarea la o valoare standard sau

| (ii) | stabilirea unor economii de energie diferite în funcție de variațiile de temperatură. |
| --- | --- |

(ii)

stabilirea unor economii de energie diferite în funcție de variațiile de temperatură.

7.9.   Evitarea contabilizării duble

Evitarea contabilizării duble

Articolul 7 alineatul (12) din DEE impune statelor membre să demonstreze că economiile de energie nu sunt contabilizate de două ori în cazul în care impacturile măsurilor de politică sau ale acțiunilor individuale se suprapun. Având în vedere larga varietate de instrumente notificate de statele membre și probabilitatea ridicată a suprapunerii politicilor din cauza folosirii EEOS și a măsurilor alternative în tandem (de exemplu, interacțiunea dintre impozitarea energiei și subvențiile acordate gospodăriilor pentru înlocuirea ferestrelor sau a instalațiilor de încălzire a incintelor), este esențial să se abordeze riscurile de contabilizare dublă.

O bază de date națională ar putea fi un instrument eficace în acest sens. De exemplu, baza de date ar înregistra faptul că s-a acordat o subvenție pentru încurajarea înlocuirii cazanelor vechi unei anumite gospodării și ar avertiza utilizatorul dacă aceeași gospodărie ar depune o nouă cerere.

Utilizarea unei combinații între mai multe măsuri de politică conduce la o complexitate mai mare pentru statele membre în ceea ce privește următoarele:

| — | un efort mai mare asociat cu punerea în aplicare, de exemplu calcularea economiilor de energie și (mai important) |
| --- | --- |

—

un efort mai mare asociat cu punerea în aplicare, de exemplu calcularea economiilor de energie și (mai important)

| — | asigurarea:






  — | execuției, în special în cazul în care diferitele instrumente au o sferă de aplicare extinsă și |
| --- | --- | --- |

—

asigurarea:

—

execuției, în special în cazul în care diferitele instrumente au o sferă de aplicare extinsă și

| — | verificării impactului fără contabilizare dublă. |
| --- | --- |

—

verificării impactului fără contabilizare dublă.

Articolul 7 alineatul (12) din DEE interzice, de asemenea, contabilizarea dublă în cazul în care politicile se suprapun, cu alte cuvinte statele membre trebuie să țină seama de posibilitatea ca alte măsuri de politică adoptate în același interval de timp să aibă un impact asupra cantității de economii de energie, astfel încât este posibil ca nu toate modificările observate de la introducerea unei anumite măsuri de politică să se datoreze exclusiv măsurii în cauză.

8.   MĂSURARE, MONITORIZARE, CONTROL, CALITATE ȘI VERIFICARE

DEE subliniază importanța normelor de monitorizare și de verificare pentru punerea în aplicare a EEOS și a măsurilor de politică alternative, inclusiv a cerinței de a verifica un eșantion de măsuri reprezentativ din punct de vedere statistic.

Selectarea unei părți semnificative și a unui eșantion reprezentativ din punct de vedere statistic din măsurile de îmbunătățire a eficienței energetice implică stabilirea unui subset de populație statistică format din acțiuni de economisire a energiei în cadrul fiecărei măsuri, care să reflecte cu acuratețe întreaga populație a tuturor acțiunilor de economisire a energiei și să permită astfel formularea unor concluzii suficient de fiabile în ceea ce privește încrederea în ansamblul măsurilor (101).

101

Articolul 7a alineatul (5) din DEE (pentru EEOS):

Articolul 7a alineatul (5) din DEE (pentru EEOS):

„Statele membre instituie sisteme de măsurare, de control și de verificare prin care se efectuează o verificare documentată în scris a cel puțin unei părți semnificative și a unui eșantion reprezentativ din punct de vedere statistic din măsurile de îmbunătățire a eficienței energetice instituite de către părțile obligate. Măsurarea, controlul și verificarea în cauză se realizează în mod independent față de părțile obligate.”

Articolul 7b alineatul (2) din DEE (pentru măsuri de politică alternative):

Articolul 7b alineatul (2) din DEE (pentru măsuri de politică alternative):

„Pentru toate măsurile în afara celor referitoare la impozitare, statele membre instituie sisteme de măsurare, de control și de verificare prin care se efectuează o verificare documentată în scris a cel puțin unei părți semnificative și a unui eșantion reprezentativ din punct de vedere statistic din măsurile de îmbunătățire a eficienței energetice puse în practică de către părțile participante sau mandatate. Măsurarea, controlul și verificarea se realizează în mod independent față de părțile participante sau mandatate.”

Sistemele de măsurare, de control și de verificare ar trebui să asigure verificarea calculării economiilor de energie prin analizarea unei părți semnificative și a unui eșantion reprezentativ din punct de vedere statistic din măsurile de îmbunătățire a eficienței energetice.

Aceste cerințe pot fi îndeplinite, între altele, prin:

Aceste cerințe pot fi îndeplinite, între altele, prin:

| — | verificări computerizate automate sau examinare în fața computerului a datelor și a calculelor raportate de părțile obligate, participante sau mandatate sau de beneficiari (în cazul în care beneficiarii raportează datele direct autorității publice); |
| --- | --- |

—

verificări computerizate automate sau examinare în fața computerului a datelor și a calculelor raportate de părțile obligate, participante sau mandatate sau de beneficiari (în cazul în care beneficiarii raportează datele direct autorității publice);

| — | evaluarea economiilor de energie contorizate prin examinarea unei părți semnificative și a unui eșantion reprezentativ din punct de vedere statistic de măsuri sau de beneficiari; |
| --- | --- |

—

evaluarea economiilor de energie contorizate prin examinarea unei părți semnificative și a unui eșantion reprezentativ din punct de vedere statistic de măsuri sau de beneficiari;

| — | utilizarea verificărilor efectuate în cadrul unui sistem de reglementare, de calificare, de acreditare sau de certificare, de exemplu în cazul în care economiile de energie raportate se bazează pe audituri energetice sau pe certificate de performanță energetică (economii ponderate). |
| --- | --- |

—

utilizarea verificărilor efectuate în cadrul unui sistem de reglementare, de calificare, de acreditare sau de certificare, de exemplu în cazul în care economiile de energie raportate se bazează pe audituri energetice sau pe certificate de performanță energetică (economii ponderate).

Documentația aferentă măsurii de politică ar trebui să explice modul în care cerințele acestei alte scheme asigură faptul că verificările sau controalele sunt efectuate asupra unei părți semnificative și a unui eșantion reprezentativ din punct de vedere statistic din auditurile energetice sau din alte evaluări ale economiilor.

Sistemul de monitorizare și de verificare poate fi organizat în diferite etape sau pe diferite niveluri. Inspecțiile la fața locului pot face parte din abordare, ca o a doua etapă de verificare a subeșantioanelor de acțiuni individuale identificate ca fiind expuse riscului de nerespectare a cerințelor aferente măsurilor. În cazul în care aceste inspecții nu sunt fezabile din punct de vedere tehnic sau economic, acest lucru poate fi explicat în documentația aferentă măsurii.

Statele membre trebuie să explice modul în care utilizează valorile de referință pentru a verifica economiile preconizate sau ponderate [anexa V punctul 5 litera (g) la DEE].

Independența sistemelor de măsurare, de control și de verificare [a se vedea anexa V punctul 5 litera (j) la DEE] poate fi documentată în scris pe baza faptului că organismul de verificare (listă neexhaustivă de criterii):

| — | este un organism public cu independență statutară sau |
| --- | --- |

—

este un organism public cu independență statutară sau

| — | nu are nicio legătură financiară cu (cu alte cuvinte, nu este deținut parțial sau integral și nici plătit de către) părțile obligate, participante sau mandatate sau |
| --- | --- |

—

nu are nicio legătură financiară cu (cu alte cuvinte, nu este deținut parțial sau integral și nici plătit de către) părțile obligate, participante sau mandatate sau

| — | poate fi contractat de părțile obligate, participante sau mandatate, dar în acest caz face obiectul controalelor din partea autorității publice sau a unui organism de calificare, de acreditare sau de certificare. |
| --- | --- |

—

poate fi contractat de părțile obligate, participante sau mandatate, dar în acest caz face obiectul controalelor din partea autorității publice sau a unui organism de calificare, de acreditare sau de certificare.

Organismul de verificare poate fi:

| — | direct responsabil pentru verificarea măsurilor de îmbunătățire a eficienței energetice sau a calculelor economiilor de energie sau |
| --- | --- |

—

direct responsabil pentru verificarea măsurilor de îmbunătățire a eficienței energetice sau a calculelor economiilor de energie sau

| — | responsabil pentru controlul proceselor de verificare și al verificărilor eșantionării efectuate de alte organizații, inclusiv de către părțile obligate, participante sau mandatate. |
| --- | --- |

—

responsabil pentru controlul proceselor de verificare și al verificărilor eșantionării efectuate de alte organizații, inclusiv de către părțile obligate, participante sau mandatate.

9.   OBLIGAȚIILE ÎN MATERIE DE PLANIFICARE ȘI DE RAPORTARE

9.1.   Prima perioadă de obligații

Prima perioadă de obligații

Pentru perioada de obligații 2014-2020, statele membre trebuie să prezinte rapoarte anuale până la 30 aprilie 2019 și 30 aprilie 2020 [articolul 24 alineatul (1) și anexa XIV partea 2] (102). În acest sens, ele raportează, printre altele, progresele înregistrate în direcția realizării obiectivului de economisire a energiei și măsurile de politică adoptate sau planificate în temeiul anexei XIV partea 2. Acest aspect va fi evaluat de Comisie.

102

Articolul 27 din Regulamentul privind guvernanța impune fiecărui stat membru să prezinte Comisiei, până la 30 aprilie 2022, un raport cu privire la realizarea obiectivului său național de eficiență energetică pentru 2020 [astfel cum este stabilit în temeiul articolului 3 alineatul (1) din DEE], furnizând informațiile prevăzute în anexa IX partea 2 la Regulamentul privind guvernanța.

9.2.   A doua perioadă de obligații și perioadele următoare

A doua perioadă de obligații și perioadele următoare

Pentru perioada de obligații 2021-2030 și pentru perioadele următoare se aplică următoarele obligații majore în materie de planificare și de raportare (articolele 7, 7a și 7b din DEE și anexa V la aceasta):

| — | în (versiunea de proiect și cea finală a) PNEC integrat (anexa III la Regulamentul privind guvernanța), statele membre trebuie să prezinte calculul cantității de economii de energie care trebuie realizate în perioada 2021-2030, astfel cum este prevăzută la articolul 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b) [a se vedea articolul 7 alineatul (6) din DEE]; |
| --- | --- |

—

în (versiunea de proiect și cea finală a) PNEC integrat (anexa III la Regulamentul privind guvernanța), statele membre trebuie să prezinte calculul cantității de economii de energie care trebuie realizate în perioada 2021-2030, astfel cum este prevăzută la articolul 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b) [a se vedea articolul 7 alineatul (6) din DEE];

| — | întrucât este posibil ca unele date (de exemplu, consumul final anual de energie, exprimat ca medie a perioadei 2016-2018, în ktep) să nu fi fost disponibile pentru notificare în primul proiect de PNEC (103), probabil că nu a fost posibilă prezentarea calculului de mai sus. Cu toate acestea, statele membre trebuie să prezinte, în primul PNEC final și în proiectul și versiunea finală ale PNEC ulterioare, modul în care au luat în considerare elementele enumerate în anexa III la Regulamentul privind guvernanța; |
| --- | --- |

—

întrucât este posibil ca unele date (de exemplu, consumul final anual de energie, exprimat ca medie a perioadei 2016-2018, în ktep) să nu fi fost disponibile pentru notificare în primul proiect de PNEC (103), probabil că nu a fost posibilă prezentarea calculului de mai sus. Cu toate acestea, statele membre trebuie să prezinte, în primul PNEC final și în proiectul și versiunea finală ale PNEC ulterioare, modul în care au luat în considerare elementele enumerate în anexa III la Regulamentul privind guvernanța;

103

| — | pe lângă elementele menționate mai sus și dacă este relevant, statele membre trebuie să explice în (versiunea de proiect și cea finală a) PNEC modul în care au stabilit rata anuală de economisire și scenariul de referință pentru calcul în temeiul articolului 7 alineatele (2) și (3) din DEE, precum și modul și măsura în care au aplicat opțiunile menționate la articolul 7 alineatul (4) [a se vedea articolul 7 alineatul (6) din DEE]; |
| --- | --- |

—

pe lângă elementele menționate mai sus și dacă este relevant, statele membre trebuie să explice în (versiunea de proiect și cea finală a) PNEC modul în care au stabilit rata anuală de economisire și scenariul de referință pentru calcul în temeiul articolului 7 alineatele (2) și (3) din DEE, precum și modul și măsura în care au aplicat opțiunile menționate la articolul 7 alineatul (4) [a se vedea articolul 7 alineatul (6) din DEE];

| — | dacă un stat membru decide să aplice una sau mai multe dintre opțiunile prevăzute la articolul 7 alineatul (4) din DEE, el trebuie să aplice și să calculeze efectul pentru perioada de obligații [a se vedea articolul 7 alineatul (5) din DEE] și |
| --- | --- |

—

dacă un stat membru decide să aplice una sau mai multe dintre opțiunile prevăzute la articolul 7 alineatul (4) din DEE, el trebuie să aplice și să calculeze efectul pentru perioada de obligații [a se vedea articolul 7 alineatul (5) din DEE] și

| — | dacă un stat membru se prevalează de opțiunea prevăzută la articolul 7 alineatul (4) litera (c) din DEE pentru perioada 2021-2030, el trebuie să informeze Comisia, prin (versiunea de proiect și cea finală a) PNEC, cu privire la măsurile de politică avute în vedere. Statul membru respectiv trebuie să calculeze impactul măsurilor în conformitate cu anexa V la DEE și să îl includă în PNEC [a se vedea articolul 7 alineatul (4) litera (c)]. El trebuie să prezinte pentru prima dată aceste informații în primul PNEC final (până la 31 decembrie 2019). |
| --- | --- |

—

dacă un stat membru se prevalează de opțiunea prevăzută la articolul 7 alineatul (4) litera (c) din DEE pentru perioada 2021-2030, el trebuie să informeze Comisia, prin (versiunea de proiect și cea finală a) PNEC, cu privire la măsurile de politică avute în vedere. Statul membru respectiv trebuie să calculeze impactul măsurilor în conformitate cu anexa V la DEE și să îl includă în PNEC [a se vedea articolul 7 alineatul (4) litera (c)]. El trebuie să prezinte pentru prima dată aceste informații în primul PNEC final (până la 31 decembrie 2019).

primul PNEC final

De asemenea, statele membre trebuie:

| — | să includă informații despre rezultatul măsurilor de atenuare a sărăciei energetice în contextul DEE, în rapoartele lor naționale intermediare privind energia și clima în conformitate cu articolul 17 din Regulamentul privind guvernanța [a se vedea articolul 7 alineatul (11) din DEE]; |
| --- | --- |

—

să includă informații despre rezultatul măsurilor de atenuare a sărăciei energetice în contextul DEE, în rapoartele lor naționale intermediare privind energia și clima în conformitate cu articolul 17 din Regulamentul privind guvernanța [a se vedea articolul 7 alineatul (11) din DEE];

| — | să publice anual economiile de energie realizate de fiecare parte obligată sau de fiecare subcategorie de părți obligate și economiile totale realizate în cadrul schemei [a se vedea articolul 7a alineatul (7) din DEE] și |
| --- | --- |

—

să publice anual economiile de energie realizate de fiecare parte obligată sau de fiecare subcategorie de părți obligate și economiile totale realizate în cadrul schemei [a se vedea articolul 7a alineatul (7) din DEE] și

| — | să descrie în detaliu în PNEC metoda alternativă și dispozițiile destinate asigurării faptului că acestea îndeplinesc cerințele din anexa V punctul 2 litera (i) din DEE, și anume a faptului că calculul economiilor de energie ține seama de durata de viață a măsurilor și de rata cu care economiile se diminuează odată cu trecerea timpului.
  Alternativ, statele membre pot adopta o altă metodă despre care se consideră că va realiza cel puțin aceeași cantitate totală de economii. În acest caz, statele membre trebuie să se asigure că valoarea calculată prin această metodă nu depășește valoarea obținută printr-un calcul care contabilizează economiile pe care le va realiza fiecare acțiune individuală pe parcursul perioadei, de la data punerii în aplicare a respectivei acțiuni până la 31 decembrie 2020 sau 2030, după caz. |
| --- | --- |

—

să descrie în detaliu în PNEC metoda alternativă și dispozițiile destinate asigurării faptului că acestea îndeplinesc cerințele din anexa V punctul 2 litera (i) din DEE, și anume a faptului că calculul economiilor de energie ține seama de durata de viață a măsurilor și de rata cu care economiile se diminuează odată cu trecerea timpului.

Alternativ, statele membre pot adopta o altă metodă despre care se consideră că va realiza cel puțin aceeași cantitate totală de economii. În acest caz, statele membre trebuie să se asigure că valoarea calculată prin această metodă nu depășește valoarea obținută printr-un calcul care contabilizează economiile pe care le va realiza fiecare acțiune individuală pe parcursul perioadei, de la data punerii în aplicare a respectivei acțiuni până la 31 decembrie 2020 sau 2030, după caz.

În concluzie, următoarele obligații în materie de planificare și de raportare în temeiul Regulamentului privind guvernanța se aplică, de asemenea, în ceea ce privește punerea în aplicare și progresele înregistrate în direcția îndeplinirii obligației de economisire a energiei în temeiul articolelor 7, 7a și 7b din DEE și al anexei V la aceasta:

Calendar

Calendar

| 31 decembrie 2018

  (apoi până la 1 ianuarie 2028 și, ulterior, la fiecare 10 ani) | Prezentarea proiectului de PNEC [articolul 9 alineatul (1) și articolele 4 și 6 din Regulamentul privind guvernanța și anexele I și III la acesta] |
| --- | --- |
| Cu 6 luni înainte de PNEC final | Comisia poate emite recomandări adresate statelor membre ale căror contribuții [inclusiv contribuția la îndeplinirea obligației privind economiile de energie prevăzute la articolul 3 alineatul (5) din DEE] le consideră insuficiente [articolul 31 alineatul (1) din Regulamentul privind guvernanța] |
| 31 decembrie 2019

  (apoi până la 1 ianuarie 2029 și, ulterior, la fiecare 10 ani) | Prezentarea PNEC final [articolul 3 alineatul (1) și articolele 4 și 6 din regulamentul privind guvernanța și anexele I și III la acesta] |
| 10 martie 2020 | Prezentarea primei strategii de renovare pe termen lung [articolul 2a alineatul (8) din DPEC] |
| Până la 31 octombrie 2021

  (și, ulterior, la fiecare 2 ani) | Evaluarea de către Comisie a progreselor înregistrate în direcția realizării obiectivelor UE, în special pe baza rapoartelor naționale intermediare integrate privind energia și clima (articolul 29 din Regulamentul privind guvernanța).
  În ceea ce privește obligația referitoare la economiile de energie, sunt relevante articolele 29, 21 (raportarea integrată cu privire la eficiența energetică) și 24 (raportarea integrată cu privire la sărăcia energetică) din Regulamentul privind guvernanța.
  În cazul în care un stat membru nu înregistrează progrese suficiente, Comisia va emite recomandări [articolul 32 alineatul (1) din Regulamentul privind guvernanța]. |
| Până la 30 aprilie 2022 | Raport privind realizarea obiectivelor de eficiență energetică pentru 2020 de către fiecare stat membru (articolul 27 din Regulamentul privind guvernanța și anexa IX partea 2 la acesta) |
| Până la 15 martie 2023

  (și, ulterior, la fiecare 2 ani) | Raport privind punerea în aplicare a PNEC („rapoartele naționale intermediare integrate privind energia și clima”) (articolul 17 din Regulamentul privind guvernanța) |
| 30 iunie 2023

  (apoi până la 1 ianuarie 2033 și, ulterior, la fiecare 10 ani) | Prezentarea proiectului de actualizare a PNEC [articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul privind guvernanța] |
| 30 iunie 2024

  (apoi până la 1 ianuarie 2034 și, ulterior, la fiecare 10 ani) | Prezentarea versiunii finale a actualizării PNEC [articolul 14 alineatul (2) din Regulamentul privind guvernanța] |

31 decembrie 2018

31 decembrie 2018

(apoi până la 1 ianuarie 2028 și, ulterior, la fiecare 10 ani)

Prezentarea proiectului de PNEC [articolul 9 alineatul (1) și articolele 4 și 6 din Regulamentul privind guvernanța și anexele I și III la acesta]

Cu 6 luni înainte de PNEC final

Comisia poate emite recomandări adresate statelor membre ale căror contribuții [inclusiv contribuția la îndeplinirea obligației privind economiile de energie prevăzute la articolul 3 alineatul (5) din DEE] le consideră insuficiente [articolul 31 alineatul (1) din Regulamentul privind guvernanța]

31 decembrie 2019

31 decembrie 2019

(apoi până la 1 ianuarie 2029 și, ulterior, la fiecare 10 ani)

Prezentarea PNEC final [articolul 3 alineatul (1) și articolele 4 și 6 din regulamentul privind guvernanța și anexele I și III la acesta]

10 martie 2020

10 martie 2020

Prezentarea primei strategii de renovare pe termen lung [articolul 2a alineatul (8) din DPEC]

Până la 31 octombrie 2021

Până la 31 octombrie 2021

(și, ulterior, la fiecare 2 ani)

Evaluarea de către Comisie a progreselor înregistrate în direcția realizării obiectivelor UE, în special pe baza rapoartelor naționale intermediare integrate privind energia și clima (articolul 29 din Regulamentul privind guvernanța).

În ceea ce privește obligația referitoare la economiile de energie, sunt relevante articolele 29, 21 (raportarea integrată cu privire la eficiența energetică) și 24 (raportarea integrată cu privire la sărăcia energetică) din Regulamentul privind guvernanța.

În cazul în care un stat membru nu înregistrează progrese suficiente, Comisia va emite recomandări [articolul 32 alineatul (1) din Regulamentul privind guvernanța].

Până la 30 aprilie 2022

Până la 30 aprilie 2022

Raport privind realizarea obiectivelor de eficiență energetică pentru 2020 de către fiecare stat membru (articolul 27 din Regulamentul privind guvernanța și anexa IX partea 2 la acesta)

Până la 15 martie 2023

Până la 15 martie 2023

(și, ulterior, la fiecare 2 ani)

Raport privind punerea în aplicare a PNEC („rapoartele naționale intermediare integrate privind energia și clima”) (articolul 17 din Regulamentul privind guvernanța)

30 iunie 2023

30 iunie 2023

(apoi până la 1 ianuarie 2033 și, ulterior, la fiecare 10 ani)

Prezentarea proiectului de actualizare a PNEC [articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul privind guvernanța]

30 iunie 2024

30 iunie 2024

(apoi până la 1 ianuarie 2034 și, ulterior, la fiecare 10 ani)

Prezentarea versiunii finale a actualizării PNEC [articolul 14 alineatul (2) din Regulamentul privind guvernanța]

9.3.   Notificarea EEOS și a măsurilor alternative (cu excepția impozitării)

Notificarea EEOS și a măsurilor alternative (cu excepția impozitării)

În conformitate cu anexa V punctul 5 la DEE și cu anexa III la Regulamentul privind guvernanța, statele membre trebuie să notifice Comisiei metodologia lor detaliată propusă pentru operarea măsurilor de politică menționate la articolele 7a și 7b și la articolul 20 alineatul (6) din DEE. Cu excepția cazului impozitării (a se vedea secțiunea 9.4), notificarea trebuie să includă detalii privind:

| (a) | nivelul economiilor de energie obligatorii în temeiul articolului 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b) sau al economiilor preconizate a fi realizate pe întreaga perioadă 2021-2030; |
| --- | --- |

(a)

nivelul economiilor de energie obligatorii în temeiul articolului 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b) sau al economiilor preconizate a fi realizate pe întreaga perioadă 2021-2030;

| (b) | părțile obligate, participante sau mandatate sau autoritățile publice de punere în aplicare; |
| --- | --- |

(b)

părțile obligate, participante sau mandatate sau autoritățile publice de punere în aplicare;

| (c) | sectoarele țintă; |
| --- | --- |

(c)

sectoarele țintă;

| (d) | măsurile de politică și acțiunile individuale, inclusiv cantitatea totală preconizată de economii cumulate de energie pentru fiecare măsură; |
| --- | --- |

(d)

măsurile de politică și acțiunile individuale, inclusiv cantitatea totală preconizată de economii cumulate de energie pentru fiecare măsură;

| (e) | durata perioadei de obligații pentru EEOS; |
| --- | --- |

(e)

durata perioadei de obligații pentru EEOS;

| (f) | acțiunile prevăzute de măsurile de politică; |
| --- | --- |

(f)

acțiunile prevăzute de măsurile de politică;

| (g) | metodologia de calcul, inclusiv modalitățile de stabilire a adiționalității și a pertinenței, precum și metodologiile și valorile de referință care sunt folosite pentru economiile preconizate și ponderate; |
| --- | --- |

(g)

metodologia de calcul, inclusiv modalitățile de stabilire a adiționalității și a pertinenței, precum și metodologiile și valorile de referință care sunt folosite pentru economiile preconizate și ponderate;

| (h) | durata de viață a măsurilor și modul de calcul al acesteia sau pe ce se fundamentează aceasta; |
| --- | --- |

(h)

durata de viață a măsurilor și modul de calcul al acesteia sau pe ce se fundamentează aceasta;

| (i) | abordarea aleasă pentru soluționarea problemei variațiilor climatice în cadrul statului membru și |
| --- | --- |

(i)

abordarea aleasă pentru soluționarea problemei variațiilor climatice în cadrul statului membru și

| (j) | sistemele de monitorizare și de verificare a măsurilor în temeiul articolelor 7a și 7b și modul în care este asigurată independența acestora față de părțile obligate, participante sau mandatate. |
| --- | --- |

(j)

sistemele de monitorizare și de verificare a măsurilor în temeiul articolelor 7a și 7b și modul în care este asigurată independența acestora față de părțile obligate, participante sau mandatate.

În plus, părțile 3.1 și 3.2 din anexa III la Regulamentul privind guvernanța impun statelor membre să notifice următoarele informații:

„3.1.   Schemele de obligații în materie de eficiență energetică, astfel cum sunt menționate la articolul 7a din Directiva 2012/27/UE:

| (a) | descrierea schemelor de obligații în materie de eficiență energetică; |
| --- | --- |

(a)

descrierea schemelor de obligații în materie de eficiență energetică;

| (b) | cantitatea cumulată și anuală preconizată a economiilor și durata perioadei (perioadelor) de obligații; |
| --- | --- |

(b)

cantitatea cumulată și anuală preconizată a economiilor și durata perioadei (perioadelor) de obligații;

| (c) | părțile obligate și responsabilitățile acestora; |
| --- | --- |

(c)

părțile obligate și responsabilitățile acestora;

| (d) | sectoarele țintă; |
| --- | --- |

(d)

sectoarele țintă;

| (e) | acțiunile eligibile prevăzute în cadrul măsurilor; |
| --- | --- |

(e)

acțiunile eligibile prevăzute în cadrul măsurilor;

| (f) | informații cu privire la aplicarea următoarelor dispoziții din Directiva 2012/27/UE:






  (i) | dacă este cazul, acțiuni specifice și proporția economiilor care trebuie realizate în gospodăriile afectate de sărăcia energetică, în conformitate cu articolul 7 alineatul (11); |
| --- | --- | --- |

(f)

informații cu privire la aplicarea următoarelor dispoziții din Directiva 2012/27/UE:

(i)

dacă este cazul, acțiuni specifice și proporția economiilor care trebuie realizate în gospodăriile afectate de sărăcia energetică, în conformitate cu articolul 7 alineatul (11);

| (ii) | economiile realizate de furnizorii de servicii energetice sau de alte părți terțe [articolul 7a alineatul (6) litera (a)] și |
| --- | --- |

(ii)

economiile realizate de furnizorii de servicii energetice sau de alte părți terțe [articolul 7a alineatul (6) litera (a)] și

| (iii) | „constituirea de rezerve și împrumuturile” [articolul 7a alineatul (6) litera (b)] și |
| --- | --- |

(iii)

„constituirea de rezerve și împrumuturile” [articolul 7a alineatul (6) litera (b)] și

| (g) | după caz, informații privind tranzacționarea economiilor de energie. |
| --- | --- |

(g)

după caz, informații privind tranzacționarea economiilor de energie.

3.2.   Măsuri alternative, astfel cum sunt menționate la articolul 7b și la articolul 20 alineatul (6) din Directiva 2012/27/UE (cu excepția impozitării):

| (a) | tipurile de măsură de politică; |
| --- | --- |

(a)

tipurile de măsură de politică;

| (b) | scurtă descriere, inclusiv caracteristicile de concepție, pentru fiecare măsură de politică notificată; |
| --- | --- |

(b)

scurtă descriere, inclusiv caracteristicile de concepție, pentru fiecare măsură de politică notificată;

| (c) | cantitatea totală cumulată și anuală preconizată a economiilor pentru fiecare măsură și/sau cantitatea de economii de energie în raport cu orice perioade intermediare; |
| --- | --- |

(c)

cantitatea totală cumulată și anuală preconizată a economiilor pentru fiecare măsură și/sau cantitatea de economii de energie în raport cu orice perioade intermediare;

| (d) | autoritățile publice responsabile cu punerea în aplicare, părțile participante sau părțile mandatate și responsabilitățile acestora în ceea ce privește punerea în aplicare a măsurii sau a măsurilor de politică; |
| --- | --- |

(d)

autoritățile publice responsabile cu punerea în aplicare, părțile participante sau părțile mandatate și responsabilitățile acestora în ceea ce privește punerea în aplicare a măsurii sau a măsurilor de politică;

| (e) | sectoarele țintă; |
| --- | --- |

(e)

sectoarele țintă;

| (f) | acțiunile eligibile prevăzute în cadrul măsurilor și |
| --- | --- |

(f)

acțiunile eligibile prevăzute în cadrul măsurilor și

| (g) | dacă este cazul, măsuri de politică sau acțiuni individuale specifice care vizează sărăcia energetică.” |
| --- | --- |

(g)

dacă este cazul, măsuri de politică sau acțiuni individuale specifice care vizează sărăcia energetică.”

9.4.   Măsuri de impozitare

Măsuri de impozitare

Anexa V punctul 5 litera (k) la DEE impune statelor membre (în conformitate cu Regulamentul privind guvernanța) să notifice Comisiei metodologia lor pentru operarea măsurilor de impozitare. În special, ele trebuie să comunice următoarele detalii:

| „(i) | sectoarele țintă și segmentul de contribuabili; |
| --- | --- |

„(i)

sectoarele țintă și segmentul de contribuabili;

| (ii) | autoritatea publică de punere în aplicare; |
| --- | --- |

(ii)

autoritatea publică de punere în aplicare;

| (iii) | economiile preconizate a fi realizate; |
| --- | --- |

(iii)

economiile preconizate a fi realizate;

| (iv) | durata măsurii de impozitare și |
| --- | --- |

(iv)

durata măsurii de impozitare și

| (v) | metodologia de calcul, inclusiv ce elasticități ale prețurilor sunt utilizate și cum au fost stabilite.” |
| --- | --- |

(v)

metodologia de calcul, inclusiv ce elasticități ale prețurilor sunt utilizate și cum au fost stabilite.”

În plus, partea 3.3 din anexa III la Regulamentul privind guvernanța impune statelor membre să notifice următoarele informații cu privire la măsurile de impozitare:

| „(a) | scurtă descriere a măsurilor; |
| --- | --- |

„(a)

scurtă descriere a măsurilor;

| (b) | durata măsurilor; |
| --- | --- |

(b)

durata măsurilor;

| (c) | autoritatea publică de punere în aplicare; |
| --- | --- |

(c)

autoritatea publică de punere în aplicare;

| (d) | cantitatea cumulată și anuală preconizată a economiilor pentru fiecare măsură; |
| --- | --- |

(d)

cantitatea cumulată și anuală preconizată a economiilor pentru fiecare măsură;

| (e) | sectoarele-țintă și segmentul de contribuabili; |
| --- | --- |

(e)

sectoarele-țintă și segmentul de contribuabili;

| (f) | metodologia de calcul, inclusiv ce elasticități ale prețurilor sunt utilizate și modul în care au fost stabilite acestea, în conformitate cu punctul 4 din anexa V la Directiva 2012/27/UE.” |
| --- | --- |

(f)

metodologia de calcul, inclusiv ce elasticități ale prețurilor sunt utilizate și modul în care au fost stabilite acestea, în conformitate cu punctul 4 din anexa V la Directiva 2012/27/UE.”

Statele membre ar trebui să prezinte modul în care au calculat elasticitățile și care sunt sursele de date oficiale recente și reprezentative pe care le-au utilizat (104).

104

10.   PERIOADA DE OBLIGAȚII PENTRU ECONOMIILE DE ENERGIE DE DUPĂ 2030

Articolul 7 alineatul (1) al doilea paragraf din DEE impune statelor membre să obțină în continuare noi economii anuale în conformitate cu primul paragraf litera (b) pentru perioade a câte 10 ani după 2030, cu excepția cazului în care evaluările efectuate de Comisie până în 2027 și, ulterior, la fiecare 10 ani ajung la concluzia că acest lucru nu este necesar pentru a atinge obiectivele pe termen lung ale UE în domeniul energiei și al climei pentru 2050.

---

(1)  A se vedea, printre altele, Economidou et al., 2018. Assessment of the Second National Energy Efficiency Action Plans under the Energy Efficiency Directive („Evaluarea celui de al doilea plan național de acțiune privind eficiența energetică temeiul Directivei privind eficiența energetică”). EUR 29272 EN, Oficiul pentru publicații al Uniunii Europene, Luxemburg, 2018, ISBN 978-92-79-87946-3, doi:10.2760/780472, JRC110304 (raport disponibil la adresa https://ec.europa.eu/jrc/en/publication/eur-scientific-and-technical-research-reports/assessment-second-national-energy-efficiency-action-plans-under-energy-efficiency-directive) și Tsemekidi-Tzeiranaki et al., 2019. Analysis of the Annual Reports 2018 under the Energy Efficiency Directive („Analiza rapoartelor anuale pentru 2018 în temeiul Directivei privind eficiența energetică”). EUR 29667 EN, Oficiul pentru Publicații al Uniunii Europene, Luxemburg, 2019, ISBN 978-92-79-00173-7, doi:10.2760/22313, JRC 115238 (raport disponibil la adresa http://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/bitstream/JRC115238/kjna29667enn.pdf).

1

Assessment of the Second National Energy Efficiency Action Plans under the Energy Efficiency Directive

Analysis of the Annual Reports 2018 under the Energy Efficiency Directive

(1)  Potrivit definiției de la articolul 2 punctul 3 din DEE, consumul final de energie înseamnă „toată energia furnizată industriei, transporturilor, gospodăriilor, sectoarelor prestatoare de servicii și agriculturii. Acesta exclude livrările către sectorul de transformare a energiei și către industriile din sectorul energetic”. „Utilizarea finală” nu este definită în DEE și, prin urmare, ar trebui interpretată în conformitate cu motivul care stă la baza obligației privind economiile de energie. Articolul 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b) vizează reducerea consumului final de energie prin scăderea cantității de energie destinate utilizării finale proprii de către o persoană fizică sau juridică (dacă nu se prevede altfel). Se stabilesc condiții specifice pentru economiile de energie datorate energiei din surse regenerabile produse pe sau în clădiri (a se vedea considerentul 43 din DEE și secțiunea 7.5 din prezentul document).

1

(2)  A se vedea secțiunea 3.

2

(3)  Ca medie pentru perioada 2016-2018 [a se vedea articolul 7 alineatul (1) primul paragraf litera (b)].

3

(4)  A se vedea și secțiunea 2.3.

4

(5)  În schimb, articolul 7 alineatul (1) primul paragraf litera (a) se referă la vânzările de energie către clienții finali ca bază pentru stabilirea scenariului de referință al calculului pentru perioada 2014-2020 [a se vedea SWD(2013) 451 final, p. 3].

5

(6)  = 100 × 0,8 % × 55.

6

(7)  https://unstats.un.org/unsd/energy/ires/

7

(8)  https://ec.europa.eu/eurostat/documents/10186/6246844/Eurobase-changes-energy.pdf (a se vedea p. 25).

8

(9)  Metodologia Eurostat revizuită este descrisă la adresa:

9

https://ec.europa.eu/eurostat/documents/10186/6246844/Eurobase-changes-energy.pdf

(10)  Regulamentul (CE) nr. 1099/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 octombrie 2008 privind statisticile în domeniul energiei (JO L 304, 14.11.2008, p. 1).

10

(11)  A se vedea secțiunile 3.2 și 3.4.

11

(12)  
  „Consumul total de energie pentru toate utilizările energetice”.

12

(13)  
  „Energie finală”, astfel cum este definită în Regulamentul (CE) nr. 1099/2008.

13

(14)  A se vedea punctul 2.2.1. Noua metodologie Eurostat este descrisă la adresa:

14

https://ec.europa.eu/eurostat/documents/10186/6246844/Eurobase-changes-energy.pdf

(15)  
  0,24 % pentru Cipru și Malta.

15

(16)  A se vedea apendicele I și secțiunile 3.2, 3.3 și 3.4.

16

(17)  A se vedea apendicele I.

17

(18)  A se vedea anexa III punctul 2 la Regulamentul privind guvernanța.

18

(19)  În limitele prevăzute la articolul 7 alineatul (5) al doilea paragraf.

19

(20)  A se vedea secțiunea 9.

20

(21)  Directiva 2003/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 2003 de stabilire a unui sistem de comercializare a cotelor de emisie de gaze cu efect de seră în cadrul Comunității și de modificare a Directivei 96/61/CE a Consiliului (JO L 275, 25.10.2003, p. 32), astfel cum a fost modificată prin Directiva 2009/29/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009.

21

(22)  În mod alternativ, pentru a stabili cantitățile de energie utilizată în alte industrii decât ETS, cifra aferentă consumului final de energie raportată pentru sectorul industrial corespunzător ar putea fi înmulțită cu raportul dintre emisiile de gaze cu efect de seră ETS/non-ETS, astfel cum este raportat în inventarele de gaze cu efect de seră.

22

(23)  A se vedea secțiunea 9.

23

(24)  A se vedea secțiunea 7.5 și apendicele X.

24

(25)  DEE nu oferă o definiție referitoare la „energia produsă pe sau în clădiri pentru uz propriu”. Cu toate acestea, conceptul ar trebui înțeles în sensul unui client final care își desfășoară activitatea pe sau în interiorul clădirii sale, astfel cum a fost definită la articolul 2 punctul 1 din Directiva 2010/31/UE privind performanța energetică a clădirilor, care produce energie din surse regenerabile pentru consumul propriu și care poate stoca energia regenerabilă autoprodusă în spațiile sale situate între anumite limite. Conceptul „energie produsă pe sau în clădiri pentru uz propriu” exclude energia autoprodusă vândută sau reintrodusă în rețea. Pentru un prosumator necasnic, conceptul exclude, de asemenea, producerea de energie care constituie o activitate comercială sau profesională primară.

25

(26)  Prin urmare, măsurile trebuie să fi fost notificate până la 30 aprilie 2017, întrucât articolul 24 alineatul (2) a fost eliminat la 24 decembrie 2018 în conformitate cu articolul 59 și cu articolul 54 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul privind guvernanța.

26

(27)  Hotărârea Curții din 7 august 2018 în cauza C-561/16, Saras Energía (ECLI:EU:C:2018:633, punctul 35), cu trimitere, prin analogie, la hotărârea din 26 septembrie 2013 în cauza C-195/12 – IBV & Cie (ECLI:EU:C:2013:598, punctele 62 și 70).

27

(28)  Potrivit definiției de la articolul 2 punctul 14, „parte obligată” înseamnă un distribuitor de energie sau un furnizor de energie pentru care EEOS naționale sunt obligatorii. De asemenea, atunci când proiectează EEOS, statele membre ar putea lua în considerare rolul comunităților energetice locale sau al comunităților de energie din surse regenerabile.

28

(29)  A se vedea anexa I partea 3.2 punctul (v) la Regulamentul privind guvernanța.

29

(30)  Hotărârea în cauza C-561/16, Saras Energía (ECLI:EU:C:2018:633, punctul 56).

30

(31)  În conformitate cu articolul 7a alineatul (4), metoda aleasă pentru a exprima cantitatea obligatorie de economii de energie ar trebui să fie, de asemenea, utilizată pentru a calcula economiile declarate de părțile obligate.

31

(32)  A se vedea considerentul 17 din DEE și secțiunea 4.2.2.

32

(33)  Potrivit definiției de la articolul 2 punctul 24, „furnizor de servicii energetice” înseamnă o persoană fizică sau juridică care furnizează servicii energetice sau alte măsuri de îmbunătățire a eficienței energetice către instalația sau sediul consumatorului final.

33

(34)  A se vedea secțiunea 8 și exemplele din apendicele XII.

34

(35)  A se vedea apendicele XII.

35

(36)  SWD(2016) 402 final, pp. 46 și 47.

36

(37)  A se vedea anexa I partea 3.2 punctul (v) la Regulamentul privind guvernanța.

37

(38)  A se vedea apendicele XII.

38

(39)  A se vedea apendicele III.

39

(40)  
  „Parte mandatată” înseamnă o entitate juridică căreia i-au fost delegate competențe de către o administrație publică sau de către alt organism public pentru a dezvolta, a gestiona sau a exploata o schemă de finanțare în numele său.

40

(41)  Hotărârea în cauza C-561/16, Saras Energía (ECLI:EU:C:2018:633, punctul 37, referitor la articolele 7 și 20 din DEE).

41

(42)  A se vedea, de asemenea, hotărârea Curții în cauza C-561/16, Saras Energía (ECLI:EU:C:2018:633, punctele 30-33).

42

(43)  Apendicele III.

43

(44)  Apendicele III.

44

(45)  Regulamentul (UE) 2017/1369 al Parlamentului European și al Consiliului din 4 iulie 2017 de stabilire a unui cadru pentru etichetarea energetică și de abrogare a Directivei 2010/30/UE (JO L 198, 28.7.2017, p. 1).

45

(46)  Apendicele III.

46

(47)  Apendicele III.

47

(48)  Apendicele XII.

48

(49)  Apendicele X.

49

(50)  A se vedea apendicele IV.

50

(51)  A se vedea apendicele IV.

51

(52)  A se vedea apendicele IV.

52

(53)  Directiva 2003/96/CE a Consiliului din 27 octombrie 2003 privind restructurarea cadrului comunitar de impozitare a produselor energetice și a electricității (JO L 283, 31.10.2003, p. 51).

53

(54)  Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (JO L 347, 11.12.2006, p. 1).

54

(55)  A se vedea apendicele IV.

55

(56)  Apendicele V.

56

(57)  Statele membre ar trebui să evalueze, în cadrul PNEC, numărul gospodăriilor afectate de sărăcie energetică, ținând seama de serviciile energetice interne de care este nevoie pentru a garanta un nivel de trai minim în contextul național relevant, de politicile sociale și de alte politici pertinente existente, precum și de îndrumarea orientativă a Comisiei privind indicatorii pertinenți, inclusiv dispersia geografică, bazați pe o abordare comună pentru sărăcia energetică. Dacă un stat membru constată că are un număr semnificativ de gospodării afectate de sărăcie energetică, el ar trebui să includă în planul său un obiectiv orientativ național pentru reducerea sărăciei energetice.

57

(58)  Directiva 2010/31/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 mai 2010 privind performanța energetică a clădirilor (JO L 153, 18.6.2010, p. 13).

58

(59)  Considerentul 11 din Directiva (UE) 2018/844 a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 156, 19.6.2018, p. 75), care modifică DPEC și DEE, prevede că „[a]r trebui să se țină seama de necesitatea atenuării sărăciei energetice, în conformitate cu criteriile definite de statele membre. În prezentarea în linii mari a acțiunilor naționale care contribuie la atenuarea sărăciei energetice în cadrul strategiilor lor de renovare, statele membre au dreptul de a stabili ceea ce consideră drept acțiuni relevante”.

59

(60)  https://www.energypoverty.eu/policies-measures

60

(61)  A se vedea apendicele II și III.

61

(62)  Potrivit definiției de la articolul 2 punctul 9 din DPEC, „element al clădirii” înseamnă un sistem tehnic al clădirii sau un element al anvelopei clădirii.

62

(63)  Directiva 2014/94/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 22 octombrie 2014 privind instalarea infrastructurii pentru combustibili alternativi (JO L 307, 28.10.2014, p. 1).

63

(64)  A se vedea Economidou et al., 2018. Assessment of the Second National Energy Efficiency Action Plans under the Energy Efficiency Directive („Evaluarea celui de al doilea plan național de acțiune privind eficiența energetică temeiul Directivei privind eficiența energetică”). EUR 29272 EN, Oficiul pentru Publicații al Uniunii Europene, Luxemburg, 2018, ISBN 978-92-79-87946-3, doi:10.2760/780472, JRC110304 (raport disponibil la adresa https://ec.europa.eu/jrc/en/publication/eur-scientific-and-technical-research-reports/assessment-second-national-energy-efficiency-action-plans-under-energy-efficiency-directive), și Tsemekidi-Tzeiranaki et al., 2019. Analysis of the Annual Reports 2019 under the Energy Efficiency Directive („Analiza rapoartelor anuale pentru 2019 în temeiul Directivei privind eficiența energetică”). EUR 29667 EN, Publications.

64

Assessment of the Second National Energy Efficiency Action Plans under the Energy Efficiency Directive

Analysis of the Annual Reports 2019 under the Energy Efficiency Directive

(65)  Apendicele VII.

65

(66)  Regulamentul (CE) nr. 443/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 aprilie 2009 de stabilire a standardelor de performanță privind emisiile pentru autoturismele noi, ca parte a abordării integrate a Comunității de a reduce emisiile de CO2 generate de vehiculele ușoare (JO L 140, 5.6.2009, p. 1).

66

2

(67)  Regulamentul (UE) nr. 510/2011 al Parlamentului European și a Consiliului din 11 mai 2011 de stabilire a unor standarde de performanță pentru vehiculele utilitare ușoare noi, ca parte a abordării integrate a Uniunii de reducere a emisiilor de CO2 produse de vehiculele ușoare (JO L 145, 31.5.2011, p. 1).

67

2

(68)  Regulamentul (UE) 2019/631 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 aprilie 2019 de stabilire a standardelor de performanță privind emisiile de CO2 pentru autoturismele noi și pentru vehiculele utilitare ușoare noi și de abrogare a Regulamentelor (CE) nr. 443/2009 și (UE) nr. 510/2011 (JO L 111, 25.4.2019, p. 13).

68

(69)  
  „Directiva Parlamentului European și a Consiliului de modificare a Directivei 2009/33/CE privind promovarea vehiculelor de transport rutier nepoluante și eficiente din punct de vedere energetic” – nepublicată încă în Jurnalul Oficial.

69

(70)  Pentru informații suplimentare, a se vedea publicația Water – Energy Nexus in Europe („Legătura esențială dintre energie și apă în Europa”) a JRC, 2019, http://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/handle/JRC115853

70

Water – Energy Nexus in Europe

(71)  A se vedea considerentul 22.

71

(72)  A se vedea considerentul 22.

72

(73)  Pentru informații suplimentare, a se vedea documentul World Energy Outlook 2018 (Perspectivele energetice mondiale 2018) al AIE; https://www.iea.org/weo/water

73

World Energy Outlook 2018

(74)  A se vedea considerentul 22.

74

(75)  A se vedea definițiile prevăzute în secțiunea 4.

75

(76)  A se vedea apendicele IV.

76

(77)  SWD(2013) 451 final, considerentele 47 și 49-52.

77

(78)  SWD(2013) 451 final, considerentul 53.

78

(79)  SWD(2013) 451 final, considerentul 54.

79

(80)  SWD(2013) 451 final, considerentul 55.

80

(81)  Lees, E., și Bayer, E. (februarie 2016), Toolkit for energy efficiency obligations (Regulatory Assistance Project) („Set de instrumente pentru obligațiile privind eficiența energetică”) (proiect de asistență în materie de reglementare); http://www.raponline.org/document/download/id/8029

81

Toolkit for energy efficiency obligations

Regulatory Assistance Project

(82)  Performanța energetică a clădirilor. Procedură de evaluare economică a sistemelor energetice din clădiri. Partea 1: Proceduri de calcul; https://www.en-standard.eu/din-en-15459-1-energy-performance-of-buildings-economic-evaluation-procedure-for-energy-systems-in-buildings-part-1-calculation-procedures-module-m1-14

82

(83)  A se vedea, de asemenea, apendicele VI și apendicele VIII.

83

(84)  Pentru explicații și exemple suplimentare, a se vedea apendicele VIII.

84

(85)  Pentru explicații și exemple suplimentare, a se vedea apendicele VIII.

85

(86)  A se vedea, de asemenea, apendicele VIII.

86

(87)  Articolul 7 primul paragraf din DPEC prevede că „[s]tatele membre iau măsurile necesare pentru a asigura că, atunci când clădirile sunt supuse unor renovări majore, performanța energetică a clădirii sau a părții clădirii care a făcut obiectul renovării este îmbunătățită pentru a satisface cerințele minime de performanță energetică stabilite în conformitate cu articolul 4, în măsura în care acest lucru este posibil din punct de vedere tehnic, funcțional și economic”.

87

Potrivit definiției de la articolul 2 punctul 10 din DPEC, „renovare majoră” înseamnă renovarea unei clădiri în cazul căreia:

| (a) | costul total al renovării referitoare la anvelopa clădirii sau la sistemele tehnice ale acesteia depășește 25 % din valoarea clădirii, excluzând valoarea terenului pe care este situată clădirea sau |
| --- | --- |

(a)

costul total al renovării referitoare la anvelopa clădirii sau la sistemele tehnice ale acesteia depășește 25 % din valoarea clădirii, excluzând valoarea terenului pe care este situată clădirea sau

| (b) | peste 25 % din suprafața anvelopei clădirii este supusă renovării. |
| --- | --- |

(b)

peste 25 % din suprafața anvelopei clădirii este supusă renovării.

Statele membre pot alege să aplice opțiunea (a) sau opțiunea (b).

(88)  A se vedea considerentul 41 din DEE.

88

(89)  A se vedea considerentul 41 din DEE.

89

(90)  Directiva 2009/125/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 octombrie 2009 de instituire a unui cadru pentru stabilirea cerințelor în materie de proiectare ecologică aplicabile produselor cu impact energetic (JO L 285, 31.10.2009, p. 10).

90

(91)  Pentru a consulta reglementările enumerate după categorii de produse, a se vedea:

91

https://ec.europa.eu/info/energy-climate-change-environment/standards-tools-and-labels/products-labelling-rules-and-requirements/energy-label-and-ecodesign/energy-efficient-products_en

(92)  Criteriile pe baza cărora se demonstrează pertinența în cadrul PNAEE și al notificărilor prevăzute la articolul 7 sunt prezentate în apendicele IX.

92

(93)  Regulamentul (UE) 2018/842 al Parlamentului European și al Consiliului din 30 mai 2018 privind reducerea anuală obligatorie a emisiilor de gaze cu efect de seră de către statele membre în perioada 2021-2030 în vederea unei contribuții la acțiunile climatice de respectare a angajamentelor asumate în temeiul Acordului de la Paris și de modificare a Regulamentului (UE) nr. 525/2013 (JO L 156, 19.6.2018, p. 26).

93

(94)  A se vedea apendicele XII.

94

(95)  Un instrument juridic emis de un organism de autorizare, care garantează că s-a realizat o cantitate specificată de economii de energie. Fiecare certificat constituie un produs unic și trasabil, care conferă un drept de proprietate asupra unei anumite cantități de economii suplimentare de energie și garantează că beneficiile acestor economii nu au fost contabilizate în altă parte.

95

(96)  Măsurile care promovează instalarea unor tehnologii la scară mică de obținere a energiei din surse regenerabile pe sau în clădiri sunt prezentate în apendicele X.

96

(97)  A se vedea apendicele X.

97

(98)  A se vedea apendicele VII.

98

(99)  Considerentul 15 din DEE.

99

(100)  A se vedea apendicele VII.

100

(101)  A se vedea apendicele XII.

101

(102)  În conformitate cu articolul 59 al doilea paragraf din Regulamentul privind guvernanța, articolul 24 alineatul (1) se elimină începând de la 1 ianuarie 2021.

102

(103)  Acesta trebuia să fie prezentat până la 31 decembrie 2018 [articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul privind guvernanța].

103

(104)  Pentru alte propuneri privind elasticitățile care pot fi utilizate pentru a descrie sensibilitatea cererii, a se vedea apendicele IV.

104

Apendicele I

Exemple ilustrative pentru rata anuală de economisire în cazul în care se aplică opțiunile prevăzute la articolul 7 alineatele (2)-(4)
   (1)

| | Mtep | Rata anuală de economisire (%) | Explicație |
| --- | --- | --- | --- |
| Scenariul de referință (consumul final de energie mediu) | 100 | | Consumul final de energie mediu |
| Energia autoprodusă pentru uz propriu | 5 | | |
| Consumul final de energie în transporturi | 33 | | |
| Scenariul de referință ajustat | 62 | | |
| Rata de economisire minimă [articolul 7 alineatul (1) litera (b)] | | 0,8 % | Consumul final de energie mediu (100) este înmulțit cu 0,8 % și cumulat pe 10 ani (de aici rezultând valoarea de 44 Mtep a economiilor totale care trebuie realizate pe parcursul perioadei de obligații) |
| | | | |
| Opțiunea 1: utilizarea integrală a scutirilor (35 %) | | | |
| Rata de economisire obligatorie proprie înainte de aplicarea scutirilor | | 1,2 % | Rata de economisire proprie pe care un stat membru ar trebui să o aplice dacă decide să utilizeze opțiunile de la alineatul (4) la nivelul maxim (35 %); aceasta înseamnă că scutirea ar trebui aplicată unor economii cumulate de 68 Mtep. |
| | | | |
| Opțiunea 2: se exclud transporturile și consumul propriu | | | |
| Economii după aplicarea excluderilor la scenariul de referință | 27,3 | | Acestea sunt economiile cumulate rămase în cazul aplicării ratei de economii de 0,8 % la consum după toate excluderile. |
| Economii suplimentare necesare | 16,7 | | Acestea sunt economiile necesare pentru a atinge minimul obligatoriu (44 Mtep). |
| Rata de economisire obligatorie utilizată înainte de aplicarea excluderilor la scenariul de referință | | 1,3 % | Rata de economisire pe care un stat membru ar trebui să o aplice dacă decide să excludă consumul de energie din transporturi și consumul propriu din scenariul de referință pentru calcul. |
| | | | |
| Opțiunea 3: utilizarea integrală a scutirilor și a excluderilor în scenariul de referință | | | |
| Economii după aplicarea excluderilor la scenariul de referință | 27,3 | | Acestea sunt economiile rămase în cazul aplicării tuturor excluderilor la scenariul de referință. |
| Economii după aplicarea nivelului maxim al scutirilor | 17,7 | | Acestea sunt economiile rămase în cazul aplicării tuturor excluderilor și opțiunilor prevăzute la articolul 7 alineatele (2)-(4). |
| Economii suplimentare necesare | 26,3 | | Acestea sunt economiile necesare pentru a atinge minimul obligatoriu (44 Mtep) |
| Rata de economisire obligatorie utilizată înainte de aplicarea excluderilor și a scutirilor la scenariul de referință | | 2 % | Rata de economisire pe care un stat membru ar trebui să o aplice dacă decide să excludă transporturile și consumul propriu din scenariul de referință pentru calcul și să utilizeze opțiunile de la alineatul (4) la nivelul maxim (35 %). |

Mtep

Rata anuală de economisire (%)

Explicație

Scenariul de referință (consumul final de energie mediu)

100

Consumul final de energie mediu

Energia autoprodusă pentru uz propriu

5

Consumul final de energie în transporturi

33

Scenariul de referință ajustat

62

Rata de economisire minimă [articolul 7 alineatul (1) litera (b)]

0,8 %

Consumul final de energie mediu (100) este înmulțit cu 0,8 % și cumulat pe 10 ani (de aici rezultând valoarea de 44 Mtep a economiilor totale care trebuie realizate pe parcursul perioadei de obligații)

Opțiunea 1: utilizarea integrală a scutirilor (35 %)

Rata de economisire obligatorie proprie înainte de aplicarea scutirilor

1,2 %

Rata de economisire proprie pe care un stat membru ar trebui să o aplice dacă decide să utilizeze opțiunile de la alineatul (4) la nivelul maxim (35 %); aceasta înseamnă că scutirea ar trebui aplicată unor economii cumulate de 68 Mtep.

Opțiunea 2: se exclud transporturile și consumul propriu

Economii după aplicarea excluderilor la scenariul de referință

27,3

Acestea sunt economiile cumulate rămase în cazul aplicării ratei de economii de 0,8 % la consum după toate excluderile.

Economii suplimentare necesare

16,7

Acestea sunt economiile necesare pentru a atinge minimul obligatoriu (44 Mtep).

Rata de economisire obligatorie utilizată înainte de aplicarea excluderilor la scenariul de referință

1,3 %

Rata de economisire pe care un stat membru ar trebui să o aplice dacă decide să excludă consumul de energie din transporturi și consumul propriu din scenariul de referință pentru calcul.

Opțiunea 3: utilizarea integrală a scutirilor și a excluderilor în scenariul de referință

Economii după aplicarea excluderilor la scenariul de referință

27,3

Acestea sunt economiile rămase în cazul aplicării tuturor excluderilor la scenariul de referință.

Economii după aplicarea nivelului maxim al scutirilor

17,7

Acestea sunt economiile rămase în cazul aplicării tuturor excluderilor și opțiunilor prevăzute la articolul 7 alineatele (2)-(4).

Economii suplimentare necesare

26,3

Acestea sunt economiile necesare pentru a atinge minimul obligatoriu (44 Mtep)

Rata de economisire obligatorie utilizată înainte de aplicarea excluderilor și a scutirilor la scenariul de referință

2 %

Rata de economisire pe care un stat membru ar trebui să o aplice dacă decide să excludă transporturile și consumul propriu din scenariul de referință pentru calcul și să utilizeze opțiunile de la alineatul (4) la nivelul maxim (35 %).

---

(1)  Cifrele din tabel nu se referă la niciun stat membru anume. Scopul acestui exemplu este de a evidenția consecințele posibile ale utilizării diferitelor opțiuni prevăzute la articolul 7 alineatele (2)-(4) și efectul acestora asupra economiilor de energie care trebuie realizate. Cantitatea de economii calculată va fi diferită pentru fiecare stat membru în cauză.

Apendicele II

SCHEME DE OBLIGAȚII ÎN MATERIE DE EFICIENȚĂ ENERGETICĂ

Statele membre ar trebui să ia în considerare cel puțin următoarele aspecte atunci când proiectează și implementează o EEOS (1):

1.   Obiective de politică

Statele membre ar trebui să se asigure că obiectivele de politică ale EEOS sunt simple, clare și axate pe realizarea economiilor de energie, luând în considerare sectorul de la nivelul utilizării finale cu cel mai mare potențial de economisire a energiei, în care schema de obligații ar putea contribui în mod optim la depășirea obstacolelor din calea investițiilor în eficiența energetică.

Dacă schema are mai multe obiective, trebuie să se asigure faptul că realizarea oricăror obiective care nu au legătură cu energia nu împiedică urmărirea obiectivului privind economiile de energie.

Atunci când proiectează schema, statele membre au obligația [articolul 7 alineatul (11) din DEE] să țină seama de necesitatea de a atenua sărăcia energetică (cu excepția cazului în care se decide că aceasta va fi abordată în cadrul măsurilor de politică alternative). De exemplu, EEOS poate include un obiectiv specific referitor la sărăcia energetică (de exemplu o cotă minimă sau o cantitate de economii de energie care trebuie realizate prin acțiuni destinate gospodăriilor cu venituri reduse) sau un factor de recompensare a acțiunilor puse în aplicare pentru gospodăriile cu venituri reduse. O alternativă ar putea fi o schemă prin care părțile obligate să contribuie la un fond care va finanța programe de eficiență energetică pentru gospodăriile cu venituri reduse (2).

2.   Competență juridică

Trebuie să se utilizeze o combinație atent selectată de legislație, reglementări și procese ministeriale și administrative pentru a institui și opera o EEOS. Instituirea unei EEOS de concepție amplă, în temeiul unor reglementări de abilitare, oferă părților interesate certitudine cu privire la statutul juridic al schemei. Elaborarea unor proceduri detaliate de implementare în conformitate cu reglementările permite ajustarea detaliilor schemei în funcție de experiența acumulată.

Ar putea dura câțiva ani înainte ca o EEOS să devină complet funcțională (între trei și patru ani, în funcție de concepția schemei și de contextul juridic din statul membru), timp necesar pentru estimarea potențialului politicii, pentru planificarea și proiectarea acesteia și pentru testarea sa pe piață.

3.   Combustibilii vizați

Combustibilii vizați de EEOS trebuie stabiliți în funcție de obiectivele generale de politică și în funcție de estimările potențialului de eficiență energetică al diverșilor combustibili. O EEOS instituită în vederea îndeplinirii obligației privind economiile de energie în temeiul articolului 7 poate viza o gamă largă de combustibili. Cu toate acestea, o serie de programe reușite au început prin vizarea unuia sau a doi combustibili și s-au extins ulterior la alți combustibili, în funcție de experiența acumulată.

Stabilirea combustibililor vizați ar trebui să țină seama, de asemenea, de riscurile de denaturare a pieței, în cazul în care diferite tipuri de energie pot concura pentru furnizarea aceluiași serviciu energetic (de exemplu, încălzirea incintelor).

4.   Sectorul și instalațiile vizate

Sectorul de utilizare finală și instalațiile vizate de EEOS trebuie stabilite în funcție de obiectivele generale de politică și în funcție de estimările potențialului de eficiență energetică al diverselor sectoare și instalații. Dacă intenția este de a restricționa în mod strict sectoarele și instalațiile vizate, trebuie să se aprecieze dacă evaluarea conformității va deveni prea oneroasă.

În jurisdicțiile în care există sectoare industriale cu consum mare de energie și cu activitate comercială importantă (de exemplu, topirea aluminiului), guvernele pot decide să excludă (sau să „separe”) aceste sectoare dintr-o EEOS pentru a nu afecta în mod negativ competitivitatea acestora pe piețele internaționale.

5.   Obiectivul privind economiile de energie

Trebuie stabilit nivelul obiectivului de economisire a energiei pentru EEOS în funcție de obiectivele generale de politică și trebuie să se urmărească obținerea unui echilibru între realizarea progreselor, costul pentru consumatori pe care îl implică atingerea obiectivului și ceea ce este posibil din punct de vedere practic pe baza unei evaluări a potențialului de eficiență energetică.

Obiectivul trebuie stabilit ca energie finală (cu alte cuvinte, cantitățile de energie livrate consumatorilor și consumate de aceștia), cu excepția situației în care schema vizează mai mulți combustibili diferiți, caz în care este posibil ca energia primară să fie mai adecvată.

Obiectivul trebuie exprimat în unități energetice, cu excepția situației în care schema are un obiectiv de politică legat de un alt obiectiv (de exemplu, reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră), caz în care trebuie luată în considerare utilizarea de unități de echivalent CO2.

Trebuie stabilit un termen relativ lung pentru atingerea obiectivului, de preferință între 10 și 20 de ani. Având un semnal clar al creșterii (sau al menținerii nivelului) obiectivului în timp, părțile obligate își pot adapta modelele de afaceri, de exemplu pot începe cu măsuri comportamentale în prima perioadă, trecând la tehnologii mai complexe de economisire a energiei în perioadele ulterioare.

Economiile de energie eligibile de-a lungul duratei de viață estimate trebuie calculate pentru fiecare măsură de eficiență energetică.

Trebuie să se ia în considerare stabilirea unor obiective secundare în cazul care schema are obiective de politică care nu sunt legate exclusiv de realizarea economiilor de energie.

6.   Părțile obligate

Părțile obligate din cadrul EEOS trebuie stabilite în funcție de combustibilii vizați de schemă și de tipul de furnizor de energie care dispune de infrastructura și de capacitatea de a gestiona furnizarea și/sau achiziționarea de economii de energie eligibile, ținând seama de cerința [articolul 7a alineatul (2) din DEE] ca desemnarea părților obligate să se bazeze pe criterii obiective, nediscriminatorii.

Trebuie să se ia în considerare limitarea obligației la furnizorii de energie mai mari, care au în general capacitatea de a implementa ei înșiși proiecte de eficiență energetică în instalațiile clienților sau pot contracta părți terțe în acest scop. Pe piețele separate de energie și de gaze, se pot introduce obligații pentru furnizorii de energie și/sau pentru operatorii de sisteme de transport și de distribuție. Va trebui să se decidă ce tip de furnizor de energie va fi parte obligată. Relațiile existente ale furnizorilor de energie cu clienții de la nivelul utilizării finale pot facilita inițierea schemei. Operatorii de sisteme de transport și de distribuție sunt mai departe de utilizatorul final, dar (în calitate de monopoluri reglementate) stimulentele lor pot fi aliniate mai ușor la obiectivele EEOS.

Trebuie alocate obiective individuale de economisire a energiei fiecărei părți obligate, pe baza cotei de piață a acesteia din vânzările de energie. Dacă există separări pentru sectoare industriale cu consum energetic ridicat și activități comerciale importante și/sau pentru alte grupuri specificate de utilizatori finali, vânzările către acești utilizatori finali pot fi excluse din calculul cotelor de piață.

7.   Regimul de conformitate

Trebuie instituită, ca parte integrantă a EEOS, o procedură prin care părțile obligate să raporteze economiile de energie eligibile declarate unei autorități corespunzătoare, precum și un proces de control și de verificare a acestor economii.

Trebuie stabilită o sancțiune care se va aplica părților obligate care nu își îndeplinesc obiectivele individuale de economisire a energiei. Nivelul sancțiunii trebuie să fie suficient de ridicat pentru a oferi furnizorilor de energie un stimulent în vederea atingerii obiectivelor lor.

Trebuie să se ia în considerare dacă, pe lângă plata unei penalități, ar trebui să li se solicite furnizorilor de energie să compenseze orice insuficiență a economiilor de energie (3).

8.   Stimulente de performanță

Trebuie luată în considerare posibilitatea de a include în EEOS stimulente de performanță care să fie acordate părților obligate ce își depășesc obiectivele de economisire a energiei. În cazul în care furnizorii de energie cu performanțe ridicate obțin venituri semnificative din plățile de stimulare a performanței, este important să se instituie proceduri robuste de măsurare, de verificare și de raportare pentru a se asigura faptul că stimulentele sunt justificate.

9.   Economii de energie eligibile

Se va permite furnizorilor de servicii să implementeze proiecte de eficiență energetică pentru a realiza economii de energie eligibile. Astfel, părțile obligate vor putea fi în măsură:

| — | să angajeze firme specializate, cum ar fi furnizorii de servicii energetice, pentru a implementa proiecte în numele lor; |
| --- | --- |

—

să angajeze firme specializate, cum ar fi furnizorii de servicii energetice, pentru a implementa proiecte în numele lor;

| — | să contribuie la un FNEE care sprijină implementarea proiectelor de eficiență energetică sau |
| --- | --- |

—

să contribuie la un FNEE care sprijină implementarea proiectelor de eficiență energetică sau

| — | în cazul „certificatelor albe” (a se vedea secțiunea privind tranzacționarea de mai jos), să achiziționeze economii de energie eligibile verificate care au fost realizate de părți neobligate acreditate. |
| --- | --- |

—

în cazul „certificatelor albe” (a se vedea secțiunea privind tranzacționarea de mai jos), să achiziționeze economii de energie eligibile verificate care au fost realizate de părți neobligate acreditate.

10.   Eliminarea obstacolelor din calea economiilor de energie

Nu trebuie să se creeze sau să se mențină obstacole cu sau fără caracter legislativ în calea îmbunătățirii eficienței energetice.

Trebuie să se ofere stimulente pentru proiectele de eficiență energetică sau măsurile de politică care pot fi implementate pentru a genera economii de energie eligibile, asigurându-se în același timp faptul că economiile pot fi verificate.

Obstacolele trebuie eliminate, de exemplu prin mijloace precum:

| — | oferirea de stimulente; |
| --- | --- |

—

oferirea de stimulente;

| — | abrogarea sau modificarea unor acte cu putere de lege sau a unor norme administrative; |
| --- | --- |

—

abrogarea sau modificarea unor acte cu putere de lege sau a unor norme administrative;

| — | adoptarea de orientări și de comunicări interpretative și/sau |
| --- | --- |

—

adoptarea de orientări și de comunicări interpretative și/sau

| — | simplificarea procedurilor administrative. |
| --- | --- |

—

simplificarea procedurilor administrative.

Acestea pot fi combinate cu asigurarea educării, formării profesionale și informațiilor specifice, precum și a asistenței tehnice în materie de eficiență energetică.

Obstacolele și acțiunile întreprinse pentru eliminarea acestora trebuie evaluate, constatările trebuie transmise Comisiei și cele mai bune practici naționale în acest sens trebuie partajate.

11.   Măsuri de eficiență energetică eligibile

Trebuie să se ia în considerare stabilirea în cadrul EEOS a unei liste extinse, neexclusive, de măsuri aprobate de eficiență energetică cu valori preconizate de economisire a energiei (pentru cât mai multe sectoare posibil, în funcție de obiectivul schemei, astfel încât să se poată stimula în acest sens piața serviciilor energetice).

Se permite luare de măsuri neincluse în listă care se califică, astfel încât să se încurajeze inovația în rândul părților obligate și al furnizorilor de servicii energetice în vederea realizării obiectivelor de politică.

12.   Interacțiunea cu alte măsuri de politică

Trebuie luate în considerare modalitățile prin care EEOS poate interacționa în mod pozitiv cu alte măsuri de politică, precum informațiile și măsurile de finanțare, ambele fiind în măsură să ajute consumatorii să participe la adoptarea de măsuri de eficiență energetică. Acest lucru poate reduce costurile suportate de părțile obligate în cadrul îndeplinirii obligațiilor lor și poate permite stabilirea unor obiective mai ambițioase.

Trebuie să se asigure evitarea dublei contabilizări a economiilor de energie în cadrul raportării impacturilor.

Trebuie evitată situația în care se vizează adoptarea acelorași măsuri de eficiență energetică prin alte măsuri de politică similare, cum ar fi licitațiile de eficiență energetică. Acest lucru ar conduce la o concurență între măsuri pentru oportunitățile de eficiență energetică disponibile, generând creșterea costurilor suportate fie de părțile obligate, fie de participanții la licitație.

13.   Evaluare, măsurare, verificare și raportare

Trebuie să se instituie, ca parte integrantă a EEOS, un sistem robust de măsurare, de verificare și de raportare a economiilor de energie și a altor activități care contribuie la îndeplinirea obiectivelor schemei.

Trebuie instituite proceduri prin care să se evalueze dacă economiile sunt suplimentare față de cele care ar fi fost realizate în absența EEOS.

Trebuie să se asigure instituirea unor procese de monitorizare și de verificare independente față de părțile implicate, precum și utilizarea, ca mijloc de verificare, a inspecțiilor la fața locului, pe lângă verificările documentare (4).

14.   Tranzacționarea economiilor de energie

Trebuie luată în considerare posibilitatea de tranzacționare a economiilor de energie între părți obligate și părți terțe. Scopul tranzacționării este de a extinde ansamblul de oportunități pentru realizarea unor economii de energie eligibile și de a permite forțelor pieței să identifice oportunitățile cele mai eficiente din punctul de vedere al costurilor.

Economiile de energie pot fi tranzacționate bilateral sau prin intermediul unei piețe create de un formator de piață (care poate fi – deși, de obicei, nu este – administratorul schemei) sau, mai ales, de o parte terță.

Unele EEOS necesită divulgarea prețurilor, în timp ce în cadrul altora acest lucru este opțional.

Economiile de energie sunt tranzacționate adesea prin emiterea și vânzarea de „certificate albe”, dar pot fi tranzacționate și bilateral, fără a fi nevoie de certificate.

15.   Finanțare

Trebuie stabilit un mecanism adecvat în EEOS pentru a permite recuperarea costurilor suportate de părțile obligate în cadrul îndeplinirii obiectivelor lor individuale de economisire a energiei.

16.   Administrarea schemei

Administrarea unei EEOS ar trebui să includă cel puțin:

| — | alocarea obiectivului de economisire a energiei între părțile obligate; |
| --- | --- |

—

alocarea obiectivului de economisire a energiei între părțile obligate;

| — | aprobarea măsurilor de eficiență energetică eligibile și (dacă este necesar) atribuirea, pentru fiecare dintre acestea, a unor valori preconizate de economisire a energiei; |
| --- | --- |

—

aprobarea măsurilor de eficiență energetică eligibile și (dacă este necesar) atribuirea, pentru fiecare dintre acestea, a unor valori preconizate de economisire a energiei;

| — | monitorizarea, măsurarea și verificarea economiilor reale de energie, inclusiv auditarea rezultatelor proiectelor de eficiență energetică; |
| --- | --- |

—

monitorizarea, măsurarea și verificarea economiilor reale de energie, inclusiv auditarea rezultatelor proiectelor de eficiență energetică;

| — | asigurarea respectării obligației privind economiile de energie, printre altele prin analiza performanței părților obligate în ceea ce privește îndeplinirea obiectivelor lor și prin administrarea eventualelor sancțiuni; |
| --- | --- |

—

asigurarea respectării obligației privind economiile de energie, printre altele prin analiza performanței părților obligate în ceea ce privește îndeplinirea obiectivelor lor și prin administrarea eventualelor sancțiuni;

| — | dacă este cazul, solicitarea, din partea părților obligate, a unor rapoarte care să includă:






  — | informații statistice agregate referitoare la consumatorii lor finali (identificând modificările semnificative ale informațiilor transmise anterior) și |
| --- | --- | --- |

—

dacă este cazul, solicitarea, din partea părților obligate, a unor rapoarte care să includă:

—

informații statistice agregate referitoare la consumatorii lor finali (identificând modificările semnificative ale informațiilor transmise anterior) și

| — | informații actualizate privind consumul de energie la consumatorii finali, inclusiv, după caz (păstrând, în același timp, integritatea și confidențialitatea informațiilor cu caracter privat sau sensibile din punct de vedere comercial, în conformitate cu dreptul aplicabil al Uniunii):






  — | profilurile de sarcină; |
| --- | --- | --- |

—

informații actualizate privind consumul de energie la consumatorii finali, inclusiv, după caz (păstrând, în același timp, integritatea și confidențialitatea informațiilor cu caracter privat sau sensibile din punct de vedere comercial, în conformitate cu dreptul aplicabil al Uniunii):

—

profilurile de sarcină;

| — | segmentarea și |
| --- | --- |

—

segmentarea și

| — | localizarea geografică; |
| --- | --- |

—

localizarea geografică;

| — | înregistrarea emiterii și a deținerii de „certificate albe” (dacă este necesar) și |
| --- | --- |

—

înregistrarea emiterii și a deținerii de „certificate albe” (dacă este necesar) și

| — | crearea și exploatarea unei piețe de tranzacționare a economiilor de energie (dacă este necesar). |
| --- | --- |

—

crearea și exploatarea unei piețe de tranzacționare a economiilor de energie (dacă este necesar).

17.   Rezultatele schemei

Un aspect esențial al instituirii unei EEOS este modul de raportare a rezultatelor schemei. Acest lucru se poate realiza prin publicarea de rapoarte anuale privind funcționarea schemei care să includă cel puțin detalii despre:

| — | evoluțiile schemei pe parcursul anului; |
| --- | --- |

—

evoluțiile schemei pe parcursul anului;

| — | respectarea cerințelor de către părțile obligate; |
| --- | --- |

—

respectarea cerințelor de către părțile obligate;

| — | rezultatele în raport cu obiectivul general al sistemului privind economiile de energie, inclusiv o defalcare a economiilor după tipurile de măsuri de eficiență energetică; |
| --- | --- |

—

rezultatele în raport cu obiectivul general al sistemului privind economiile de energie, inclusiv o defalcare a economiilor după tipurile de măsuri de eficiență energetică;

| — | rezultatele în raport cu eventualele obiective secundare și cerințe de portofoliu ale schemei; |
| --- | --- |

—

rezultatele în raport cu eventualele obiective secundare și cerințe de portofoliu ale schemei;

| — | rezultatele legate de eventuala tranzacționare a economiilor de energie; |
| --- | --- |

—

rezultatele legate de eventuala tranzacționare a economiilor de energie;

| — | costurile de conformitate estimative pentru părțile obligate și |
| --- | --- |

—

costurile de conformitate estimative pentru părțile obligate și

| — | costurile de administrare a schemei. |
| --- | --- |

—

costurile de administrare a schemei.

18.   Domenii în care sunt necesare îmbunătățiri

EEOS eficiente instituie procese pentru îmbunătățirea continuă a funcționării și a administrării. Ca parte a unui ciclu continuu de evaluare și de elaborare a politicilor, acest aspect include luarea în considerare a modului în care vor fi identificate domeniile în care sunt necesare îmbunătățiri și a modului de adoptare a măsurilor de îmbunătățire specifice.

19.   Constituirea de rezerve și împrumuturile

În conformitate cu articolul 7a alineatul (6) litera (b), EEOS poate să permită părților obligate să ia în calcul economiile obținute într-un anumit an ca și când acestea ar fi fost obținute în oricare dintre cei patru ani anteriori sau în oricare dintre următorii trei ani. În funcție de termenul stabilit pentru realizarea obiectivelor sau de perioadele aferente EEOS, această flexibilitate poate fi utilizată pentru a permite părților obligate să își depășească obiectivul viitor pentru a compensa rezultatele slabe în ceea ce privește realizarea obiectivului actual (împrumuturi) sau viceversa.

De exemplu, poate fi utilă abordarea incertitudinilor cu privire la rata de succes a strategiilor implementate de părțile obligate, ceea ce este relevant, printre altele, pentru evitarea sancțiunilor impuse de statul membru în temeiul articolului 13.

Trebuie să se depună eforturi pentru a evita apariția unor cicluri cu intermitențe (în cazul constituirii unor rezerve excesive) sau periclitarea realizării obiectivelor viitoare (în cazul împrumuturilor excesive). Acestea pot fi evitate prin stabilirea proporțiilor maxime din obiective sau din economii care pot face obiectul împrumuturilor sau al constituirii de rezerve și a duratelor maxime pe parcursul cărora se poate realiza acest lucru.

---

(1)  Adaptare după RAP (2014), Best practices in designing and implementing energy efficiency obligation schemes („Cele mai bune practici de proiectare și implementare a schemelor de obligații în materie de eficiență energetică”) (https://www.raponline.org/knowledge-center/best-practices-in-designing-and-implementing-energy-efficiency-obligation-schemes/), cu includerea învățămintelor desprinse din proiectul ENSPOL (http://enspol.eu/); RAP (Lees, E., Bayer, E.), Toolkit for energy efficiency obligations („Set de instrumente pentru obligațiile privind eficiența energetică”) (2016) (https://www.raponline.org/wp-content/uploads/2016/05/rap-leesbayer-eeotoolkit-2016-feb.pdf).

(2)  A se vedea apendicele V pentru propuneri suplimentare privind măsurile de atenuare a sărăciei energetice.

(3)  A se vedea, de asemenea, apendicele IX privind pertinența și apendicele XII privind monitorizarea și verificarea.

(4)  A se vedea, de asemenea, apendicele IX privind pertinența și apendicele XII privind monitorizarea și verificarea.

Apendicele III

MĂSURI DE POLITICĂ ALTERNATIVE

Articolul 7b din DEE permite statelor membre să își realizeze obiectivele de economisire a energiei prin implementarea unor măsuri de politică alternative. În cazul în care statele membre decid acest lucru, ar trebui să asigure, fără a aduce atingere articolului 7 alineatele (4) și (5) din DEE, realizarea economiilor prevăzute la articolul 7 alineatul (1) din DEE în rândul clienților finali și îndeplinirea cerințelor din anexa V la DEE (în special secțiunea 3).

Fără a aduce atingere cerințelor legale și evaluării de către Comisie a măsurilor de politică alternative planificate și existente care au fost notificate de statele membre, următoarea listă orientativă și neexhaustivă de caracteristici esențiale ar putea ajuta statele membre să elaboreze măsuri alternative (cu excepția sectorului transporturilor (1)):

1.   Scheme și instrumente de finanțare și stimulente fiscale

1.1.   Subvenții pentru renovarea clădirilor

Statele membre pot acorda subvenții pentru renovarea clădirilor, de exemplu pentru îmbunătățirea eficienței energetice a clădirilor rezidențiale existente și pentru modernizarea sistemelor de încălzire și de răcire ale acestora.

Nivelul subvenției poate depinde de:

| — | performanța energetică care trebuie obținută (de exemplu, o anumită clasă de performanță energetică); |
| --- | --- |

—

performanța energetică care trebuie obținută (de exemplu, o anumită clasă de performanță energetică);

| — | economiile de energie realizate sau |
| --- | --- |

—

economiile de energie realizate sau

| — | eficiența sistemului de încălzire/răcire (2). |
| --- | --- |

—

eficiența sistemului de încălzire/răcire (2).

Subvenția poate lua forma unui grant sau a unui împrumut subvenționat.

IMM-urile pot fi o țintă adecvată pentru astfel de subvenții. În orice caz, subvențiile trebuie să fie conforme cu normele privind ajutoarele de stat.

1.2.   Contractare

Statele membre pot promova contractele de performanță energetică – o formă de serviciu energetic bazat pe piață care vizează implementarea de măsuri de eficiență energetică.

Întreprinderile furnizează servicii de eficiență energetică precum:

| — | îmbunătățirea performanței energetice a clădirilor; |
| --- | --- |

—

îmbunătățirea performanței energetice a clădirilor;

| — | modernizarea sistemelor de încălzire sau înlocuirea aparatelor potențial ineficiente sau |
| --- | --- |

—

modernizarea sistemelor de încălzire sau înlocuirea aparatelor potențial ineficiente sau

| — | tehnologii industriale transversale (motoare electrice etc.). |
| --- | --- |

—

tehnologii industriale transversale (motoare electrice etc.).

Întreprinderile garantează faptul că măsurile asigură economii de energie și/sau financiare, iar compensația contractantului depinde de performanța măsurilor implementate.

1.3.   Reducerea TVA pentru măsurile de eficiență energetică

Statele membre pot să introducă o cotă redusă de TVA pentru anumite produse, materiale sau servicii, cu scopul de a încuraja implementarea de măsuri de eficiență energetică.

În cadrul implementării acestor măsuri, ar trebui să se acorde o atenție deosebită, printre altele, cerințelor Directivei 2006/112/CE privind TVA redus pentru anumite produse și servicii.

1.4.   Deprecierea accelerată a măsurilor de eficiență

Statele membre pot să promoveze înlesniri fiscale care acordă întreprinderilor contribuabile o depreciere accelerată pentru investițiile lor în produse eficiente din punct de vedere energetic. Acest tip de măsură poate fi adecvată pentru promovarea utilizării echipamentelor eficiente din punct de vedere energetic, de exemplu în sectorul industrial.

S-ar putea elabora o listă de produse eligibile pe baza unor criterii tehnologice specifice, astfel încât să se rețină doar produsele cel mai eficiente din punct de vedere energetic disponibile pe piață. Lista ar trebui să fie actualizată constant pentru a reflecta evoluțiile tehnologice și ale pieței și pentru a include cele mai noi tehnologii.

2.   Fondul național pentru eficiență energetică

Statele membre pot institui FNEE pentru a grupa mai multe tipuri de măsuri de politică. Mecanismele FNEE ar putea implica granturi și subvenții pentru măsuri de eficiență energetică în mai multe sectoare (de exemplu, întreprinderi, gospodării și municipalități) și campanii de informare ca măsuri însoțitoare.

Pentru a asigura efecte de levier ridicate, procesul general de acordare a subvențiilor trebuie să fie proiectat pentru a fi cât mai eficient posibil. Cooperarea dintre guvern și bănci ar putea reprezenta un mod eficace de a realiza acest lucru. Pentru a fi eligibilă în temeiul articolului 7, finanțarea acestor FNEE trebuie să provină fie din surse publice, fie dintr-o combinație de surse publice și surse private (de exemplu, bănci).

În cadrul punerii în aplicare a FNEE, trebuie acordată o atenție deosebită evitării eventualelor suprapuneri cu alte scheme financiare și a contabilizării duble a economiilor.

Părțile obligate din cadrul unei EEOS pot contribui la FNEE pentru îndeplinirea integrală sau parțială a obligației lor de economisire.

3.   Reglementări și acorduri voluntare

Statele membre pot promova acorduri voluntare sau reglementate între guvern și actorii din diverse sectoare. Scopul poate fi îmbunătățirea implementării voluntare sau obligatorii a anumitor măsuri tehnologice sau organizaționale, cum ar fi înlocuirea tehnologiilor ineficiente.

4.   Standarde minime de performanță pentru procesele industriale

Standardele minime de eficiență ar putea fi un mijloc adecvat de reducere a cererii de energie din sectorul industrial, întrucât acestea abordează principalele obstacole din calea adoptării unor măsuri rentabile de eficiență energetică în acest sector: aversiunea la risc și incertitudinea.

Cu toate acestea, întrucât procesele industriale pot prezenta un grad ridicat de specificitate în funcție de (sub)sector, stabilirea de standarde poate fi dificilă. În plus, pentru a asigura eficacitatea instrumentelor de politică adresate sectoarelor industriale cu consum mare de energie, standardele respective ar trebui să fie concepute ținând seama de posibilele interacțiuni sau suprapuneri cu sistemul UE de comercializare a certificatelor de emisii.

5.   Sisteme de etichetare energetică

Etichetarea energetică trebuie să fie suplimentară față de cea impusă de legislația UE, permițând clienților să ia decizii în cunoștință de cauză pe baza consumului de energie al produselor cu impact energetic. Acesta este motivul pentru care există posibilități limitate pentru orice element suplimentar față de etichetele pentru aparate impuse prin Regulamentul privind etichetarea energetică sau față de cele pentru clădiri impuse prin certificatele de performanță energetică.

Prin urmare, se pune accentul pe utilizările finale care nu sunt reglementate de Regulamentul privind etichetarea energetică sau pe produsele vechi cu impact energetic (a se vedea, de exemplu, secțiunea următoare), întrucât regulamentul vizează etichetarea energetică a produselor cu impact energetic de pe piață.

6.   Etichetarea sistemelor de încălzire vechi

Această măsură introduce o etichetă de eficiență pentru sistemele de încălzire vechi, care funcționează pe baza unui cazan de încălzire ce depășește o anumită vechime. Consumatorii sunt informați în legătură cu nivelul de eficiență al instalației lor de încălzire și pot solicita consiliere energetică, oferte și subvenții. Scopul etichetării este de a crește rata de înlocuire a instalațiilor de încălzire vechi și de a oferi consumatorilor un stimulent pentru economisirea energiei.

Pe lângă etichetarea noilor instalații de încălzire, această măsură ar trebui să accelereze înlocuirea sistemelor de încălzire vechi și ineficiente.

7.   Formare și educare, inclusiv programe de consiliere în domeniul energiei

Aceste programe reprezintă, de obicei, măsuri însoțitoare, creând condiții favorabile pentru reușita altor măsuri alternative (de exemplu, scheme de finanțare). Pentru a se evita dubla contabilizare, se practică raportarea economiilor de energie numai pentru măsura alternativă pentru care este posibilă monitorizarea directă a participanților (de exemplu, prin procesul de aprobare a ajutoarelor financiare). În cazul în care pentru programele de formare și de educare se raportează direct economii de energie, trebuie să se acorde o atenție deosebită justificării pertinenței (3).

8.   Program de auditare energetică pentru IMM-uri

Auditurile energetice constituie un instrument important pentru identificarea măsurilor de sporire a eficienței energetice și de reducere a costurilor cu energia. Prin determinarea cantității de energie consumate de diversele departamente ale unei întreprinderi, aceste audituri identifică zonele în care se pot face economii și care, prin urmare, pot asigura un beneficiu economic semnificativ.

Deși auditurile energetice pot oferi economii potențiale mari, acestea nu sunt efectuate în mod obișnuit în cadrul IMM-urilor. S-ar putea adopta diverse măsuri (de exemplu, campanii de informare, subvenții sau înlesniri fiscale pentru aceste servicii) cu scopul de a le face mai atractive pentru IMM-uri.

9.   Rețele de învățare în materie de eficiență energetică

Acest tip de măsuri creează rețele sectoriale specifice pentru a sprijini implementarea măsurilor de eficiență energetică în întreprinderi și pentru a permite o cooperare și un schimb de informații durabile între participanți. În multe cazuri, cooperarea continuă după încheierea finanțării, iar acest lucru influențează evoluțiile globale în materie de eficiență energetică din cadrul întreprinderilor.

10.   Alte măsuri alternative

10.1.   Licitații de eficiență energetică

Această măsură determină alocarea de granturi pentru proiecte de eficiență energetică pe baza unor criterii tehnice și economice (de exemplu, dimensiunea proiectului, energia economisită sau puterea redusă) în cadrul unui mecanism de licitație inversă.

Licitațiile pot fi deschise (se specifică doar cantitățile care trebuie economisite) sau închise (se specifică un anumit tip de tehnologie). Poate fi necesar să se solicite participanților să realizeze un audit energetic și/sau să monitorizeze economiile după implementarea măsurii. Cerințele speciale pentru furnizori ar putea contribui la soluționarea problemei gospodăriilor cu venituri reduse.

10.2.   Sistem național de comercializare a certificatelor de emisii (ETS) pentru sectoare non-ETS

Această măsură instituie un sistem separat de comercializare a certificatelor de emisii în amonte pentru anumite părți (de exemplu, transporturi și încălzirea clădirilor) sau pentru toate sectoarele care nu fac deja obiectul EU ETS.

Spre deosebire de un ETS din aval, cum este EU ETS, un ETS din amonte vizează emisiile din partea superioară a lanțului valoric, și anume sursele de energie primară, cum ar fi gazele naturale și petrolul sau derivatele acestuia, precum benzina sau motorina.

Efectul este obținut prin aceleași mecanisme ca în cazul unui sistem din aval: fixarea unei cantități maxime de emisii și reducerile anuale ale acestui plafon creează un deficit determinat prin intermediul politicilor, pe baza căruia se formează prețurile la CO2. Aceasta conduce la stimulente pentru măsuri de reducere.

10.3.   Impozitele pe energie și pe CO2
   (4)

Informații despre alte tipuri de măsuri alternative se pot găsi în „mecanismul măsurilor reușite” al proiectului ODYSSEE-MURE (5). De asemenea, în proiectul ENSPOL (6) se poate găsi sprijin pentru punerea în aplicare și revizuirea unor măsuri de politică alternative robuste. Baza de date a AIE (7) și baza de date a SEE (8) oferă colecții mai generale de informații cu privire la măsurile de eficiență energetică.

Având în vedere cerința de adiționalitate, este esențial să se ia în considerare interacțiunea dintre măsurile de anumite tipuri, pentru a se evita contabilizarea dublă. „Mecanismul de interacțiune a politicilor” ODYSSEE-MURE (9) oferă o imagine de ansamblu asupra acestei interacțiuni și asupra efectului său de reducere sau de creștere. Acest lucru poate contribui la evaluarea impacturilor în cazul în care se combină mai multe măsuri de politică alternative.

Studiul AIE (10) oferă informații utile cu privire la posibilele modalități de finanțare a implementării măsurilor de politică alternative, inclusiv a abordărilor public-private.

---

(1)  A se vedea apendicele VII pentru propuneri suplimentare privind sectorul transporturilor.

(2)  Articolul 10 alineatul (6) din DPEC impune statelor membre să lege măsurile lor financiare privind îmbunătățirile în materie de eficiență energetică în cadrul renovării clădirilor de economiile de energie urmărite sau realizate, prin una sau mai multe dintre metodele menționate mai jos:

| — | performanța energetică a echipamentelor sau a materialelor utilizate pentru renovare; |
| --- | --- |

—

performanța energetică a echipamentelor sau a materialelor utilizate pentru renovare;

| — | valorile-standard pentru calcularea economiilor de energie ale clădirilor; |
| --- | --- |

—

valorile-standard pentru calcularea economiilor de energie ale clădirilor;

| — | certificatele de performanță energetică emise înainte și după renovare; |
| --- | --- |

—

certificatele de performanță energetică emise înainte și după renovare;

| — | rezultatele unui audit energetic și |
| --- | --- |

—

rezultatele unui audit energetic și

| — | orice altă metodă relevantă, transparentă și proporțională. |
| --- | --- |

—

orice altă metodă relevantă, transparentă și proporțională.

(3)  A se vedea, de asemenea, apendicele IX.

(4)  A se vedea, de asemenea, apendicele III pentru detalii suplimentare privind acest tip de măsură alternativă.

(5)  Baza de date MURE a măsurilor reușite;

http://www.measures-odyssee-mure.eu/successful-measures-energy-efficiency-policy.asp

(6)  http://enspol.eu/

(7)  https://www.iea.org/policiesandmeasures/energyefficiency/

(8)  https://www.eea.europa.eu/themes/climate/national-policies-and-measures/policies-and-measures

(9)  http://www.odyssee-mure.eu/

(10)  https://www.iea.org/publications/freepublications/publication/finance.pdf

Apendicele IV

MĂSURI DE IMPOZITARE

IMPOZITE PE ENERGIE SAU PE CO2, INCLUSIV ELASTICITĂȚI AVÂND CA SCOP DESCRIEREA SENSIBILITĂȚII CERERII

Fie că aplică măsuri de impozitare existente (puse în aplicare înaintea fiecărei perioade de obligații) sau noi (introduse pe parcursul unei perioade), statele membre trebuie să respecte toate cerințele din anexa V punctul 2 litera (a) și punctul 4 la DEE.

La calcularea economiilor de energie rezultate din măsurile de impozitare puse în aplicare ca măsuri de politică alternative în conformitate cu articolul 7b din DEE, statele membre ar trebui să ia în considerare următoarele aspecte:

1.   Calcul de bază aferent fiecărui an pentru care se aplică măsura fiscală

Pentru a calcula impactul acțiunilor individuale întreprinse în perioada de obligații asupra consumului de energie, statele membre trebuie să analizeze consumul care s-ar realiza în absența impozitului pe energie sau pe CO2 (consumul de energie ipotetic).

Astfel cum se prevede în anexa V punctul 4 litera (b) la DEE, statele membre ar trebui să aplice elasticități ale prețurilor reprezentând sensibilitatea cererii de energie la modificările de preț (a se vedea secțiunea 3 de mai jos). Se recomandă ca elasticitățile prețurilor să fie aplicate anual pe baza consumului de energie observat, pentru a estima consumul de energie ipotetic, ținând seama de modificările procentuale reale ale prețurilor la nivelul utilizatorilor finali, obținute prin măsura fiscală (a se vedea secțiunea 2).

În continuare, consumul de energie ipotetic trebuie comparat cu consumul de energie observat rezultat, pentru a oferi o estimare a reducerii consumului de energie în urma aplicării măsurii fiscale în fiecare an (a se vedea figura de mai jos):

Notă: Δp = modificarea prețului; δe/δp = elasticitatea prețurilor la cerere

Sursa: Europe Economics, 2016.

Dacă se aplică diferite rate ale impozitului sau scutiri pentru diferite grupuri de consumatori finali sau tipuri de combustibil, consumul de energie ipotetic ar trebui calculat separat pentru fiecare grup sau tip.

2.   Calcularea modificărilor procentuale ale prețurilor la nivelul utilizatorilor finali

Diferența (sau delta) dintre nivelul de impozitare al unui stat membru și nivelurile minime în temeiul legislației UE determină nivelul eligibil de impozitare pe unitatea de energie pentru calcularea economiilor de energie. Trebuie depus un efort pentru a înțelege și a justifica măsura în care impozitul este transferat către consumatorii finali și orice scutiri sau variații ale ratelor impozitului pentru anumite grupuri de consumatori finali sau tipuri de energie, ținând seama și de eventualele subvenții paralele.

În cazul în care ratele variază, ar trebui efectuate analize separate pentru fiecare grup și tip de energie. Impactul asupra prețurilor la nivelul consumatorilor finali ar trebui exprimat ca variație procentuală a prețului energiei, inclusiv impozitul.

Dacă există o indemnizație pentru gospodăriile cu venituri reduse (în vederea atenuării impactului unei creșteri a impozitelor), trebuie estimată creșterea ponderată a impozitului care este transferată consumatorilor finali. De exemplu, dacă creșterea prețurilor la energie în urma impunerii unui impozit este egală cu 1 EUR/kWh și 30 % dintre consumatorii afectați primesc o indemnizație egală cu 0,2 EUR/kWh, creșterea ponderată va fi:

1 EUR/kWh × 70 % + [(1 EUR/kWh – 0,2 EUR/kWh) × 30 %) = 0,94 EUR/kWh

Aceste estimări pot fi realizate pe baza unor studii naționale privind modificările prețurilor la energie datorate impozitelor, subvențiilor, scutirilor de impozite sau costurilor cu energia primară (combustibili) pe parcursul întregului an în cauză.

3.   Calcularea elasticităților prețurilor

Elasticitățile relevante ale prețurilor sunt estimate prin aplicarea modelării econometrice asupra variabilelor care afectează cererea de energie, în vederea izolării impactului modificărilor prețurilor la energie. Este nevoie de o serie cronologică suficient de lungă (cel puțin 15-20 de ani, utilizată pentru calcularea elasticităților pe termen lung) sau de o secțiune transversală mare a statelor membre pentru a se asigura faptul că estimările au proprietăți statistice bune și că toate variabilele explicative relevante sunt incluse în cadrul modelării. Pentru elasticitățile pe termen scurt care descriu o schimbare comportamentală pe termen scurt, este adecvată o perioadă de observație de 2-3 ani.

Variabilele explicative relevante depind de sectorul care face obiectul măsurii fiscale. În sectorul rezidențial, de exemplu, modelul ar trebui să țină seama de:

| — | venituri (după caz, defalcate pe regiuni sau categorii de venituri); |
| --- | --- |

—

venituri (după caz, defalcate pe regiuni sau categorii de venituri);

| — | populație; |
| --- | --- |

—

populație;

| — | suprafața la sol; |
| --- | --- |

—

suprafața la sol;

| — | evoluțiile tehnologice; |
| --- | --- |

—

evoluțiile tehnologice;

| — | rata autonomă de îmbunătățire a eficienței energetice și |
| --- | --- |

—

rata autonomă de îmbunătățire a eficienței energetice și

| — | nevoia de încălzire și de răcire (prin intermediul unei variabile de temperatură). |
| --- | --- |

—

nevoia de încălzire și de răcire (prin intermediul unei variabile de temperatură).

Includerea altor măsuri de politică în analiză va face posibilă evaluarea potențialelor suprapuneri și delimitarea contribuției separate a măsurilor respective la economiile de energie realizate (a se vedea secțiunea 4).

Elasticitățile estimate ale prețurilor vor varia în timp. Pe termen scurt, la începutul perioadei de obligații 2021-2030 sau la momentul introducerii unei noi măsuri de politică, acestea vor fi mai mici. Acest fapt reflectă opțiunile limitate (de exemplu, măsuri comportamentale orientative sau decizii de înlocuire a combustibilului) pe care le au la dispoziție consumatorii atunci când se adaptează la schimbarea prețurilor. De-a lungul timpului, elasticitățile devin mai mari, pe măsură ce tot mai mulți consumatori iau decizii de investiții pe baza prețurilor mai mari, care oferă un randament mai bun al investițiilor în produse și servicii mai eficiente.

Pentru măsurile fiscale existente, impacturile acțiunilor de eficiență energetică din perioada de obligații ar trebui să fie izolate de impacturile acțiunilor întreprinse în perioadele anterioare. În special, deciziile de investiții din perioada 2014-2020 care s-au bazat pe prețurile la energie majorate prin impunerea unui impozit ar trebui să fie deduse din cantitățile de economii de energie declarate pentru perioada 2021-2030.

În cazul în care ratele impozitului diferă de la un tip de combustibil la altul, ar trebui estimate elasticitățile între prețuri (măsurarea efectelor unui preț asupra cererii pentru un alt combustibil) pentru a explica înlocuirea tipurilor de combustibil care s-au scumpit relativ (în urma impozitării) cu unele care nu s-au scumpit. Un exemplu de elasticitate între prețuri este cea care ar măsura sensibilitatea prețului motorinei la schimbările prețului benzinei.

4.   Suprapuneri cu alte măsuri de politică

Elasticitățile se estimează pe perioade lungi, pentru a integra efectele măsurii fiscale cu efectele altor măsuri de politică din trecut. În plus, impozitele se completează adesea reciproc cu alte măsuri; de exemplu, programele de subvenții facilitează adaptarea consumatorilor finali la prețurile mai mari, iar măsurile de impozitare fac programele de subvenții mai atractive pentru consumatori.

Aceasta înseamnă că elasticitățile pe termen mai lung vor integra rezultatele măsurilor de politică de sprijin implementate pe parcursul perioadei de estimare; cu alte cuvinte, cu cât sunt mai ambițioase și mai eficace celelalte măsuri, cu atât vor fi mai mari elasticitățile.

Având în vedere gradul ridicat de suprapunere dintre măsurile de impozitare și alte măsuri de politică, se recomandă utilizarea uneia dintre următoarele abordări:

| — | estimarea impactului măsurii de impozitare a energiei sau a CO2 utilizând numai elasticități pe termen scurt pe întreaga perioadă a obligației (de exemplu, 2021-2030) și estimarea impacturilor altor măsuri de politică separat, prin abordări de tip ascendent sau |
| --- | --- |

—

estimarea impactului măsurii de impozitare a energiei sau a CO2 utilizând numai elasticități pe termen scurt pe întreaga perioadă a obligației (de exemplu, 2021-2030) și estimarea impacturilor altor măsuri de politică separat, prin abordări de tip ascendent sau

| — | estimarea impactului măsurii de impozitare a energiei sau a CO2 utilizând elasticități pe termen scurt în 2021 (sau, dacă măsura este introdusă după 2021, începând din momentul la care a fost introdusă) și trecând apoi la elasticități pe termen lung până în 2030. În acest caz, economiile de energie rezultate în urma altor măsuri de politică care afectează consumul final de energie impozitată ar trebui scăzute din valoare, întrucât au rezultat din abordări de tip ascendent, în conformitate cu cerințele tehnice din DEE, inclusiv din acțiuni individuale autonome (a se vedea figura de mai jos): |
| --- | --- |

—

estimarea impactului măsurii de impozitare a energiei sau a CO2 utilizând elasticități pe termen scurt în 2021 (sau, dacă măsura este introdusă după 2021, începând din momentul la care a fost introdusă) și trecând apoi la elasticități pe termen lung până în 2030. În acest caz, economiile de energie rezultate în urma altor măsuri de politică care afectează consumul final de energie impozitată ar trebui scăzute din valoare, întrucât au rezultat din abordări de tip ascendent, în conformitate cu cerințele tehnice din DEE, inclusiv din acțiuni individuale autonome (a se vedea figura de mai jos):

Image 2

Aceleași abordări pot fi utilizate pentru perioada de obligații 2014-2020.

5.   Suprapuneri cu legislația UE

5.1.   Suprapuneri cu standardele de performanță privind emisiile pentru autoturismele noi și pentru vehiculele utilitare ușoare noi [Regulamentele (CE) nr. 443/2009 și (UE) nr. 510/2011]

Impactul măsurilor de impozitare a energiei sau a CO2 impuse asupra consumului de energie al autoturismelor și al vehiculelor utilitare ușoare poate fi calculat folosind o analiză de regresie care corelează prețurile la energie (inclusiv efectul creșterii impozitelor) cu vânzările de autoturisme noi și de vehicule utilitare ușoare noi care depășesc standardele UE minime de performanță privind emisiile. În analiza de regresie trebuie utilizate valori naționale. Studiul național poate estima ce procent din vânzări corespunde efectului de impozitare, iar economiile de energie pot fi estimate ascendent, ținând seama de criteriul adiționalității.

5.2.   Suprapuneri cu cerințele privind eliminarea de pe piață a anumitor produse cu impact energetic (măsuri de punere în aplicare în temeiul Directivei privind proiectarea ecologică)

Impactul măsurilor în temeiul Directivei privind proiectarea ecologică poate fi calculat prin intermediul unei analize de regresie care corelează prețurile la energie (inclusiv efectul creșterii impozitelor) cu vânzările de produse care depășesc standardele minime prevăzute de directivă. Odată cu această abordare a intervalului de timp, se pot introduce și variabile fictive pentru a identifica impactul standardelor privind produsele asupra consumului de energie. În orice caz, estimarea de tip ascendent a economiilor de energie ar trebui să asigure faptul că se ia în considerare adiționalitatea.

6.   Cerințe referitoare la resurse

Estimarea elasticităților necesită expertiză în modelare. În absența unor echipe de modelare interne care să aibă capacitatea necesară, statele membre ar trebui să se asigure că se realizează studii transparente și riguroase din punct de vedere metodologic pentru generarea de estimări pe baza unor surse de date oficiale recente și reprezentative. De asemenea, ele ar trebui să se asigure că au acces la toate datele, ipotezele și metodologiile necesare utilizate pentru a respecta cerințele de raportare din anexa V punctul 5 litera (k).

În cazul în care nu sunt disponibile date suficiente pentru a genera estimări robuste ale elasticităților, se pot utiliza, pentru generarea unor date de substituire, rezultatele exercițiilor de modelare similare efectuate asupra grupurilor de consumatori finali sau a tipurilor de combustibil vizate. Alegerea estimărilor comparabile ar trebui să fie justificată temeinic și ar putea fi derivată, printre altele:

| — | din rezultatele bibliografiei științifice, publicate într-un jurnal reputat și evaluat inter pares, care utilizează date și modele recente ce reflectă actualul cadru politic și |
| --- | --- |

—

din rezultatele bibliografiei științifice, publicate într-un jurnal reputat și evaluat inter pares, care utilizează date și modele recente ce reflectă actualul cadru politic și

| — | din rezultatele regresiei pentru un anumit sector dintr-un stat membru similar (ar trebui să se ofere o justificare clară pentru alegerea statului membru în cauză). |
| --- | --- |

—

din rezultatele regresiei pentru un anumit sector dintr-un stat membru similar (ar trebui să se ofere o justificare clară pentru alegerea statului membru în cauză).

Ca o opțiune finală și numai în cazul în care se poate demonstra prin documente că opțiunile de mai sus sunt imposibile, rezultatele unui sector pot fi aplicate altor sectoare, după caz. Și în acest caz, ar trebui furnizată o justificare clară.

Apendicele V

ATENUAREA SĂRĂCIEI ENERGETICE

EXEMPLE ORIENTATIVE, NEEXCLUSIVE, DE MĂSURI DE POLITICĂ PENTRU ATENUAREA SĂRĂCIEI ENERGETICE

Majoritatea statelor membre au pus în aplicare politici de atenuare a sărăciei energetice. Acestea pot fi caracterizate ca măsuri de politică prin care se abordează consumul de energie al unui grup-țintă specific, și anume gospodăriile vulnerabile, gospodăriile afectate de sărăcie energetică sau cele din locuințe sociale. Politicile în cauză se încadrează în două grupuri în ceea ce privește relevanța lor în raport cu articolul 7 alineatele (1) și (11) din DEE:

| — | politicile sociale care abordează consumul de energie – acestea vizează atenuarea rapidă a efectelor sărăciei energetice, dar nu abordează eficiența energetică. Printre exemple se numără scutirile de la plata facturilor la energie, plățile directe, reducerile tarifare și plățile către sistemul de securitate socială. Aceste politici nu sunt relevante în contextul articolului 7 alineatul (11) din DEE, în temeiul căruia sunt eligibile numai măsurile de politică puse în aplicare pentru a îndeplini obligația privind economiile de energie (de exemplu, prin reducerea consumului de energie) și |
| --- | --- |

—

politicile sociale care abordează consumul de energie – acestea vizează atenuarea rapidă a efectelor sărăciei energetice, dar nu abordează eficiența energetică. Printre exemple se numără scutirile de la plata facturilor la energie, plățile directe, reducerile tarifare și plățile către sistemul de securitate socială. Aceste politici nu sunt relevante în contextul articolului 7 alineatul (11) din DEE, în temeiul căruia sunt eligibile numai măsurile de politică puse în aplicare pentru a îndeplini obligația privind economiile de energie (de exemplu, prin reducerea consumului de energie) și

| — | politicile de eficiență energetică care vizează în mod specific gospodăriile cu venituri reduse, fie printr-o componentă specifică, fie prin faptul că se axează doar pe acest grup – acestea sunt relevante în contextul articolului 7 alineatul (11) din DEE, întrucât vizează eliminarea obstacolelor din calea investițiilor în eficiența energetică și stimularea acestora, precum și atenuarea sărăciei energetice. |
| --- | --- |

—

politicile de eficiență energetică care vizează în mod specific gospodăriile cu venituri reduse, fie printr-o componentă specifică, fie prin faptul că se axează doar pe acest grup – acestea sunt relevante în contextul articolului 7 alineatul (11) din DEE, întrucât vizează eliminarea obstacolelor din calea investițiilor în eficiența energetică și stimularea acestora, precum și atenuarea sărăciei energetice.

Tabelul de mai jos oferă o imagine de ansamblu asupra anumitor tipuri de politici de eficiență energetică destinate gospodăriilor cu venituri reduse, care sunt deja implementate în mai multe state membre; exemplele sunt orientative și neexhaustive:

Exemple orientative de politici de atenuare a sărăciei energetice
   (1)

| Tipul de politică | Politică de eficiență energetică destinată gospodăriilor cu venituri reduse | Statele membre vizate (2) |
| --- | --- | --- |
| Măsuri adoptate în cadrul EEOS (articolul 7a din DEE) |
| Instrument bazat pe piață | Obiectiv specific referitor la sărăcia energetică (sau la gospodăriile cu venituri reduse) sau factor de recompensare a acțiunilor implementate pentru gospodăriile cu venituri reduse | AT, FR, IE, UK |
| Măsuri adoptate în cadrul unor măsuri de politică alternative (articolul 7b din DEE) |
| Scheme și instrumente de finanțare | Stimulente pentru renovări de clădiri eficiente din punct de vedere energetic, care sunt axate de exemplu pe gospodării cu venituri reduse sau pe locuințe care se încadrează la cele mai slabe clase de performanță energetică (de exemplu, G și F) sau care oferă rate de stimulare mai mari, sub rezerva unor criterii sociale sau legate de venituri | BE, BG, CY, DE, DK, EL, ES, FR, IE, LT, LV, MT, NL, RO, SI, UK |
| Scheme și instrumente de finanțare | Stimulente pentru înlocuirile de aparate, care sunt axate de exemplu pe gospodării cu venituri reduse sau care oferă rate de stimulare mai mari, sub rezerva unor criterii sociale sau legate de venituri | AT, BE, DE, HU |
| Stimulente fiscale | Credit/reducere pentru impozitul pe venit, de exemplu oferirea unor rate de stimulare mai mari, sub rezerva unor criterii sociale sau legate de venituri | EL, FR, IT |
| Formare și educare | Campanii de informare și centre de informare | AT, DE, FR, IE, HU, MT, SI, UK |
| Formare și educare | Audituri energetice (3) | BE, DE, FR, IE, LV, SI |

Tipul de politică

Politică de eficiență energetică destinată gospodăriilor cu venituri reduse

Statele membre vizate (2)

Măsuri adoptate în cadrul EEOS (articolul 7a din DEE)

Instrument bazat pe piață

Obiectiv specific referitor la sărăcia energetică (sau la gospodăriile cu venituri reduse) sau factor de recompensare a acțiunilor implementate pentru gospodăriile cu venituri reduse

AT, FR, IE, UK

Măsuri adoptate în cadrul unor măsuri de politică alternative (articolul 7b din DEE)

Scheme și instrumente de finanțare

Stimulente pentru renovări de clădiri eficiente din punct de vedere energetic, care sunt axate de exemplu pe gospodării cu venituri reduse sau pe locuințe care se încadrează la cele mai slabe clase de performanță energetică (de exemplu, G și F) sau care oferă rate de stimulare mai mari, sub rezerva unor criterii sociale sau legate de venituri

BE, BG, CY, DE, DK, EL, ES, FR, IE, LT, LV, MT, NL, RO, SI, UK

Scheme și instrumente de finanțare

Stimulente pentru înlocuirile de aparate, care sunt axate de exemplu pe gospodării cu venituri reduse sau care oferă rate de stimulare mai mari, sub rezerva unor criterii sociale sau legate de venituri

AT, BE, DE, HU

Stimulente fiscale

Credit/reducere pentru impozitul pe venit, de exemplu oferirea unor rate de stimulare mai mari, sub rezerva unor criterii sociale sau legate de venituri

EL, FR, IT

Formare și educare

Campanii de informare și centre de informare

AT, DE, FR, IE, HU, MT, SI, UK

Formare și educare

Audituri energetice (3)

BE, DE, FR, IE, LV, SI

Aceste politici sunt implementate ca parte specifică în cadrul unei EEOS și ca tipuri selectate de măsuri de politică alternative (4). Instrumentele financiare care constau în împrumuturi și granturi pentru renovări de clădiri sunt măsurile cel mai larg răspândite de promovare a eficienței energetice în gospodăriile cu venituri reduse. Se aplică și politici de înlocuire a aparatelor și măsuri de informare, dar numai în câteva state membre. În plus, unele state membre au introdus programe specifice de audit energetic care vizează gospodăriile cu venituri reduse.

Pentru exemple mai detaliate de politici de eficiență energetică destinate gospodăriilor cu venituri reduse se pot consulta următoarele surse:

| — | Observatorul european al sărăciei energetice:
  https://www.energypoverty.eu/policies-measures |
| --- | --- |

—

Observatorul european al sărăciei energetice:

https://www.energypoverty.eu/policies-measures

| — | Baza de date MURE din cadrul proiectului H2020 ODYSSEE-MURE:
  http://www.measures-odyssee-mure.eu/ |
| --- | --- |

—

Baza de date MURE din cadrul proiectului H2020 ODYSSEE-MURE:

http://www.measures-odyssee-mure.eu/

| — | Energy efficiency for low-income households („Eficiența energetică pentru gospodăriile cu venituri reduse”), studiu realizat pentru Comisia pentru industrie, cercetare și energie a Parlamentului European:
  http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2016/595339/IPOL_STU(2016)595339_EN.pdf |
| --- | --- |

—

Energy efficiency for low-income households („Eficiența energetică pentru gospodăriile cu venituri reduse”), studiu realizat pentru Comisia pentru industrie, cercetare și energie a Parlamentului European:

http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2016/595339/IPOL_STU(2016)595339_EN.pdf

---

(1)  Ugarte, S. et al, Energy efficiency for low-income households („Eficiența energetică pentru gospodăriile cu venituri reduse”), studiu realizat pentru Comisia ITRE, 2016;

http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2016/595339/IPOL_STU(2016)595339_EN.pdf

(2)  Situația la mijlocul anului 2016.

(3)  Tipul de politică „Formare și educare” este tipul general de intervenție de politică. Tipul de politică de eficiență energetică „Audituri energetice” este un subtip posibil pentru această categorie. Auditurile energetice destinate gospodăriilor cu venituri reduse, de exemplu, vizează informarea acestora cu privire la sursele consumului de energie și formarea lor cu privire la modul în care pot optimiza sau reduce aceste surse într-un mod eficient. Mai mult, unele dintre aceste programe includ, de asemenea, formarea profesională a persoanelor aflate în șomaj astfel încât acestea să devină consilieri în materie de eficiență energetică (de exemplu, programul Caritas din Germania).

(4)  Prin urmare, explicațiile generale din apendicele II (EEOS) și III (măsuri de politică alternative) sunt relevante și aici.

Apendicele VI

CALCULAREA ECONOMIILOR DE ENERGIE REZULTATE DIN MĂSURI COMPORTAMENTALE

„Măsurile comportamentale” includ orice tip de măsură de politică sau intervenție care vizează economisirea de energie prin schimbarea comportamentului utilizatorilor finali, adică a modului în care utilizează energia, produsele care consumă energie (de exemplu, aparate, dispozitive tehnice, vehicule) sau sistemele (de exemplu, clădiri rezidențiale și nerezidențiale). Aceste măsuri pot include consiliere energetică, campanii de informare specifice, afișarea consumului de energie în timp real sau feedback cu privire la acesta, formare privind șofatul ecologic, campanii pentru economisirea energiei la locul de muncă etc.

Măsurile comportamentale necesită o evaluare specifică, deoarece pertinența unei schimbări de comportament este mai dificil de demonstrat decât, de exemplu, instalarea unei soluții tehnice. De asemenea, schimbările de comportament pot fi extrem de reversibile, astfel încât este mai dificil să se determine durata de viață a măsurilor și cantitatea de economii în timp.

1.   Abordări pentru evaluare

1.1.   Studii randomizate controlate

Pentru a depăși dificultățile menționate mai sus, se recomandă statelor membre să utilizeze, după caz, abordarea prin studii randomizate controlate (RCT) (1), care presupune colectarea de date privind consumul de energie contorizat sau monitorizat înainte și după intervenție (intervenții). Prin compararea modificărilor (înainte/după) consumului de energie între grupul de tratament și grupul de control, se poate verifica dacă economiile reale de energie se apropie de nivelul așteptat.

Se recomandă ca experimentele să fie efectuate prin această abordare înainte de a fi implementate la scară integrală, ceea ce permite:

| — | compararea variantelor; |
| --- | --- |

—

compararea variantelor;

| — | îmbunătățirea proiectării și a eficienței și |
| --- | --- |

—

îmbunătățirea proiectării și a eficienței și

| — | evaluarea riguroasă a efectelor. |
| --- | --- |

—

evaluarea riguroasă a efectelor.

1.2.   Abordarea cvasi-experimentală

Dacă nu este posibilă utilizarea abordării RCT, o alternativă posibilă constă în abordarea cvasi-experimentală (2), prin care un grup de tratament este comparat cu un grup de comparație. Principala diferență față de RCT este că persoanele nu sunt repartizate aleatoriu în cele două grupuri. Prin urmare, este necesar să se controleze sau să se reducă la minimum posibilele erori datorate părtinirii în cadrul eșantionării sau al selecției, de exemplu prin metode de corelare. De asemenea, este important să se documenteze testele statistice utilizate pentru a verifica validitatea și semnificația rezultatelor.

1.3.   Contorizarea sau monitorizarea consumului de energie

Dacă nu este posibilă utilizarea niciuneia dintre abordările de mai sus, economiile de energie pot fi evaluate prin contorizarea sau monitorizarea consumului de energie al participanților înainte și după intervenție. Această abordare este mai ușor de pus în aplicare, dar este afectată de un grad mult mai mare de incertitudine, din cauza dificultății de a distinge modificările datorate intervenției de modificările datorate altor factori. Prin urmare, este necesar să se explice cum au fost luați în considerare alți factori (de exemplu, prin normalizarea consumului de energie în funcție de condițiile meteorologice) și cum sunt gestionate incertitudinile (de exemplu, prin utilizarea de ipoteze conservatoare).

2.   Metoda „economiilor de energie preconizate” pentru calculul impactului

Evaluările care utilizează una dintre abordările de mai sus oferă rezultate care pot fi apoi utilizate ca referință pentru „economiile preconizate” [a se vedea anexa V punctul 1 litera (a)], cu condiția ca aceste economii să fie utilizate pentru același tip de intervenție (aceleași condiții de implementare) și pentru grupuri-țintă similare. Rezultatele măsurilor comportamentale pot varia foarte mult în funcție de tipul de intervenție (și de condițiile de implementare), precum și în funcție de tipul de grup-țintă, astfel încât rezultatele obținute pentru un anumit tip de intervenție și pentru un anumit grup-țintă nu pot fi extrapolate la un alt tip de intervenție sau la un alt grup-țintă.

Un exemplu de formulă generală de calcul care utilizează economiile preconizate pentru cazul măsurilor comportamentale este prezentat mai jos:

Formula

Numărul de participanți poate fi obținut:

| — | direct, printr-un sistem de monitorizare (de exemplu, participanții se înscriu în program sau își raportează acțiunile) sau |
| --- | --- |

—

direct, printr-un sistem de monitorizare (de exemplu, participanții se înscriu în program sau își raportează acțiunile) sau

| — | prin anchete asupra întregii populații vizate, caz în care metoda de eșantionare trebuie să explice modul în care se asigură faptul că eșantionul este reprezentativ, pentru a permite extrapolarea la întreaga populație. |
| --- | --- |

—

prin anchete asupra întregii populații vizate, caz în care metoda de eșantionare trebuie să explice modul în care se asigură faptul că eșantionul este reprezentativ, pentru a permite extrapolarea la întreaga populație.

„Consumul final de energie unitar” (adică pe participant) poate fi obținut:

| — | direct, din datele raportate de participanți (de exemplu, facturi la energie, autocitire) sau |
| --- | --- |

—

direct, din datele raportate de participanți (de exemplu, facturi la energie, autocitire) sau

| — | prin estimarea consumului mediu de energie per participant pentru grupul-țintă (de exemplu, pe baza statisticilor naționale sau a studiilor anterioare), caz în care este necesar să se explice cum se asigură reprezentativitatea consumului mediu de energie pentru consumul de energie în cadrul grupului-țintă. |
| --- | --- |

—

prin estimarea consumului mediu de energie per participant pentru grupul-țintă (de exemplu, pe baza statisticilor naționale sau a studiilor anterioare), caz în care este necesar să se explice cum se asigură reprezentativitatea consumului mediu de energie pentru consumul de energie în cadrul grupului-țintă.

„Raportul economiilor preconizate” este un procent de energie economisită bazat pe evaluările anterioare (a se vedea abordările de mai sus). Este necesar să se explice cum se asigură faptul că condițiile intervenției pentru care este utilizat raportul sunt similare cu cele pentru care a fost obținută referința.

„Factorul de contabilizare dublă” (în %) se aplică atunci când măsura de politică este pusă în aplicare în mod repetat și vizează același grup, fără monitorizarea directă a participanților. El ține seama de faptul că o parte dintre cei afectați de măsura de politică vor fi fost deja afectați cu ocazia anterioară (ocaziile anterioare), adică există o suprapunere la nivelul efectelor.

În cazul unei măsuri de politică cu abordare direcționată și monitorizare directă a participanților (de exemplu, o schemă de formare), dubla contabilizare a participanților poate fi depistată direct, astfel încât este posibil să nu fie necesară aplicarea unui factor de contabilizare dublă.

De asemenea, dacă durata de viață a economiilor de energie este considerată a fi durata dintre două implementări ale măsurii de politică (de exemplu, două campanii de comunicare), nu există riscul dublei contabilizări (3).

---

(1)  Abordarea RCT, folosită frecvent în științele sănătății, constă în a repartiza aleatoriu persoane (din întreaga populație-țintă) în grupuri de tratament sau într-un grup de control. Grupurile de tratament vor fi supuse intervenției (tratamentului) care face obiectul evaluării, în timp ce grupul de control nu va fi supus acesteia. Se presupune că repartizarea aleatorie a persoanelor asigură condiții riguroase de comparație, în care singura diferență semnificativă din punct de vedere statistic dintre grupuri este aceea că primesc sau nu tratamentul. Se pot utiliza grupuri diferite de tratament atunci când obiectivul este de a compara diferite tipuri de intervenție.

Pentru orientări detaliate privind abordarea RCT, a se vedea, de exemplu:

| — | Vine, E., Sullivan, M., Lutzenhiser, L., Blumstein, C. și Miller, B. (2014), Experimentation and the evaluation of energy efficiency programs („Experimentarea și evaluarea programelor de eficiență energetică”), Energy Efficiency, 7(4), 627-640; |
| --- | --- |

—

Vine, E., Sullivan, M., Lutzenhiser, L., Blumstein, C. și Miller, B. (2014), Experimentation and the evaluation of energy efficiency programs („Experimentarea și evaluarea programelor de eficiență energetică”), Energy Efficiency, 7(4), 627-640;

| — | Frederiks, E. R., Stenner, K., Hobman, E. V. și Fischle, M. (2016), Evaluating energy behavior change programs using randomised controlled trials: Best practice guidelines for policymakers („Evaluarea programelor de schimbare a comportamentului în materie de consum de energie prin utilizarea de studii randomizate controlate: orientări privind bunele practici pentru factorii de decizie”), Energy research & social science, 22, 147-164. |
| --- | --- |

—

Frederiks, E. R., Stenner, K., Hobman, E. V. și Fischle, M. (2016), Evaluating energy behavior change programs using randomised controlled trials: Best practice guidelines for policymakers („Evaluarea programelor de schimbare a comportamentului în materie de consum de energie prin utilizarea de studii randomizate controlate: orientări privind bunele practici pentru factorii de decizie”), Energy research & social science, 22, 147-164.

(2)  Pentru mai multe informații despre abordarea cvasi-experimentală, a se vedea, de exemplu:

| — | Hannigan, E. și Cook, J. (2015), Matching and VIA: quasi-experimental methods in a world of imperfect data („Corelarea și VIA: metode cvasi-experimentale într-o lume a datelor imperfecte”), Proceedings of IEPEC 2015 (https://www.iepec.org/wp-content/uploads/2018/02/2015paper_hannigan_cook-1.pdf); |
| --- | --- |

—

Hannigan, E. și Cook, J. (2015), Matching and VIA: quasi-experimental methods in a world of imperfect data („Corelarea și VIA: metode cvasi-experimentale într-o lume a datelor imperfecte”), Proceedings of IEPEC 2015 (https://www.iepec.org/wp-content/uploads/2018/02/2015paper_hannigan_cook-1.pdf);

| — | Voswinkel, F., Broc, J.S., Breitschopf, B. și Schlomann, B. (2018), Evaluating net energy savings – a topical case study of the EPATEE project („Evaluarea economiilor nete de energie – un studiu de caz important din cadrul proiectului EPATEE”), finanțat prin programul Orizont 2020 (https://epatee.eu/sites/default/files/files/epatee_topical_case_study_evaluating_net_energy_savings.pdf). |
| --- | --- |

—

Voswinkel, F., Broc, J.S., Breitschopf, B. și Schlomann, B. (2018), Evaluating net energy savings – a topical case study of the EPATEE project („Evaluarea economiilor nete de energie – un studiu de caz important din cadrul proiectului EPATEE”), finanțat prin programul Orizont 2020 (https://epatee.eu/sites/default/files/files/epatee_topical_case_study_evaluating_net_energy_savings.pdf).

(3)  A se vedea apendicele VIII pentru detalii suplimentare privind durata de viață.

Apendicele VII

POLITICI DIN SECTORUL TRANSPORTURILOR CARE DEPĂȘESC CERINȚELE LEGISLAȚIEI UE

În sectorul transporturilor, politicile naționale, regionale și locale (pe lângă măsurile de impozitare a energiei/a CO2) ar putea genera economii de energie prin:

| — | reducerea nevoilor de călătorie; |
| --- | --- |

—

reducerea nevoilor de călătorie;

| — | tranziția transporturilor către moduri mai eficiente din punct de vedere energetic și/sau |
| --- | --- |

—

tranziția transporturilor către moduri mai eficiente din punct de vedere energetic și/sau

| — | îmbunătățirea eficienței modurilor de transport. |
| --- | --- |

—

îmbunătățirea eficienței modurilor de transport.

1.   Măsuri de promovare a vehiculelor rutiere mai eficiente din punct de vedere energetic

1.1.   Creșterea eficienței medii a parcurilor de vehicule noi

Printre măsurile de politică care promovează achiziționarea de vehicule noi mai eficiente se numără următoarele:

| — | stimulente financiare sau reglementări pentru achiziționarea de vehicule electrice sau de alte vehicule eficiente din punct de vedere energetic; |
| --- | --- |

—

stimulente financiare sau reglementări pentru achiziționarea de vehicule electrice sau de alte vehicule eficiente din punct de vedere energetic;

| — | alte stimulente, cum ar fi tratamentul preferențial în timpul rulării sau la parcare și |
| --- | --- |

—

alte stimulente, cum ar fi tratamentul preferențial în timpul rulării sau la parcare și

| — | impozitarea vehiculelor în funcție de emisiile de CO2 sau pe baza criteriilor de eficiență energetică. |
| --- | --- |

—

impozitarea vehiculelor în funcție de emisiile de CO2 sau pe baza criteriilor de eficiență energetică.

Cu toate acestea, economiile de energie se vor limita probabil la vehiculele care nu intră sub incidența standardelor UE de performanță privind emisiile, iar economiile de energie rezultate din achiziții publice trebuie să fie suplimentare față de cele impuse de Directiva revizuită privind vehiculele nepoluante.

Directiva revizuită privind vehiculele nepoluante impune statelor membre să se asigure că achizițiile publice de anumite vehicule de transport rutier respectă obiectivele minime de achiziție a unor vehicule nepoluante și cu emisii zero pe parcursul a două perioade de referință (de la intrarea în vigoare până la 31 decembrie 2025 și de la 1 ianuarie 2026 la 31 decembrie 2030). Atunci când iau în considerare economiile de energie rezultate din măsurile de politică destinate promovării achizițiilor publice de vehicule mai eficiente, statele membre ar trebui să demonstreze adiționalitatea acestor economii în raport cu cele care derivă din cerințele Directivei privind vehiculele nepoluante; aceasta ar putea fi situația, de exemplu, dacă măsurile de politică ar conduce la un procent mai mare de vehicule nepoluante în cadrul achizițiilor publice decât cel prevăzut de directivă. Întrucât obiectivele minime de achiziții prevăzute de Directiva privind vehiculele nepoluante nu sunt definite pentru ani individuali, ci pentru o perioadă multianuală, economiile realizate prin acest tip de măsură ar trebui să fie contabilizate în ultimul an al fiecărei perioade, pentru a permite o evaluare semnificativă a adiționalității măsurilor și pentru a respecta flexibilitatea oferită autorităților publice individuale în temeiul Directivei privind vehiculele nepoluante (1).

Întrucât anexa V alineatul (2) litera (b) la DEE impune ca economiile de energie să fie suplimentare față de cele care rezultă din punerea în aplicare a legislației UE obligatorii și ținând seama de standardele existente de performanță privind emisiile, statele membre trebuie să examineze cu atenție legislația UE existentă, inclusiv Regulamentele (CE) nr. 443/2009 și (UE) nr. 510/2011, precum și Regulamentul (UE) 2019/631 (standardele de performanță privind emisiile pentru autoturismele noi și vehiculele utilitare ușoare noi).

Regulamentele (CE) nr. 443/2009 și (UE) nr. 510/2011 impun producătorilor de autoturisme și, respectiv, de vehicule utilitare ușoare să se asigure că emisiile medii specifice de CO2 ale vehiculelor lor nu depășesc obiectivul specific de emisii, astfel cum este stabilit în conformitate cu anexa I la regulamente sau cu eventualele derogări care le-au fost acordate. Regulamentul (UE) 2019/631 impune fiecărui producător de autoturisme și/sau de vehicule utilitare ușoare să se asigure că emisiile sale medii specifice de CO2 nu depășesc obiectivele sale specifice de emisii pentru 2025 și 2030, stabilite în conformitate cu anexa I la regulamentul menționat sau, în cazul în care unui producător i se acordă o derogare, în conformitate cu respectiva derogare.

Toate cele trei regulamente permit producătorilor să decidă modul în care își vor îndeplini obiectivele și să stabilească cote medii de emisii pentru parcul de vehicule în ansamblu, mai degrabă decât limite de emisii de CO2 pentru fiecare vehicul în parte. De asemenea, producătorii pot constitui un grup în mod deschis, transparent și nediscriminatoriu. Obiectivele producătorilor individuali sunt înlocuite cu un obiectiv comun care trebuie atins în mod colectiv de către membrii grupului.

Dacă un stat membru introduce măsuri de politică naționale, producătorii ar trebui să își adapteze strategiile de stabilire a prețurilor pe toate piețele UE pentru a-și îndeplini obiectivele la nivelul UE. Statele membre ar trebui să demonstreze că economiile de energie atribuite acestor măsuri nu au înlocuit pur și simplu obligațiile producătorilor, ci au condus la depășirea cantităților obligatorii în anii-țintă sau evoluția rezonabilă a emisiilor dintre anii-țintă (2021, 2025 și 2030). Economiile de energie asociate cu vehiculele noi care fac obiectul standardelor UE privind performanța în materie de emisii ar putea fi generate prin măsuri care încurajează înlocuirea timpurie (a se vedea secțiunile 1.2 și 1.3).

Se așteaptă ca viitoarea legislație a UE care vizează camioanele să aibă un efect similar asupra capacității de a genera economii de energie eligibile prin înlocuirea vehiculelor (2). Legislația propusă ar impune fiecărui producător de camioane mari să se asigure că emisiile sale medii specifice de CO2 nu depășesc obiectivul său specific de emisii pentru 2025. Revizuirea propusă a viitoarei reglementări a Uniunii care vizează vehiculele grele este probabil să ia în considerare stabilirea unor obiective de îndeplinit până în 2030 pentru camioanele mari, camioanele mici, autobuze și autocare.

Pentru vehiculele care nu intră sub incidența standardelor UE de performanță privind emisiile [de exemplu, motociclete, camioane mici, autobuze, autocare (și, până în 2025, camioanele mari)], economiile anuale pot fi calculate prin compararea consumului anual de energie al vehiculelor achiziționate ca urmare a unei măsuri cu consumul mediu anual de energie al vehiculului care reprezintă media pieței pentru aceeași categorie de vehicule (exprimat în funcție de mărime și de putere).

Exemplu orientativ (clasă de vehicule care nu intră sub incidența standardelor Uniunii privind performanța în materie de emisii)

TFES=Σn_afectat × (FEC_mediu-FEC_afectat)

unde:

| TFES | = | economii finale de energie anuale (brute); |
| --- | --- | --- |
| n_afectat | = | numărul de vehicule achiziționate în urma programului; |
| FEC_mediu | = | consumul final de energie (FEC) anual mediu la nivelul pieței și |
| FEC_afectat | = | FEC anual mediu al vehiculelor achiziționate ca urmare a programului. |

TFES

=

economii finale de energie anuale (brute);

n_afectat

=

numărul de vehicule achiziționate în urma programului;

FEC_mediu

=

consumul final de energie (FEC) anual mediu la nivelul pieței și

FEC_afectat

=

FEC anual mediu al vehiculelor achiziționate ca urmare a programului.

1.2.   Accelerarea procesului de înlocuire a vehiculelor mai puțin eficiente cu vehicule mai eficiente în cadrul parcurilor auto

Printre măsurile de politică care accelerează procesul de adoptare a vehiculelor mai eficiente se numără programele de casare a vehiculelor vechi și măsurile de politică având ca obiect înlocuirea parcului de vehicule. Alte măsuri care stimulează adoptarea de vehicule mai eficiente (a se vedea secțiunea 1.1) pot devansa achizițiile de vehicule, de exemplu în cazul în care stimulentele financiare sunt limitate în timp.

Anexa V alineatul (2) litera (f) din DEE clarifică faptul că, în cazul măsurilor de politică prin care se accelerează adoptarea unor vehicule mai eficiente, se poate ține cont pe deplin de economiile aferente acestora, „cu condiția să se demonstreze că o astfel de adoptare are loc înainte de expirarea duratei de viață medii anticipate [...] a vehiculului ori înainte de înlocuirea normală [...] a vehiculului”.

Prin urmare, calculul economiilor de energie ar trebui împărțit în două părți:

| (i) | calcularea economiilor totale (pentru numărul de ani până la expirarea normală a duratei de viață a vechiului vehicul sau până la înlocuirea normală a acestuia) și |
| --- | --- |

(i)

calcularea economiilor totale (pentru numărul de ani până la expirarea normală a duratei de viață a vechiului vehicul sau până la înlocuirea normală a acestuia) și

| (ii) | pentru restul duratei de viață a vehiculului nou după expirarea anticipată sau înlocuirea normală a vehiculului vechi, economiile fiind calculate cu luarea în considerare a adiționalității. |
| --- | --- |

(ii)

pentru restul duratei de viață a vehiculului nou după expirarea anticipată sau înlocuirea normală a vehiculului vechi, economiile fiind calculate cu luarea în considerare a adiționalității.

Înlocuirea celor mai ineficiente vehicule, cu cea mai lungă durată medie de viață anticipată, ar fi de așteptat să genereze economii de energie mai mari. Statele membre ar trebui să descrie în PNEC metoda utilizată pentru estimarea duratelor medii de viață ale vehiculelor și elementele pe care s-a bazat această metodă, incluzând anchete prin care să asigure robustețea metodologiei. În această privință, statele membre ar putea furniza elemente de probă cu privire la duratele medii de viață anticipate ale vehiculelor vizate de politicile care urmăresc accelerarea adoptării, de exemplu statisticile privind casarea vehiculelor. Dacă sunt vizate vehicule mai vechi decât durata de viață medie preconizată, ar putea fi necesară desfășurarea de anchete pentru a identifica duratele medii de viață preconizate ale acestora.

Exemplu de calcul orientativ pentru calcularea economiilor de energie rezultate din înlocuirea timpurie (vehicul care nu intră sub incidența standardelor UE privind performanța în materie de emisii)

Figura de mai jos prezintă un exemplu de calcul al economiilor de energie (unități arbitrare) în cazul înlocuirii timpurii a unui vehicul care nu intră sub incidența standardelor UE privind performanța în materie de emisii (de exemplu, o motocicletă) dintr-o categorie de piață de masă cu o durată de viață presupusă de 15 ani.

Se presupune că vehiculul mediu din această categorie aflat în stoc consumă 100 de unități și că va fi înlocuit la sfârșitul anului 7 (cu alte cuvinte, înlocuirea vehiculului este devansată cu opt ani). Consumul de referință mediu al pieței este presupus a fi de 80 de unități, iar consumul soluției eficiente ar fi de 60 de unități. Prin urmare, cantitatea suplimentară de economii de energie se ridică la (100 – 60) × 8 + (80 – 60) × 7 = 460 de unități.

În acest exemplu, în absența datelor privind consumul real al vehiculelor înlocuite, consumul mediu al stocului este utilizat ca referința în raport cu care se calculează economiile pentru primii opt ani; consumul de referință mediu al pieței care corespunde datei la care se efectuează achiziția de înlocuire este utilizat ca baza de calcul pentru economiile de energie aferente restului duratei de viață presupuse a vehiculului de înlocuire.

Pentru autoturismele noi și vehiculele utilitare ușoare noi care intră sub incidența standardelor UE privind performanța în materie de emisii, în urma punerii în aplicare a Regulamentelor (CE) nr. 443/2009, (UE) nr. 510/2011 și (UE) 2019/631, consumul de energie asociat cu emisiile medii de CO2 din anul achiziției ar trebui să fie utilizat ca valoare de referință pentru vehiculele de înlocuire. Acest lucru explică efectele de compensare asupra eforturilor pe care ar trebui să le depună producătorii pentru a-și îndeplini obiectivele obligatorii, conform cerințelor din anexa V punctul 2 litera (b), care precizează că economiile de energie trebuie să fie suplimentare față de cele care rezultă în urma punerii în aplicare a legislației UE obligatorii.

Viitoarea legislație UE care vizează camioanele ar putea să aibă un efect similar asupra capacității de a genera economii de energie eligibile prin înlocuirea vehiculelor (3).

Exemplu de calcul al economiilor de energie rezultate din înlocuirea timpurie (vehicule care intră sub incidența standardelor UE privind performanța în materie de emisii)

Figura de mai jos prezintă un calcul al economiilor de energie (unități arbitrare) în cazul înlocuirii timpurii a unui vehicul care intră sub incidența standardelor UE privind performanța în materie de emisii (de exemplu, un autoturism) din cadrul unei categorii de piață de masă cu o durată de viață presupusă de 15 ani. Se presupune că vehiculul mediu din această categorie aflat în stoc consumă 100 de unități și că va fi înlocuit la sfârșitul anului 7 (cu alte cuvinte, înlocuirea vehiculului este devansată cu opt ani).

Consumul de referință mediu al pieței este presupus a fi de 80 de unități, iar consumul soluției eficiente ar fi de 60 de unități. Cu toate acestea, din cauza efectului de compensare al legislației UE, sunt eligibile doar economiile de energie din perioada de înlocuire timpurie, care ar trebui să fie calculate prin raportare la media pieței, nu la vehiculul de înlocuire. Prin urmare, cantitatea suplimentară de economii de energie se ridică la (100 – 80) × 8 = 160 de unități.

Pentru toate măsurile de politică având ca obiect accelerarea adoptării, ar trebui furnizate elemente de probă care să demonstreze că vehiculele înlocuite nu sunt reintroduse pe piață ca vehicule rulate, pentru a se asigura faptul că economiile de energie nu sunt anulate de consumul suplimentar al vehiculelor ineficiente.

1.3.   Creșterea eficienței energetice a vehiculelor existente

Măsurile de politică prin care se obțin rezultatele enumerate în continuare pot conduce la economii de energie prin reducerea consumului de energie per pasager/tonă-kilometru:

| — | îmbunătățirea eficienței vehiculelor existente (de exemplu, prin stimularea adoptării de anvelope mai eficiente din punct de vedere energetic sau de lubrifianți care asigură economii de energie); |
| --- | --- |

—

îmbunătățirea eficienței vehiculelor existente (de exemplu, prin stimularea adoptării de anvelope mai eficiente din punct de vedere energetic sau de lubrifianți care asigură economii de energie);

| — | îmbunătățirea infrastructurii de transport și a funcționării sistemului de transport (de exemplu, prin reducerea congestionării traficului); |
| --- | --- |

—

îmbunătățirea infrastructurii de transport și a funcționării sistemului de transport (de exemplu, prin reducerea congestionării traficului);

| — | sporirea sarcinilor medii (de exemplu, prin stimularea co-voiajării sau a logisticii transportului de marfă) și |
| --- | --- |

—

sporirea sarcinilor medii (de exemplu, prin stimularea co-voiajării sau a logisticii transportului de marfă) și

| — | schimbarea comportamentului conducătorilor auto (de exemplu, prin reducerea limitelor de viteză sau prin campanii de promovare a șofatului ecologic). |
| --- | --- |

—

schimbarea comportamentului conducătorilor auto (de exemplu, prin reducerea limitelor de viteză sau prin campanii de promovare a șofatului ecologic).

Pentru a calcula economiile de energie care rezultă din aceste măsuri, trebuie să se estimeze numărul de participanți afectați (de exemplu, vehicule, conducători auto, pasageri sau tone de marfă), precum și economiile preconizate per participant și persistența efectelor măsurilor în timp.

Exemplu orientativ privind o campanie de promovare a șofatului ecologic:

TFES=Σn_afectat × FEC_mediu × Sawar × (1-Et) × (1-Pt)

unde:

| TFES | = | economii finale de energie anuale (brute); |
| --- | --- | --- |
| n_afectat | = | numărul de participanți care au beneficiat de formare în urma programului; |
| FEC_mediu | = | consumul final de energie anual mediu; |
| Sawar | = | % de economii per participant la program; |
| Et | = | % de îmbunătățire a tehnologiilor utilizate în vehiculele noi datorită cărora consumul de energie este mai puțin sensibil la obiceiurile de șofat (de exemplu, frânarea cu recuperare la vehiculele electrice) și scade în timp și |
| Pt | = | % de reducere a impactului formării per participant după încheierea stagiului de formare (factorul de depreciere care crește în timp). |

TFES

=

economii finale de energie anuale (brute);

n_afectat

=

numărul de participanți care au beneficiat de formare în urma programului;

FEC_mediu

=

consumul final de energie anual mediu;

Sawar

=

% de economii per participant la program;

Et

=

% de îmbunătățire a tehnologiilor utilizate în vehiculele noi datorită cărora consumul de energie este mai puțin sensibil la obiceiurile de șofat (de exemplu, frânarea cu recuperare la vehiculele electrice) și scade în timp și

Pt

=

% de reducere a impactului formării per participant după încheierea stagiului de formare (factorul de depreciere care crește în timp).

2.   Reducerea nevoilor de călătorie sau tranziția călătoriilor către moduri de transport mai eficiente din punct de vedere energetic

Printre măsurile de politică destinate reducerii nevoilor de călătorie sau tranziției călătoriilor către moduri de transport mai eficiente se pot număra următoarele:

| — | investiții în infrastructura de transport (de exemplu, căi ferate, autobuze, feriboturi, benzi pentru autobuze, benzi pentru biciclete, pietonalizare) pentru a oferi mai multe opțiuni, inclusiv:






  — | sisteme de transport public transmodal integrat; |
| --- | --- | --- |

—

investiții în infrastructura de transport (de exemplu, căi ferate, autobuze, feriboturi, benzi pentru autobuze, benzi pentru biciclete, pietonalizare) pentru a oferi mai multe opțiuni, inclusiv:

—

sisteme de transport public transmodal integrat;

| — | biciclete și scutere utilizate în comun, care oferă călătorilor opțiuni „de la ușă la ușă”; |
| --- | --- |

—

biciclete și scutere utilizate în comun, care oferă călătorilor opțiuni „de la ușă la ușă”;

| — | transportul de călători și transportul de mărfuri; |
| --- | --- |

—

transportul de călători și transportul de mărfuri;

| — | stimularea muncii la distanță și |
| --- | --- |

—

stimularea muncii la distanță și

| — | căi ferate de mare viteză, care oferă alternative pentru zborurile pe distanțe scurte; |
| --- | --- |

—

căi ferate de mare viteză, care oferă alternative pentru zborurile pe distanțe scurte;

| — | instrumente fiscale precum subvențiile pentru transportul public; |
| --- | --- |

—

instrumente fiscale precum subvențiile pentru transportul public;

| — | taxe rutiere în funcție de nivelul de congestionare și/sau de emisii de CO2; |
| --- | --- |

—

taxe rutiere în funcție de nivelul de congestionare și/sau de emisii de CO2;

| — | reformarea reglementărilor sau a măsurilor de impozitare existente, de exemplu printr-o amenajare integrată a teritoriului pentru a favoriza dezvoltarea în apropierea unei infrastructuri de transport public și |
| --- | --- |

—

reformarea reglementărilor sau a măsurilor de impozitare existente, de exemplu printr-o amenajare integrată a teritoriului pentru a favoriza dezvoltarea în apropierea unei infrastructuri de transport public și

| — | modificarea sistemelor de reglementare sau de impozitare a vehiculelor de serviciu, pentru a oferi angajaților alternative precum transportul public sau deplasarea cu bicicleta. |
| --- | --- |

—

modificarea sistemelor de reglementare sau de impozitare a vehiculelor de serviciu, pentru a oferi angajaților alternative precum transportul public sau deplasarea cu bicicleta.

Exemplu orientativ privind calcularea economiilor de energie realizate prin taxe de congestionare

Dacă un oraș introduce o taxă de congestionare, economiile de energie se pot calcula prin compararea consumului de energie preconizat al volumului de trafic corespunzător absenței taxei cu consumul de energie al volumului de trafic corespunzător implementării taxei. Datele privind volumele de trafic pot fi colectate folosind infrastructura de taxare.

Statele membre ar trebui să țină seama de impactul compensatoriu, de exemplu cel produs de creșterea utilizării transportului public, de modificările activității de transport din afara zonei de congestionare și de evoluțiile consumului de energie rezultate din modificările fluxului de trafic.

---

(1)  A se vedea http://www.europarl.europa.eu/thinktank/en/document.html?reference=EPRS_BRI(2018)614690 și https://ec.europa.eu/transport/themes/sustainable/consultations/2016-clean-vehicles_en

(2)  A se vedea http://europa.eu/rapid/press-release_IP-19-1071_en.htm

(3)  A se vedea http://europa.eu/rapid/press-release_IP-19-1071_en.htm

Apendicele VIII

DURATA DE VIAȚĂ A MĂSURILOR ȘI RATA CU CARE ECONOMIILE DE ENERGIE SE DIMINUEAZĂ ODATĂ CU TRECEREA TIMPULUI

În primul rând, statele membre ar trebui să facă distincția între cerințele care trebuie luate în considerare:

| — | durata de viață a unei măsuri și |
| --- | --- |

—

durata de viață a unei măsuri și

| — | rata cu care economiile de energie se diminuează de-a lungul perioadei de obligații relevante. |
| --- | --- |

—

rata cu care economiile de energie se diminuează de-a lungul perioadei de obligații relevante.

1.   Durata de viață a măsurilor

În sensul anexei V punctul 2 litera (i), statele membre pot utiliza valori orientative ale duratei de viață pentru fiecare tip de măsură de politică, astfel cum sunt prevăzute în lista neexhaustivă din tabelul de mai jos (1). Statele membre pot utiliza și alte valori, dar în orice caz trebuie să descrie în PNEC integrat duratele de viață aplicate pentru fiecare tip de măsură și modul în care sunt calculate sau elementele pe care se bazează acestea (2).

Duratele orientative de viață ale economiilor de energie per tip de măsură

| Tipul de acțiune (pe sector-țintă) | Durata de viață orientativă (în ani) |
| --- | --- |
| CLĂDIRI | |
| Construcție eficientă din punct de vedere energetic | > 25 |
| Izolarea anvelopei clădirii (perete gol pe dinăuntru, perete solid, mansardă, acoperiș, podea) | > 25 |
| Ferestre/geamuri | > 25 |
| Izolarea conductelor de apă caldă | 20 |
| Termoficare centralizată nouă/modernizată | 20 |
| Panouri care reflectă căldura emanată de calorifere (material de izolare instalat între calorifere și perete pentru a reflecta căldura înapoi spre încăpere) | 18 |
| Cazane cu eficiență ridicată (< 30 kW) | 20 |
| Sisteme de recuperare a căldurii | 17 |
| Pompă de căldură | 10 (aer-aer);
  15 (aer-apă);
  25 (geotermală) |
| Pompă de recirculare (distribuția căldurii) | 10 |
| Bec eficient (LED) | 15 |
| Corpuri de iluminat cu sisteme de balast (unități de iluminat cu componente de lampă eficiente dedicate) | 15 |
| Aparate de răcire eficiente | 15 |
| Aparate cu consum de apă eficiente | 12 |
| Robinete de apă caldă cu restricționarea debitului | 15 |
| Rezervor de apă caldă cu izolație | 15 |
| Instalație de răcire a incintelor eficientă sau aparat de aer condiționat eficient | 10 |
| Echilibrarea hidraulică a distribuției căldurii (pentru sisteme de termoficare centralizată) | 10 |
| Controlul încălzirii | 5 |
| Etanșeizare (material pentru umplerea golurilor din jurul ușilor, al ferestrelor etc. pentru a spori etanșeitatea clădirilor) | 5 |
| Bunuri electronice de consum | 3 |
| SERVICII | |
| Construcție eficientă din punct de vedere energetic | > 25 |
| Izolarea anvelopei clădirii (perete gol pe dinăuntru, perete solid, mansardă, acoperiș, podea) | > 25 |
| Ferestre/geamuri | > 25 |
| Cazane (> 30 kW) | 25 |
| Pompe de căldură | 10 (aer-aer);
  15 (aer-apă);
  25 (geotermală) |
| Sisteme de recuperare a căldurii | 17 |
| Sistem centralizat de aer condiționat eficient și instalații eficiente de răcire a incintelor | 17 |
| Sisteme de ventilație eficiente | 15 |
| Sisteme de iluminat public/stradal | 13 |
| Sistem de iluminat în birouri nou/renovat | 12 |
| Instalații frigorifice comerciale | 8 |
| Întrerupătoare de iluminat cu senzori de mișcare | 10 |
| Aparatură de birou eficientă din punct de vedere energetic | 3 |
| Sisteme de gestionare a energiei (a se vedea ISO 50001) | 2 |
| TRANSPORTURI | |
| Vehicule eficiente | (100 000 km) (*1) |
| Anvelope cu rezistență redusă pentru autoturisme | (50 000 km) (*1) |
| Anvelope cu rezistență redusă pentru camioane | (100 000 km) (*1) |
| Panouri laterale pentru camioane (completări aerodinamice pentru vehicule grele de marfă) | (50 000 km) (*1) |
| Controlul presiunii în pneuri la camioane (dispozitive automate de monitorizare a presiunii în pneuri) | (50 000 km) (*1) |
| Aditivi pentru combustibili | 2 |
| Transfer modal | 2 |

Tipul de acțiune (pe sector-țintă)

Durata de viață orientativă (în ani)

CLĂDIRI

Construcție eficientă din punct de vedere energetic

> 25

Izolarea anvelopei clădirii (perete gol pe dinăuntru, perete solid, mansardă, acoperiș, podea)

> 25

Ferestre/geamuri

> 25

Izolarea conductelor de apă caldă

20

Termoficare centralizată nouă/modernizată

20

Panouri care reflectă căldura emanată de calorifere (material de izolare instalat între calorifere și perete pentru a reflecta căldura înapoi spre încăpere)

18

Cazane cu eficiență ridicată (< 30 kW)

20

Sisteme de recuperare a căldurii

17

Pompă de căldură

10 (aer-aer);

15 (aer-apă);

25 (geotermală)

Pompă de recirculare (distribuția căldurii)

10

Bec eficient (LED)

15

Corpuri de iluminat cu sisteme de balast (unități de iluminat cu componente de lampă eficiente dedicate)

15

Aparate de răcire eficiente

15

Aparate cu consum de apă eficiente

12

Robinete de apă caldă cu restricționarea debitului

15

Rezervor de apă caldă cu izolație

15

Instalație de răcire a incintelor eficientă sau aparat de aer condiționat eficient

10

Echilibrarea hidraulică a distribuției căldurii (pentru sisteme de termoficare centralizată)

10

Controlul încălzirii

5

Etanșeizare (material pentru umplerea golurilor din jurul ușilor, al ferestrelor etc. pentru a spori etanșeitatea clădirilor)

5

Bunuri electronice de consum

3

SERVICII

Construcție eficientă din punct de vedere energetic

> 25

Izolarea anvelopei clădirii (perete gol pe dinăuntru, perete solid, mansardă, acoperiș, podea)

> 25

Ferestre/geamuri

> 25

Cazane (> 30 kW)

25

Pompe de căldură

10 (aer-aer);

15 (aer-apă);

25 (geotermală)

Sisteme de recuperare a căldurii

17

Sistem centralizat de aer condiționat eficient și instalații eficiente de răcire a incintelor

17

Sisteme de ventilație eficiente

15

Sisteme de iluminat public/stradal

13

Sistem de iluminat în birouri nou/renovat

12

Instalații frigorifice comerciale

8

Întrerupătoare de iluminat cu senzori de mișcare

10

Aparatură de birou eficientă din punct de vedere energetic

3

Sisteme de gestionare a energiei (a se vedea ISO 50001)

2

TRANSPORTURI

Vehicule eficiente

(100 000 km) (*1)

Anvelope cu rezistență redusă pentru autoturisme

(50 000 km) (*1)

Anvelope cu rezistență redusă pentru camioane

(100 000 km) (*1)

Panouri laterale pentru camioane (completări aerodinamice pentru vehicule grele de marfă)

(50 000 km) (*1)

Controlul presiunii în pneuri la camioane (dispozitive automate de monitorizare a presiunii în pneuri)

(50 000 km) (*1)

Aditivi pentru combustibili

2

Transfer modal

2

| Tipul de acțiune | Durata de viață orientativă a economiilor de energie (în ani) |
| --- | --- |
| INDUSTRIE | |
| Cogenerare (CHP) | 10 |
| Recuperarea pierderilor de căldură | 10 |
| Sisteme de aer comprimat eficiente | 10 |
| Motoare electrice/variatoare de viteză eficiente | 8 |
| Sisteme de pompare eficiente | 10 |
| Sistem de ventilare eficient | 10 |
| Sisteme de gestionare a energiei (a se vedea ISO 50001) | 2 |

Tipul de acțiune

Durata de viață orientativă a economiilor de energie (în ani)

INDUSTRIE

Cogenerare (CHP)

10

Recuperarea pierderilor de căldură

10

Sisteme de aer comprimat eficiente

10

Motoare electrice/variatoare de viteză eficiente

8

Sisteme de pompare eficiente

10

Sistem de ventilare eficient

10

Sisteme de gestionare a energiei (a se vedea ISO 50001)

2

Dacă este cazul, performanța energetică a tipurilor de acțiuni individuale enumerate mai sus ar trebui să depășească minimul necesar în conformitate cu legislația UE obligatorie, de exemplu anexa V punctul 2 litera (c) la DEE.

„Durata de viață orientativă a economiilor de energie” este perioada pe parcursul căreia acțiunea este în vigoare și funcțională. Aceasta poate fi mai scurtă decât durata de viață tehnică (declarată de producător), din cauza efectelor nemenținerii (de exemplu, eliminarea sau perimarea produsului), situație care se regăsește în special:

| — | în cazul acțiunilor comportamentale individuale; |
| --- | --- |

—

în cazul acțiunilor comportamentale individuale;

| — | în cazul în care există probleme referitoare la calitatea sau la întreținerea produsului instalat sau la acțiunea individuală și |
| --- | --- |

—

în cazul în care există probleme referitoare la calitatea sau la întreținerea produsului instalat sau la acțiunea individuală și

| — | în sectoarele de activitate cu cicluri economice incerte (de exemplu, magazine care se închid la câțiva ani după deschidere). |
| --- | --- |

—

în sectoarele de activitate cu cicluri economice incerte (de exemplu, magazine care se închid la câțiva ani după deschidere).

Calculul economiilor cumulate de energie în temeiul articolului 7 din DEE trebuie să țină seama, de asemenea, de perioada economiilor de energie eligibile. Aceasta înseamnă că se pot lua în considerare numai economiile realizate în perioada de obligații relevantă (de la începerea punerii în aplicare a acțiunii individuale până la sfârșitul perioadei de obligații).

În ceea ce privește măsurile comportamentale, statele membre pot presupune în mod implicit că durata de viață aplicată este egală cu durata intervenției care promovează comportamentele eficiente din punct de vedere energetic. Ele pot declara o altă valoare, dar în orice caz trebuie să descrie în PNEC integrat duratele de viață aplicate și modul în care sunt calculate sau elementele pe care se bazează acestea (3).

2.   Rata cu care economiile de energie se diminuează de-a lungul perioadei de obligații relevante

2.1.   Considerații generale

Pe lângă durata de viață a fiecărei măsuri, anexa V punctul 2 litera (i) la DEE impune statelor membre să țină seama de rata cu care economiile de energie se diminuează odată cu trecerea timpului. În acest sens, statele membre ar trebui să ia în considerare:

| — | numărul de ani pe durata cărora acțiunile individuale au un impact (luarea în considerare a duratei de viață); |
| --- | --- |

—

numărul de ani pe durata cărora acțiunile individuale au un impact (luarea în considerare a duratei de viață);

| — | data de început a punerii în aplicare a acțiunii individuale; |
| --- | --- |

—

data de început a punerii în aplicare a acțiunii individuale;

| — | durata perioadei de obligații și |
| --- | --- |

—

durata perioadei de obligații și

| — | după caz, intenția statelor membre de a se prevala de opțiunile prevăzute la articolul 7 alineatele (4) și/sau (8) din DEE. |
| --- | --- |

—

după caz, intenția statelor membre de a se prevala de opțiunile prevăzute la articolul 7 alineatele (4) și/sau (8) din DEE.

În general, evaluarea ratei cu care economiile se diminuează odată cu trecerea timpului trebuie să respecte durata perioadelor de obligații. Dacă nu există nicio intenție de a utiliza opțiunile prevăzute la articolul 7 alineatul (4) literele (d), (e) sau (g) și/sau alineatul (8) din DEE, durata maximă este:

| — | de 7 ani pentru prima perioadă de obligații (2014-2020) și |
| --- | --- |

—

de 7 ani pentru prima perioadă de obligații (2014-2020) și

| — | de 10 ani pentru a doua perioadă de obligații (2021-2030) și pentru perioadele ulterioare. |
| --- | --- |

—

de 10 ani pentru a doua perioadă de obligații (2021-2030) și pentru perioadele ulterioare.

Dacă statele membre au în vedere utilizarea acestor opțiuni, durata maximă poate fi de până la 22 de ani (a se vedea tabelul de mai jos):

| Exemplu | Perioada de început a punerii în aplicare a acțiunilor | Economii realizate în perioada: | Perioada de obligații pentru care se aplică economiile | Condiții |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1.1.2014-31.12.2020 | 2014-2020 | 2014-2020 | Nicio condiție specială |
| 2 | 1.1.2021-31.12.2030 | 2021-2030 | 2021-2030 | Nicio condiție specială |
| 3 | după 31.12.2008 și până la 31.12.2013 | 2011-2013 | 2014-2020 | A se vedea articolul 7 alineatul (8) |
| 4 | după 31.12.2008 și până la 31.12.2013 | 2014-2020 | 2014-2020 | A se vedea articolul 7 alineatul (4) litera (d) + limitele prevăzute la articolul 7 alineatul (5) |
| 5 | după 31.12.2008 și până la 31.12.2013 | 2021-2030 | 2021-2030 | A se vedea articolul 7 alineatul (4) litera (d) + limitele prevăzute la articolul 7 alineatul (5) |
| 6 | 1.1.2014-31.12.2020 | 2014-2020 | 2021-2030 | A se vedea articolul 7 alineatul (4) litera (g) + limitele prevăzute la articolul 7 alineatul (5) |
| 7 | 1.1.2018-31.12.2020 | 2021-2030 | 2021-2030 | A se vedea articolul 7 alineatul (4) litera (e) + limitele prevăzute la articolul 7 alineatul (5) |

Exemplu

Perioada de început a punerii în aplicare a acțiunilor

Economii realizate în perioada:

Perioada de obligații pentru care se aplică economiile

Condiții

1

1.1.2014-31.12.2020

2014-2020

2014-2020

Nicio condiție specială

2

1.1.2021-31.12.2030

2021-2030

2021-2030

Nicio condiție specială

3

după 31.12.2008 și până la 31.12.2013

2011-2013

2014-2020

A se vedea articolul 7 alineatul (8)

4

după 31.12.2008 și până la 31.12.2013

2014-2020

2014-2020

A se vedea articolul 7 alineatul (4) litera (d) + limitele prevăzute la articolul 7 alineatul (5)

5

după 31.12.2008 și până la 31.12.2013

2021-2030

2021-2030

A se vedea articolul 7 alineatul (4) litera (d) + limitele prevăzute la articolul 7 alineatul (5)

6

1.1.2014-31.12.2020

2014-2020

2021-2030

A se vedea articolul 7 alineatul (4) litera (g) + limitele prevăzute la articolul 7 alineatul (5)

7

1.1.2018-31.12.2020

2021-2030

2021-2030

A se vedea articolul 7 alineatul (4) litera (e) + limitele prevăzute la articolul 7 alineatul (5)

Doar exemplele 4, 5 și 7 de mai sus ar putea implica durate de viață de peste 10 ani. De asemenea, trebuie menționat că limitele prevăzute la articolul 7 alineatul (5) limitează utilizarea acestor opțiuni la maximum:

| — | 25 % din economiile contabilizate pentru perioada de obligații 2014-2020 (exemplul 4) sau |
| --- | --- |

—

25 % din economiile contabilizate pentru perioada de obligații 2014-2020 (exemplul 4) sau

| — | 30 % din economiile calculate în conformitate cu articolul 7 alineatele (2) și (3) din DEE pentru perioada de obligații 2021-2030 (exemplele 5 și 7). |
| --- | --- |

—

30 % din economiile calculate în conformitate cu articolul 7 alineatele (2) și (3) din DEE pentru perioada de obligații 2021-2030 (exemplele 5 și 7).

În orice caz, statele membre trebuie să descrie în PNEC integrat duratele de viață aplicate ale măsurilor și modul în care sunt calculate sau elementele pe care se bazează acestea (4).

2.2.   Persistența economiilor de energie

În plus, economiile de energie se modifică în timp – în principal din cauza a două tipuri de factori:

| — | degradarea performanței acțiunii individuale (de comparat cu posibila degradare care ar fi avut loc în scenariul de referință) și |
| --- | --- |

—

degradarea performanței acțiunii individuale (de comparat cu posibila degradare care ar fi avut loc în scenariul de referință) și

| — | modificări ale situației utilizării (de exemplu, volumul producției). |
| --- | --- |

—

modificări ale situației utilizării (de exemplu, volumul producției).

Dovezile care demonstrează rata cu care economiile se diminuează odată cu trecerea timpului sunt limitate. Cu toate acestea, degradarea performanței poate fi agravată de inadecvarea sau de insuficiența calității și a întreținerii sau de comportamentele ineficiente. Prin urmare, poate fi relevant dacă se aplică dispoziții privind calitatea și întreținerea, de exemplu cele din anexa V punctul 2 litera (g) la DEE sau articolele 14 și 15 din DPEC (inspecții ale sistemelor de încălzire și aer condiționat). În mod similar, sistemele de gestionare a energiei permit detectarea și corectarea rapidă a depășirii neașteptate a consumului de energie sau a altor deficiențe, atenuând astfel riscul de diminuare a economiilor de energie în timp.

O abordare simplificată ar putea consta în stabilirea unei rate implicite de diminuare (echivalentul unui factor tehnic de scont). În cazul în care aplicarea dispozițiilor privind calitatea și întreținerea poate fi justificată, rata ar putea fi stabilită la un nivel scăzut, sau chiar la zero, dacă acest lucru poate fi justificat și dacă nu se poate demonstra nicio diminuare relevantă a economiilor de energie pe parcursul perioadei de obligații relevante.

Trebuie acordată o atenție deosebită tipurilor de acțiuni individuale cu o durată de viață mai mică de 10 ani – în special acțiunilor cu costuri reduse, care sunt mai susceptibile de a fi supuse unei diminuări a economiilor de energie pe parcursul perioadei de obligații.

La fel ca în contextul duratei de viață a unei măsuri, măsurile comportamentale reprezintă un caz specific, deoarece gradul în care se aplică comportamentele eficiente din punct de vedere energetic poate varia cu ușurință în timp. Prin urmare, se recomandă ca statele membre să studieze efectele reale ale măsurilor comportamentale (5).

3.   Metode de examinare a duratei de viață și a persistenței economiilor

În conformitate cu obligația de notificare prevăzută în anexa V punctul 5 litera (h) la DEE, statele membre sunt încurajate, în măsura posibilului, să instituie mecanisme de măsurare pentru a spori cunoștințele privind evoluția economiilor de energie în timp.

În tabelul de mai jos se prezintă câteva exemple de metode de examinare a duratei de viață, a menținerii și a degradării performanței măsurilor:

| Tipul de metodă | Probleme abordate | Observații |
| --- | --- | --- |
| Verificarea instalației la fața locului | Durata de viață/menținerea | Aspecte legate de eșantionare (dimensiune + pierderi de eșantion sau consecvență în timp): obținerea unor rezultate semnificative din punct de vedere statistic (cu excepția cazului în care monitorizarea se face în mai multe scopuri) poate fi costisitoare.
  Aspecte juridice (accesul la localuri după trecerea câtorva ani) |
| Măsurare și testare la fața locului | Degradarea performanței | Aspecte de eșantionare (dar metoda se poate utiliza pentru verificări specifice); costisitoare (cu excepția cazului în care s-a efectuat deja în alte scopuri, de exemplu managementul calității sau supravegherea pieței)
  Nu este întotdeauna posibilă din punct de vedere tehnic |
| Teste de laborator | Degradarea performanței | Costisitoare (dar pot exista sinergii, de exemplu, între țări, cu supravegherea pieței etc.)
  Este dificilă reflectarea condițiilor reale de utilizare (sau simularea învechirii). |
| Anchete/interviuri | Durata de viață/menținerea
  Degradarea performanței | Mai puțin costisitoare
  Potrivite în funcție de tipul de acțiune
  Problema fiabilității datelor declarative (chestionarul trebuie conceput cu atenție) |
| Analiza facturilor | Menținerea
  Degradarea performanței | Este dificilă identificarea unui grup de control relevant (dacă este necesar).
  Este dificilă obținerea unor serii cronologice suficient de lungi.
  Necesitatea de a colecta date complementare pentru a analiza modificările consumului de energie
  Costisitoare (cu excepția cazului în care raportarea datelor de către participanți face parte din măsură) |
| Analiză comparativă și consultarea bibliografiei secundare | Durata de viață/menținerea
  Degradarea performanței | Se bazează pe datele disponibile
  Poate contribui la obținerea unui consens.
  Poate contribui la identificarea aspectelor în care este nevoie de cercetare suplimentară. |
| Modelarea stocurilor | Durata de viață/menținerea | Datele privind vânzările (necesare pentru estimarea ratei de reînnoire) sunt adesea costisitoare
  Organismele responsabile pentru colectarea/reciclarea deșeurilor pot constitui surse alternative de date (nu se poate aplica tuturor tipurilor de acțiuni). |

Tipul de metodă

Probleme abordate

Observații

Verificarea instalației la fața locului

Durata de viață/menținerea

Aspecte legate de eșantionare (dimensiune + pierderi de eșantion sau consecvență în timp): obținerea unor rezultate semnificative din punct de vedere statistic (cu excepția cazului în care monitorizarea se face în mai multe scopuri) poate fi costisitoare.

Aspecte juridice (accesul la localuri după trecerea câtorva ani)

Măsurare și testare la fața locului

Degradarea performanței

Aspecte de eșantionare (dar metoda se poate utiliza pentru verificări specifice); costisitoare (cu excepția cazului în care s-a efectuat deja în alte scopuri, de exemplu managementul calității sau supravegherea pieței)

Nu este întotdeauna posibilă din punct de vedere tehnic

Teste de laborator

Degradarea performanței

Costisitoare (dar pot exista sinergii, de exemplu, între țări, cu supravegherea pieței etc.)

Este dificilă reflectarea condițiilor reale de utilizare (sau simularea învechirii).

Anchete/interviuri

Durata de viață/menținerea

Degradarea performanței

Mai puțin costisitoare

Potrivite în funcție de tipul de acțiune

Problema fiabilității datelor declarative (chestionarul trebuie conceput cu atenție)

Analiza facturilor

Menținerea

Degradarea performanței

Este dificilă identificarea unui grup de control relevant (dacă este necesar).

Este dificilă obținerea unor serii cronologice suficient de lungi.

Necesitatea de a colecta date complementare pentru a analiza modificările consumului de energie

Costisitoare (cu excepția cazului în care raportarea datelor de către participanți face parte din măsură)

Analiză comparativă și consultarea bibliografiei secundare

Durata de viață/menținerea

Degradarea performanței

Se bazează pe datele disponibile

Poate contribui la obținerea unui consens.

Poate contribui la identificarea aspectelor în care este nevoie de cercetare suplimentară.

Modelarea stocurilor

Durata de viață/menținerea

Datele privind vânzările (necesare pentru estimarea ratei de reînnoire) sunt adesea costisitoare

Organismele responsabile pentru colectarea/reciclarea deșeurilor pot constitui surse alternative de date (nu se poate aplica tuturor tipurilor de acțiuni).

---

(1)  Surse utilizate pentru stabilirea acestor valori orientative:

| — | CWA 15693:2007, Saving lifetimes of energy efficiency improvement measures in bottom-up calculations („Duratele de viață ale măsurilor de îmbunătățire a eficienței energetice aplicate în calculele de tip ascendent”), Acord al grupului de lucru al Comitetului European de Standardizare (CEN), aprilie 2007; |
| --- | --- |

—

CWA 15693:2007, Saving lifetimes of energy efficiency improvement measures in bottom-up calculations („Duratele de viață ale măsurilor de îmbunătățire a eficienței energetice aplicate în calculele de tip ascendent”), Acord al grupului de lucru al Comitetului European de Standardizare (CEN), aprilie 2007;

| — | Comisia Europeană, 2010, Preliminary draft excerpt – Recommendations on measurement and verification methods in the framework of Directive 2006/32/EC on energy end-use efficiency and energy services („Proiect preliminar de extras – Recomandări privind metodele de măsurare și de verificare în cadrul Directivei 2006/32/CE privind eficiența energetică la utilizatorii finali și serviciile energetice”), document nepublicat. |
| --- | --- |

—

Comisia Europeană, 2010, Preliminary draft excerpt – Recommendations on measurement and verification methods in the framework of Directive 2006/32/EC on energy end-use efficiency and energy services („Proiect preliminar de extras – Recomandări privind metodele de măsurare și de verificare în cadrul Directivei 2006/32/CE privind eficiența energetică la utilizatorii finali și serviciile energetice”), document nepublicat.

(2)  A se vedea anexa V punctul 5 litera (h) la DEE.

(*1)  sunt necesare date privind distanțele medii parcurse.

(3)  A se vedea anexa V punctul 5 litera (h).

(4)  A se vedea anexa V punctul 5 litera (h).

(5)  A se vedea, de asemenea, apendicele VI pentru propuneri suplimentare privind măsurile comportamentale.

Apendicele IX

CRITERIILE PE BAZA CĂRORA SE DEMONSTREAZĂ PERTINENȚA

În conformitate cu anexa V punctul 5 litera (g) la DEE și cu anexa III punctul 4 litera (d) la Regulamentul privind guvernanța, statele membre trebuie să notifice metodologia lor de calcul, inclusiv:

| — | modul în care au determinat adiționalitatea și pertinența și |
| --- | --- |

—

modul în care au determinat adiționalitatea și pertinența și

| — | metodologiile și criteriile de referință pe care le-au folosit pentru economiile preconizate și ponderate. |
| --- | --- |

—

metodologiile și criteriile de referință pe care le-au folosit pentru economiile preconizate și ponderate.

Fără a aduce atingere evaluării de către Comisie a măsurilor de politică planificate sau existente, următoarea listă de criterii neexclusive ar putea ajuta statele membre să stabilească o metodologie pentru documentarea pertinenței. Statele membre ar trebui să evalueze, pentru fiecare măsură, dacă sunt eligibile unul sau o combinație de criterii.

1.   Exemple de criterii pentru documentarea pertinenței (EEOS)

| — | Criteriile utilizate pentru aprobarea sau respingerea eligibilității contribuțiilor raportate de părțile obligate (sau de alte părți autorizate să declare economii) și modul în care se verifică aceasta

  Exemplu orientativ

  Tipuri predefinite de contribuție eligibilă (de exemplu, ajutor financiar, consiliere energetică specifică, asistență tehnică pentru proiectarea sau punerea în aplicare a acțiunii) și cerințele corespunzătoare (de exemplu, rata minimă a stimulentului, termenul de rambursare, conținutul minim al recomandărilor în materie de utilizare a energiei); contract semnat cu clientul pentru implementarea proiectului, facturile plătite și documentația de proiect. |
| --- | --- |

—

Criteriile utilizate pentru aprobarea sau respingerea eligibilității contribuțiilor raportate de părțile obligate (sau de alte părți autorizate să declare economii) și modul în care se verifică aceasta

Exemplu orientativ

Tipuri predefinite de contribuție eligibilă (de exemplu, ajutor financiar, consiliere energetică specifică, asistență tehnică pentru proiectarea sau punerea în aplicare a acțiunii) și cerințele corespunzătoare (de exemplu, rata minimă a stimulentului, termenul de rambursare, conținutul minim al recomandărilor în materie de utilizare a energiei); contract semnat cu clientul pentru implementarea proiectului, facturile plătite și documentația de proiect.

| — | Criterii utilizate pentru aprobarea sau respingerea valabilității contribuțiilor pentru acțiunile raportate, pe baza condițiilor în care au fost efectuate acestea, și modul în care se verifică aceasta

  Exemplu orientativ

  Cerința ca contribuția să fie stabilită împreună cu beneficiarul înainte de punerea în aplicare a acțiunii (și tipurile corespunzătoare de elemente de probă, de exemplu un formular de declarație standardizat completat și semnat de beneficiar).
  În cazul în care intermediarii intră în contact cu beneficiarii finali, cerința ca contractele sau acordurile care vizează întregul lanț, de la părțile obligate (sau alte părți autorizate să declare economii) până la beneficiarii finali, să fi fost în vigoare înainte de punerea în aplicare a acțiunii (și tipurile corespunzătoare de elemente de probă). |
| --- | --- |

—

Criterii utilizate pentru aprobarea sau respingerea valabilității contribuțiilor pentru acțiunile raportate, pe baza condițiilor în care au fost efectuate acestea, și modul în care se verifică aceasta

Exemplu orientativ

Cerința ca contribuția să fie stabilită împreună cu beneficiarul înainte de punerea în aplicare a acțiunii (și tipurile corespunzătoare de elemente de probă, de exemplu un formular de declarație standardizat completat și semnat de beneficiar).

În cazul în care intermediarii intră în contact cu beneficiarii finali, cerința ca contractele sau acordurile care vizează întregul lanț, de la părțile obligate (sau alte părți autorizate să declare economii) până la beneficiarii finali, să fi fost în vigoare înainte de punerea în aplicare a acțiunii (și tipurile corespunzătoare de elemente de probă).

| — | Criteriile utilizate pentru a evita contabilizarea dublă a acțiunilor raportate și a economiilor de energie aferente și modul în care se verifică acest lucru

  Exemplu orientativ

  Cerința ca beneficiarii finali să își fi dat acordul pentru declararea economiilor de energie în numele lor o singură dată pentru o anumită acțiune (și tipul de dovadă corespunzător).
  Cerința ca detaliile fiecărei acțiuni să fie introduse într-o bază de date online care să permită verificarea automată a dublurilor, de exemplu un formular de declarație standardizat, completat și semnat de beneficiar. |
| --- | --- |

—

Criteriile utilizate pentru a evita contabilizarea dublă a acțiunilor raportate și a economiilor de energie aferente și modul în care se verifică acest lucru

Exemplu orientativ

Cerința ca beneficiarii finali să își fi dat acordul pentru declararea economiilor de energie în numele lor o singură dată pentru o anumită acțiune (și tipul de dovadă corespunzător).

Cerința ca detaliile fiecărei acțiuni să fie introduse într-o bază de date online care să permită verificarea automată a dublurilor, de exemplu un formular de declarație standardizat, completat și semnat de beneficiar.

2.   Exemple de criterii pentru documentarea pertinenței (măsuri de politică alternative)

Pertinența unei măsuri alternative ar trebui documentată cel puțin prin explicarea lanțului cauzal anticipat, de la lansarea măsurii până la instalarea sau implementarea acțiunilor de către grupul (grupurile) țintă. În figura de mai jos se prezintă o descriere generală, de bază, a justificării și a logicii de intervenție a politicilor de eficiență energetică în contextul articolului 7 din DEE:

Lanțul cauzal nu este neapărat liniar și poate include mai multe relații cauzale sau relații cauză-impact.

Setul de instrumente pentru o mai bună legiferare
   (1) oferă o descriere a logicii de intervenție. În cazul în care un stat membru identifică obstacole, el ar trebui să explice modul în care este concepută măsura de politică pentru a depăși respectivele obstacole în practică (2). Raportul final al Programului Energie inteligentă – Europa AID-EE (3) oferă orientări suplimentare privind proiectarea măsurilor și analiza obstacolelor.

În sensul articolului 7 alineatul (1) din DEE, statele membre ar putea lua în considerare, pentru demonstrarea pertinenței, lista neexhaustivă de întrebări prezentată în continuare. De exemplu, dacă se folosesc stimulente financiare, explicația logicii de intervenție ar putea include identificarea analizei preliminare efectuate pentru a proiecta stimulentele financiare în cauză, justificarea tipului ales (granturi, credite preferențiale, garanții financiare etc.) și nivelul de stimulare (cota de subvenționare, rata dobânzii în cazul creditelor etc.).

Listă orientativă și neexhaustivă:

| — | Care este justificarea măsurii de politică? În special, ce obstacole (în calea realizării economiilor de energie) se așteaptă să elimine măsura? |
| --- | --- |

—

Care este justificarea măsurii de politică? În special, ce obstacole (în calea realizării economiilor de energie) se așteaptă să elimine măsura?

| — | Care sunt interacțiunile posibile cu alte măsuri de politică? |
| --- | --- |

—

Care sunt interacțiunile posibile cu alte măsuri de politică?

| — | Care sunt obiectivele operaționale ale măsurii? |
| --- | --- |

—

Care sunt obiectivele operaționale ale măsurii?

| — | Ce schimbări (calitative sau cantitative) se așteaptă prin punerea în aplicare a măsurii? |
| --- | --- |

—

Ce schimbări (calitative sau cantitative) se așteaptă prin punerea în aplicare a măsurii?

| — | Cum va realiza măsura aceste schimbări (din punct de vedere calitativ, în ce mod se așteaptă ca măsura să conducă la schimbări în ceea ce privește obstacolele vizate)? |
| --- | --- |

—

Cum va realiza măsura aceste schimbări (din punct de vedere calitativ, în ce mod se așteaptă ca măsura să conducă la schimbări în ceea ce privește obstacolele vizate)?

| — | Ce mijloace a mobilizat autoritatea publică de punere în aplicare (și partea mandatată de aceasta, după caz) pentru punerea în aplicare a măsurii (buget, personal, echipamente etc.)? |
| --- | --- |

—

Ce mijloace a mobilizat autoritatea publică de punere în aplicare (și partea mandatată de aceasta, după caz) pentru punerea în aplicare a măsurii (buget, personal, echipamente etc.)?

| — | Ce persoane se preconizează că vor fi implicate în punerea în aplicare a politicii și în ce mod (de exemplu, parteneriate, intermediari/actori intermediari, grupuri-țintă)? |
| --- | --- |

—

Ce persoane se preconizează că vor fi implicate în punerea în aplicare a politicii și în ce mod (de exemplu, parteneriate, intermediari/actori intermediari, grupuri-țintă)?

| — | Ce activități se preconizează că va genera/livra măsura (de exemplu, ajutoare financiare, consiliere energetică, formare)? Ce realizări se preconizează (de exemplu, instalări de acțiuni, persoane care beneficiază de formare)? |
| --- | --- |

—

Ce activități se preconizează că va genera/livra măsura (de exemplu, ajutoare financiare, consiliere energetică, formare)? Ce realizări se preconizează (de exemplu, instalări de acțiuni, persoane care beneficiază de formare)?

În plus, statele membre ar putea lua în considerare evaluarea ex post a măsurii de politică și colectarea de date pentru evaluarea ipotezelor emise în cadrul logicii de intervenție cu privire la efectele acesteia.

În ceea ce privește separarea efectelor unei măsuri de cele ale altor măsuri de politică care vizează aceleași grupuri sau tipuri de acțiuni, există două cazuri generale:

| — | statul membru decide să raporteze o singură măsură de politică pentru fiecare (sub)sector – în acest caz, documentația logicii de intervenție pentru această măsură și analiza efectelor acesteia ar putea fi suficiente sau |
| --- | --- |

—

statul membru decide să raporteze o singură măsură de politică pentru fiecare (sub)sector – în acest caz, documentația logicii de intervenție pentru această măsură și analiza efectelor acesteia ar putea fi suficiente sau

| — | statul membru decide să raporteze mai multe măsuri de politică care se pot suprapune – în acest caz, trebuie să explice modul în care se va evita contabilizarea dublă. |
| --- | --- |

—

statul membru decide să raporteze mai multe măsuri de politică care se pot suprapune – în acest caz, trebuie să explice modul în care se va evita contabilizarea dublă.

3.   Exemple de criterii pentru documentarea pertinenței activităților părții participante, ale părții mandatate sau ale autorităților publice de punere în aplicare

Acorduri voluntare

Deși punerea în aplicare a acordurilor voluntare ar putea fi considerată, în principiu, suficientă pentru demonstrarea pertinenței, se pot stabili criterii specifice pentru a se asigura faptul că acordurile implică o contribuție semnificativă reală a părților participante.

Aceste criterii se pot referi, de exemplu, la următoarele:

| — | o listă de acțiuni eligibile sau de criterii de eligibilitate pentru acțiunile care trebuie să fie raportate de către părțile participante; |
| --- | --- |

—

o listă de acțiuni eligibile sau de criterii de eligibilitate pentru acțiunile care trebuie să fie raportate de către părțile participante;

| — | cerința ca părțile participante să utilizeze un sistem certificat de gestionare a energiei; |
| --- | --- |

—

cerința ca părțile participante să utilizeze un sistem certificat de gestionare a energiei;

| — | aplicarea unor proceduri de monitorizare și de verificare adecvate și |
| --- | --- |

—

aplicarea unor proceduri de monitorizare și de verificare adecvate și

| — | sancțiuni sau excluderi în caz de încălcare etc. (4). |
| --- | --- |

—

sancțiuni sau excluderi în caz de încălcare etc. (4).

Informare și consiliere energetică

În general, furnizarea pe scară largă de consiliere de către un furnizor de servicii energetice către utilizatorii finali de energie nu poate fi considerată suficientă pentru a demonstra contribuția semnificativă. Astfel de măsuri constau adesea într-un simplu feedback (de exemplu, prin intermediul site-urilor web) cu privire la modul în care utilizatorii finali și-ar putea reduce consumul de energie.

Având în vedere marea varietate de acțiuni individuale care pot fi vizate în general prin măsuri unice, gradul ridicat de incertitudine care afectează estimările economiilor de energie asociate și scara limitată a economiilor (5), sunt necesare în general activități la fața locului sau un anume tip de stimulent economic pentru a asigura punerea efectivă în aplicare a unui număr semnificativ de acțiuni și contribuția semnificativă reală a părților participante, a părților mandatate sau a autorităților publice de punere în aplicare. În contextul campaniilor de informare se aplică considerații similare.

La stabilirea unei metode de demonstrare a pertinenței acestor tipuri de măsuri ar putea fi luată în considerare următoarea listă neexhaustivă de criterii:

| — | răspunsuri/feedback la o anchetă tematică (numărul de respondenți reali); |
| --- | --- |

—

răspunsuri/feedback la o anchetă tematică (numărul de respondenți reali);

| — | participarea publicului vizat la ateliere/seminarii tematice, utilizatorii/urmăritorii platformei/aplicației web sau |
| --- | --- |

—

participarea publicului vizat la ateliere/seminarii tematice, utilizatorii/urmăritorii platformei/aplicației web sau

| — | consumatorii care primesc consiliere prin intermediul unui ghișeu unic dedicat (cu privire la renovări etc.), astfel cum sunt înregistrați într-o bază de date (cu precizarea întrebării formulate de aceștia, de exemplu de unde pot obține un împrumut, cum să pregătească cererea de acordare a grantului, informații despre întreprinderile de construcții certificate etc.) (6). |
| --- | --- |

—

consumatorii care primesc consiliere prin intermediul unui ghișeu unic dedicat (cu privire la renovări etc.), astfel cum sunt înregistrați într-o bază de date (cu precizarea întrebării formulate de aceștia, de exemplu de unde pot obține un împrumut, cum să pregătească cererea de acordare a grantului, informații despre întreprinderile de construcții certificate etc.) (6).

---

(1)  
  Setul de instrumente pentru o mai bună legiferare, Comisia Europeană;

https://ec.europa.eu/info/files/better-regulation-toolbox-46_en

(2)  Pentru detalii suplimentare despre logica de intervenție și modul de proiectare și analiză a acesteia, a se vedea instrumentul nr. 46, secțiunea 3.3 din Setul de instrumente pentru o mai bună legiferare.

(3)  
  Active implementation of the European Directive on Energy Efficiency („Punerea activă în aplicare a Directivei europene privind eficiența energetică”);

https://ec.europa.eu/energy/intelligent/projects/sites/iee-projects/files/projects/documents/aid-ee_guidelines_en.pdf

(4)  În contextul acordurilor voluntare încheiate între producătorii industriali (de exemplu, producătorii de frigidere), ar trebui să se stabilească protocoale adecvate, de exemplu, pentru verificarea periodică a performanțelor energetice ale produselor de către părți terțe și ar trebui să se prevadă sancțiuni în cazul în care performanțele verificate se situează sub cele declarate etc.

(5)  În ceea ce privește gospodăriile, literatura de specialitate arată că economiile de energie care se pot aștepta de la acest tip de măsuri pot atinge 2-3 % din consumul total estimat ex ante [Gaffney, K., 2015, Calculating energy savings from measures related to information and advice on energy efficiency („Calcularea economiilor de energie rezultate din măsuri legate de informare și consiliere privind eficiența energetică”), studiu prezentat în cadrul atelierului privind metodele și principiile comune pentru calcularea impactului EEOS sau al altor măsuri de politică în temeiul articolului 7]; http://iet.jrc.ec.europa.eu/energyefficiency/node/9080

(6)  A se vedea, de asemenea, apendicele VI.

Apendicele X

Calcularea economiilor rezultate din măsurile care promovează instalarea unor tehnologii la scară mică de obținere a energiei din surse regenerabile și a altor tehnologii de încălzire pe sau în clădiri

1.   Economii realizate prin măsuri care promovează instalarea unor tehnologii la scară mică de obținere a energiei din surse regenerabile

Astfel cum se explică în secțiunea 7.5, măsurile care promovează instalarea unor tehnologii la scară mică de obținere a energiei din surse regenerabile pe sau în clădiri pot fi eligibile pentru realizarea economiilor de energie obligatorii în temeiul articolului 7 alineatul (1) din DEE, cu condiția să genereze economii de energie care să poată fi verificate și contorizate sau estimate.

Exemplele de mai jos ilustrează modul în care s-ar putea calcula economiile în conformitate cu anexa V punctul 2 litera (e) la DEE. Cifrele sunt orientative și nu reprezintă valori din viața reală. Acestea sunt alese pentru a ilustra logica de calcul.

1.1.   Înlocuirea unui cazan pe petrol vechi cu un cazan pe petrol nou

| | Cererea de căldură | Eficiența conversiei | Cererea finală de energie (1) | Economii de energie finală în raport cu utilizarea cazanului vechi (2) | Economii de energie finală în raport cu eficiența minimă (3) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Status quo ante


  cazan pe petrol | 10 000 kWh | 0,77 | 12 987 kWh | | |
| cazan pe combustibil fosil, care funcționează cu eficiență minimă (4) | 10 000 kWh | 0,86 | 11 628 kWh | | |
| Opțiuni de eficiență energetică | | | | | |
| 1. | Cazan cu condensare pe gaz |

Cererea de căldură

Eficiența conversiei

Cererea finală de energie (1)

Economii de energie finală în raport cu utilizarea cazanului vechi (2)

Economii de energie finală în raport cu eficiența minimă (3)

Status quo ante

cazan pe petrol

10 000 kWh

0,77

12 987 kWh

cazan pe combustibil fosil, care funcționează cu eficiență minimă (4)

10 000 kWh

0,86

11 628 kWh

Opțiuni de eficiență energetică

1.

Cazan cu condensare pe gaz

10 000 kWh

0,975

10 526 kWh

2 731 kWh

1 371 kWh

| 2. | Pachet de captatoare solare/cazan pe gaz |
| --- | --- |

2.

Pachet de captatoare solare/cazan pe gaz

10 000 kWh

10 474 kWh

2 731 kWh

1 371 kWh

Instalație termică solară

1 000 kWh

1

1 000 kWh

Cazan cu condensare pe gaz

9 000 kWh

0,95

9 474 kWh

1.2.   Înlocuirea unui cazan pe petrol vechi cu un cazan pe biomasă nou

| | Cererea de căldură | Eficiența conversiei | Cererea finală de energie (5) | Economii de energie finală în raport cu utilizarea cazanului vechi (6) | Economii de energie finală în raport cu eficiența minimă (7) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Status quo ante


  Cazan pe petrol | 10 000 kWh | 0,77 | 12 987 kWh | | |
| Standard minim | | | | | |
| Cazan pe biomasă, care funcționează cu eficiență minimă (8) | 10 000 kWh | 0,75 | 13 333 kWh | | |
| Opțiuni de eficiență energetică | | | | | |
| 1. | Cazan pe biomasă (cea mai bună tehnologie disponibilă pe piață, estimată pe baza cataloagelor de produse/schemelor de certificare) |

Cererea de căldură

Eficiența conversiei

Cererea finală de energie (5)

Economii de energie finală în raport cu utilizarea cazanului vechi (6)

Economii de energie finală în raport cu eficiența minimă (7)

Status quo ante

Cazan pe petrol

10 000 kWh

0,77

12 987 kWh

Standard minim

Cazan pe biomasă, care funcționează cu eficiență minimă (8)

10 000 kWh

0,75

13 333 kWh

Opțiuni de eficiență energetică

1.

Cazan pe biomasă (cea mai bună tehnologie disponibilă pe piață, estimată pe baza cataloagelor de produse/schemelor de certificare)

10 000 kWh

0,92

10 870 kWh

2 117 kWh

2 464 kWh

1.3.   Înlocuirea unui radiator electric cu o pompă de căldură

| | Cererea de căldură | Eficiența conversiei | Cererea finală de energie (9) | Economii de energie finală în raport cu utilizarea cazanului vechi (10) | Economii de energie finală în raport cu eficiența minimă (11) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Status quo ante


  Cazan pe petrol | 10 000 kWh | 0,77 | 12 987 kWh | | |
| Standard minim | | | | | |
| Pompă de căldură corespunzătoare standardului minim (12) | 10 000 kWh | 3,1 | 3 225 kWh | 9 762 kWh | 0 |
| Opțiuni de eficiență energetică | | | | | |
| 1. | Pompă de căldură |

Cererea de căldură

Eficiența conversiei

Cererea finală de energie (9)

Economii de energie finală în raport cu utilizarea cazanului vechi (10)

Economii de energie finală în raport cu eficiența minimă (11)

Status quo ante

Cazan pe petrol

10 000 kWh

0,77

12 987 kWh

Standard minim

Pompă de căldură corespunzătoare standardului minim (12)

10 000 kWh

3,1

3 225 kWh

9 762 kWh

0

Opțiuni de eficiență energetică

1.

Pompă de căldură

10 000 kWh

3,5

2 857 kWh

10 130 kWh

368 kWh

1.4.   Instalație fotovoltaică

| | | | Cererea finală de energie (13) | Economii de energie finală (14) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Status quo ante | | | | |
| Energie electrică din rețea | 3 500 kWh | | 3 500 kWh | |
| Opțiune de eficiență energetică | | | | |
| Instalare de plăci fotovoltaice | 3 500 kWh | | 3 500 kWh | 0 kWh |

Cererea finală de energie (13)

Economii de energie finală (14)

Status quo ante

Energie electrică din rețea

3 500 kWh

3 500 kWh

Opțiune de eficiență energetică

Instalare de plăci fotovoltaice

3 500 kWh

3 500 kWh

0 kWh

Exemplul arată că energia electrică produsă de o instalație fotovoltaică este contabilizată ca energie finală livrată clădirii pentru a acoperi cererea finală de energie a clădirii.

2.   Economii realizate din măsuri care promovează instalarea unor microunități de cogenerare

Unitățile de cogenerare instalate la fața locului pot fi relevante pentru cantitatea obligatorie de economii de energie prevăzută la articolul 7 alineatul (1) din DEE dacă utilizează mai puțină energie decât instalația pe care o înlocuiesc. Eficiența totală a sistemului de cogenerare (energia electrică și energia termică utilă) raportată la combustibilul consumat ar trebui să fie mai mare decât cea corespunzătoare instalației de încălzire care este înlocuită.

Deși unitatea de cogenerare poate conduce la economii substanțiale de energie primară (în funcție de mixul de energie electrică), potențialul său de a reduce consumul final de energie este mai mic. În ceea ce privește energia finală, energia electrică are aceeași valoare ca și combustibilii fosili sau sursele regenerabile.

Numai economiile finale care rezultă din câștigul de eficiență asigurat de sistemul instalat la fața locului pot fi contabilizate în temeiul articolului 7 alineatul (1) din DEE, astfel cum se ilustrează mai jos:

Exemplu

Se aplică următoarele ipoteze:

| — | scenariul de referință implică un cazan pe petrol cu o eficiență termică de 0,77 (eficiența în raport cu puterea calorifică netă); |
| --- | --- |

—

scenariul de referință implică un cazan pe petrol cu o eficiență termică de 0,77 (eficiența în raport cu puterea calorifică netă);

| — | întrucât unitatea de cogenerare produce și energie electrică, în scenariul de referință va trebui livrată clădirii o cantitate egală de energie electrică; |
| --- | --- |

—

întrucât unitatea de cogenerare produce și energie electrică, în scenariul de referință va trebui livrată clădirii o cantitate egală de energie electrică;

| — | scenariul corespunzător cogenerării implică o centrală de cogenerare pe gaz cu o eficiență termică = 0,70 și o eficiență electrică = 0,30; |
| --- | --- |

—

scenariul corespunzător cogenerării implică o centrală de cogenerare pe gaz cu o eficiență termică = 0,70 și o eficiență electrică = 0,30;

| — | căldura livrată este de 10 000 kWh energie termică. |
| --- | --- |

—

căldura livrată este de 10 000 kWh energie termică.

Pentru a calcula economiile totale, trebuie determinată mai întâi cantitatea de energie electrică generată de instalația de cogenerare. Într-o primă etapă, se calculează cantitatea de combustibil fosil utilizat de instalație, prin împărțirea căldurii livrate la eficiența termică a instalației. Din aceasta se poate deduce cantitate de energie electrică produsă.

Scenariul de cogenerare:

10 000 kWh energie termică/eficiența termică = 14 285 kWh gaze

14 285 kWh gaze × eficiența electrică = 4 285 kWh energie electrică

În concluzie, se livrează clădirii o cantitate totală de energie finală (doar gaze naturale) de 14 285 kWh.

Pentru scenariul de referință, calculul este diferit. Cantitatea de gaze se obține din eficiența termică și din căldura livrată de cazan:

Scenariul de referință:

10 000 kWh energie termică/eficiența termică = 12 987 kWh gaze

În plus, o cantitate de 4 285 kWh de energie electrică trebuie livrată de la rețea către clădire.

În concluzie, se livrează clădirii o cantitate totală de energie finală (gaze naturale și energie electrică) de 17 273 kWh.

În acest exemplu, instalarea unității de cogenerare ar conduce la economii de 2 988 kWh de energie finală.

---

(1)  Cererea de căldură împărțită la eficiența de conversie presupusă.

(2)  Diferența dintre cererea finală de energie corespunzătoare status quo ante și cererea finală de energie corespunzătoare opțiunii de economisire. Pentru calcularea economiilor de energie finală, a se vedea, de asemenea, explicațiile referitoare la principiul adiționalității.

(3)  Diferența dintre cererea finală de energie corespunzătoare cazanului care funcționează cu eficiență minimă și cererea finală de energie corespunzătoare opțiunii de economisire. Pentru calcularea economiilor de energie finală, a se vedea, de asemenea, explicațiile referitoare la principiul adiționalității.

(4)  În conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 813/2013 al Comisiei din 2 august 2013 de punere în aplicare a Directivei 2009/125/CE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește cerințele în materie de proiectare ecologică pentru instalațiile pentru încălzirea incintelor și instalațiile de încălzire cu funcție dublă (JO L 239, 6.9.2013, p. 136).

(5)  Cererea de căldură împărțită la eficiența de conversie presupusă.

(6)  Diferența dintre cererea finală de energie corespunzătoare status quo ante și cererea finală de energie corespunzătoare opțiunii de economisire.

(7)  Diferența dintre cererea finală de energie corespunzătoare cazanului care funcționează cu eficiență minimă și cererea finală de energie corespunzătoare opțiunii de economisire.

(8)  În conformitate cu Regulamentul (UE) 2015/1189 al Comisiei din 28 aprilie 2015 de punere în aplicare a Directivei 2009/125/CE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește cerințele de proiectare ecologică aplicabile cazanelor cu combustibil solid (JO L 193, 21.7.2015, p. 100).

(9)  Cererea de căldură împărțită la eficiența de conversie presupusă.

(10)  Diferența dintre cererea finală de energie corespunzătoare status quo ante și cererea finală de energie corespunzătoare opțiunii de economisire.

(11)  Diferența dintre cererea finală de energie corespunzătoare cazanului care funcționează cu eficiență minimă și cererea finală de energie corespunzătoare opțiunii de economisire.

(12)  În conformitate cu Regulamentul (UE) 2015/1189.

(13)  Cererea de energie electrică împărțită la eficiența de conversie presupusă.

(14)  Diferența dintre cererea finală de energie corespunzătoare status quo ante și cererea finală de energie corespunzătoare opțiunii de economisire.

Apendicele XI

ADIȚIONALITATEA

Anexa V punctul 2 litera (a) la DEE

„Economiile trebuie să fie vădit suplimentare față de cele care s-ar fi produs oricum și în absența activității părților obligate, participante sau mandatate sau a autorităților publice de punere în aplicare. Pentru a stabili economiile care pot fi declarate ca suplimentare, statele membre iau în considerare modul în care ar evolua utilizarea energiei și cererea de energie în absența măsurii de politică în cauză, ținând cont cel puțin de factorii următori: tendințele consumului de energie, modificările survenite în comportamentul consumatorilor, progresul tehnologic și schimbările generate de alte măsuri puse în aplicare la nivelul Uniunii și la nivel național.”

Pentru a determina cum ar evolua consumul de energie și cererea în absența unei măsuri de politică, este important să se evalueze produsul care ar fi fost instalat, de exemplu prin:

| — | luarea ca referință a consumului de energie al produselor ca medie la nivelul pieței; |
| --- | --- |

—

luarea ca referință a consumului de energie al produselor ca medie la nivelul pieței;

| — | analiza tendințelor consumului de energie și |
| --- | --- |

—

analiza tendințelor consumului de energie și

| — | efectuarea de anchete prin compararea răspunsurilor participanților și ale grupurilor de control. |
| --- | --- |

—

efectuarea de anchete prin compararea răspunsurilor participanților și ale grupurilor de control.

Rezultă un scenariu de referință precum cel din figura de mai jos:

Reprezentarea generală a unui scenariu de referință pentru calcularea economiilor de energie suplimentare

Reprezentarea generală a unui scenariu de referință pentru calcularea economiilor de energie suplimentare

Anexa V punctul 2 litera (b) clarifică faptul că „economiile rezultate din punerea în aplicare a legislației obligatorii a Uniunii sunt considerate economii care s-ar fi produs oricum”. Anexa V punctul 2 litera (c) precizează, printre altele, că scenariul de referință pentru calcularea economiilor de energie trebuie să se țină seama de cerințele minime din Regulamentele (CE) nr. 443/2009 și (UE) nr. 510/2011 (pentru autoturisme noi și vehicule utilitare ușoare noi) și de măsurile de punere în aplicare în conformitate cu Directiva privind proiectarea ecologică pentru produsele cu impact energetic.

De exemplu, scenariul de referință pentru economiile de energie rezultate în urma instalării de produse cu impact energetic reglementate de Directiva privind proiectarea ecologică (de exemplu, sisteme de încălzire) ar trebui să fie cel puțin echivalent cu cerințele minime de performanță energetică prevăzute în directiva relevantă în vigoare la data punerii în aplicare a acțiunii individuale. Dacă cerințele minime relevante în temeiul legislației UE sunt modificate, revizuite sau actualizate, acest lucru trebuie luat în considerare la revizuirea scenariului de referință.

Figura de mai jos prezintă un astfel de scenariu de referință, definit ca fiind consumul de energie al unui produs cu o performanță energetică echivalentă cu cerințele minime ale Directivei privind proiectarea ecologică:

Scenariu de referință definit pe baza Directivei privind proiectarea ecologică

Scenariu de referință definit pe baza Directivei privind proiectarea ecologică

În practică, cerințele se pot aplica consumului anual de energie al produsului sau altor indicatori de performanță energetică (de exemplu, eficiența cazanului). Scenariul de referință poate fi stabilit în consecință, de exemplu prin luarea în considerare a cerințelor privind eficiența cazanului, combinate cu alte date pentru calcularea cererii de încălzire pe care va trebui să o acopere cazanul.

Aceste date ar putea fi:

| — | date specifice clădirii în care este instalat noul cazan (de exemplu, folosind date din certificatele de performanță energetică sau din audituri energetice) sau |
| --- | --- |

—

date specifice clădirii în care este instalat noul cazan (de exemplu, folosind date din certificatele de performanță energetică sau din audituri energetice) sau

| — | valori medii reprezentative pentru parcul de clădiri vizat de măsura de politică (de exemplu, atunci când se utilizează economii preconizate). |
| --- | --- |

—

valori medii reprezentative pentru parcul de clădiri vizat de măsura de politică (de exemplu, atunci când se utilizează economii preconizate).

De asemenea, statele membre ar trebui să țină seama de informațiile referitoare la fiecare categorie de produse, furnizate pe site-ul web al Comisiei (1).

1

Anexa V punctul 2 litera (a) menționează factorii suplimentari care ar trebui să fie incluși în scenariul de referință, cum ar fi:

| — | schimbările comportamentale ale consumatorilor în timp; |
| --- | --- |

—

schimbările comportamentale ale consumatorilor în timp;

| — | progresele tehnologice și |
| --- | --- |

—

progresele tehnologice și

| — | efectele altor măsuri de politică naționale care au fost deja implementate și care continuă să aibă un impact asupra utilizării energiei, inclusiv posibilele suprapuneri cu alte politici notificate în temeiul articolului 7 din DEE. |
| --- | --- |

—

efectele altor măsuri de politică naționale care au fost deja implementate și care continuă să aibă un impact asupra utilizării energiei, inclusiv posibilele suprapuneri cu alte politici notificate în temeiul articolului 7 din DEE.

Pentru a evita contabilizarea dublă, articolul 7 alineatul (12) din DEE prevede că „[s]tatele membre demonstrează că, în situația în care există o suprapunere a impactului măsurilor de politică sau a impactului acțiunilor individuale, nu se face o contabilizare dublă a economiilor de energie”.

În sens mai general, scenariul de referință ar trebui să ia în considerare, în măsura posibilului, ipoteze (rata de renovare în absența măsurii de politică, modificarea vârstei medii a parcului auto, durata de viață a cazanelor existente etc.) coerente cu strategia națională de eficiență energetică sau cu un cadru de politică similar. De asemenea, atunci când raportează diverse măsuri de politică, statele membre ar trebui să asigure consecvența ipotezelor utilizate pentru definirea scenariilor de referință.

Anexa V punctul 2 litera (f) la DEE clarifică cazul specific al măsurilor de politică care „accelerează adoptarea unor produse și vehicule mai eficiente”. În acest context, în care se poate demonstra înlocuirea timpurie a unui produs sau a unui vehicul, scenariul de referință poate consta în consumul de energie al produsului sau al vehiculului înlocuit (a se vedea figura de mai jos):

Scenariul de referință pentru cazul special al înlocuirii timpurii

Scenariul de referință pentru cazul special al înlocuirii timpurii

Acest caz specific se aplică numai pentru „perioada de înlocuire timpurie”, adică între instalarea noului echipament și sfârșitul duratei medii de viață preconizate a echipamentului înlocuit.

Pentru durata de viață rămasă a noului echipament trebuie utilizat un scenariu de referință pentru calcularea economiilor suplimentare de energie. Acest fapt conduce la un scenariu de referință în trepte, astfel cum se arată mai jos:

Scenariu de referință în trepte pentru cazul special al înlocuirii timpurii

Scenariu de referință în trepte pentru cazul special al înlocuirii timpurii

În acest exemplu, echipamentul existent a fost înlocuit cu trei ani înainte de sfârșitul duratei sale de viață preconizate. Cei trei ani corespund perioadei de înlocuire timpurie. Noul echipament are o durată de viață preconizată de opt ani. Prin urmare, pentru cei cinci ani rămași, scenariul de referință pentru calcularea economiilor suplimentare de energie este stabilit în conformitate cu explicația de mai sus.

O alternativă la scenariul de referință în trepte poate fi calcularea economiilor de energie ponderate, aplicate pe întreaga durată de viață a acțiunii. Acest lucru nu trebuie să conducă la raportarea unor economii de energie care să depășească scenariul de referință în trepte. De asemenea, ar trebui explicat calculul economiilor de energie ponderate.

În cazuri de derogare de la cerința de adiționalitate pentru clădiri existente [anexa V punctul 2 litera (b) la DEE], scenariul de referință poate fi considerat a fi situația de dinainte de renovarea clădirii. Statele membre pot utiliza:

| — | date specifice clădirii (de exemplu, facturile de energie, un certificat de performanță energetică sau un audit energetic) sau |
| --- | --- |

—

date specifice clădirii (de exemplu, facturile de energie, un certificat de performanță energetică sau un audit energetic) sau

| — | valori medii reprezentative pentru parcul de clădiri vizat de măsura de politică (atunci când se utilizează economii preconizate). |
| --- | --- |

—

valori medii reprezentative pentru parcul de clădiri vizat de măsura de politică (atunci când se utilizează economii preconizate).

Adiționalitatea poate fi apoi evaluată prin luarea în considerare a lucrărilor de renovare care ar fi avut loc oricum. De exemplu, în funcție de contextul național, stimulentele financiare pentru înlocuirea ferestrelor pot avea efecte semnificative de oportunism: de exemplu, participanții pot beneficia de stimulentele financiare deși intenționau să își înlocuiască ferestrele oricum (din alte motive decât eficiența energetică, de exemplu pentru izolare fonică sau din motive estetice).

În unele situații, procesul de stabilire a scenariului de referință este mai complex. Aceste situații sunt enumerate în tabelul de mai jos, cu propuneri de abordare aferente:

| Situație | Probleme | Îndrumări |
| --- | --- | --- |
| Politici puse deja în aplicare de mai mulți ani | Este dificil să se determine situația în absența politicii.
  Tendințele actuale (de exemplu, în ceea ce privește media pieței) se pot datora parțial efectelor de transformare a pieței pe care le-a exercitat politica în anii precedenți. | Definirea scenariului de referință pe baza nivelurilor minime prevăzute de legislația UE.
  Alternativ, utilizarea aceleiași ipoteze ca în scenariul oficial național de statu quo aplicat ca bază a strategiei naționale în materie de eficiență energetică sau a unui cadru de politică similar. |
| Politici locale de transport care promovează transferul modal, gestionarea mobilității etc. (acest lucru se poate aplica și altor politici care pot reduce consumul de energie într-un domeniu, dar îl pot crește în altul) | Modificările individuale sunt dificil de monitorizat.
  Este dificil să se evalueze efectele secundare (de exemplu, transportul public nou pe o rută poate crea congestionare pe o alta). | Utilizarea modelării locale a transportului pentru a compara scenariile corespunzătoare absenței/prezenței politicilor (cu modele calibrate pe baza anchetelor privind transporturile). |
| Procese industriale complexe fără o piață clar definită | Mediile pieței sunt dificil de stabilit pentru procese sistemice complexe concepute individual pentru o anumită fabrică (lipsește piața). | Se poate utiliza ca scenariu de referință o investiție-reper. Abordarea ar trebui să se bazeze pe sistemul tehnologic cu cel mai mic cost al investițiilor și o producție comparabilă cu cea corespunzătoare opțiunii eficiente. |

Situație

Probleme

Îndrumări

Politici puse deja în aplicare de mai mulți ani

Este dificil să se determine situația în absența politicii.

Tendințele actuale (de exemplu, în ceea ce privește media pieței) se pot datora parțial efectelor de transformare a pieței pe care le-a exercitat politica în anii precedenți.

Definirea scenariului de referință pe baza nivelurilor minime prevăzute de legislația UE.

Alternativ, utilizarea aceleiași ipoteze ca în scenariul oficial național de statu quo aplicat ca bază a strategiei naționale în materie de eficiență energetică sau a unui cadru de politică similar.

statu quo

Politici locale de transport care promovează transferul modal, gestionarea mobilității etc. (acest lucru se poate aplica și altor politici care pot reduce consumul de energie într-un domeniu, dar îl pot crește în altul)

Modificările individuale sunt dificil de monitorizat.

Este dificil să se evalueze efectele secundare (de exemplu, transportul public nou pe o rută poate crea congestionare pe o alta).

Utilizarea modelării locale a transportului pentru a compara scenariile corespunzătoare absenței/prezenței politicilor (cu modele calibrate pe baza anchetelor privind transporturile).

Procese industriale complexe fără o piață clar definită

Mediile pieței sunt dificil de stabilit pentru procese sistemice complexe concepute individual pentru o anumită fabrică (lipsește piața).

Se poate utiliza ca scenariu de referință o investiție-reper. Abordarea ar trebui să se bazeze pe sistemul tehnologic cu cel mai mic cost al investițiilor și o producție comparabilă cu cea corespunzătoare opțiunii eficiente.

În sens mai general, se pot lua în considerare următoarele metode (2) pentru evaluarea economiilor nete sau suplimentare:

2

| — | studii randomizate controlate (RCT) și opțiuni pentru abordări randomizate (3); |
| --- | --- |

—

studii randomizate controlate (RCT) și opțiuni pentru abordări randomizate (3);

3

| — | metode cvasi-experimentale, inclusiv corelarea (4); |
| --- | --- |

—

metode cvasi-experimentale, inclusiv corelarea (4);

4

| — | abordări bazate pe anchete; |
| --- | --- |

—

abordări bazate pe anchete;

| — | analize de date de piață privind vânzările; |
| --- | --- |

—

analize de date de piață privind vânzările;

| — | abordări structurate de evaluare de către experți; |
| --- | --- |

—

abordări structurate de evaluare de către experți;

| — | rapoarte „net/brut” preconizate sau stipulate; |
| --- | --- |

—

rapoarte „net/brut” preconizate sau stipulate;

| — | metoda trasabilității istorice (sau studii de caz); |
| --- | --- |

—

metoda trasabilității istorice (sau studii de caz);

| — | abordări de referință în cadrul practicii comune; |
| --- | --- |

—

abordări de referință în cadrul practicii comune;

| — | evaluări descendente (sau modele macroeconomice). |
| --- | --- |

—

evaluări descendente (sau modele macroeconomice).

---

(1)  https://ec.europa.eu/info/energy-climate-change-environment/standards-tools-and-labels/products-labelling-rules-and-requirements/energy-label-and-ecodesign/energy-efficient-products_en

1

(2)  Pentru mai multe detalii, a se vedea, de exemplu: Voswinkel, F., Broc, J.S., Breitschopf, B. și Schlomann, B. (2018), Evaluating net energy savings – topical case study of the EPATEE project („Evaluarea economiilor nete de energie – un studiu de caz important din cadrul proiectului EPATEE”), finanțat prin programul Orizont 2020;

2

Evaluating net energy savings – topical case study of the EPATEE project

https://epatee.eu/sites/default/files/files/epatee_topical_case_study_evaluating_net_energy_savings.pdf

(3)  A se vedea, de asemenea, apendicele VI.

3

(4)  A se vedea, de asemenea, apendicele VI.

4

Apendicele XII

MONITORIZARE ȘI VERIFICARE

1.   Verificarea acțiunilor și a economiilor de energie

Atunci când se implementează un sistem de monitorizare și de verificare, poate fi util să se facă distincția între verificarea acțiunilor, pe de o parte, respectiv a economiilor de energie, pe de altă parte. Aceasta nu înseamnă că cele două trebuie să fie verificate de entități diferite. Distincția este menită să asigure abordarea problemelor specifice fiecărui tip de verificare.

Acțiunile sunt verificate pentru a se asigura faptul că au fost instalate sau puse în aplicare în conformitate cu cerințele de calitate, de performanță sau cu alte cerințe din cadrul măsurii de politică.

Economiile de energie raportate sunt verificate pentru a se asigura faptul că respectă regulile de calcul sau metodologia măsurii de politică.

În funcție de contextul național și de tipul măsurii de politică, procesele de monitorizare și de verificare pot implica diferite părți, cu perspective diferite. Tabelul de mai jos stabilește rolurile fiecărui tip de parte, ținând cont de particularitatea fiecărei măsuri:

| | Autorități publice de punere în aplicare | Părți participante sau mandatate/contractanți/părți obligate |
| --- | --- | --- |
| Acțiuni sau proiecte care urmează să fie aprobate/respinse | Scop: asigurarea calității acțiunilor și proiectelor (respectarea cerințelor definite în prealabil)
  - furnizarea de date esențiale pentru gestionarea și evaluarea politicilor | Scop: asigurarea faptului că acțiunile/proiectele se vor califica pentru includerea în schemă (de exemplu, în vederea obținerii unui stimulent financiar sau a unor credite pentru economisirea energiei)
  - asigurarea satisfacției clienților (pentru contractanți sau părți obligate) sau a realizării economiilor de energie (pentru utilizatorii finali) |
| Roluri:






  1. | stabilirea cerințelor și a normelor de raportare/documentare; |

Autorități publice de punere în aplicare

Părți participante sau mandatate/contractanți/părți obligate

Acțiuni sau proiecte care urmează să fie aprobate/respinse

Scop: asigurarea calității acțiunilor și proiectelor (respectarea cerințelor definite în prealabil)

- furnizarea de date esențiale pentru gestionarea și evaluarea politicilor

Scop: asigurarea faptului că acțiunile/proiectele se vor califica pentru includerea în schemă (de exemplu, în vederea obținerii unui stimulent financiar sau a unor credite pentru economisirea energiei)

- asigurarea satisfacției clienților (pentru contractanți sau părți obligate) sau a realizării economiilor de energie (pentru utilizatorii finali)

Roluri:

1.

stabilirea cerințelor și a normelor de raportare/documentare;

| 2. | aprobarea/respingerea acțiunilor sau a proiectelor depuse; |
| --- | --- |

2.

aprobarea/respingerea acțiunilor sau a proiectelor depuse;

| 3. | efectuarea sau contractarea de verificări ex post (documentare și/sau la fața locului) și impunerea de penalități/sancțiuni |
| --- | --- |

3.

efectuarea sau contractarea de verificări ex post (documentare și/sau la fața locului) și impunerea de penalități/sancțiuni

Roluri:

| 1. | transmiterea informațiilor solicitate de autoritățile publice; |
| --- | --- |

1.

transmiterea informațiilor solicitate de autoritățile publice;

| 2. | păstrarea documentației necesare pentru verificarea ex post; |
| --- | --- |

2.

păstrarea documentației necesare pentru verificarea ex post;

| 3. | implementarea proceselor de calitate |
| --- | --- |

3.

implementarea proceselor de calitate

Economiile de energie care trebuie contabilizate (sau declarate)/anulate

Scop: asigurarea calității evaluării și raportării economiilor de energie (respectarea regulilor de calcul și/sau a cerințelor de evaluare definite în prealabil), astfel încât economiile de energie monitorizate să reflecte impactul politicilor în conformitate cu obiectivele de politică și cu cerințele DEE

- furnizarea de date esențiale pentru gestionarea și evaluarea politicilor

Scop: asigurarea faptului că economiile de energie se vor califica pentru includerea în schemă (de exemplu, în vederea obținerii unor credite pentru economisirea energiei)

- asigurarea satisfacției clienților (pentru contractanți sau părți obligate) sau a realizării economiilor de energie (pentru utilizatorii finali)

Roluri:

| 1. | stabilirea regulilor de calcul și/sau a cerințelor de evaluare; |
| --- | --- |

1.

stabilirea regulilor de calcul și/sau a cerințelor de evaluare;

| 2. | aprobarea/respingerea economiilor de energie raportate (sau calcularea economiilor de energie, în funcție de tipul măsurilor de politică și de normele aferente acestuia); |
| --- | --- |

2.

aprobarea/respingerea economiilor de energie raportate (sau calcularea economiilor de energie, în funcție de tipul măsurilor de politică și de normele aferente acestuia);

| 3. | efectuarea de verificări ex post (documentare și/sau la fața locului) și impunerea de penalități/sancțiuni |
| --- | --- |

3.

efectuarea de verificări ex post (documentare și/sau la fața locului) și impunerea de penalități/sancțiuni

Roluri:

| 1. | transmiterea informațiilor solicitate de autoritățile publice; |
| --- | --- |

1.

transmiterea informațiilor solicitate de autoritățile publice;

| 2. | păstrarea documentației necesare pentru verificarea ex post; |
| --- | --- |

2.

păstrarea documentației necesare pentru verificarea ex post;

| 3. | calcularea economiilor de energie; |
| --- | --- |

3.

calcularea economiilor de energie;

| 4. | implementarea proceselor de calitate |
| --- | --- |

4.

implementarea proceselor de calitate

2.   Partea semnificativă și eșantionul reprezentativ din punct de vedere statistic

Articolul 7a alineatul (5) din DEE (pentru EEOS) și articolul 7b alineatul (2) din DEE (pentru măsuri alternative) prevăd că „[s]tatele membre instituie sisteme de măsurare, de control și de verificare prin care se efectuează o verificare documentată în scris a cel puțin unei părți semnificative și a unui eșantion reprezentativ din punct de vedere statistic din măsurile de îmbunătățire a eficienței energetice [...]”.

Scopul acestei cerințe este de a verifica dacă economiile de energie sunt realizate într-adevăr astfel cum au fost raportate. Prin urmare, este esențial să se selecteze un eșantion reprezentativ din punct de vedere statistic care să reprezinte cu suficientă acuratețe caracteristicile întregii populații (de măsuri de eficiență energetică).

Ceea ce este „reprezentativ din punct de vedere statistic” depinde în mare măsură de numărul de măsuri luate în considerare și de alte condiții-cadru ale măsurilor individuale puse în aplicare. Prin urmare, nu este posibilă furnizarea unei definiții general valabile, de exemplu sub forma unor procente sau a unui număr de cazuri. Următoarele ipoteze sunt doar orientative și nu pot înlocui analiza specifică în funcție de caz a proprietăților statistice ale măsurii:

Statele membre ar putea să considere utilă următoarea listă orientativă și neexhaustivă atunci când analizează ce anume ar putea constitui o parte semnificativă și un eșantion reprezentativ din punct de vedere statistic:

| — | anchetă completă pentru un număr mic de cazuri (n < 20); |
| --- | --- |

—

anchetă completă pentru un număr mic de cazuri (n < 20);

| — | la un număr mediu de cazuri, ar putea fi adecvat un eșantion de 10 % din populație, dar de cel puțin n = 20; |
| --- | --- |

—

la un număr mediu de cazuri, ar putea fi adecvat un eșantion de 10 % din populație, dar de cel puțin n = 20;

| — | pentru eșantioanele mari, un eșantion de ~100 poate fi considerat suficient pentru o probabilitate de eroare de 1 % corespunzătoare unei proporții de rapoarte false de 5 % (cu alte cuvinte, 5 % din rapoartele privind acțiunile sunt probabil false). Pentru eșantioanele cu o proporție mai mare de rapoarte false, este suficient un eșantion mai mic (a se vedea tabelul): | Probabilitate de eroare |
| --- | --- | --- |
| Proporția de rapoarte false | 10 % | 5 % | 1 % |
| 5 % | 31 | 51 | 103 |
| 10 % | 15 | 24 | 49 |
| 20 % | 7 | 11 | 22 |
| 50 % | 2 | 3 | 5 |

—

pentru eșantioanele mari, un eșantion de ~100 poate fi considerat suficient pentru o probabilitate de eroare de 1 % corespunzătoare unei proporții de rapoarte false de 5 % (cu alte cuvinte, 5 % din rapoartele privind acțiunile sunt probabil false). Pentru eșantioanele cu o proporție mai mare de rapoarte false, este suficient un eșantion mai mic (a se vedea tabelul):

Probabilitate de eroare

Proporția de rapoarte false

10 %

5 %

1 %

5 %

31

51

103

10 %

15

24

49

20 %

7

11

22

50 %

2

3

5

Notă: Intervalul probabilității de eroare de 1-10 % este ilustrativ. Probabilitatea de eroare poate fi mai mare, în funcție de tipul măsurii de politică, de acțiunile individuale și de faptul dacă se aplică procese de asigurare a calității și penalități sau sancțiuni.

La determinarea eșantionului reprezentativ trebuie luate în considerare și alte aspecte. De exemplu, poate fi necesar să se utilizeze un eșantion stratificat în cazul în care același tip de acțiune individuală (astfel cum este definită la articolul 2 punctul 19) poate fi pusă în aplicare pentru o serie de tipuri de clădiri. Această abordare ar garanta că numărul de clădiri incluse în eșantion pentru fiecare categorie este proporțional cu numărul din categoria respectivă (în cadrul populației de acțiuni raportate pentru măsura care face obiectul evaluării). Dacă există un motiv pentru a presupune că o acțiune ar putea conduce la o gamă largă de economii de energie în diferite tipuri de clădiri, ar putea fi oportun să se eșantioneze fiecare categorie separat.

Dimensiunea eșantionului se referă la verificare, nu la măsurare. Se pot implementa diverse acțiuni individuale (astfel cum sunt definite la articolul 2 punctul 19) în cadrul aceleiași măsuri de politică, dar măsurarea semnificativă necesită omogenitate. Prin urmare, primul pas al procesului de eșantionare ar trebui să fie stabilirea factorilor sau a criteriilor care trebuie luate în considerare pentru a identifica grupuri omogene (de acțiuni sau de participanți) la care este posibilă extrapolarea rezultatelor obținute din măsurătorile asupra unui eșantion reprezentativ (per grup).

În funcție de tipul măsurii de politică, este posibil să fie necesare și alte criterii în acest stadiu. De exemplu, pentru EEOS, părțile obligate sau părțile terțe care pot promova acțiuni individuale destinate utilizatorilor finali pot utiliza strategii foarte diferite, pot colecta date și pot calcula economiile în moduri diferite. Prin urmare, ar trebui constituite eșantioane pentru fiecare parte.

3.   Ilustrarea modului de configurare a unui sistem de monitorizare și de verificare

Exemplele orientative de mai jos includ informații de bază despre modul în care se pot asigura următoarele:

| — | faptul că controlul și verificarea se realizează în mod independent față de părțile obligate, participante sau mandatate și |
| --- | --- |

—

faptul că controlul și verificarea se realizează în mod independent față de părțile obligate, participante sau mandatate și

| — | faptul că verificarea este efectuată cel puțin asupra unei părți semnificative și a unui eșantion reprezentativ din punct de vedere statistic din măsurile de îmbunătățire a eficienței energetice. |
| --- | --- |

—

faptul că verificarea este efectuată cel puțin asupra unei părți semnificative și a unui eșantion reprezentativ din punct de vedere statistic din măsurile de îmbunătățire a eficienței energetice.

3.1.   EEOS (economii preconizate)

Aspectele verificării acțiunilor în cadrul EEOS includ următoarele:

| — | părților obligate li s-ar putea impune să contracteze părți terțe independente pentru a verifica eșantioanele de acțiuni. O astfel de verificare ar putea avea loc cu ocazia unor inspecții la fața locului, care urmăresc să verifice dacă acțiunile respectă cerințele EEOS și dacă acțiunile și condițiile de instalare/punere în aplicare a acestora (inclusiv compararea situației de dinainte și de după instalare/punere în aplicare, dacă este necesar) sunt coerente cu datele raportate de părțile obligate în ceea ce privește calculul economiilor de energie; |
| --- | --- |

—

părților obligate li s-ar putea impune să contracteze părți terțe independente pentru a verifica eșantioanele de acțiuni. O astfel de verificare ar putea avea loc cu ocazia unor inspecții la fața locului, care urmăresc să verifice dacă acțiunile respectă cerințele EEOS și dacă acțiunile și condițiile de instalare/punere în aplicare a acestora (inclusiv compararea situației de dinainte și de după instalare/punere în aplicare, dacă este necesar) sunt coerente cu datele raportate de părțile obligate în ceea ce privește calculul economiilor de energie;

| — | părților terțe independente li s-a putea impune să fie înregistrate la autoritatea publică și să plătească taxe de înregistrare. De asemenea, li s-ar putea impune să raporteze rezultatele verificării atât autorității publice, cât și părții obligate; |
| --- | --- |

—

părților terțe independente li s-a putea impune să fie înregistrate la autoritatea publică și să plătească taxe de înregistrare. De asemenea, li s-ar putea impune să raporteze rezultatele verificării atât autorității publice, cât și părții obligate;

| — | autoritatea publică ar putea stabili protocoale de verificare (de exemplu, o listă de verificare pentru fiecare tip de acțiune) pentru a armoniza practicile de verificare în rândul părților terțe; |
| --- | --- |

—

autoritatea publică ar putea stabili protocoale de verificare (de exemplu, o listă de verificare pentru fiecare tip de acțiune) pentru a armoniza practicile de verificare în rândul părților terțe;

| — | împreună cu organismele de acreditare, autoritatea publică ar putea stabili criterii pe care trebuie să le îndeplinească părțile terțe pentru a fi înregistrate la această autoritate publică și |
| --- | --- |

—

împreună cu organismele de acreditare, autoritatea publică ar putea stabili criterii pe care trebuie să le îndeplinească părțile terțe pentru a fi înregistrate la această autoritate publică și

| — | organismele de acreditare ar putea efectua controale periodice în rândul părților terțe (pentru a se asigura că acestea acționează independent și în conformitate cu protocoalele de verificare). Aceste controale ar putea fi finanțate din taxele de înregistrare achitate de părțile terțe. Organismele de acreditare ar urma să raporteze apoi rezultatele către autoritatea publică. |
| --- | --- |

—

organismele de acreditare ar putea efectua controale periodice în rândul părților terțe (pentru a se asigura că acestea acționează independent și în conformitate cu protocoalele de verificare). Aceste controale ar putea fi finanțate din taxele de înregistrare achitate de părțile terțe. Organismele de acreditare ar urma să raporteze apoi rezultatele către autoritatea publică.

Pentru a asigura faptul că verificările se desfășoară în mod independent, părțile terțe ar trebui să fie organizații care nu sunt deținute parțial sau integral de o parte obligată sau de societatea-mamă a acesteia. Acest lucru ar trebui să fie verificat de un organism de acreditare.

Aceste mecanisme sunt concepute pentru a reduce la minimum costurile și sarcina administrativă suportate de autoritatea publică; în special:

| — | verificările ar putea fi organizate și plătite de părțile obligate și |
| --- | --- |

—

verificările ar putea fi organizate și plătite de părțile obligate și

| — | controalele ar putea fi organizate de organismele de acreditare și plătite de părțile terțe. |
| --- | --- |

—

controalele ar putea fi organizate de organismele de acreditare și plătite de părțile terțe.

Prin urmare, rolul autorității publice ar trebui să se axeze pe următoarele:

| — | stabilirea regulilor de eșantionare, a criteriilor pentru părțile terțe, a protocoalelor de verificare etc.; |
| --- | --- |

—

stabilirea regulilor de eșantionare, a criteriilor pentru părțile terțe, a protocoalelor de verificare etc.;

| — | examinarea constatărilor din rapoartele prezentate de organismele de acreditare și |
| --- | --- |

—

examinarea constatărilor din rapoartele prezentate de organismele de acreditare și

| — | pe baza acestei examinări:






  — | stabilirea cerinței ca părțile obligate să ia măsuri pentru a remedia orice neconformitate; |
| --- | --- | --- |

—

pe baza acestei examinări:

—

stabilirea cerinței ca părțile obligate să ia măsuri pentru a remedia orice neconformitate;

| — | anularea parțială sau integrală a economiilor de energie raportate pentru cazurile cercetate și |
| --- | --- |

—

anularea parțială sau integrală a economiilor de energie raportate pentru cazurile cercetate și

| — | aplicarea de sancțiuni sau de penalități. |
| --- | --- |

—

aplicarea de sancțiuni sau de penalități.

Eșantionarea verificărilor acțiunilor s-ar putea baza pe criterii statistice (pentru reprezentativitate) sau pe o abordare bazată pe riscuri, întrucât verificările sunt utilizate, de asemenea, pentru a asigura protecția consumatorilor și pentru a combate frauda.

Autoritatea publică ar trebui să verifice economiile de energie în temeiul EEOS în mod independent față de părțile obligate. În acest context, autoritatea publică:

| — | ar trebui să stabilească:






  — | reguli pentru calculul economiilor de energie; |
| --- | --- | --- |

—

ar trebui să stabilească:

—

reguli pentru calculul economiilor de energie;

| — | cerințe în materie de date și |
| --- | --- |

—

cerințe în materie de date și

| — | (eventual) o platformă de date online pentru a facilita colectarea datelor.
  Părților obligate ar putea să li se impună să utilizeze platforma pentru a raporta un set minim de informații referitoare la calcule și pentru a păstra elemente de probă (inclusiv pentru informații complementare). Platforma ar permite verificarea sistematică și automatizată a plauzibilității valorilor raportate. Atunci când se detectează valori aberante, autoritatea publică ar urma să verifice datele și calculele corespunzătoare; |
| --- | --- |

—

(eventual) o platformă de date online pentru a facilita colectarea datelor.

Părților obligate ar putea să li se impună să utilizeze platforma pentru a raporta un set minim de informații referitoare la calcule și pentru a păstra elemente de probă (inclusiv pentru informații complementare). Platforma ar permite verificarea sistematică și automatizată a plauzibilității valorilor raportate. Atunci când se detectează valori aberante, autoritatea publică ar urma să verifice datele și calculele corespunzătoare;

| — | ea ar putea verifica datele și calculele pentru o parte semnificativă și un eșantion reprezentativ (1) din punct de vedere statistic de acțiuni raportate, prin intermediul unor verificări computerizate, în vederea cărora impune părților obligate să furnizeze elementele de probă relevante; |
| --- | --- |

—

ea ar putea verifica datele și calculele pentru o parte semnificativă și un eșantion reprezentativ (1) din punct de vedere statistic de acțiuni raportate, prin intermediul unor verificări computerizate, în vederea cărora impune părților obligate să furnizeze elementele de probă relevante;

| — | pe baza rezultatelor obținute în urma pașilor de mai sus, ar putea să efectueze apoi controale la fața locului în vederea unor verificări suplimentare. |
| --- | --- |

—

pe baza rezultatelor obținute în urma pașilor de mai sus, ar putea să efectueze apoi controale la fața locului în vederea unor verificări suplimentare.

Platforma de date online reprezintă un cost inițial pentru EEOS, dar ulterior facilitează colectarea și prelucrarea datelor și este probabil să reducă la minimum sarcina administrativă atât pentru părțile obligate, cât și pentru autoritatea publică.

Pe baza rezultatelor din diferitele etape de verificare, autoritatea publică ar putea:

| — | să impună părților obligate să ofere explicații sau justificări suplimentare; |
| --- | --- |

—

să impună părților obligate să ofere explicații sau justificări suplimentare;

| — | să anuleze parțial sau integral economiile de energie raportate pentru cazurile cercetate și |
| --- | --- |

—

să anuleze parțial sau integral economiile de energie raportate pentru cazurile cercetate și

| — | să aplice sancțiuni sau penalități. |
| --- | --- |

—

să aplice sancțiuni sau penalități.

3.2.   Acord voluntar (economii ponderate)

Atunci când încheie un acord voluntar, părțile participante ar trebui să se angajeze să instituie un plan de acțiune și un obiectiv privind economiile de energie bazate pe o metodologie solidă, de exemplu un audit energetic. Planul de acțiune ar trebui să stabilească acțiunile care trebuie puse în aplicare într-o perioadă rezonabilă (în funcție de specificul fiecărui acord) și să fie revizuit în mod regulat într-un termen rezonabil.

Întrucât părțile participante beneficiază direct de pe urma acțiunilor pe care se angajează să le pună în aplicare (deoarece sunt în același timp utilizatori finali), ar putea verifica ele însele calitatea acțiunilor. Cu toate acestea, autoritatea publică ar trebui să ofere îndrumări clare pentru verificarea calității celor mai frecvente tipuri de acțiuni. În acest caz, accentul este pus pe verificarea acțiunilor care au fost puse în aplicare. Cu toate acestea, pentru a se asigura respectarea deplină a cerințelor, un organism de monitorizare ar trebui să verifice acțiunile și economiile de energie, în mod independent față de cosemnatarii acordului (autoritatea publică și părțile participante).

Eșantionarea verificărilor privind economiile de energie ar trebui să se bazeze pe o abordare statistică solidă pentru a se asigura reprezentativitatea, astfel încât rezultatele să poată fi extrapolate la întreaga schemă.

Enumerarea de mai jos prezintă aspecte orientative ale verificării acțiunilor și economiilor de energie în cadrul acordurilor voluntare:

| — | autoritatea publică (ministerul care cosemnează acordul) ar putea desemna un organism independent de monitorizare (de exemplu, agenția națională pentru energie) și poate stabili, de comun acord cu acesta:






  — | cerințele privind datele (și anume datele minime care trebuie raportate și documentația minimă care trebuie păstrată de către părțile participante) și |
| --- | --- | --- |

—

autoritatea publică (ministerul care cosemnează acordul) ar putea desemna un organism independent de monitorizare (de exemplu, agenția națională pentru energie) și poate stabili, de comun acord cu acesta:

—

cerințele privind datele (și anume datele minime care trebuie raportate și documentația minimă care trebuie păstrată de către părțile participante) și

| — | orientările pentru calculul economiilor de energie; |
| --- | --- |

—

orientările pentru calculul economiilor de energie;

| — | organismul de monitorizare ar putea crea o platformă de date online care să permită verificări sistematice și automatizate ale plauzibilității datelor raportate. Atunci când se detectează valori aberante, organismul de monitorizare ar trebui să verifice datele și calculele corespunzătoare; |
| --- | --- |

—

organismul de monitorizare ar putea crea o platformă de date online care să permită verificări sistematice și automatizate ale plauzibilității datelor raportate. Atunci când se detectează valori aberante, organismul de monitorizare ar trebui să verifice datele și calculele corespunzătoare;

| — | părțile participante ar trebui să aibă obligația de a raporta în mod regulat, prin intermediul platformei online, date privind acțiunile pe care le pun în aplicare și de a păstra elemente de probă adecvate (de exemplu, facturi); |
| --- | --- |

—

părțile participante ar trebui să aibă obligația de a raporta în mod regulat, prin intermediul platformei online, date privind acțiunile pe care le pun în aplicare și de a păstra elemente de probă adecvate (de exemplu, facturi);

| — | organismul de monitorizare ar trebui să verifice o parte semnificativă și un eșantion reprezentativ din punct de vedere statistic din acțiunile raportate, de exemplu prin verificări computerizate ale datelor și calculelor raportate. Acest organism ar trebui să solicite părților participante să furnizeze elementele de probă corespunzătoare; |
| --- | --- |

—

organismul de monitorizare ar trebui să verifice o parte semnificativă și un eșantion reprezentativ din punct de vedere statistic din acțiunile raportate, de exemplu prin verificări computerizate ale datelor și calculelor raportate. Acest organism ar trebui să solicite părților participante să furnizeze elementele de probă corespunzătoare;

| — | pe baza rezultatelor obținute în urma pașilor de mai sus, organismul de monitorizare ar putea să efectueze apoi controale la fața locului în vederea unor verificări suplimentare; |
| --- | --- |

—

pe baza rezultatelor obținute în urma pașilor de mai sus, organismul de monitorizare ar putea să efectueze apoi controale la fața locului în vederea unor verificări suplimentare;

| — | pe baza rezultatelor verificărilor sale, organismul de monitorizare ar trebui să solicite părților participante să ia măsuri pentru a remedia orice probleme identificate sau pentru a anula economiile de energie raportate. Dacă este cazul, autoritatea publică ar putea impune sancțiuni (de exemplu, excluderea din acord) sau amenzi și |
| --- | --- |

—

pe baza rezultatelor verificărilor sale, organismul de monitorizare ar trebui să solicite părților participante să ia măsuri pentru a remedia orice probleme identificate sau pentru a anula economiile de energie raportate. Dacă este cazul, autoritatea publică ar putea impune sancțiuni (de exemplu, excluderea din acord) sau amenzi și

| — | organismul de monitorizare ar trebui să elaboreze rapoarte anuale cu privire la rezultatele acordului și la verificările și controalele efectuate. Aceste rapoarte ar trebui publicate. |
| --- | --- |

—

organismul de monitorizare ar trebui să elaboreze rapoarte anuale cu privire la rezultatele acordului și la verificările și controalele efectuate. Aceste rapoarte ar trebui publicate.

3.3.   Schemă de subvenții (economii contorizate)

O schemă de subvenții se poate referi la renovarea caselor până la un anumit nivel de performanță. Acțiunile și economiile de energie ar trebui verificate în mod independent față de partea mandatată, cu alte cuvinte trebuie să fie verificate de un alt contractant.

Eșantionarea verificărilor calității acțiunilor ar trebui să se bazeze pe următoarele:

| — | o abordare bazată pe riscuri, pentru a detecta posibilele fraude și |
| --- | --- |

—

o abordare bazată pe riscuri, pentru a detecta posibilele fraude și

| — | o abordare statistică, pentru a se asigura reprezentativitatea, astfel încât rezultatele să poată fi extrapolate la întreaga schemă. |
| --- | --- |

—

o abordare statistică, pentru a se asigura reprezentativitatea, astfel încât rezultatele să poată fi extrapolate la întreaga schemă.

Enumerarea de mai jos prezintă aspecte orientative ale verificării economiilor de energie și a acțiunilor în cadrul schemelor de subvenții:

| — | profesioniștii din domeniul construcțiilor care execută lucrările ar trebui să dețină o calificare specificată și să fie înregistrați la autoritatea publică; |
| --- | --- |

—

profesioniștii din domeniul construcțiilor care execută lucrările ar trebui să dețină o calificare specificată și să fie înregistrați la autoritatea publică;

| — | în cazul în care sunt incluse în eșantionul de verificare, gospodăriilor ar trebui să li se solicite (sub rezerva dispozițiilor relevante privind protecția consumatorilor și a datelor), atunci când solicită subvenția, să acorde accesul la facturile lor de energie și să răspundă la o anchetă, la cerere și |
| --- | --- |

—

în cazul în care sunt incluse în eșantionul de verificare, gospodăriilor ar trebui să li se solicite (sub rezerva dispozițiilor relevante privind protecția consumatorilor și a datelor), atunci când solicită subvenția, să acorde accesul la facturile lor de energie și să răspundă la o anchetă, la cerere și

| — | nivelul de performanță obținut după o renovare ar trebui să fie confirmat printr-un certificat de performanță energetică emis de un evaluator certificat. |
| --- | --- |

—

nivelul de performanță obținut după o renovare ar trebui să fie confirmat printr-un certificat de performanță energetică emis de un evaluator certificat.

Schema ar putea fi administrată de o parte mandatată.

Verificarea implementării proiectelor de renovare și a nivelului de performanță sau a economiilor de energie obținute ar putea fi gestionată după cum urmează:

| — | organismul mandatat ar putea menține o bază de date cu detalii privind proiectele de renovare aprobate, ceea ce ar permite constituirea unei părți semnificative și a unui eșantion reprezentativ din punct de vedere statistic de proiecte de renovare; |
| --- | --- |

—

organismul mandatat ar putea menține o bază de date cu detalii privind proiectele de renovare aprobate, ceea ce ar permite constituirea unei părți semnificative și a unui eșantion reprezentativ din punct de vedere statistic de proiecte de renovare;

| — | autoritatea publică ar putea angaja un contractant pentru monitorizare care ar avea acces la baza de date menționată sau la orice alte date sau baze de date necesare (de exemplu, baza de date cu certificatele de performanță energetică). Ca o primă etapă a verificării, contractantul ar trebui să selecteze un subeșantion pentru inspecția la fața locului și |
| --- | --- |

—

autoritatea publică ar putea angaja un contractant pentru monitorizare care ar avea acces la baza de date menționată sau la orice alte date sau baze de date necesare (de exemplu, baza de date cu certificatele de performanță energetică). Ca o primă etapă a verificării, contractantul ar trebui să selecteze un subeșantion pentru inspecția la fața locului și

| — | verificarea economiilor de energie sau nivelul de performanță obținut ar trebui să fie confirmate în mod transparent printr-un certificat de performanță energetică emis de un evaluator certificat sau prin orice altă metodă transparentă și relevantă (a se vedea apendicele III, secțiunea 1.1). |
| --- | --- |

—

verificarea economiilor de energie sau nivelul de performanță obținut ar trebui să fie confirmate în mod transparent printr-un certificat de performanță energetică emis de un evaluator certificat sau prin orice altă metodă transparentă și relevantă (a se vedea apendicele III, secțiunea 1.1).

Contractantul pentru monitorizare ar trebui să colecteze toate datele necesare, în funcție de metodologia aplicată pentru un eșantion fiabil din punct de vedere statistic (certificate de performanță energetică, facturi de energie etc.), și să efectueze analize suplimentare pentru a determina:

| — | economiile estimate sau contorizate sau |
| --- | --- |

—

economiile estimate sau contorizate sau

| — | îmbunătățirea performanței energetice. |
| --- | --- |

—

îmbunătățirea performanței energetice.

4.   Îndrumări și exemple de sisteme de monitorizare și de verificare

Statele membre sunt încurajate să ia în considerare și surse suplimentare, de exemplu:

| — | proiectul multEE (din cadrul programului Orizont 2020) (2); |
| --- | --- |

—

proiectul multEE (din cadrul programului Orizont 2020) (2);

| — | prezentări ale unor sisteme de monitorizare EEOS (3) și |
| --- | --- |

—

prezentări ale unor sisteme de monitorizare EEOS (3) și

| — | studiul de caz EPATEE, care include exemple de sisteme de monitorizare utilizate pentru evaluarea economiilor de energie (4). |
| --- | --- |

—

studiul de caz EPATEE, care include exemple de sisteme de monitorizare utilizate pentru evaluarea economiilor de energie (4).

---

(1)  Eșantionarea verificărilor privind economiile de energie ar trebui să se bazeze pe o abordare statistică pentru a se asigura reprezentativitatea, astfel încât rezultatele să poată fi extrapolate la întreaga schemă.

(2)  https://multee.eu/

(3)  http://atee.fr/sites/default/files/part_3-_monitoring_verification_and_evaluation.zip

(4)  https://epatee.eu/sites/default/files/files/epatee_topical_case_study_linkage_between_monitoring_and_evaluation.pdf

---

| 28.10.2019 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | L 275/94 |
| --- | --- | --- | --- |

28.10.2019

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

L 275/94

---

RECOMANDAREA (UE) 2019/1659 A COMISIEI

din 25 septembrie 2019

privind conținutul evaluării cuprinzătoare a potențialului de încălzire și răcire eficientă în conformitate cu articolul 14 din Directiva 2012/27/UE

COMISIA EUROPEANĂ,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 194,

întrucât:

| (1) | Uniunea și-a asumat angajamentul de a dezvolta un sistem energetic durabil, competitiv, sigur și decarbonizat. Strategia privind uniunea energetică stabilește obiective ambițioase pentru Uniune. În special, are drept obiective reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră cu cel puțin 40 % până în 2030 comparativ cu 1990, creșterea procentului consumului de energie din surse regenerabile până la cel puțin 32 % și realizarea de economii ambițioase de energie, îmbunătățind astfel securitatea, competitivitatea și durabilitatea energetice ale Uniunii. Directiva 2012/27/UE a Parlamentului European și a Consiliului (1) (Directiva privind eficiența energetică – „DEE”), astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2018/2002 a Parlamentului European și a Consiliului (2), stabilește un obiectiv privind eficiența energetică de realizare a unor economii de cel puțin 32,5 % la nivelul Uniunii până în 2030. |
| --- | --- |

(1)

Uniunea și-a asumat angajamentul de a dezvolta un sistem energetic durabil, competitiv, sigur și decarbonizat. Strategia privind uniunea energetică stabilește obiective ambițioase pentru Uniune. În special, are drept obiective reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră cu cel puțin 40 % până în 2030 comparativ cu 1990, creșterea procentului consumului de energie din surse regenerabile până la cel puțin 32 % și realizarea de economii ambițioase de energie, îmbunătățind astfel securitatea, competitivitatea și durabilitatea energetice ale Uniunii. Directiva 2012/27/UE a Parlamentului European și a Consiliului (1) (Directiva privind eficiența energetică – „DEE”), astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2018/2002 a Parlamentului European și a Consiliului (2), stabilește un obiectiv privind eficiența energetică de realizare a unor economii de cel puțin 32,5 % la nivelul Uniunii până în 2030.

| (2) | Încălzirea și răcirea alcătuiesc cel mai important sector în ceea ce privește consumul de energie la utilizatorii finali, reprezentând aproximativ 50 % din cererea totală de energie din Uniunea Europeană. Clădirile reprezintă 80 % din acest consum. În vederea asigurării unei „tranziții energetice” la toate nivelurile administrative în UE, este esențială identificarea potențialului de creștere a eficienței energetice astfel încât să se realizeze economii în toate statele membre, precum și să se alinieze politicile. |
| --- | --- |

(2)

Încălzirea și răcirea alcătuiesc cel mai important sector în ceea ce privește consumul de energie la utilizatorii finali, reprezentând aproximativ 50 % din cererea totală de energie din Uniunea Europeană. Clădirile reprezintă 80 % din acest consum. În vederea asigurării unei „tranziții energetice” la toate nivelurile administrative în UE, este esențială identificarea potențialului de creștere a eficienței energetice astfel încât să se realizeze economii în toate statele membre, precum și să se alinieze politicile.

| (3) | Articolul 14 din Directiva 2012/27/UE (Directiva privind eficiența energetică) prevede obligația ca statele membre să realizeze și să notifice Comisiei o evaluare cuprinzătoare a potențialului de încălzire și răcire eficientă, în vederea promovării acestuia. Evaluarea cuprinzătoare trebuie să includă toate elementele menționate în anexa VIII din DEE. |
| --- | --- |

(3)

Articolul 14 din Directiva 2012/27/UE (Directiva privind eficiența energetică) prevede obligația ca statele membre să realizeze și să notifice Comisiei o evaluare cuprinzătoare a potențialului de încălzire și răcire eficientă, în vederea promovării acestuia. Evaluarea cuprinzătoare trebuie să includă toate elementele menționate în anexa VIII din DEE.

| (4) | Statele membre au avut obligația de a efectua o primă evaluare cuprinzătoare până la 31 decembrie 2015 și de a o notifica Comisiei. Această evaluare trebuie actualizată și notificată Comisiei la fiecare cinci ani, în urma unei cereri din partea Comisiei. |
| --- | --- |

(4)

Statele membre au avut obligația de a efectua o primă evaluare cuprinzătoare până la 31 decembrie 2015 și de a o notifica Comisiei. Această evaluare trebuie actualizată și notificată Comisiei la fiecare cinci ani, în urma unei cereri din partea Comisiei.

| (5) | Centrul Comun de Cercetare (JRC) al Comisiei a analizat prima serie de evaluări cuprinzătoare și a ajuns la concluzia că ar fi benefice colectarea de noi date, descrierea noului potențial pentru încălzire și răcire și o interacțiune îmbunătățită între administrațiile naționale și cele locale. |
| --- | --- |

(5)

Centrul Comun de Cercetare (JRC) al Comisiei a analizat prima serie de evaluări cuprinzătoare și a ajuns la concluzia că ar fi benefice colectarea de noi date, descrierea noului potențial pentru încălzire și răcire și o interacțiune îmbunătățită între administrațiile naționale și cele locale.

| (6) | Prin scrisoarea din 8 aprilie 2019, Comisia a solicitat statelor membre să transmită, până la 31 decembrie 2020, evaluări cuprinzătoare actualizate în conformitate cu articolul 14 alineatul (1) din Directiva privind eficiența energetică. |
| --- | --- |

(6)

Prin scrisoarea din 8 aprilie 2019, Comisia a solicitat statelor membre să transmită, până la 31 decembrie 2020, evaluări cuprinzătoare actualizate în conformitate cu articolul 14 alineatul (1) din Directiva privind eficiența energetică.

| (7) | Comisia a identificat necesitatea de a stabili cerințe mai clare pentru colectarea și prelucrarea datelor și de a le permite statelor membre să își concentreze analiza pe metodele de încălzire și răcire relevante la nivel local într-un mod neutru din punct de vedere tehnologic. |
| --- | --- |

(7)

Comisia a identificat necesitatea de a stabili cerințe mai clare pentru colectarea și prelucrarea datelor și de a le permite statelor membre să își concentreze analiza pe metodele de încălzire și răcire relevante la nivel local într-un mod neutru din punct de vedere tehnologic.

| (8) | Regulamentul delegat (UE) 2019/826 al Comisiei (3) simplifică cerințele pentru evaluări și le aliniază la legislația actualizată privind uniunea energetică, în special la Directiva privind performanța energetică a clădirilor (4), Directiva privind eficiența energetică (5), Directiva (UE) 2018/2001 a Parlamentului European și a Consiliului (6) (Directiva privind energia din surse regenerabile) și Regulamentul (UE) 2018/1999 al Parlamentului European și al Consiliului (7) (Regulamentul privind guvernanța). |
| --- | --- |

(8)

Regulamentul delegat (UE) 2019/826 al Comisiei (3) simplifică cerințele pentru evaluări și le aliniază la legislația actualizată privind uniunea energetică, în special la Directiva privind performanța energetică a clădirilor (4), Directiva privind eficiența energetică (5), Directiva (UE) 2018/2001 a Parlamentului European și a Consiliului (6) (Directiva privind energia din surse regenerabile) și Regulamentul (UE) 2018/1999 al Parlamentului European și al Consiliului (7) (Regulamentul privind guvernanța).

| (9) | În special, elaborarea analizei ar trebui să fie strâns legată de planificarea și raportarea prevăzute în Regulamentul (UE) 2018/1999 și, în măsura posibilului, să se bazeze pe evaluările anterioare. Pentru transmiterea rezultatelor evaluărilor cuprinzătoare, poate fi utilizat un model de raportare pus la dispoziție de Comisia Europeană. |
| --- | --- |

(9)

În special, elaborarea analizei ar trebui să fie strâns legată de planificarea și raportarea prevăzute în Regulamentul (UE) 2018/1999 și, în măsura posibilului, să se bazeze pe evaluările anterioare. Pentru transmiterea rezultatelor evaluărilor cuprinzătoare, poate fi utilizat un model de raportare pus la dispoziție de Comisia Europeană.

| (10) | Prezentul document înlocuiește orientările Comisiei privind promovarea eficienței energetice în ceea ce privește serviciile de încălzire și răcire (8). |
| --- | --- |

(10)

Prezentul document înlocuiește orientările Comisiei privind promovarea eficienței energetice în ceea ce privește serviciile de încălzire și răcire (8).

| (11) | Prezenta recomandare nu modifică efectele juridice ale DEE și nu aduce atingere interpretării obligatorii a DEE, astfel cum este formulată de Curtea de Justiție. Ea se concentrează asupra dispozițiilor privind evaluarea cuprinzătoare a potențialului de încălzire și răcire eficientă și se referă la articolul 14 din DEE și la anexa VIII la aceasta, |
| --- | --- |

(11)

Prezenta recomandare nu modifică efectele juridice ale DEE și nu aduce atingere interpretării obligatorii a DEE, astfel cum este formulată de Curtea de Justiție. Ea se concentrează asupra dispozițiilor privind evaluarea cuprinzătoare a potențialului de încălzire și răcire eficientă și se referă la articolul 14 din DEE și la anexa VIII la aceasta,

ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

Statele membre ar trebui să urmeze orientările din anexele la prezenta recomandare în ceea ce privește realizarea evaluărilor cuprinzătoare în temeiul articolului 14 și al anexei VIII la Directiva 2012/27/UE.

Adoptată la Bruxelles, 25 septembrie 2019.

Pentru Comisie

Miguel ARIAS CAÑETE

Membru al Comisiei

---

(1)  Directiva 2012/27/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2012 privind eficiența energetică, de modificare a Directivelor 2009/125/CE și 2010/30/UE și de abrogare a Directivelor 2004/8/CE și 2006/32/CE (JO L 315, 14.11.2012, p. 1).

1

(2)  Directiva (UE) 2018/2002 a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2018 de modificare a Directivei 2012/27/UE privind eficiența energetică (JO L 328, 21.12.2018, p. 210).

2

(3)  Regulamentul delegat (UE) 2019/826 al Comisiei din 4 martie 2019 de modificare a anexelor VIII și IX la Directiva 2012/27/UE a Parlamentului European și a Consiliului privind conținutul evaluărilor cuprinzătoare ale potențialului de încălzire și răcire eficientă (JO L 137, 23.5.2019, p. 3).

3

(4)  Astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2018/844 a Parlamentului European și a Consiliului din 30 mai 2018 de modificare a Directivei 2010/31/UE privind performanța energetică a clădirilor și a Directivei 2012/27/UE privind eficiența energetică (JO L 156, 19.6.2018, p. 75).

4

(5)  Astfel cum a fost modificată prin Directiva (UE) 2018/2002.

5

(6)  Directiva 2018/2001/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2018 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile (JO L 328, 21.12.2018, p. 82).

6

(7)  Regulamentul (UE) 2018/1999 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 decembrie 2018 privind guvernanța uniunii energetice și a acțiunilor climatice, de modificare a Regulamentelor (CE) nr. 663/2009 și (CE) nr. 715/2009 ale Parlamentului European și ale Consiliului, a Directivelor 94/22/CE, 98/70/CE, 2009/31/CE, 2009/73/CE, 2010/31/UE, 2012/27/UE și 2013/30/UE ale Parlamentului European și ale Consiliului, a Directivelor 2009/119/CE și (UE) 2015/652 ale Consiliului și de abrogare a Regulamentului (UE) nr. 525/2013 al Parlamentului European și al Consiliului (JO L 328, 21.12.2018, p. 1).

7

(8)  Notă orientativă cu privire la Directiva 2012/27/UE;

8

https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/ALL/?uri=CELEX:52013SC0449

---

ANEXA I

CONȚINUTUL EVALUĂRILOR CUPRINZĂTOARE ALE POTENȚIALULUI DE ÎNCĂLZIRE ȘI RĂCIRE EFICIENTĂ

1.   RECOMANDĂRI GENERALE PENTRU ANEXA VIII LA DEE

Articolul 14 alineatele (1) și (3) din Directiva 2012/27/UE (Directiva privind eficiența energetică – DEE) prevede obligația ca statele membre să realizeze și să transmită Comisiei o evaluare cuprinzătoare a potențialului de încălzire și răcire eficientă. Evaluarea trebuie să includă toate elementele la care se face referire în anexa VIII din DEE.

Statele au avut obligația să transmită o primă evaluare până la 31 decembrie 2015. Acea evaluare trebuie actualizată la fiecare cinci ani, în urma unei cereri din partea Comisiei. Pregătirea analizei trebuie să fie strâns legată de mecanismele de planificare și raportare descrise în Regulamentul (UE) 2018/1999 (Regulamentul privind guvernanța) și, în măsura posibilului, să se bazeze pe evaluările anterioare. Statele membre pot utiliza un model de raport furnizat de Comisie.

În scopul simplificării evaluărilor, Comisia a recurs la posibilitățile prevăzute în articolele 22 și 23 din DEE pentru a propune Regulamentul delegat (UE) 2019/826 de modificare a anexei VIII și a părții 1 din anexa IX la DEE.

Scopul prezentului document este de a explica noile cerințe și de a facilita aplicarea eficientă și coerentă a dispozițiilor anexei VIII la DEE privind informațiile care trebuie notificate Comisiei în cadrul evaluărilor cuprinzătoare. Prezentul document înlocuiește orientările existente publicate de către Comisie privind promovarea eficienței energetice în ceea ce privește serviciile de încălzire și răcire (1).

Pentru a crea o imagine de ansamblu la nivel național a serviciilor de încălzire și răcire, pașii care conduc la o evaluare cuprinzătoare completă trebuie să includă:

| — | o evaluare a cantității de energie utilă (EU) (2) și cuantificarea consumului final de energie (CFE) (3) pe sectoare (GWh pe an); |
| --- | --- |

—

o evaluare a cantității de energie utilă (EU) (2) și cuantificarea consumului final de energie (CFE) (3) pe sectoare (GWh pe an);

| — | încălzirea și răcirea actuale, estimate și identificate, furnizate sectoarelor care vizează consumul final (GWh pe an), defalcate pe tehnologii și pe energie derivată din surse fosile și regenerabile; |
| --- | --- |

—

încălzirea și răcirea actuale, estimate și identificate, furnizate sectoarelor care vizează consumul final (GWh pe an), defalcate pe tehnologii și pe energie derivată din surse fosile și regenerabile;

| — | identificarea potențialului de aprovizionare din instalațiile care generează căldură și frig reziduale (GWh pe an); |
| --- | --- |

—

identificarea potențialului de aprovizionare din instalațiile care generează căldură și frig reziduale (GWh pe an);

| — | ponderea energiei produse din surse regenerabile și din căldură și frig reziduale, raportată în ceea ce privește consumul final de energie pentru încălzirea centralizată și răcirea centralizată în ultimii 5 ani; |
| --- | --- |

—

ponderea energiei produse din surse regenerabile și din căldură și frig reziduale, raportată în ceea ce privește consumul final de energie pentru încălzirea centralizată și răcirea centralizată în ultimii 5 ani;

| — | evoluția preconizată a cererii de încălzire și răcire pentru următorii 30 de ani (GWh) și |
| --- | --- |

—

evoluția preconizată a cererii de încălzire și răcire pentru următorii 30 de ani (GWh) și

| — | o hartă a teritoriului național pe care sunt reprezentate zonele cu densitate de energie ridicată, punctele de aprovizionare cu energie pentru încălzire și răcire identificate la punctul 2 litera (b) și instalațiile de transmitere a încălzirii centralizate, atât cele existente, cât și cele planificate. |
| --- | --- |

—

o hartă a teritoriului național pe care sunt reprezentate zonele cu densitate de energie ridicată, punctele de aprovizionare cu energie pentru încălzire și răcire identificate la punctul 2 litera (b) și instalațiile de transmitere a încălzirii centralizate, atât cele existente, cât și cele planificate.

Pentru a oferi o imagine generală asupra politicii de încălzire și răcire, evaluarea trebuie să includă:

| — | descrierea rolului încălzirii și răcirii eficiente în reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră (GES) pe termen lung și |
| --- | --- |

—

descrierea rolului încălzirii și răcirii eficiente în reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră (GES) pe termen lung și

| — | o prezentare generală a politicilor și măsurilor existente privind încălzirea și răcirea, raportate în conformitate cu Regulamentul privind guvernanța. |
| --- | --- |

—

o prezentare generală a politicilor și măsurilor existente privind încălzirea și răcirea, raportate în conformitate cu Regulamentul privind guvernanța.

În scopul analizei potențialului economic al eficienței în ceea ce privește serviciile de încălzire și răcire, pașii care conduc la o evaluare completă trebuie să includă:

| — | identificarea tehnologiilor adecvate pentru furnizarea de servicii de încălzire și răcire cu emisii reduse de dioxid de carbon și eficiente din punct de vedere energetic pe teritoriul național prin realizarea unei analize costuri-beneficii (ACB); |
| --- | --- |

—

identificarea tehnologiilor adecvate pentru furnizarea de servicii de încălzire și răcire cu emisii reduse de dioxid de carbon și eficiente din punct de vedere energetic pe teritoriul național prin realizarea unei analize costuri-beneficii (ACB);

| — | un scenariu de referință și scenarii alternative pentru o zonă geografică bine definită; |
| --- | --- |

—

un scenariu de referință și scenarii alternative pentru o zonă geografică bine definită;

| — | analize financiare și economice (acestea din urmă ținând seama de costurile externe); |
| --- | --- |

—

analize financiare și economice (acestea din urmă ținând seama de costurile externe);

| — | o analiză a sensibilității și |
| --- | --- |

—

o analiză a sensibilității și

| — | o prezentare a metodei utilizate și a ipotezelor formulate. |
| --- | --- |

—

o prezentare a metodei utilizate și a ipotezelor formulate.

În cele din urmă, în vederea finalizării evaluării cuprinzătoare, trebuie prezentate propuneri de măsuri politice suplimentare și viitoare în domeniul încălzirii și răcirii.

2.   RECOMANDĂRI SPECIFICE

2.1.   PREZENTARE GENERALĂ A SISTEMELOR DE ÎNCĂLZIRE ȘI RĂCIRE

2.1.1.   
  Evaluarea cererii anuale de încălzire și răcire în funcție de energia utilă și de consumul final de energie cuantificat pe sectoare

În temeiul punctului 1 din anexa VIII la DEE, statele membre trebuie să raporteze cele mai recente date cuantificate privind CFE pentru încălzire și răcire în sectoarele rezidențial, al serviciilor și cel industrial și orice alt sector care reprezintă în mod individual mai mult de 5 % din cererea națională totală utilă de încălzire și răcire. În paralel, statele membre trebuie, de asemenea, să evalueze și să raporteze EU necesară pentru încălzire și răcire în aceste sectoare. CFE și EU pentru fiecare sector trebuie exprimate în GWh.

Consumul final de energie pentru încălzire și răcire ar trebui să se bazeze pe informații reale, măsurate și verificate, precum și pe defalcările pe sectoare, prezentate în mod implicit în statisticile energetice europene și în bilanțurile energetice naționale (4).

Pentru a respecta punctul 3 din anexa VIII la DEE, este utilă prezentarea unei defalcări geografice a datelor privind aprovizionarea și consumul, pentru a face legătura dintre cererea de energie pe viitor și sursele de aprovizionare. Acest lucru necesită cunoașterea amplasării principalilor utilizatori ai serviciilor de încălzire și răcire. Împreună cu informațiile privind furnizorii potențiali în conformitate cu punctul 2 din anexa VIII la DEE, acest lucru permite crearea unei hărți a amplasărilor în conformitate cu punctul 3 din directivă și îmbunătățirea înțelegerii condițiilor diverse la nivel de țară. O abordare posibilă a defalcării geografice ar putea fi utilizarea unui sistem de diviziune teritorială bine stabilit, precum codurile poștale, unitățile administrative locale (Local Administrative Units – LAU), municipalitățile, parcurile industriale și împrejurimile acestora etc.

În cazul în care este posibilă și utilă, poate fi realizată o defalcare sectorială a cererii de încălzire și răcire în subelemente relevante, cum ar fi de exemplu, pentru a determina cantitatea sau gradul de temperatură a energiei care ar fi necesară în mod obișnuit (5) (de exemplu, căldura la temperatură înaltă, căldură la temperatură medie, căldură la temperatură medie/joasă, căldură la temperatură joasă, răcire și refrigerare). Acest lucru ar face ca analiza să fie mai exactă și mai utilă, de exemplu în ceea ce privește stabilirea viabilității tehnice și economice ca parte a ACB în ceea ce privește soluțiile specifice de furnizare a serviciilor de încălzire și răcire în vederea satisfacerii necesităților specifice din diferite subsectoare.

O defalcare corespunzătoare a cererii necesită colectarea și prelucrarea solidă a datelor. Aceasta implică adesea combinarea unor seturi de date diferite, prelucrarea ascendentă și descendentă a datelor și utilizarea ipotezelor și supozițiilor. Dacă nu sunt disponibile date directe privind consumul de energie, ar trebui folosite date derivate în mod indirect. Printre elementele posibile s-ar putea număra populația dintr-o unitate teritorială, consumul de energie pe cap de locuitor și suprafața încălzită a clădirilor pe cap de locuitor. Diferite subsectoare vor necesita probabil abordări diferite.

Sectorul rezidențial și cea mai mare parte a sectorului serviciilor constau într-un număr mare de consumatori mici și medii, dispersați pe teritoriul unei municipalități sau al unei unități teritoriale. Cererea de energie a acestora presupune în principal încălzirea/răcirea spațiului și, prin urmare, este determinată de suprafața clădirii care necesită încălzire și/sau răcire. Ar putea fi util să se aplice criterii care explică cererea în termeni geografici (6), de exemplu, gruparea unor astfel de consumatori în grupuri de densitate ridicată sau scăzută în funcție de cererea de căldură. Se poate utiliza aceeași segmentare și în cazul în care segmentele clădirilor sunt diferențiate, de exemplu în scopul respectării standardelor privind o clădire al cărei consum de energie este aproape egal cu zero.

Sectorul industrial constă de obicei într-un număr mic de consumatori mari de căldură, a căror cerere este guvernată de procesele industriale. În acest caz, consumatorii ar putea fi grupați utilizând cererea de energie (MWh pe an) și pragurile de temperatură.

2.1.2.   
  Identificarea/estimarea aprovizionării actuale cu încălzire și răcire în funcție de tehnologie

Scopul acestei etape este identificarea soluțiilor tehnologice utilizate pentru furnizarea serviciilor de încălzire și răcire (punctul 1 din anexa VIII la DEE). Analiza și valorile raportate ar trebui să urmeze aceeași structură ca și descrierea cererii de încălzire și răcire. În conformitate cu punctul 2 litera (a) din anexa VIII la DEE, cele mai recente date disponibile trebuie raportate în GWh pe an. Ar trebui făcută distincția între sursele de energie in situ și cele ex situ și între sursele regenerabile de energie și cele fosile.

La punctul 2 litera (a) sunt enumerate tehnologiile pentru care trebuie furnizate date privind furnizarea de energie:

| „— | în caz de furnizare in situ:






  — | cazane destinate exclusiv producerii de căldură; |
| --- | --- | --- |

„—

în caz de furnizare in situ:

—

cazane destinate exclusiv producerii de căldură;

| — | cogenerare de înaltă eficiență de căldură și energie electrică; |
| --- | --- |

—

cogenerare de înaltă eficiență de căldură și energie electrică;

| — | pompe de căldură; |
| --- | --- |

—

pompe de căldură;

| — | alte tehnologii și surse in situ și |
| --- | --- |

—

alte tehnologii și surse in situ și

| — | în caz de furnizare ex situ:






  — | cogenerare de înaltă eficiență de căldură și energie electrică; |
| --- | --- | --- |

—

în caz de furnizare ex situ:

—

cogenerare de înaltă eficiență de căldură și energie electrică;

| — | căldură reziduală; |
| --- | --- |

—

căldură reziduală;

| — | alte tehnologii și surse ex situ;” |
| --- | --- |

—

alte tehnologii și surse ex situ;”

Pentru fiecare tehnologie, trebuie făcută distincția între sursele regenerabile de energie și cele fosile. Datele care nu pot fi colectate direct ar trebui derivate în mod indirect. Lista de mai sus nu este exhaustivă și reprezintă informațiile minime care trebuie incluse. Dacă este necesar, trebuie adăugate surse suplimentare de energie, pentru a se asigura exhaustivitatea și exactitatea.

Nivelul de detaliere a datelor privind sursele de aprovizionare cu energie pentru încălzire și răcire ar trebui să reflecte cerințele metodei alese pentru evaluarea cuprinzătoare. Aceasta ar putea include date privind amplasarea, tehnologia, combustibilul utilizat, cantitatea și calitatea (7) energiei furnizate (MWh pe an), disponibilitatea energiei termice (zilnic sau anual), vechimea și durata de viață estimată a instalației etc.

2.2.   IDENTIFICAREA INSTALAȚIILOR CARE GENEREAZĂ CĂLDURĂ SAU FRIG REZIDUAL ȘI A POTENȚIALULUI LOR DE A FURNIZA SERVICII DE ÎNCĂLZIRE SAU RĂCIRE

Scopul acestei etape este de a identifica, descrie și cuantifica sursele de căldură sau frig rezidual care nu sunt încă utilizate la întregul lor potențial tehnic. Aceasta ar putea servi drept indicator pentru acoperirea cererii de încălzire și răcire actuală sau viitoare. Punctul 2 litera (b) din anexa VIII la DEE enumeră instalațiile de generare a căldurii care trebuie analizate:

| „— | instalații termice de generare a energiei electrice care pot furniza sau pot fi modernizate pentru a furniza căldură reziduală, cu o putere termică totală mai mare de 50 MW; |
| --- | --- |

„—

instalații termice de generare a energiei electrice care pot furniza sau pot fi modernizate pentru a furniza căldură reziduală, cu o putere termică totală mai mare de 50 MW;

| — | instalații de cogenerare a energiei termice și electrice care utilizează tehnologiile menționate în partea II din anexa I, cu o putere termică totală mai mare de 20 MW; |
| --- | --- |

—

instalații de cogenerare a energiei termice și electrice care utilizează tehnologiile menționate în partea II din anexa I, cu o putere termică totală mai mare de 20 MW;

| — | instalații de incinerare a deșeurilor; |
| --- | --- |

—

instalații de incinerare a deșeurilor;

| — | instalații care utilizează surse de energie regenerabile cu o putere termică totală mai mare de 20 MW, altele decât instalațiile menționate la punctul 2 litera (b) subpunctele (i) și (ii), care generează încălzire și răcire cu ajutorul energiei obținute din surse regenerabile; |
| --- | --- |

—

instalații care utilizează surse de energie regenerabile cu o putere termică totală mai mare de 20 MW, altele decât instalațiile menționate la punctul 2 litera (b) subpunctele (i) și (ii), care generează încălzire și răcire cu ajutorul energiei obținute din surse regenerabile;

| — | instalații industriale cu o putere termică totală mai mare de 20 MW care pot furniza căldură reziduală.” |
| --- | --- |

—

instalații industriale cu o putere termică totală mai mare de 20 MW care pot furniza căldură reziduală.”

Statele membre pot prezenta informații suplimentare, nelimitându-se la sursele de căldură sau frig rezidual enumerate, în special privind sectorul terțiar, și le pot raporta separat. În scopul autorizării și al acordării permisului, scopuri prevăzute la articolul 14 alineatul (7) din DEE, statele membre pot evalua potențialul de generare a căldurii sau frigului rezidual al instalațiilor de producție a energiei termice cu o putere termică totală situată între 20 și 50 MW.

De asemenea, s-ar putea dovedi utilă descrierea calității energiei produse, de exemplu, temperatura (abur sau apă caldă) disponibilă pentru o aplicație pentru care ar putea fi utilizată în mod obișnuit (8). Dacă nu se cunoaște cantitatea sau calitatea căldurii sau frigului rezidual, acestea pot fi estimate folosind o metodologie adecvată bazată pe ipoteze bine documentate. De exemplu, căldura reziduală rezultată de la instalațiile de producere a energiei electrice poate fi recuperată prin utilizarea a diverse metode și tehnologii (9).

Statele membre trebuie să prezinte pe o hartă amplasarea surselor potențiale de căldură și frig rezidual care ar putea satisface cererea în viitor.

2.3.   HĂRȚI PRIVIND FURNIZAREA ȘI CEREREA DE CĂLDURĂ ȘI DE FRIG

Anexa VIII la DEE prevede că evaluarea cuprinzătoare a potențialului național de încălzire și răcire eficientă trebuie să includă o hartă a întregului teritoriu național care prezintă sursele și infrastructura cererii de încălzire și răcire, incluzând (punctul 3 din anexa VIII):

| „— | zonele cu cerere de încălzire și răcire care rezultă din analiza de la punctul 1, utilizând, în același timp, criterii coerente pentru concentrarea pe zonele energetice dense din municipalități și din aglomerațiile urbane; |
| --- | --- |

„—

zonele cu cerere de încălzire și răcire care rezultă din analiza de la punctul 1, utilizând, în același timp, criterii coerente pentru concentrarea pe zonele energetice dense din municipalități și din aglomerațiile urbane;

| — | punctele de aprovizionare cu energie pentru încălzire și răcire existente, prezentate la punctul 2 litera (b), precum și instalațiile de distribuție din rețeaua de termoficare; |
| --- | --- |

—

punctele de aprovizionare cu energie pentru încălzire și răcire existente, prezentate la punctul 2 litera (b), precum și instalațiile de distribuție din rețeaua de termoficare;

| — | punctele de aprovizionare cu energie pentru încălzire și răcire planificate, prezentate la punctul 2 litera (b), precum și instalațiile de distribuție din rețeaua de termoficare”. |
| --- | --- |

—

punctele de aprovizionare cu energie pentru încălzire și răcire planificate, prezentate la punctul 2 litera (b), precum și instalațiile de distribuție din rețeaua de termoficare”.

Această listă conține doar elementele care trebuie să fie incluse pe hartă. Pot fi incluse și alte elemente, de exemplu, distribuția surselor regenerabile de energie.

Elaborarea hărții pentru încălzire și răcire nu ar trebui văzută ca o sarcină separată, ci mai degrabă ca parte integrantă a procesului de evaluare a potențialelor îmbunătățiri ale eficienței încălzirii și răcirii și a sinergiilor dintre consumatori și potențialii furnizori ai acestora. Având în vedere cerința de elaborare a hărții, toate datele colectate cu privire la furnizarea și cererea de servicii de încălzire și răcire ar trebui să aibă o dimensiune spațială, astfel încât să poată fi identificate oportunitățile legate de sinergii.

Rezoluția elementelor hărții solicitate în temeiul punctului 3 litera (a) din anexa VIII la DEE trebuie să fie suficientă pentru a identifica zonele specifice cu cerere de încălzire și răcire. Pentru elementele de la punctul 3 literele (b) și (c), reprezentarea virtuală poate fi mai generală (în funcție de metoda aleasă de analiză și informare disponibilă), însă trebuie să permită stabilirea cu suficientă exactitate a amplasării unui anumit element, în scopul ACB.

În cazul în care planurile pentru viitoare puncte și instalații de aprovizionare au fost notificate administrației naționale sau s-a făcut referire la acestea în documentele naționale privind politicile, acest lucru ar putea însemna că sunt suficient de mature să fie incluse în această categorie. Aceasta nu aduce atingere planificării sau deciziilor de investiții ulterioare și nu este obligatorie pentru niciuna dintre părți.

Se pot utiliza diferite metode pentru crearea de straturi de hartă (10). Unele dintre acestea furnizează mai multe detalii și pot necesita seturi mai mari de informații detaliate (de exemplu, hărțile pe bază de izoplete). Altele pot necesita mai puțin efort, însă sunt mai puțin utile în ceea ce privește identificarea de sinergii între consumatori și furnizorii de căldură și răcire (de exemplu, hărțile pe bază de coroplete). Statele membre sunt încurajate să elaboreze hărți utilizând cele mai detaliate informații disponibile, protejând totodată informațiile sensibile din punct de vedere comercial.

Se recomandă publicarea pe internet a hărții pentru încălzire. Această practică există deja în unele state membre, iar harta poate fi un instrument util pentru potențialii investitori și pentru public.

2.4.   PROGNOZA CERERII DE ÎNCĂLZIRE ȘI RĂCIRE

Punctul 4 din anexa VIII la DEE prevede o prognoză pentru cererea de încălzire și răcire pentru următorii 30 de ani, cu informații mai precise pentru următorii 10 ani. Prognoza trebuie să ia în considerare impactul politicilor și al strategiilor în legătură cu eficiența energetică și cu cererea de încălzire și răcire (de exemplu, strategiile pe termen lung de renovare a clădirilor în temeiul Directivei privind performanța energetică a clădirilor (11), planurile integrate privind energia și clima în temeiul Regulamentului privind guvernanța) și ar trebui să reflecte nevoile diferitelor sectoare ale industriei.

La elaborarea prognozelor, statele membre ar trebui să utilizeze segmentarea stabilită în conformitate cu punctele 1 și 2 din anexa VIII la DEE pentru a stabili cererea și oferta actuale (și anume, gospodării, servicii, industrie și altele, precum și posibilele subsegmente ale acestora).

Pot fi utilizate rapoarte internaționale, naționale și științifice relevante, atât timp cât acestea se bazează pe o metodologie bine documentată și furnizează informații suficient de detaliate. În mod alternativ, prognoza se poate baza pe modelarea cererii de energie. Metodele și ipotezele trebuie descrise și explicate.

2.5.   PONDEREA ENERGIEI OBȚINUTE DIN SURSE REGENERABILE ȘI DIN CĂLDURA SAU FRIGUL REZIDUAL DIN CONSUMUL FINAL DE ENERGIE ÎN SECTORUL ÎNCĂLZIRII CENTRALIZATE ȘI AL RĂCIRII CENTRALIZATE

Statele membre trebuie să raporteze ponderea energiei obținute din surse regenerabile și din căldura sau frigul rezidual, în conformitate cu articolul 15 alineatul (7) din Directiva privind energia din surse regenerabile (RED) (12). Datele pot fi raportate pentru fiecare tip de sursă regenerabilă nefosilă menționată la articolul 2 alineatul (1) din RED, precum și pentru căldura reziduală.

Până la stabilirea metodologiei de contabilizare a răcirii din surse regenerabile, în conformitate cu articolul 35 din RED, statele membre trebuie să utilizeze o metodologie națională adecvată.

3.   OBIECTIVE, STRATEGII ȘI MĂSURI DE POLITICĂ

3.1.   ROLUL ÎNCĂLZIRII ȘI AL RĂCIRII EFICIENTE ÎN REDUCEREA PE TERMEN LUNG A EMISIILOR DE GES ȘI PREZENTAREA GENERALĂ A POLITICILOR EXISTENTE

Ar trebui prezentată pe scurt o imagine generală a politicilor existente relevante pentru încălzirea și răcirea eficientă, care să se concentreze asupra modificărilor aduse față de cele raportate în temeiul Regulamentului privind guvernanța, și care să evite orice duplicare.

Politicile specifice pentru încălzire și răcire trebuie să fie în concordanță cu politicile care contribuie la cele cinci dimensiuni ale uniunii energetice, în special eficiența energetică [articolul 4 litera (b) punctele 1-4 și articolul 15 alineatul (4) litera (b) din Regulamentul privind guvernanța]; aceste dimensiuni sunt:

| — | decarbonizarea, care include reducerea și eliminarea emisiilor de GES și contribuția la traiectoriile privind ponderea sectorială a energiei din surse regenerabile în CFE; |
| --- | --- |

—

decarbonizarea, care include reducerea și eliminarea emisiilor de GES și contribuția la traiectoriile privind ponderea sectorială a energiei din surse regenerabile în CFE;

| — | eficiența energetică, care include contribuția la îndeplinirea obiectivului Uniunii Europene privind eficiența energetică pentru 2030 și obiectivele orientative pentru 2030, 2040 și 2050; |
| --- | --- |

—

eficiența energetică, care include contribuția la îndeplinirea obiectivului Uniunii Europene privind eficiența energetică pentru 2030 și obiectivele orientative pentru 2030, 2040 și 2050;

| — | securitatea energetică, care include diversificarea aprovizionării cu energie, îmbunătățirea rezistenței și a flexibilității sistemului energetic și reducerea dependenței de importuri; |
| --- | --- |

—

securitatea energetică, care include diversificarea aprovizionării cu energie, îmbunătățirea rezistenței și a flexibilității sistemului energetic și reducerea dependenței de importuri;

| — | piețele interne ale energiei, care include îmbunătățirea interconectivității, infrastructura de transport, o politică de protecție a consumatorilor cu prețuri competitive și orientată pe implicare și atenuarea sărăciei energetice și |
| --- | --- |

—

piețele interne ale energiei, care include îmbunătățirea interconectivității, infrastructura de transport, o politică de protecție a consumatorilor cu prețuri competitive și orientată pe implicare și atenuarea sărăciei energetice și

| — | cercetarea, inovarea și competitivitatea, inclusiv contribuția la inovarea și cercetarea private și utilizarea tehnologiilor curate. |
| --- | --- |

—

cercetarea, inovarea și competitivitatea, inclusiv contribuția la inovarea și cercetarea private și utilizarea tehnologiilor curate.

Statele membre trebuie să descrie modul în care eficiența energetică și reducerea emisiilor de GES în ceea ce privește încălzirea și răcirea sunt în relație cu aceste cinci dimensiuni și trebuie să cuantifice acest lucru în cazul în care este justificat și posibil.

3.1.1.   
  Exemplu: Dimensiunea decarbonizării

De exemplu, pentru dimensiunea decarbonizării, trebuie cuantificat impactul pe care îl au politicile privind eficiența energetică în ceea ce privește încălzirea și răcirea asupra cantității de GES emise și asupra utilizării terenurilor. Ar trebui menționată utilizarea tehnologiilor în viitor, indicând utilizarea surselor regenerabile nefosile, inclusiv aplicațiile din surse regenerabile în domeniul energiei electrice pentru încălzire și răcire (vânt, panouri solare) și producerea directă de căldură de la vectori energetici regenerabili (încălzire și răcire solară termică, biomasă, biogaz, hidrogen, gaze sintetice) sau altele. Analiza costuri-beneficii ulterioară (a se vedea secțiunea 4) ar face posibilă identificarea de noi politici și măsuri (secțiunea 5) în vederea realizării eficienței energetice naționale și a îndeplinirii obiectivelor de decarbonizare în legătură cu încălzirea și răcirea.

3.1.2.   
  Exemplu: Dimensiunea eficienței energetice

În privința eficienței energetice generale, statele membre trebuie să precizeze valorile cu care se preconizează că vor contribui politicile privind eficiența energetică în ceea ce privește încălzirea și răcirea la valorile de referință pentru 2030, 2040 și 2050. Acestea trebuie cuantificate în funcție de consumul de energie primară sau finală, de economiile de energie primară sau finală sau de intensitatea energetică, conform abordării adoptate în contextul Regulamentului privind guvernanța.

De asemenea, statele membre ar trebui să descrie impactul relevant pe care politicile lor îl au asupra securității, cercetării, inovării și competitivității energetice.

4.   ANALIZA POTENȚIALULUI ECONOMIC AL EFICIENȚEI ENERGETICE ÎN CEEA CE PRIVEȘTE SERVICIILE DE ÎNCĂLZIRE ȘI RĂCIRE

4.1.   ANALIZA POTENȚIALULUI ECONOMIC

4.1.1.   
  Prezentare generală

Statele membre dispun de o serie de opțiuni în ceea ce privește analizarea potențialului economic al tehnologiilor de încălzire și răcire, însă metoda trebuie (punctele 7 și 8 din anexa VIII la DEE):

| — | să acopere întregul teritoriu național – acest lucru nu exclude posibile subanalize, de exemplu utilizarea dezagregării regionale; |
| --- | --- |

—

să acopere întregul teritoriu național – acest lucru nu exclude posibile subanalize, de exemplu utilizarea dezagregării regionale;

| — | să se bazeze pe o ACB [articolul 14 alineatul (3) din DEE] și să utilizeze valoarea actualizată netă (VAN) drept criteriu de evaluare; |
| --- | --- |

—

să se bazeze pe o ACB [articolul 14 alineatul (3) din DEE] și să utilizeze valoarea actualizată netă (VAN) drept criteriu de evaluare;

| — | să identifice scenarii alternative pentru tehnologii mai eficiente, bazate pe surse regenerabile de încălzire și răcire – aceasta presupune dezvoltarea de scenarii de referință și alternative pentru sistemele naționale de încălzire și răcire (13); |
| --- | --- |

—

să identifice scenarii alternative pentru tehnologii mai eficiente, bazate pe surse regenerabile de încălzire și răcire – aceasta presupune dezvoltarea de scenarii de referință și alternative pentru sistemele naționale de încălzire și răcire (13);

| — | să aibă în vedere o serie de tehnologii – căldura și frigul rezidual din sectorul industrial, incinerarea deșeurilor, cogenerarea de înaltă eficiență, alte surse regenerabile de energie, pompele de căldură și reducerea pierderilor de căldură din rețelele de termoficare existente și |
| --- | --- |

—

să aibă în vedere o serie de tehnologii – căldura și frigul rezidual din sectorul industrial, incinerarea deșeurilor, cogenerarea de înaltă eficiență, alte surse regenerabile de energie, pompele de căldură și reducerea pierderilor de căldură din rețelele de termoficare existente și

| — | să țină seama de factorii socioeconomici și de mediu (14). |
| --- | --- |

—

să țină seama de factorii socioeconomici și de mediu (14).

Partea din ACB dedicată evaluării în conformitate cu articolul 15 alineatul (7) din RED trebuie să includă o analiză spațială a zonelor adecvate pentru dezvoltarea cu „risc ecologic redus” a energiei din surse regenerabile și a utilizării căldurii și a frigului rezidual din sectorul încălzirii și răcirii, precum și o evaluare a potențialului pentru proiecte la nivelul gospodăriilor de mică anvergură.

În funcție de disponibilitate și de informațiile solicitate, ar putea fi utilizate alte instrumente avansate de modelare a sistemelor energetice pentru a evalua relațiile mai complexe dintre componentele privind cererea și oferta ale sistemului energetic național, în special aspectele mai dinamice.

Raportul de evaluare trebuie să indice ce ipoteze au fost făcute, în special în ceea ce privește prețurile factorilor majori de intrare și de ieșire și rata de actualizare.

4.1.2.   
  Limitele geografice și de sistem

Stabilirea limitelor geografice și de sistem în vederea realizării evaluării cuprinzătoare reprezintă un pas esențial în cadrul analizei. Acestea stabilesc grupul de entități și aspectele interacțiunii dintre acestea care vor fi acoperite de analiză.

Punctul 8 litera (d) din anexa VIII la DEE stabilește două cerințe generale în acest context:

| — | limita geografică trebuie să acopere o zonă geografică bine definită și adecvată și |
| --- | --- |

—

limita geografică trebuie să acopere o zonă geografică bine definită și adecvată și

| — | ACB trebuie să ia în considerare toate resursele de aprovizionare centralizate sau descentralizate relevante disponibile în cadrul sistemului și al limitelor geografice. |
| --- | --- |

—

ACB trebuie să ia în considerare toate resursele de aprovizionare centralizate sau descentralizate relevante disponibile în cadrul sistemului și al limitelor geografice.

Zona din limita geografică generală trebuie să fie identică cu teritoriul acoperit de evaluare, adică teritoriul administrativ al statului membru în cauză. Cu toate acestea, în special statelor membre mari li se recomandă să își divizeze teritoriul în regiuni (de exemplu, NUTS-1), astfel încât exercițiul de cartografiere și planificare energetică să fie mai ușor de gestionat, precum și să permită luarea în considerare a diferitelor zone climatice. Statele membre ar trebui să identifice oportunități de sinergii între cererea de încălzire și răcire și sursele de căldură și frig rezidual și regenerabil în cadrul limitei geografice.

Pe de altă parte, limitele de sistem sunt un concept mult mai local. Acestea trebuie să cuprindă o unitate sau un grup de consumatori și furnizori de servicii de încălzire și răcire între care schimbul de energie este sau ar putea fi semnificativ. Sistemele rezultate vor fi analizate în limitele lor (prin aplicarea ACB) cu scopul de a stabili dacă este oportun, din punct de vedere economic, să fie pusă în aplicare o anumită opțiune privind furnizarea de încălzire și răcire.

Exemple de astfel de sisteme ar putea fi (15):

| — | un grup de clădiri cu mai multe apartamente (consumatori de căldură) și un sistem planificat de încălzire centralizată (furnizor potențial de încălzire); |
| --- | --- |

—

un grup de clădiri cu mai multe apartamente (consumatori de căldură) și un sistem planificat de încălzire centralizată (furnizor potențial de încălzire);

| — | un cartier dintr-un oraș situat în apropierea unei surse de căldură adecvate; |
| --- | --- |

—

un cartier dintr-un oraș situat în apropierea unei surse de căldură adecvate;

| — | instalații de încălzire și răcire mai mici cum ar fi spațiile comerciale (consumatori de încălzire și răcire) și pompele de căldură (o tehnologie posibilă pentru acoperirea cererii de încălzire și răcire) și |
| --- | --- |

—

instalații de încălzire și răcire mai mici cum ar fi spațiile comerciale (consumatori de încălzire și răcire) și pompele de căldură (o tehnologie posibilă pentru acoperirea cererii de încălzire și răcire) și

| — | o instalație industrială care consumă căldură și o altă instalație care ar putea furniza căldură reziduală. |
| --- | --- |

—

o instalație industrială care consumă căldură și o altă instalație care ar putea furniza căldură reziduală.

4.1.3.   
  Identificarea de soluții tehnice adecvate

Există o mare varietate de soluții de mare eficiență pentru încălzire și răcire care ar putea satisface cererea identificată în etapele anterioare. Cea mai benefică și mai eficientă soluție din punctul de vedere al costurilor poate fi definită ca unul sau mai multe dintre următoarele elemente:

| — | o resursă utilizată ca sursă de energie, precum căldura reziduală, biomasa sau electricitatea; |
| --- | --- |

—

o resursă utilizată ca sursă de energie, precum căldura reziduală, biomasa sau electricitatea;

| — | o tehnologie utilizată pentru a transforma vectorul energetic într-o formă utilă de energie pentru consumatori, precum recuperarea căldurii sau pompele de căldură și |
| --- | --- |

—

o tehnologie utilizată pentru a transforma vectorul energetic într-o formă utilă de energie pentru consumatori, precum recuperarea căldurii sau pompele de căldură și

| — | un sistem de distribuție care permite furnizarea de energie utilă consumatorilor (centralizată sau descentralizată). |
| --- | --- |

—

un sistem de distribuție care permite furnizarea de energie utilă consumatorilor (centralizată sau descentralizată).

Posibilele soluții tehnice ar trebui, de asemenea, evaluate pe baza aplicabilității lor în:

| — | sistemele descentralizate (sau individuale), în care mai mulți producători (sau fiecare consumator) își produc propria încălzire sau răcire in situ și |
| --- | --- |

—

sistemele descentralizate (sau individuale), în care mai mulți producători (sau fiecare consumator) își produc propria încălzire sau răcire in situ și

| — | sistemele centralizate, care utilizează sisteme centralizate de încălzire și răcire pentru a distribui consumatorilor energie termică din surse de căldură ex situ – acestea pot fi utilizate pentru a aproviziona cu încălzire și răcire limitele de sistem care au fost caracterizate ca având densitate ridicată a cererii și marilor consumatori, precum instalațiile industriale. |
| --- | --- |

—

sistemele centralizate, care utilizează sisteme centralizate de încălzire și răcire pentru a distribui consumatorilor energie termică din surse de căldură ex situ – acestea pot fi utilizate pentru a aproviziona cu încălzire și răcire limitele de sistem care au fost caracterizate ca având densitate ridicată a cererii și marilor consumatori, precum instalațiile industriale.

Alegerea soluțiilor adecvate în limitele unui anumit sistem de cerere și ofertă de energie (16) depinde de mulți factori, care includ:

| — | disponibilitatea resurselor (de exemplu, disponibilitatea biomasei ar putea determina caracterul practic al cazanelor pe biomasă); |
| --- | --- |

—

disponibilitatea resurselor (de exemplu, disponibilitatea biomasei ar putea determina caracterul practic al cazanelor pe biomasă);

| — | proprietățile cererii de încălzire (de exemplu, încălzirea centralizată este adecvată în mod special pentru zonele urbane cu o densitate ridicată a cererii de încălzire) și |
| --- | --- |

—

proprietățile cererii de încălzire (de exemplu, încălzirea centralizată este adecvată în mod special pentru zonele urbane cu o densitate ridicată a cererii de încălzire) și

| — | proprietățile sursei posibile de aprovizionare cu încălzire (căldura reziduală de joasă temperatură ar putea să nu fie adecvată pentru utilizarea în procesele industriale, însă ar putea fi adecvată ca intrare într-un sistem de încălzire centralizată). |
| --- | --- |

—

proprietățile sursei posibile de aprovizionare cu încălzire (căldura reziduală de joasă temperatură ar putea să nu fie adecvată pentru utilizarea în procesele industriale, însă ar putea fi adecvată ca intrare într-un sistem de încălzire centralizată).

4.1.4.   
  Scenariul de referință

Astfel cum s-a subliniat la punctul 8 litera (a) punctul (ii) din anexa VIII la DEE, scenariul de referință va servi drept punct de referință, ținând seama de politicile existente la momentul elaborării evaluării cuprinzătoare. Caracteristicile următoarelor elemente ale sistemului național de încălzire și răcire ar trebui să reprezinte punctul de plecare:

| — | descrierea consumatorilor de energie termică și consumul actual de energie al acestora; |
| --- | --- |

—

descrierea consumatorilor de energie termică și consumul actual de energie al acestora;

| — | sursele actuale de aprovizionare cu încălzire și răcire și |
| --- | --- |

—

sursele actuale de aprovizionare cu încălzire și răcire și

| — | sursele potențiale de aprovizionare cu încălzire și răcire (în cazul în care astfel de evoluții pot fi preconizate în mod rezonabil, având în vedere politicile și măsurile actuale, în conformitate cu partea I din anexa VIII la DEE). |
| --- | --- |

—

sursele potențiale de aprovizionare cu încălzire și răcire (în cazul în care astfel de evoluții pot fi preconizate în mod rezonabil, având în vedere politicile și măsurile actuale, în conformitate cu partea I din anexa VIII la DEE).

Scenariul de referință prezintă evoluția cea mai probabilă a cererii, furnizării și transformării de energie pe baza cunoștințelor, a dezvoltării tehnologice și a măsurilor de politică actuale. Prin urmare, este vorba de scenariul „business as usual” sau scenariul de referință. Acesta trebuie să reflecte măsurile de politică prevăzute de legislația națională și de cea a UE și poate fi bazat pe scenariile privind eficiența energetică și pe cele privind energia regenerabilă, în cadrul scenariului referitor la „măsurile existente” (WEM), elaborat pentru Regulamentul privind guvernanța.

El ar trebui să includă informații despre modul în care este satisfăcută cererea în prezent și ipoteze legate de modul în care aceasta va fi satisfăcută pe viitor. Tehnologiile viitoare nu trebuie să se limiteze la opțiunile utilizate în prezent. Acestea ar putea include, de exemplu, cogenerarea de înaltă eficiență sau termoficarea și răcirea centralizată eficientă (DHC), în cazul în care astfel de evoluții pot fi preconizate în mod rezonabil.

4.1.4.1.   Mixul actual de tehnologii de furnizare a serviciilor de încălzire și răcire

Scenariul de referință trebuie să includă o descriere a mixului actual de tehnologii de furnizare a serviciilor de încălzire și răcire pentru fiecare segment al cererii de energie termică și în cadrul limitelor fiecărui sistem energetic. Ar trebui să se acorde prioritate unei abordări centralizate, bazate pe informații detaliate (de exemplu, date colectate în apropierea sursei, rezultate ale investigațiilor etc.).

În absența unor informații detaliate, această contribuție ar putea fi concretizată prin intermediul unei abordări descendente bazate pe:

| — | informații privind mixul actual de consum de combustibili și |
| --- | --- |

—

informații privind mixul actual de consum de combustibili și

| — | ipoteze în legătură cu principalele soluții tehnologice aplicate în contextul național. |
| --- | --- |

—

ipoteze în legătură cu principalele soluții tehnologice aplicate în contextul național.

Întrucât mixul tehnologic privind aprovizionarea cu energie termică este legat de sursa cererii de căldură, informații despre aceasta din urmă pot fi utilizate pentru calibrarea estimărilor în privința mixului tehnologic. De exemplu, ar putea fi utilizate date privind numărul de case sau apartamente din cadrul unei limite de sistem energetic pentru a estima numărul total și dimensiunea unităților individuale de încălzire instalate (presupunând că există o singură instalație per casă). În mod similar, ar putea fi utilizate date privind numărul și dimensiunea instalațiilor industriale pentru a estima numărul de unități de producere a căldurii (și dimensiunea acestora) din sectorul industrial.

4.1.4.2.   Mixul viitor de tehnologii de furnizare a serviciilor de încălzire și răcire și rata lor de înlocuire

Mixul viitor de tehnologii de furnizare a serviciilor de încălzire și răcire ar putea fi estimat luând în considerare mixul de combustibili din ultimul an al perioadei și apoi stabilind mixul de tehnologii pentru anul respectiv și pentru toți anii de până atunci, făcând ipoteze privind diferite traiectorii de evoluție în funcție de modul în care au evoluat tehnologiile. Prin combinarea acestor informații cu previziunile legate de cererea de încălzire și răcire, este posibilă realizarea de previzionări cu privire la mixul de tehnologii pentru întreaga perioadă.

Pot fi formulate, de asemenea, ipoteze cu privire la mixul viitor de tehnologii de furnizare a serviciilor de încălzire și răcire pe baza ratei de înlocuire a tehnologiei. Presupunând că echipamentul actual de producere a căldurii va trebui înlocuit la finalul duratei sale de viață economice, se pot realiza ipoteze cu privire la:

| — | utilizarea anumitor tehnologii pe tot parcursul analizei și |
| --- | --- |

—

utilizarea anumitor tehnologii pe tot parcursul analizei și

| — | înlocuirea altora. |
| --- | --- |

—

înlocuirea altora.

În aceste cazuri, rata de înlocuire ar reprezenta limita pentru penetrarea de noi tehnologii pentru cererea existentă. Ratele de înlocuire pentru anumite sectoare ar putea fi:

| — | determinată de studii de piață sau de alte surse relevante, luând în considerare, de asemenea, influența potențială a măsurilor de politică sau |
| --- | --- |

—

determinată de studii de piață sau de alte surse relevante, luând în considerare, de asemenea, influența potențială a măsurilor de politică sau

| — | estimată pe baza duratei medii de viață a tehnologiei - luând în considerare o durată de viață de 20 de ani și saturația pieței, 1/20 din stocul acestei tehnologii este înlocuit în fiecare an. |
| --- | --- |

—

estimată pe baza duratei medii de viață a tehnologiei - luând în considerare o durată de viață de 20 de ani și saturația pieței, 1/20 din stocul acestei tehnologii este înlocuit în fiecare an.

4.1.5.   
  Elaborarea de scenarii alternative

În conformitate cu punctul 8 litera (c) din anexa VIII la DEE, trebuie luate în considerare toate scenariile în raport cu scenariul de referință, inclusiv rolul încălzirii și răcirii individuale eficiente. În consecință, în cadrul fiecărui sistem energetic analizat, numărul de scenarii alternative ar trebui să corespundă numărului de soluții viabile din punct de vedere tehnic prezentate în conformitate cu punctul 7.

Scenariile care nu sunt fezabile (din motive tehnice sau financiare sau din cauza reglementărilor naționale) pot fi excluse într-o etapă timpurie a ACB, însă, pentru o astfel de excludere, trebuie furnizate justificări bine documentate.

Procedurile de elaborare a scenariilor alternative se aseamănă, în cea mai mare parte, cu cele utilizate pentru scenariul de referință. Ponderea diferitelor tehnologii poate fi determinată pentru fiecare an și trebuie calculate dimensiunea și numărul de instalații. Scenariile alternative trebuie să ia în considerare obiectivele privind eficiența energetică și energia din surse regenerabile pentru Uniunea Europeană în conformitate cu Regulamentul privind guvernanța și ar trebui să exploreze modalități de a aduce o contribuție națională mai ambițioasă, presupunând că evoluția cererii de energie este identică cu cea din scenariul de referință.

Nivelul de detaliere din scenariile alternative va fi diferit, după cum urmează:

| — | pentru soluțiile in situ, ar trebui stabilită ponderea tehnologiei în cadrul unui „segment” al cererii (17), în timp ce |
| --- | --- |

—

pentru soluțiile in situ, ar trebui stabilită ponderea tehnologiei în cadrul unui „segment” al cererii (17), în timp ce

| — | pentru soluțiile ex situ, decizia de aplicare a soluției va influența toate segmentele în ansamblu; prin urmare, capacitatea necesară ar trebui evaluată pe baza cererii totale și a modelelor de încărcare sezoniere, fără a face diferența între segmentele de cerere (de exemplu, dacă o rețea DHC furnizează încălzire pentru gospodării și pentru sectorul serviciilor, este necesar să se estimeze numai capacitatea combinată a celor două segmente). |
| --- | --- |

—

pentru soluțiile ex situ, decizia de aplicare a soluției va influența toate segmentele în ansamblu; prin urmare, capacitatea necesară ar trebui evaluată pe baza cererii totale și a modelelor de încărcare sezoniere, fără a face diferența între segmentele de cerere (de exemplu, dacă o rețea DHC furnizează încălzire pentru gospodării și pentru sectorul serviciilor, este necesar să se estimeze numai capacitatea combinată a celor două segmente).

Fiecare scenariu alternativ trebuie să cuantifice următoarele (comparativ cu scenariul de referință):

| — | potențialul economic al tehnologiilor examinate, utilizând drept criteriu de evaluare VAN; |
| --- | --- |

—

potențialul economic al tehnologiilor examinate, utilizând drept criteriu de evaluare VAN;

| — | reducerile în materie de emisii de GES; |
| --- | --- |

—

reducerile în materie de emisii de GES;

| — | economiile de energie primară (GWh pe an) și |
| --- | --- |

—

economiile de energie primară (GWh pe an) și

| — | impactul asupra ponderii energiei din surse regenerabile în mixul energetic național. |
| --- | --- |

—

impactul asupra ponderii energiei din surse regenerabile în mixul energetic național.

4.2.   ANALIZA COSTURI-BENEFICII

Trebuie efectuată o analiză costuri-beneficii pentru a evalua schimbările în materie de bunăstare care sunt atribuite unei decizii de investiții în legătură cu tehnologia pentru încălzirea și răcirea eficientă. În conformitate cu punctul 8 litera (a) punctul (i) din anexa VIII la DEE, trebuie utilizată VAN drept criteriu de evaluare.

Este necesar să se determine rata de actualizare socială. Acesta este un parametru care reflectă viziunea societății cu privire la modul în care beneficiile și costurile viitoare ar trebui să fie valorizate în raport cu cele actuale (18). Prin atribuirea unei valori actuale costurilor și beneficiilor viitoare, este posibilă compararea acestora în timp.

ACB trebuie să includă o analiză economică și o analiză financiară din perspectiva investitorului, care să includă și aplicarea unei rate de actualizare financiare. Acest lucru face posibilă identificarea unor zone potențiale de influențare a politicilor bazate pe diferența dintre costurile financiare și cele economice ale unei soluții tehnice.

Pentru a evalua impactul și posibilele beneficii ale încălzirii și răcirii asupra sistemului energetic, statele membre ar trebui să evalueze ce tipuri de soluții tehnice ar putea fi cele mai potrivite pentru satisfacerea nevoilor. Beneficiile ar putea include:

| — | o aplatizare a curbei cererii de energie; |
| --- | --- |

—

o aplatizare a curbei cererii de energie;

| — | compensarea cererii în cazurile de congestie a rețelei sau în perioadele de vârf ale prețurilor energetice; |
| --- | --- |

—

compensarea cererii în cazurile de congestie a rețelei sau în perioadele de vârf ale prețurilor energetice;

| — | îmbunătățirea rezistenței sistemului și a siguranței aprovizionării cu energie și |
| --- | --- |

—

îmbunătățirea rezistenței sistemului și a siguranței aprovizionării cu energie și

| — | furnizarea de încărcare în perioadele de producție ridicată sau oferind inerție sistemului energetic – ACB ar trebui să țină seama de valoarea acestei flexibilități. |
| --- | --- |

—

furnizarea de încărcare în perioadele de producție ridicată sau oferind inerție sistemului energetic – ACB ar trebui să țină seama de valoarea acestei flexibilități.

4.3.   ANALIZA DE SENSIBILITATE

ACB trebuie să includă o analiză de sensibilitate în vederea evaluării impactului modificărilor factorilor cheie. Aceasta implică evaluarea efectului modificărilor și incertitudinilor asupra VAN (în termeni absoluți) și face posibilă identificarea parametrilor cu un risc asociat mai mare. Parametrii tipici de explorat ar fi:

| — | modificările costurilor de investiții și de exploatare; |
| --- | --- |

—

modificările costurilor de investiții și de exploatare;

| — | prețurile la combustibil și energia electrică; |
| --- | --- |

—

prețurile la combustibil și energia electrică;

| — | cotele de CO2 și |
| --- | --- |

—

cotele de CO2 și

| — | efectele asupra mediului. |
| --- | --- |

—

efectele asupra mediului.

5.   NOI STRATEGII ȘI MĂSURI DE POLITICĂ POTENȚIALE

5.1.   PREZENTAREA VIITOARELOR MĂSURI DE POLITICĂ CU CARACTER LEGISLATIV ȘI FĂRĂ CARACTER LEGISLATIV

Statele membre ar trebui să ofere o imagine de ansamblu asupra măsurilor de politică care sunt suplimentare celor existente descrise la punctul 6 din anexa VIII la DEE. Ar trebui să existe o legătură logică între:

| — | datele privind încălzirea și răcirea colectate pentru punctele 1 și 2; |
| --- | --- |

—

datele privind încălzirea și răcirea colectate pentru punctele 1 și 2;

| — | viitoarele măsuri de politică și |
| --- | --- |

—

viitoarele măsuri de politică și

| — | impactul evaluat al acestora. |
| --- | --- |

—

impactul evaluat al acestora.

În conformitate cu punctul 9, pentru fiecare măsură de politică, trebuie cuantificate următoarele elemente:

| — | „reducerile de emisii de gaze cu efect de seră; |
| --- | --- |

—

„reducerile de emisii de gaze cu efect de seră;

| — | economiile de energie primară în GWh pe an; |
| --- | --- |

—

economiile de energie primară în GWh pe an;

| — | impactul asupra ponderii cogenerării de înaltă eficiență; |
| --- | --- |

—

impactul asupra ponderii cogenerării de înaltă eficiență;

| — | impactul ponderii energiei din surse regenerabile în mixul energetic național și în sectoarelor de termoficare și răcire centralizată; |
| --- | --- |

—

impactul ponderii energiei din surse regenerabile în mixul energetic național și în sectoarelor de termoficare și răcire centralizată;

| — | linkurile către programarea financiară națională și economiile de costuri pentru bugetul public și participanții la piață; |
| --- | --- |

—

linkurile către programarea financiară națională și economiile de costuri pentru bugetul public și participanții la piață;

| — | estimarea măsurilor de sprijin public, după caz, cu bugetul lor anual și identificarea elementului de ajutor potențial.” |
| --- | --- |

—

estimarea măsurilor de sprijin public, după caz, cu bugetul lor anual și identificarea elementului de ajutor potențial.”

Măsurile de politică planificate pentru realizarea potențialului de eficiență energetică privind încălzirea și răcirea ar trebui să fie incluse în planul național integrat privind energia și clima în temeiul articolului 21 din Regulamentul privind guvernanța. Statele membre pot include elemente noi și pot stabili o legătură cu evaluarea cuprinzătoare la momentul actualizării planurilor până la 30 iunie 2024.

---

(1)  Notă orientativă cu privire la Directiva 2012/27/UE;

https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/ALL/?uri=CELEX:52013SC0449

(2)  
  „Energie utilă” înseamnă toată energia care le este necesară utilizatorilor finali sub formă de căldură și frig, după ce au avut loc toate etapele de transformare a energiei în echipamentele de încălzire și răcire.

(3)  Toată energia furnizată industriei, transporturilor, gospodăriilor, sectoarelor prestatoare de servicii și agriculturii. CFE exclude livrările către sectorul de transformare a energiei și către industriile din sectorul energetic. Orice diferențe față de statisticile și bilanțurile disponibile prin intermediul Eurostat trebuie explicate.

(4)  Notă orientativă cu privire la Directiva 2012/27/UE;

https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/ALL/?uri=CELEX:52013SC0449

(5)  Pentru mai multe informații privind o defalcare tipică a serviciilor de încălzire și răcire bazată pe aplicarea acestora, a se vedea anexa IV.

(6)  Exemple de astfel de criterii sunt:

| — | densitatea cererii de căldură (MWh/km2) – consumul anual de energie pentru încălzire și răcire înregistrat de clădirile amplasate într-o anumită unitate teritorială, de exemplu, potrivit raportului privind proiectul STRATEGO (https://heatroadmap.eu/wp-content/uploads/2018/09/STRATEGO-WP2-Background-Report-6-Mapping-Potenital-for-DHC.pdf), zonele cu o cerere ridicată sunt acelea în care se consumă peste 85 GWh/km2 de energie termică pe an; și |
| --- | --- |

—

densitatea cererii de căldură (MWh/km2) – consumul anual de energie pentru încălzire și răcire înregistrat de clădirile amplasate într-o anumită unitate teritorială, de exemplu, potrivit raportului privind proiectul STRATEGO (https://heatroadmap.eu/wp-content/uploads/2018/09/STRATEGO-WP2-Background-Report-6-Mapping-Potenital-for-DHC.pdf), zonele cu o cerere ridicată sunt acelea în care se consumă peste 85 GWh/km2 de energie termică pe an; și

| — | raportul suprafețelor (m2/m2) – suprafața la sol, încălzită sau răcită, a clădirilor într-o anumită unitate teritorială împărțită la suprafața unității teritoriale respective. Pentru mai multe detalii, a se vedea Background report providing guidance on tools and methods for the preparation of public heat maps (Raportul de referință care oferă orientări privind instrumentele și metodele de elaborare a hărților publice de energie termică), punctul 2.1.1;
  http://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/handle/JRC98823 |
| --- | --- |

—

raportul suprafețelor (m2/m2) – suprafața la sol, încălzită sau răcită, a clădirilor într-o anumită unitate teritorială împărțită la suprafața unității teritoriale respective. Pentru mai multe detalii, a se vedea Background report providing guidance on tools and methods for the preparation of public heat maps (Raportul de referință care oferă orientări privind instrumentele și metodele de elaborare a hărților publice de energie termică), punctul 2.1.1;

http://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/handle/JRC98823

(7)  Pentru mai multe informații privind o defalcare tipică a serviciilor de încălzire și răcire bazată pe aplicarea acestora, a se vedea anexa IV.

(8)  Pentru mai multe informații privind o defalcare tipică a serviciilor de încălzire și răcire în funcție de aplicații, a se vedea anexa V.

(9)  
  Guidelines on best practices and informal guidance on how to implement the comprehensive assessment at Member State level (Orientări privind cele mai bune practici și recomandări informale privind modalitatea de punere în aplicare a evaluării cuprinzătoare la nivel de stat membru); http://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/handle/JRC98819

(10)  Pentru mai multe detalii privind metodele de estimare a căldurii reziduale, a se vedea Background report providing guidance on tools and methods for the preparation of public heat maps (Raportul de referință care oferă orientări privind instrumentele și metodele de elaborare a hărților publice de energie termică), punctele 3 și 4;

http://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/handle/JRC98823

(11)  Directiva 2010/31/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 mai 2010 privind performanța energetică a clădirilor (JO L 153, 18.6.2010, p. 13).

(12)  Directiva 2018/2001/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2018 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile (JO L 328, 21.12.2018, p. 82).

(13)  Inclusiv evaluarea potențialului energiei din surse regenerabile și evaluarea utilizării căldurii și a frigului rezidual din sectorul încălzirii și răcirii, astfel cum se prevede la articolul 15 alineatul (7) din RED.

(14)  Pentru mai multe explicații, a se vedea anexa V.

(15)  Această lista neexhaustivă este prezentată aici doar în scop informativ.

(16)  Aceasta înseamnă o zonă în care sistemele de cerere și ofertă sunt interconectate și în care se aplică caracteristici similare ale sistemelor.

(17)  Adică o anumită utilizare finală (încălzirea spațiului, răcirea, apa caldă sau aburul) sau (sub-)sector (de exemplu sectorul rezidențial sau unul dintre sub-sectoarele acestuia).

(18)  Rata de actualizare socială recomandată de Comisie (Ghid pentru analiza cost-beneficiu aplicată proiectelor de investiții) este de 5 % în țările beneficiare ale politicii de coeziune și de 3 % în cazul altor state membre. Statele membre pot stabili o valoare de referință diferită, cu condiția:

| — | să o justifice pe baza previziunilor de creștere economică și a altor parametri și |
| --- | --- |

—

să o justifice pe baza previziunilor de creștere economică și a altor parametri și

| — | să o aplice în mod coerent în cadrul proiectelor similare din aceeași țară, regiune sau sector. |
| --- | --- |

—

să o aplice în mod coerent în cadrul proiectelor similare din aceeași țară, regiune sau sector.

---

ANEXA II

SURSE SUPLIMENTARE DE LITERATURĂ DE SPECIALITATE

1.   Referințe generale din literatura de specialitate

| — | Best practices and informal guidance on how to implement the Comprehensive Assessment at Member State level (Orientări privind cele mai bune practici și recomandări informale privind modalitatea de punere în aplicare a evaluării cuprinzătoare la nivel de stat membru). Centrul Comun de Cercetare, Comisia Europeană, 2016. ISBN 979-92-79-54016-5.

  http://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/handle/JRC98819 |
| --- | --- |

—

Best practices and informal guidance on how to implement the Comprehensive Assessment at Member State level (Orientări privind cele mai bune practici și recomandări informale privind modalitatea de punere în aplicare a evaluării cuprinzătoare la nivel de stat membru). Centrul Comun de Cercetare, Comisia Europeană, 2016. ISBN 979-92-79-54016-5.

http://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/handle/JRC98819

2.   Literatură de specialitate privind estimarea căldurii și a frigului rezidual

| — | Waste heat from industry for district heating (Căldura reziduală din industrie utilizată pentru încălzirea centralizată). Comisia Comunităților Europene, Direcția Generală Energie, 1982.

  https://publications.europa.eu/en/publication-detail/-/publication/2fcd5481-ac79-4e8f-9aaa-ed88a38444db |
| --- | --- |

—

Waste heat from industry for district heating (Căldura reziduală din industrie utilizată pentru încălzirea centralizată). Comisia Comunităților Europene, Direcția Generală Energie, 1982.

https://publications.europa.eu/en/publication-detail/-/publication/2fcd5481-ac79-4e8f-9aaa-ed88a38444db

3.   Literatură de specialitate privind elaborarea de hărți privind furnizarea și cererea de căldură și de frig

| — | Background report providing guidance on tools and methods for the preparation of public heat maps (Raport de referință care oferă orientări privind instrumentele și metodele de elaborare a hărților publice de energie termică). Centrul Comun de Cercetare, Comisia Europeană, 2016. ISBN 978-92-79-54014-1.

  http://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/handle/JRC98823 |
| --- | --- |

—

Background report providing guidance on tools and methods for the preparation of public heat maps (Raport de referință care oferă orientări privind instrumentele și metodele de elaborare a hărților publice de energie termică). Centrul Comun de Cercetare, Comisia Europeană, 2016. ISBN 978-92-79-54014-1.

http://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/handle/JRC98823

4.   Literatură de specialitate privind efectuarea analizei costuri-beneficii cu includerea costurilor externe

| — | Handbook on the external costs of transport (Ghid privind costurile externe ale transporturilor). Un raport realizat de CE Delft pentru Comisia Europeană, Direcția Generală Mobilitate și Transporturi, 2019.

  https://ec.europa.eu/transport/sites/transport/files/studies/internalisation-handbook-isbn-978-92-79-96917-1.pdf |
| --- | --- |

—

Handbook on the external costs of transport (Ghid privind costurile externe ale transporturilor). Un raport realizat de CE Delft pentru Comisia Europeană, Direcția Generală Mobilitate și Transporturi, 2019.

https://ec.europa.eu/transport/sites/transport/files/studies/internalisation-handbook-isbn-978-92-79-96917-1.pdf

| — | Methodologies for the Assessment of Project GHG Emissions and Emission Variations (Metodologii pentru evaluarea proiectului privind emisiile de GES și variațiile emisiilor). Banca Europeană de Investiții, 2018.

  https://www.eib.org/attachments/strategies/eib_project_carbon_footprint_methodologies_en.pdf |
| --- | --- |

—

Methodologies for the Assessment of Project GHG Emissions and Emission Variations (Metodologii pentru evaluarea proiectului privind emisiile de GES și variațiile emisiilor). Banca Europeană de Investiții, 2018.

https://www.eib.org/attachments/strategies/eib_project_carbon_footprint_methodologies_en.pdf

| — | The Economic Appraisal of Investment Projects at the EIB (Evaluarea economică a proiectelor de investiții ale BEI). Banca Europeană de Investiții, 2013.

  https://www.eib.org/attachments/thematic/economic_appraisal_of_investment_projects_en.pdf |
| --- | --- |

—

The Economic Appraisal of Investment Projects at the EIB (Evaluarea economică a proiectelor de investiții ale BEI). Banca Europeană de Investiții, 2013.

https://www.eib.org/attachments/thematic/economic_appraisal_of_investment_projects_en.pdf

| — | Ghid privind analiza costuri-beneficii a proiectelor de investiții. Instrumentul de evaluare economică pentru politica de coeziune 2014-2020. Comisia Europeană, Direcția Generală Politică Regională și Urbană, 2014. ISBN 978-92-79-34796-2.

  https://ec.europa.eu/inea/sites/inea/files/cba_guide_cohesion_policy.pdf |
| --- | --- |

—

Ghid privind analiza costuri-beneficii a proiectelor de investiții. Instrumentul de evaluare economică pentru politica de coeziune 2014-2020. Comisia Europeană, Direcția Generală Politică Regională și Urbană, 2014. ISBN 978-92-79-34796-2.

https://ec.europa.eu/inea/sites/inea/files/cba_guide_cohesion_policy.pdf

---

ANEXA III

PROCESUL DE REALIZARE A EVALUĂRILOR CUPRINZĂTOARE (ANEXA VIII DIN DEE)

---

ANEXA IV

CONTABILIZAREA CĂLDURII REZIDUALE

1.   Prezentare generală

Căldura reziduală este energia termică în exces rămasă în urma unui proces industrial și după extragerea căldurii. Sfera raportării căldurii reziduale în temeiul punctului 2 litera (b) este diferită de cea în temeiul punctului 2 litera (c) din anexa VIII la DEE. Punctul 2 litera (b) se referă la potențialul de furnizare a căldurii reziduale în GWh (potențialul tehnic) pe an care poate fi furnizată de alte instalații decât cele enumerate. Pe de altă parte, în temeiul punctul 2 litera (c), este necesară raportarea „ponderii energiei obținute din surse regenerabile și din căldura sau frigul rezidual în consumul de energie finală al sectorului termoficării și răcirii centralizate (1) în ultimii cinci ani”.

2.   Contabilizarea proiectelor privind căldura și frigul rezidual

Căldura și frigul rezidual care rezultă din procese sunt dificil de contabilizat, deoarece, din momentul în care excesul de energie este utilizat in situ, acest nu mai este „rezidual” și contribuie la creșterea eficienței sau la reducerea costurilor de exploatare ale instalației.

În principiu, căldura este considerată căldură reziduală numai atunci când este un produs secundar al unui alt proces care ar fi emis în mediul înconjurător, până când este furnizat pentru utilizare ex situ. Cu alte cuvinte, căldura reziduală industrială este echivalentă cu încărcarea energetică care nu este extrasă altfel și care necesită răcire externă.

Următoarele categorii nu ar trebui considerate căldură reziduală:

| — | căldura care a fost generată cu scopul principal de a fi utilizată in situ sau ex situ în mod direct și care nu reprezintă un produs secundar al unui alt proces, indiferent de consumul de energie; |
| --- | --- |

—

căldura care a fost generată cu scopul principal de a fi utilizată in situ sau ex situ în mod direct și care nu reprezintă un produs secundar al unui alt proces, indiferent de consumul de energie;

| — | căldura cogenerată de centralele de cogenerare (CHP), deoarece CHP în sine sunt proiectate ca o măsură de eficiență energetică. Acestea reduc căldura reziduală, deoarece utilizează mai eficient energia combustibilului folosit și |
| --- | --- |

—

căldura cogenerată de centralele de cogenerare (CHP), deoarece CHP în sine sunt proiectate ca o măsură de eficiență energetică. Acestea reduc căldura reziduală, deoarece utilizează mai eficient energia combustibilului folosit și

| — | căldura care este sau ar putea fi recuperată intern pe același sit. |
| --- | --- |

—

căldura care este sau ar putea fi recuperată intern pe același sit.

Următoarele ar trebui considerate ca exemple de căldură reziduală:

| — | centre de date sau spații comerciale care trebuie răcite, unde căldura rezultată din operațiuni poate fi furnizată ex situ, în loc să fie disipată în mediul înconjurător și |
| --- | --- |

—

centre de date sau spații comerciale care trebuie răcite, unde căldura rezultată din operațiuni poate fi furnizată ex situ, în loc să fie disipată în mediul înconjurător și

| — | utilizarea directă a fluxului de răcire al condensatorului de la centralele electrice (de exemplu, căldura poate fi furnizată pentru încălzirea serelor). |
| --- | --- |

—

utilizarea directă a fluxului de răcire al condensatorului de la centralele electrice (de exemplu, căldura poate fi furnizată pentru încălzirea serelor).

În cazul în care căldura produsă din combustibili regenerabili este un produs secundar al unui proces principal, aceasta poate fi considerată căldură reziduală (de exemplu, incinerarea deșeurilor biodegradabile și biomasa) în scopul raportării în conformitate cu punctul 2 literele (b) și (c).

Pentru a indica pe hărți proiectele privind căldura și frigul rezidual (punctul 3), statelor membre li se recomandă să colecteze următoarele informații:

| — | denumirea și amplasarea instalației; |
| --- | --- |

—

denumirea și amplasarea instalației;

| — | cantitatea (GWh/an) și calitatea (temperatura uzuală și mediul) căldurii și frigului rezidual actuale și potențiale disponibile și |
| --- | --- |

—

cantitatea (GWh/an) și calitatea (temperatura uzuală și mediul) căldurii și frigului rezidual actuale și potențiale disponibile și

| — | disponibilitatea căldurii și frigului rezidual (ore pe an). |
| --- | --- |

—

disponibilitatea căldurii și frigului rezidual (ore pe an).

3.   Contabilizarea căldurii reziduale pentru cogenerare

Căldura reprezentată de cogenerare trebuie să fie dedusă și nu poate fi inclusă în calculul pentru căldura reziduală în scopul prezentării rezultatelor analizei potențialului de furnizare a încălzirii și a răcirii [punctul 2 literele (b) și (c)]; de asemenea, există trei tipuri de energie care trebuie contabilizate separat:

| — | energia electrică; |
| --- | --- |

—

energia electrică;

| — | energia termică rezultată din căldură cogenerată și |
| --- | --- |

—

energia termică rezultată din căldură cogenerată și

| — | căldura reziduală care nu este utilizată și care ar putea fi recuperată de la condensatorul unei centrale electrice sau din gazele de evacuare. Punctul 2 litera (b) prevede obligativitatea raportării tuturor acestor tipuri de căldură. În temeiul punctului 2 litera (c), poate fi raportată numai acea parte de căldură prezentă în consumul final de energie din cadrul sistemului de încălzire centralizată. |
| --- | --- |

—

căldura reziduală care nu este utilizată și care ar putea fi recuperată de la condensatorul unei centrale electrice sau din gazele de evacuare. Punctul 2 litera (b) prevede obligativitatea raportării tuturor acestor tipuri de căldură. În temeiul punctului 2 litera (c), poate fi raportată numai acea parte de căldură prezentă în consumul final de energie din cadrul sistemului de încălzire centralizată.

4.   Contabilizarea căldurii și frigului rezidual care fac obiectul punctului 2 litera (b) din anexa VIII la DEE

Nu există limitare în ceea ce privește raportarea căldurii și frigului rezidual în legătură cu un sistem centralizat în temeiul punctului 2 litera (b). Prin urmare, trebuie raportată cantitatea totală și potențială de căldură și frig rezidual care poate fi utilizată în mod direct pentru un alt proces (în cazul în care nivelul de temperatură furnizat permite acest lucru) sau care poate fi îmbunătățită până la un nivel adecvat prin utilizarea unor pompe de căldură, pentru a fi furnizată ex situ.

Raportarea potențialului de căldură reziduală în temeiul punctului 2 litera (b) se poate baza, de asemenea, pe un sondaj privind siturile industriale. În cadrul sondajului, respondenții ar putea fi invitați să cuantifice:

| — | consumul total de energie; |
| --- | --- |

—

consumul total de energie;

| — | capacitatea termică; |
| --- | --- |

—

capacitatea termică;

| — | ce cantitate din căldura generată este deja utilizată și |
| --- | --- |

—

ce cantitate din căldura generată este deja utilizată și

| — | ce cantitate de căldură este răcită (sau ce cantitate de frig este încălzită) sau emisă în mediul înconjurător. |
| --- | --- |

—

ce cantitate de căldură este răcită (sau ce cantitate de frig este încălzită) sau emisă în mediul înconjurător.

O altă posibilitate de a evalua potențialul de aprovizionare cu căldură și frig rezidual este aceea de a utiliza estimări indirecte bazate pe ipoteza unor profiluri asemănătoare de temperatură termică între instalațiile care:

| — | sunt în același sector; |
| --- | --- |

—

sunt în același sector;

| — | au o vechime similară; |
| --- | --- |

—

au o vechime similară;

| — | au același grad de integrare energetică (2) și |
| --- | --- |

—

au același grad de integrare energetică (2) și

| — | fac obiectul unor măsuri similare de reducere a pierderilor de energie. |
| --- | --- |

—

fac obiectul unor măsuri similare de reducere a pierderilor de energie.

În consecință, ar putea fi estimată a fi disponibilă o cantitate similară de căldură sau frig rezidual pe tona de produs realizat sau tratat (de exemplu, toate instalațiile cu o anumită vechime și tehnologie ar putea avea profiluri similare de căldură reziduală).

Potențialul estimat poate fi ponderat cu un factor de disponibilitate care ia în considerare:

| — | tehnologia utilizată pentru echipamentele de recuperare; |
| --- | --- |

—

tehnologia utilizată pentru echipamentele de recuperare;

| — | vechimea instalației; |
| --- | --- |

—

vechimea instalației;

| — | gradul de integrare energetică și |
| --- | --- |

—

gradul de integrare energetică și

| — | nivelurile recente de investiții în echipamentele de recuperare. |
| --- | --- |

—

nivelurile recente de investiții în echipamentele de recuperare.

Se recomandă în mod deosebit statelor membre să raporteze valoarea temperaturii și mediul (apă lichidă, abur, sare topită sau altele) căldurii și frigului rezidual; acești factori determină posibile aplicații și distanțe de transport, influențând astfel analiza scenariilor. Cele mai uzuale medii utilizate pentru recuperarea căldurii reziduale includ:

| — | gazele de ardere de la cuptoarele de topire a sticlei, cuptoarele de ciment, incineratoarele pentru emisiile de fum, cuptoarele și cazanele din aluminiu cu reverberație; |
| --- | --- |

—

gazele de ardere de la cuptoarele de topire a sticlei, cuptoarele de ciment, incineratoarele pentru emisiile de fum, cuptoarele și cazanele din aluminiu cu reverberație;

| — | gazele de evacuare rezultate din procese de la cuptoarele cu arc electric, cuptoarele de aluminiu cu reverberație și cuptoarele de uscare și de coacere și |
| --- | --- |

—

gazele de evacuare rezultate din procese de la cuptoarele cu arc electric, cuptoarele de aluminiu cu reverberație și cuptoarele de uscare și de coacere și

| — | apa de răcire a cuptoarelor, compresoarelor de aer și motoarelor cu combustie internă. |
| --- | --- |

—

apa de răcire a cuptoarelor, compresoarelor de aer și motoarelor cu combustie internă.

Aburul apare rar în calitate de căldură reziduală, deoarece este de obicei generat la cerere și evacuat sau condensat în timpul procesului.

Tabelul de mai jos oferă o clasificare orientativă a căldurii și frigului pe baza nivelului de temperatură și enumeră aplicațiile uzuale ale căldurii. El se aplică atât căldurii reziduale, cât și energiei termice utile, indiferent de combustibilul utilizat pentru producerea sa.

| Categorie | Mediu | Interval de temperatură ( °C) | Aplicații uzuale |
| --- | --- | --- | --- |
| căldură la temperatură înaltă | încălzire directă prin convecție (pe bază de flacără), arc electric, pe bază de ulei etc. | > 500 | oțel, ciment, sticlă |
| căldură la temperatură medie | abur de înaltă presiune | 150-500 | procese pe bază de abur în industria chimică |
| căldură la temperatură medie/joasă | abur de presiune medie | 100-149 | procese pe bază de abur în industriile hârtiei, alimentară, chimică etc. |
| căldură la temperatură joasă | apă caldă | 40-99 | încălzirea spațiului, procesele din industria alimentară etc. |
| răcire | apă | 0-temperatură ambiantă | răcirea spațiului, procesele din industria alimentară etc. |
| refrigerare | agent frigorific | < 0 | refrigerare în industriile alimentară, chimică |

Categorie

Mediu

Interval de temperatură ( °C)

Aplicații uzuale

căldură la temperatură înaltă

încălzire directă prin convecție (pe bază de flacără), arc electric, pe bază de ulei etc.

> 500

oțel, ciment, sticlă

căldură la temperatură medie

abur de înaltă presiune

150-500

procese pe bază de abur în industria chimică

căldură la temperatură medie/joasă

abur de presiune medie

100-149

procese pe bază de abur în industriile hârtiei, alimentară, chimică etc.

căldură la temperatură joasă

apă caldă

40-99

încălzirea spațiului, procesele din industria alimentară etc.

răcire

apă

0-temperatură ambiantă

răcirea spațiului, procesele din industria alimentară etc.

refrigerare

agent frigorific

< 0

refrigerare în industriile alimentară, chimică

5.   Raportarea căldurii reziduale conform punctului 2 litera (c) din anexa VIII la DEE

RED (3) stabilește o legătură strânsă între eficiență și energia din surse regenerabile și consideră că ambele pot fi luate în considerare pentru obiectivul orientativ al creșterii ponderii anuale a energiei regenerabile în sectorul încălzirii și răcirii.

RED (4) definește căldura reziduală drept „căldura sau frigul generat în mod inevitabil ca produs secundar în instalații industriale sau de producere a energiei electrice, ori în sectorul terțiar, și care, în lipsa accesului la un sistem de încălzire sau de răcire centralizată, s-ar disipa în aer sau în apă fără a fi utilizat, atunci când a fost sau va fi utilizat un proces de cogenerare sau atunci când nu se poate recurge la cogenerare”.

În scopul raportării ponderii istorice a energiei provenite din căldura sau frigul rezidual (5) în ultimii 5 ani [punctul 2 litera (c)], se poate lua în calcul numai căldura sau frigul rezidual prezent în consumul final de energie din cadrul sistemului de încălzire centralizată și a celui de răcire centralizată.

---

(1)  
  „Răcirea din surse regenerabile” ar trebui să fie identificată în conformitate cu metodologia comună de calcul a cantității de energie regenerabilă utilizată pentru răcire și răcire centralizată (articolul 35 RED), odată stabilită. Până atunci, ar trebui utilizată o metodologie națională adecvată.

(2)  
  Waste heat from industry for district heating (Căldura reziduală din industrie utilizată pentru încălzirea centralizată) (orientări ale Comisiei).

https://publications.europa.eu/en/publication-detail/-/publication/2fcd5481-ac79-4e8f-9aaa-ed88a38444db

(3)  Articolul 23 din RED (integrarea energiei regenerabile în procesele de încălzire și răcire) stabilește obiective orientative și reglementează contabilizarea energiei regenerabile și a căldurii sau frigului rezidual.

(4)  Articolul 2 alineatul (9) din RED.

(5)  În prezenta anexă, „căldura și frigul rezidual” și „excedentul de căldură și frig” sunt tratate ca sinonime. Căldura reziduală este, în cea mai mare parte, căldura rămasă în urma unui ciclu termodinamic, care ar fi emisă în mediul înconjurător, cu excepția cazului în care este captată și furnizată pentru utilizare ex situ. O parte din acesta poate fi utilizată ex situ în cazul în care se găsește un disipator termic adecvat. Aceasta poate fi furnizată către o rețea termică sau către un alt sit industrial. Partea din căldura și frigul rezidual care este distribuită prin intermediul unui sistem centralizat poate fi raportată în temeiul punctului 2 litera (c) din anexa VIII la DEE.

---

ANEXA V

ANALIZA ECONOMICĂ ȘI FINANCIARĂ A RAPORTULUI COSTURI-BENEFICII

1.   Prezentare generală

ACB reprezintă o abordare analitică esențială pentru a evalua schimbările la nivel de bunăstare care pot fi atribuite unei decizii de investiție. Aceasta presupune evaluarea schimbărilor la nivel de costuri și beneficii între scenariile de referință și cele alternative. Rezultatele trebuie apoi integrate într-un cadru comun pentru a le compara în timp și pentru a ajunge la concluzii cu privire la profitabilitatea lor.

În conformitate cu anexa VIII la DEE, ACB trebuie să includă:

| — | o analiză economică – aceasta ține cont de factorii socio-economici și de mediu și acoperă schimbările la nivel de bunăstare pentru societate în ansamblul său (și anume, nivelul prosperității și nivelul de trai), care pot fi legate de bunăstarea personală. Analiza economică a fost, în general, utilizată pentru a sprijini elaborarea de politici și |
| --- | --- |

—

o analiză economică – aceasta ține cont de factorii socio-economici și de mediu și acoperă schimbările la nivel de bunăstare pentru societate în ansamblul său (și anume, nivelul prosperității și nivelul de trai), care pot fi legate de bunăstarea personală. Analiza economică a fost, în general, utilizată pentru a sprijini elaborarea de politici și

| — | o analiză financiară – aceasta adoptă o perspectivă a investitorului privat, utilizând abordarea convențională a fluxurilor de numerar actualizate pentru a evalua randamentul net. |
| --- | --- |

—

o analiză financiară – aceasta adoptă o perspectivă a investitorului privat, utilizând abordarea convențională a fluxurilor de numerar actualizate pentru a evalua randamentul net.

Efectuarea analizei din ambele perspective face posibilă identificarea domeniilor în care politicile pot elimina discrepanțele dintre nevoia societății și viabilitatea/adecvarea financiară a unei inițiative. Ulterior, factorii de decizie politică pot adopta măsuri de sprijinire sau promovare (de exemplu, prin intermediul obligațiilor, al stimulentelor economice etc.) a unei inițiative și pot elimina mecanismele de sprijin atunci când evaluarea arată că acestea nu sunt justificate din punct de vedere social.

ACB se bazează pe o analiză a fluxului de numerar actualizat, prin care analistul:

| — | stabilește scenariile de referință și alternative pentru fiecare limită de sistem energetic; |
| --- | --- |

—

stabilește scenariile de referință și alternative pentru fiecare limită de sistem energetic;

| — | cuantifică și monetizează costurile și beneficiile respective ale acestora (luând în considerare, de asemenea, distribuirea costurilor și a beneficiilor pe parcursul perioadei analizate) și |
| --- | --- |

—

cuantifică și monetizează costurile și beneficiile respective ale acestora (luând în considerare, de asemenea, distribuirea costurilor și a beneficiilor pe parcursul perioadei analizate) și

| — | evaluează modificările dintre scenariul de referință și fiecare scenariu alternativ. |
| --- | --- |

—

evaluează modificările dintre scenariul de referință și fiecare scenariu alternativ.

Odată ce au fost colectate informații despre costul și beneficiul total, se utilizează criterii de evaluare (în cazul de față, VAN) pentru analiza randamentului în cadrul diferitelor scenarii alternative.

2.   Analiza financiară

Analiza financiară ar trebui să ia în considerare:

| — | exclusiv intrările și ieșirile de flux de numerar; elementele contabile care nu corespund fluxurilor efective (adică deprecierea, rezervele etc.) nu sunt luate în considerare; |
| --- | --- |

—

exclusiv intrările și ieșirile de flux de numerar; elementele contabile care nu corespund fluxurilor efective (adică deprecierea, rezervele etc.) nu sunt luate în considerare;

| — | prețurile constante (reale) stabilite pentru anul de referință sau prețurile (nominale) actuale, pentru a reduce incertitudinea și complexitatea; |
| --- | --- |

—

prețurile constante (reale) stabilite pentru anul de referință sau prețurile (nominale) actuale, pentru a reduce incertitudinea și complexitatea;

| — | indicele prognozat al prețurilor de consum (IPC); |
| --- | --- |

—

indicele prognozat al prețurilor de consum (IPC);

| — | TVA-ul pentru costuri și venituri (cu excepția cazului în care acesta poate fi recuperat de către promotorul proiectului) și |
| --- | --- |

—

TVA-ul pentru costuri și venituri (cu excepția cazului în care acesta poate fi recuperat de către promotorul proiectului) și

| — | taxele directe aplicate prețurilor de producție (și anume electricitate, forță de muncă etc.). |
| --- | --- |

—

taxele directe aplicate prețurilor de producție (și anume electricitate, forță de muncă etc.).

Beneficiile care trebuie incluse sunt:

| — | veniturile din vânzarea energiei; |
| --- | --- |

—

veniturile din vânzarea energiei;

| — | subvențiile și |
| --- | --- |

—

subvențiile și

| — | valorile reziduale. |
| --- | --- |

—

valorile reziduale.

Costurile ar trebui să includă:

| — | costurile de capital ale tehnologiei de încălzire și răcire; |
| --- | --- |

—

costurile de capital ale tehnologiei de încălzire și răcire;

| — | costurile de exploatare și întreținere a acesteia și |
| --- | --- |

—

costurile de exploatare și întreținere a acesteia și

| — | costurile legate de emisiile de CO2. |
| --- | --- |

—

costurile legate de emisiile de CO2.

Rata de actualizare financiară (FDR) este utilizată pentru a reflecta costul de oportunitate al capitalului, adică profitul potențial rezultat din investirea aceluiași capital într-un proiect alternativ. Ca indicator al percepției riscului, aceasta poate varia în funcție de perspectiva factorului de decizie și între tehnologii (a se vedea secțiunea 4).

3.   Analiza economică

Analiza economică trebuie să includă cel puțin costurile și beneficiile prevăzute la punctul 8 litera (b) din anexa VIII la DEE, care includ:

| — | valoarea producției livrate consumatorului; |
| --- | --- |

—

valoarea producției livrate consumatorului;

| — | costurile de investiții în ceea ce privește instalațiile; |
| --- | --- |

—

costurile de investiții în ceea ce privește instalațiile;

| — | echipamentele și rețelele energetice asociate; |
| --- | --- |

—

echipamentele și rețelele energetice asociate;

| — | costurile de exploatare variabile și fixe și |
| --- | --- |

—

costurile de exploatare variabile și fixe și

| — | costurile cu energia. |
| --- | --- |

—

costurile cu energia.

Potențialul economic este un subset al potențialului tehnic care este rentabil din punct de vedere economic în comparație cu resursele de energie convenționale din perspectiva ofertei. Scenariile alternative sunt elaborate pentru a testa efectele valorificării potențialului diverselor soluții tehnice pentru acoperirea cererii de energie termică. Acele părți ale potențialului care prezintă VAN pozitivă în comparație cu scenariul de referință indică eficiența din punctul de vedere al costurilor și, prin urmare, constituie potențialul economic al acelei tehnologii.

Pentru scenarii alternative cu rezultate similare, ar putea fi folosite reducerea emisiilor de CO2, economiile de energie primară sau alți indicatori-cheie drept criterii suplimentare pentru a sprijini procesul decizional. Odată ce sunt identificate cele mai rentabile soluții la nivelul limitelor de sistem, acestea ar putea fi agregate pentru a determina potențialul cel mai eficient din punctul de vedere al costurilor la nivel național.

Rata de actualizare socială (SDR) utilizată pentru analiza economică reflectă opinia societății cu privire la modul în care beneficiile și costurile viitoare ar trebui valorificate în raport cu cele actuale (a se vedea secțiunea 4).

Deși analiza economică urmărește același traseu ca și analiza financiară, există o serie de diferențe foarte importante; în special, în cadrul analizei financiare:

| — | trebuie aplicate corecții fiscale, deoarece avem de-a face în principal cu transferuri între agenții din economie care nu reflectă impactul real asupra bunăstării economice; |
| --- | --- |

—

trebuie aplicate corecții fiscale, deoarece avem de-a face în principal cu transferuri între agenții din economie care nu reflectă impactul real asupra bunăstării economice;

| — | prețurile de producție (inclusiv cele cu forța de muncă) nu includ taxe directe; |
| --- | --- |

—

prețurile de producție (inclusiv cele cu forța de muncă) nu includ taxe directe;

| — | subvențiile nu sunt incluse, deoarece reprezintă transferuri între agenți și nu reflectă bunăstarea economică a societății în ansamblul său; |
| --- | --- |

—

subvențiile nu sunt incluse, deoarece reprezintă transferuri între agenți și nu reflectă bunăstarea economică a societății în ansamblul său;

| — | transferurile de avere de la contribuabili către întreprinderi și impactul aferent asupra societății și asupra bunăstării reprezintă un cost pentru societate și ar trebui să fie luate în calcul și |
| --- | --- |

—

transferurile de avere de la contribuabili către întreprinderi și impactul aferent asupra societății și asupra bunăstării reprezintă un cost pentru societate și ar trebui să fie luate în calcul și

| — | ar trebui estimate externalitățile și impactul asupra bunăstării sociale (1); principalele externalități de luat în considerare sunt:






  — | impactul asupra mediului și sănătății al arderii de combustibili și |
| --- | --- | --- |

—

ar trebui estimate externalitățile și impactul asupra bunăstării sociale (1); principalele externalități de luat în considerare sunt:

—

impactul asupra mediului și sănătății al arderii de combustibili și

| — | impactul macroeconomic al investițiilor în sistemul energetic. |
| --- | --- |

—

impactul macroeconomic al investițiilor în sistemul energetic.

4.   Ratele de actualizare financiară și socială

Estimarea VAN necesită utilizarea unei „rate de actualizare”, un parametru care reflectă valoarea pentru societate a costurilor și beneficiilor viitoare, comparativ cu cele actuale. Ratele de actualizare sunt folosite pentru a converti costurile și beneficiile viitoare la valoarea lor actuală, permițând comparația în timp.

Se utilizează două rate de actualizare:

| — | o rată de actualizare financiară (FDR) – care este utilizată în cadrul analizei financiare pentru a reflecta costul de oportunitate al capitalului, adică profitul potențial care ar fi putut fi obținut prin investirea aceluiași capital într-un proiect alternativ. Aceasta poate varia în funcție de:






  — | perspectiva factorului de decizie – diferite părți interesate (de exemplu, industrii, întreprinderi prestatoare de servicii și proprietari de gospodării) pot avea așteptări diferite și costuri de oportunitate diferite în ceea ce privește capitalul disponibil și |
| --- | --- | --- |

—

o rată de actualizare financiară (FDR) – care este utilizată în cadrul analizei financiare pentru a reflecta costul de oportunitate al capitalului, adică profitul potențial care ar fi putut fi obținut prin investirea aceluiași capital într-un proiect alternativ. Aceasta poate varia în funcție de:

—

perspectiva factorului de decizie – diferite părți interesate (de exemplu, industrii, întreprinderi prestatoare de servicii și proprietari de gospodării) pot avea așteptări diferite și costuri de oportunitate diferite în ceea ce privește capitalul disponibil și

| — | tehnologie, deoarece aceasta este un indicator al percepției riscului și |
| --- | --- |

—

tehnologie, deoarece aceasta este un indicator al percepției riscului și

| — | o rată de actualizare socială (SDR) – care este utilizată în cadrul analizei economice pentru a reflecta opinia societății cu privire la modul în care ar trebui valorificate beneficiile și costurile viitoare în raport cu cele actuale.
  Pentru perioada de programare 2014-2020, Comisia (2) sugerează utilizarea a două rate de actualizare socială de referință: de 5 % în țările beneficiare ale politicii de coeziune și de 3 % în celelalte țări. Comisia încurajează, de asemenea, statele membre să furnizeze propriile lor referințe pentru SDR. Statele membre care au propriile valori le pot utiliza pentru ACB; cele care nu au, pot utiliza valorile de referință. Întrucât acestea sunt prevăzute pentru perioada 2014-2020, impactul unei posibile modificări a SDR după 2020 ar putea fi analizat în cadrul analizei de sensibilitate. |
| --- | --- |

—

o rată de actualizare socială (SDR) – care este utilizată în cadrul analizei economice pentru a reflecta opinia societății cu privire la modul în care ar trebui valorificate beneficiile și costurile viitoare în raport cu cele actuale.

Pentru perioada de programare 2014-2020, Comisia (2) sugerează utilizarea a două rate de actualizare socială de referință: de 5 % în țările beneficiare ale politicii de coeziune și de 3 % în celelalte țări. Comisia încurajează, de asemenea, statele membre să furnizeze propriile lor referințe pentru SDR. Statele membre care au propriile valori le pot utiliza pentru ACB; cele care nu au, pot utiliza valorile de referință. Întrucât acestea sunt prevăzute pentru perioada 2014-2020, impactul unei posibile modificări a SDR după 2020 ar putea fi analizat în cadrul analizei de sensibilitate.

---

(1)  Analiza financiară nu ia în considerare aceste aspecte, deoarece nu generează un flux real de numerar pentru investitori.

(2)  Ghid privind analiza costuri-beneficii a proiectelor de investiții;

https://ec.europa.eu/inea/sites/inea/files/cba_guide_cohesion_policy.pdf

---

ANEXA VI

COSTURILE EXTERNE ALE ANALIZEI COSTURI-BENEFICII

1.   Prezentare generală

Producția de energie are o serie de efecte asupra mediului legate de poluare, utilizarea terenurilor și consumul de resurse (de exemplu, combustibil, apă); acestea afectează bunăstarea societății. Există diverse metode de estimare a valorii monetare a efectelor asupra mediului cu scopul de a le lua în considerare în cadrul procesului decizional (1)
   (2).

2.   Evaluarea valorii de mediu

Evaluarea valorii de mediu presupune utilizarea intensivă a datelor și resurselor. Aceasta poate fi facilitată de utilizarea bazelor de date ce furnizează „factori care provoacă daune asupra mediului”, cuprinzând informații privind daunele aduse mediului, de exemplu de către fiecare unitate suplimentară de energie produsă prin utilizarea unei anumite tehnologii.

Acești factori pot fi utilizați pentru evaluarea efectelor asupra mediului și sănătății pentru fiecare scenariu în parte. În cazul în care aceștia sunt exprimați pentru fiecare unitate suplimentară de energie produsă, daunele aduse mediului în cadrul scenariului în cauză ar rezulta din înmulțirea cantității de energie produsă printr-o anumită tehnologie cu factorul de daune pe unitate de energie produsă prin respectiva tehnologie, după cum urmează:

Formula

unde:

[ENVy,t
  ]
  Scen.
  reprezintă daunele aduse mediului asociate cu energia produsă prin tehnologia y, în anul t, în cadrul unui scenariu specific [EUR];

[Ey,t
  ]
  Scen.
  reprezintă energia produsă prin tehnologia y, în anul t, într-un singur scenariu [MWh]; și

DFy
  reprezintă daunele aduse mediului pe unitatea de energie produsă prin tehnologia y [EUR/MWh].

Daunele aduse mediului în cadrul unui scenariu dintr-un anumit an vor reprezenta suma generată de producția rezultată din toate tehnologiile utilizate în acel scenariu în acel an:

Formula

Informații suplimentare pot fi găsite în rapoartele care prezintă factorii ce provoacă daune asupra mediului pentru următoarele categorii de efecte asupra mediului: schimbări climatice, diminuarea stratului de ozon, acidificarea solului, eutrofizarea apelor dulci, toxicitatea umană, formarea de particule în suspensie, ocuparea terenurilor agricole, ocuparea terenurilor urbane, diminuarea resurselor energetice etc.

Aceste valori pot varia în timp datorită modificărilor survenite în ceea ce privește diferiți parametri (de exemplu, densitatea populației, încărcarea poluantă globală a atmosferei). Prin urmare, impactul acestor modificări ar putea fi evaluat ca parte a analizei de sensibilitate.

Modificările în ceea ce privește proiectarea tehnologică și factorii specifici unei țări, cum ar fi mixul energetic, vor avea, de asemenea, un impact asupra costurilor de mediu externe (3)
   (4).

Analiza financiară ia în considerare costurile emisiilor de CO2 provenite de la instalațiile care fac obiectul sistemului de comercializare a certificatelor de emisii (ETS), deoarece acestea au fost internalizate în prețurile de pe piață pentru CO2. Evaluarea efectelor schimbărilor climatice se poate baza pe o abordare daune-costuri, care furnizează valori mai mari pe tona de emisii.

Indiferent de abordarea utilizată, atunci când se trece de la analiza financiară la analiza economică, trebuie eliminate costurile emisiilor de CO2 pentru a evita dubla contabilizare.

2.1.   Exemple

Atunci când se evaluează impactul asupra mediului al capacității de cogenerare în scenariul alternativ, ar trebui să se ia în considerare efectele asupra mediului ale modificărilor producției de energie electrică:

| — | construirea de noi centrale de cogenerare – trebuie să se contabilizeze (prin intermediul factorilor care provoacă daune asupra mediului) impactul ambelor produse obținute ca rezultat (energie termică și energie electrică). În plus, ar trebui să se ia în considerare costurile evitate ale daunelor care ar fi aduse mediului, aferente producerii aceleiași cantități de energie electrică și de energie termică prin utilizarea unei tehnologii diferite; |
| --- | --- |

—

construirea de noi centrale de cogenerare – trebuie să se contabilizeze (prin intermediul factorilor care provoacă daune asupra mediului) impactul ambelor produse obținute ca rezultat (energie termică și energie electrică). În plus, ar trebui să se ia în considerare costurile evitate ale daunelor care ar fi aduse mediului, aferente producerii aceleiași cantități de energie electrică și de energie termică prin utilizarea unei tehnologii diferite;

| — | conversia centralelor electrice existente în centrale de cogenerare – se poate presupune că consumul de combustibil al instalațiilor și impactul lor asupra mediului în raport cu scenariul de referință vor rămâne constante, prin urmare nu este necesar să fie luate în calcul. Trebuie evaluat numai impactul asupra mediului al energiei electrice suplimentare care urmează să fie furnizată prin utilizarea unei tehnologii diferite. |
| --- | --- |

—

conversia centralelor electrice existente în centrale de cogenerare – se poate presupune că consumul de combustibil al instalațiilor și impactul lor asupra mediului în raport cu scenariul de referință vor rămâne constante, prin urmare nu este necesar să fie luate în calcul. Trebuie evaluat numai impactul asupra mediului al energiei electrice suplimentare care urmează să fie furnizată prin utilizarea unei tehnologii diferite.

3.   Externalitățile privind bunăstarea societății

Este necesar să se estimeze externalitățile și efectele pozitive și negative asupra bunăstării societății. Acestea nu sunt luate în considerare în analiza financiară, deoarece nu generează un flux de numerar real pentru investitori. Principalele externalități, atât în ceea ce privește costurile, cât și beneficiile, sunt:

| — | calitatea aerului și efectele asupra sănătății; |
| --- | --- |

—

calitatea aerului și efectele asupra sănătății;

| — | siguranța aprovizionării cu energie a consumatorilor, în cazul în care aceasta nu a fost internalizată prin intermediul mecanismelor pieței (de exemplu, valoarea flexibilității, tarifele de rețea); |
| --- | --- |

—

siguranța aprovizionării cu energie a consumatorilor, în cazul în care aceasta nu a fost internalizată prin intermediul mecanismelor pieței (de exemplu, valoarea flexibilității, tarifele de rețea);

| — | investițiile și/sau economiile în legătură cu infrastructura energetică; |
| --- | --- |

—

investițiile și/sau economiile în legătură cu infrastructura energetică;

| — | economia circulară și eficiența resurselor; |
| --- | --- |

—

economia circulară și eficiența resurselor;

| — | efectele extinse asupra mediului; |
| --- | --- |

—

efectele extinse asupra mediului;

| — | competitivitatea industrială prin creșterea eficienței energetice în ceea ce privește serviciile de încălzire și răcire și |
| --- | --- |

—

competitivitatea industrială prin creșterea eficienței energetice în ceea ce privește serviciile de încălzire și răcire și

| — | creșterea economică și ocuparea forței de muncă. |
| --- | --- |

—

creșterea economică și ocuparea forței de muncă.

---

(1)  Ghid privind analiza costuri-beneficii a proiectelor de investiții;

https://ec.europa.eu/inea/sites/inea/files/cba_guide_cohesion_policy.pdf

(2)  Zvingilaite, E., Health externalities and heat savings in energy system modelling (Externalități legate de sănătate și economiile de energie termică în modelarea sistemelor energetice) (Kgs. Lyngby, DTU, 2013).

(3)  Proiectul ExternE-Pol al Comisiei Europene

(4)  
  Subsidies and costs of EU energy – final report (Subvenții și costuri ale surselor de energie din UE – raport final) (Ecofys, 2014).

---

ANEXA VII

MODEL DE RAPORTARE VOLUNTARĂ PENTRU EVALUAREA CUPRINZĂTOARE A POTENȚIALULUI PRIVIND EFICIENȚA SERVICIILOR DE ÎNCĂLZIRE ȘI RĂCIRE

Următoarele formulare sunt disponibile pe site-ul Europa al DG ENER (https://ec.europa.eu/energy/en/topics/energy-efficiency/heating-and-cooling) și, la cerere, la adresa ENER-EED-REPORTING@ec.europa.eu

---

| 28.10.2019 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | L 275/121 |
| --- | --- | --- | --- |

28.10.2019

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

L 275/121

---

RECOMANDAREA (UE) 2019/1660 A COMISIEI

din 25 septembrie 2019

privind punerea în aplicare a noilor dispoziții referitoare la contorizare și facturare din Directiva 2012/27/UE privind eficiența energetică

COMISIA EUROPEANĂ,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 292,

întrucât:

| (1) | Uniunea este dedicată dezvoltării unui sistem energetic durabil, competitiv, sigur și decarbonizat. Uniunea energetică stabilește obiective ambițioase ale Uniunii. În special, aceasta vizează: (i) să reducă emisiile de gaze cu efect de seră cu cel puțin 40 % până în 2030 comparativ cu anul 1990, (ii) să crească procentul de consum de energie din surse regenerabile la cel puțin 32 % și (iii) să realizeze economii de energie, îmbunătățind securitatea, competitivitatea și durabilitatea energetică a Uniunii. Directiva 2012/27/UE a Parlamentului European și a Consiliului (1) („DEE”), modificată prin Directiva (UE) 2018/2002 a Parlamentului European și a Consiliului (2), stabilește un obiectiv privind eficiența energetică de realizare a unor economii de cel puțin 32,5 % la nivelul Uniunii până în 2030. |
| --- | --- |

(1)

Uniunea este dedicată dezvoltării unui sistem energetic durabil, competitiv, sigur și decarbonizat. Uniunea energetică stabilește obiective ambițioase ale Uniunii. În special, aceasta vizează: (i) să reducă emisiile de gaze cu efect de seră cu cel puțin 40 % până în 2030 comparativ cu anul 1990, (ii) să crească procentul de consum de energie din surse regenerabile la cel puțin 32 % și (iii) să realizeze economii de energie, îmbunătățind securitatea, competitivitatea și durabilitatea energetică a Uniunii. Directiva 2012/27/UE a Parlamentului European și a Consiliului (1) („DEE”), modificată prin Directiva (UE) 2018/2002 a Parlamentului European și a Consiliului (2), stabilește un obiectiv privind eficiența energetică de realizare a unor economii de cel puțin 32,5 % la nivelul Uniunii până în 2030.

| (2) | Încălzirea și răcirea constituie cea mai semnificativă sursă de consum de energie la nivelul utilizatorilor finali, reprezentând aproximativ 50 % din cererea totală de energie din Uniunea Europeană. 80 % din aceasta este utilizată pentru clădiri. Prin urmare, realizarea de către Uniune a obiectivelor sale în domeniul energiei și al climei este influențată în mare măsură de eforturile sale de a renova parcurile imobiliare și de a promova funcționarea și utilizarea optime ale clădirilor. |
| --- | --- |

(2)

Încălzirea și răcirea constituie cea mai semnificativă sursă de consum de energie la nivelul utilizatorilor finali, reprezentând aproximativ 50 % din cererea totală de energie din Uniunea Europeană. 80 % din aceasta este utilizată pentru clădiri. Prin urmare, realizarea de către Uniune a obiectivelor sale în domeniul energiei și al climei este influențată în mare măsură de eforturile sale de a renova parcurile imobiliare și de a promova funcționarea și utilizarea optime ale clădirilor.

| (3) | Informațiile clare, oferite în timp util, precum și facturile de energie care au la bază consumul real dau consumatorilor posibilitatea de a juca un rol activ în reducerea nevoilor de energie pentru încălzire și răcire. Peste 40 % dintre locuințele din Uniune sunt situate în clădiri multifamiliale sau în clădiri semi-detașate, dintre care multe au sisteme colective pentru încălzirea spațiilor sau pentru pregătirea apei calde menajere. Prin urmare, informațiile exacte, fiabile, clare și oferite în timp util cu privire la consumul de energie sunt importante pentru ocupanții acestor locuințe, indiferent dacă aceștia au sau nu o relație contractuală directă, individuală cu un furnizor de energie. |
| --- | --- |

(3)

Informațiile clare, oferite în timp util, precum și facturile de energie care au la bază consumul real dau consumatorilor posibilitatea de a juca un rol activ în reducerea nevoilor de energie pentru încălzire și răcire. Peste 40 % dintre locuințele din Uniune sunt situate în clădiri multifamiliale sau în clădiri semi-detașate, dintre care multe au sisteme colective pentru încălzirea spațiilor sau pentru pregătirea apei calde menajere. Prin urmare, informațiile exacte, fiabile, clare și oferite în timp util cu privire la consumul de energie sunt importante pentru ocupanții acestor locuințe, indiferent dacă aceștia au sau nu o relație contractuală directă, individuală cu un furnizor de energie.

| (4) | DEE este actul legislativ la nivelul Uniunii care abordează contorizarea și facturarea aprovizionării cu energie termică. În 2018, DEE a fost modificată. Unul dintre scopurile modificării a fost clarificarea și consolidarea normelor aplicabile privind contorizarea și facturarea. |
| --- | --- |

(4)

DEE este actul legislativ la nivelul Uniunii care abordează contorizarea și facturarea aprovizionării cu energie termică. În 2018, DEE a fost modificată. Unul dintre scopurile modificării a fost clarificarea și consolidarea normelor aplicabile privind contorizarea și facturarea.

| (5) | Clarificările includ introducerea noțiunii de „utilizatori finali”, în plus față de noțiunea de „client final”, utilizată deja în DEE, pentru a clarifica faptul că drepturile la informații referitoare la facturare și la consum se aplică și consumatorilor fără contracte individuale sau directe cu furnizorul de energie utilizat pentru rețelele colective de încălzire, răcire sau producere a apei calde menajere din clădirile cu mai mulți ocupanți. |
| --- | --- |

(5)

Clarificările includ introducerea noțiunii de „utilizatori finali”, în plus față de noțiunea de „client final”, utilizată deja în DEE, pentru a clarifica faptul că drepturile la informații referitoare la facturare și la consum se aplică și consumatorilor fără contracte individuale sau directe cu furnizorul de energie utilizat pentru rețelele colective de încălzire, răcire sau producere a apei calde menajere din clădirile cu mai mulți ocupanți.

| (6) | De asemenea, modificările menționează explicit cerința ca statele membre să publice criteriile, metodologiile și procedurile utilizate pentru acordarea scutirilor de la cerința generală de subcontorizare în clădirile cu mai mulți ocupanți și să clarifice cerința necondiționată de a contoriza în mod individual apa caldă menajeră în părțile rezidențiale ale clădirilor noi cu mai mulți ocupanți. |
| --- | --- |

(6)

De asemenea, modificările menționează explicit cerința ca statele membre să publice criteriile, metodologiile și procedurile utilizate pentru acordarea scutirilor de la cerința generală de subcontorizare în clădirile cu mai mulți ocupanți și să clarifice cerința necondiționată de a contoriza în mod individual apa caldă menajeră în părțile rezidențiale ale clădirilor noi cu mai mulți ocupanți.

| (7) | Având în vedere importanța pentru facilitarea unor rezultate echitabile și pentru stabilirea unor stimulente adecvate în rândul ocupanților clădirilor cu mai multe apartamente și ai clădirilor mixte, Directiva (UE) 2018/2002 obligă, de asemenea, statele membre să dispună de norme transparente și disponibile publicului privind repartizarea costurilor pentru aceste clădiri. |
| --- | --- |

(7)

Având în vedere importanța pentru facilitarea unor rezultate echitabile și pentru stabilirea unor stimulente adecvate în rândul ocupanților clădirilor cu mai multe apartamente și ai clădirilor mixte, Directiva (UE) 2018/2002 obligă, de asemenea, statele membre să dispună de norme transparente și disponibile publicului privind repartizarea costurilor pentru aceste clădiri.

| (8) | De asemenea, pentru a consolida impactul contorizării și al facturării asupra modificărilor de comportament pe care acestea le-ar putea induce, precum și economiile de energie generate, DEE revizuită conține cerințe mai clare în ceea ce privește furnizarea unor informații mai utile și complete referitoare la facturare, bazate pe date privind consumul ajustate în funcție de variațiile climatice. Acest lucru include comparații relevante și noi elemente, cum ar fi informațiile privind mixul energetic aferent și emisiile de gaze cu efect de seră, precum și privind procedurile disponibile de depunere a plângerilor sau mecanismele de soluționare a litigiilor. |
| --- | --- |

(8)

De asemenea, pentru a consolida impactul contorizării și al facturării asupra modificărilor de comportament pe care acestea le-ar putea induce, precum și economiile de energie generate, DEE revizuită conține cerințe mai clare în ceea ce privește furnizarea unor informații mai utile și complete referitoare la facturare, bazate pe date privind consumul ajustate în funcție de variațiile climatice. Acest lucru include comparații relevante și noi elemente, cum ar fi informațiile privind mixul energetic aferent și emisiile de gaze cu efect de seră, precum și privind procedurile disponibile de depunere a plângerilor sau mecanismele de soluționare a litigiilor.

| (9) | În același timp, cerințele mai stricte privind furnizarea în mod frecvent a informațiilor referitoare la facturare și la consum oriunde sunt disponibile dispozitive care pot fi citite de la distanță, combinate cu norme care să asigure tranziția treptată la contoare și repartitoare de costuri pentru energia termică care pot fi citite de la distanță, vizează să asigure faptul că, în final, informații mai frecvente și în timp util vor fi disponibile pentru toți utilizatorii finali. |
| --- | --- |

(9)

În același timp, cerințele mai stricte privind furnizarea în mod frecvent a informațiilor referitoare la facturare și la consum oriunde sunt disponibile dispozitive care pot fi citite de la distanță, combinate cu norme care să asigure tranziția treptată la contoare și repartitoare de costuri pentru energia termică care pot fi citite de la distanță, vizează să asigure faptul că, în final, informații mai frecvente și în timp util vor fi disponibile pentru toți utilizatorii finali.

| (10) | Statele membre trebuie să asigure intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative care transpun dispozițiile legate de contorizare și facturare din Directiva (UE) 2018/2002 cel mai târziu până la 25 octombrie 2020. |
| --- | --- |

(10)

Statele membre trebuie să asigure intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative care transpun dispozițiile legate de contorizare și facturare din Directiva (UE) 2018/2002 cel mai târziu până la 25 octombrie 2020.

| (11) | DEE acordă statelor membre o marjă de apreciere la transpunerea și punerea în aplicare a setului revizuit de cerințe referitoare la contorizare și facturare, permițându-le să realizeze transpunerea și punerea în aplicare într-o manieră care să corespundă cel mai bine circumstanțelor lor naționale, incluzând condițiile climatice, modelele de închiriere și de proprietate și parcurile imobiliare. Prezenta recomandare explică cerințele modificate și ilustrează modul în care obiectivele directivei pot fi realizate. În special, scopul este acela de a asigura o înțelegere uniformă a DEE la nivelul statelor membre în procesul de pregătire a măsurilor de transpunere. |
| --- | --- |

(11)

DEE acordă statelor membre o marjă de apreciere la transpunerea și punerea în aplicare a setului revizuit de cerințe referitoare la contorizare și facturare, permițându-le să realizeze transpunerea și punerea în aplicare într-o manieră care să corespundă cel mai bine circumstanțelor lor naționale, incluzând condițiile climatice, modelele de închiriere și de proprietate și parcurile imobiliare. Prezenta recomandare explică cerințele modificate și ilustrează modul în care obiectivele directivei pot fi realizate. În special, scopul este acela de a asigura o înțelegere uniformă a DEE la nivelul statelor membre în procesul de pregătire a măsurilor de transpunere.

| (12) | Orientările furnizate prin prezenta recomandare completează și înlocuiesc parțial orientările emise anterior de către Comisie în legătură cu articolele 9-11 din DEE (3). |
| --- | --- |

(12)

Orientările furnizate prin prezenta recomandare completează și înlocuiesc parțial orientările emise anterior de către Comisie în legătură cu articolele 9-11 din DEE (3).

| (13) | Prezenta recomandare nu modifică efectele juridice ale DEE și nu aduce atingere interpretării obligatorii a DEE, astfel cum este formulată de Curtea de Justiție. Aceasta pune accent pe dispozițiile referitoare la contorizare și facturare și se referă la articolele 9a, 9b, 9c, 10a, 11a din DEE și la anexa VIIa la aceasta, |
| --- | --- |

(13)

Prezenta recomandare nu modifică efectele juridice ale DEE și nu aduce atingere interpretării obligatorii a DEE, astfel cum este formulată de Curtea de Justiție. Aceasta pune accent pe dispozițiile referitoare la contorizare și facturare și se referă la articolele 9a, 9b, 9c, 10a, 11a din DEE și la anexa VIIa la aceasta,

ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

La transpunerea cerințelor introduse prin Directiva (UE) 2018/2002, stabilite la articolele 9a, 9b, 9c, 10a, 11a din DEE și în anexa VIIa la aceasta, statele membre ar trebui să respecte orientările furnizate în anexa la prezenta recomandare.

Adoptată la Bruxelles, 25 septembrie 2019.

Pentru Comisie

Miguel ARIAS CAÑETE

Membru al Comisiei

---

(1)  Directiva 2012/27/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 25 octombrie 2012 privind eficiența energetică, de modificare a Directivelor 2009/125/CE și 2010/30/UE și de abrogare a Directivelor 2004/8/CE și 2006/32/CE (JO L 315, 14.11.2012, p. 1).

1

(2)  Directiva (UE) 2018/2002 a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2018 de modificare a Directivei 2012/27/UE privind eficiența energetică (JO L 328, 21.12.2018, p. 210).

2

(3)  COM(2013) 762 final și SWD(2013) 448 final, Bruxelles, 6 noiembrie 2013.

3

---

ANEXĂ

1.   INTRODUCERE

1.1.   Contextul juridic și contextul de politică

Articolele 9, 10 și 11 din Directiva 2012/27/UE privind eficiența energetică („DEE”) și anexa VII la aceasta vizează contorizarea și facturarea consumului individual de energie. Modificările referitoare la contorizare și facturare, introduse prin revizuirea DEE prin intermediul unei directive de modificare (1), cuprind, în principal:

| — | adăugarea unor noi dispoziții juridice, aplicabile în mod specific energiei termice, și anume articolele 9a, 9b, 9c, 10a, 11a și anexa VIIa; și |
| --- | --- |

—

adăugarea unor noi dispoziții juridice, aplicabile în mod specific energiei termice, și anume articolele 9a, 9b, 9c, 10a, 11a și anexa VIIa; și

| — | eliminarea energiei termice din domeniul de aplicare al dispozițiilor inițiale ale DEE (articolele 9, 10, 11 și anexa VII). |
| --- | --- |

—

eliminarea energiei termice din domeniul de aplicare al dispozițiilor inițiale ale DEE (articolele 9, 10, 11 și anexa VII).

În ceea ce privește contorizarea și facturarea energiei electrice, corpusul legislativ existent al UE a fost consolidat în cadrul unei reformări a Directivei privind piața energiei electrice, care a fost adoptată ca parte a pachetului „Energie curată pentru toți europenii”.

Pentru gaze, legiuitorul (Parlamentul European și Consiliul) a inclus, la articolul 24 alineatul (14), în cadrul revizuirii DEE, o clauză de reexaminare pentru a asigura faptul că necesitatea unor modificări similare este luată în considerare în baza unei evaluări sau a unei propuneri a Comisiei cel mai târziu până la 31 decembrie 2021.

Pe scurt, DEE revizuită modifică în mod substanțial dispozițiile privind contorizarea și facturarea în ceea ce privește cerințele aplicabile energiei termice. Pentru energia electrică, aceste dispoziții rămân nemodificate până la aplicarea noilor dispoziții din Directiva reformată privind piața energiei electrice începând cu 1 ianuarie 2021
   (2); pentru gaze, dispozițiile rămân nemodificate până când și cu excepția cazului în care legiuitorul adoptă alte modificări.

1.2.   Domeniul de aplicare și obiectul prezentului document

Prezenta recomandare are scopul de a facilita aplicarea eficace și coerentă a dispozițiilor DEE privind contorizarea și facturarea energiei termice. Aceasta completează parțial și înlocuiește parțial orientările publicate deja de către Comisie.

Nota de orientare din 2013 a Comisiei privind articolele 9-11 (3) rămâne relevantă pentru energia electrică și gaze, deoarece dispozițiile inițiale ale DEE privind energia electrică și gazele rămân în vigoare pentru moment. Totuși, pentru energia termică au fost modificate sau clarificate numeroase aspecte și, prin urmare, nota din 2013 va fi relevantă doar parțial după expirarea termenului pentru transpunerea dispozițiilor revizuite (25 octombrie 2020) (4).

De asemenea, Comisia a publicat orientări specifice pentru subcontorizarea energiei termice în clădirile cu mai multe unități (5). Abordarea generală a acestor orientări rămâne valabilă, la fel ca numeroase recomandări ale acestora.

1.3.   Prezentarea generală a modificărilor referitoare la contorizarea și facturarea energiei termice

Principalele diferențe introduse în cadrul DEE revizuite pentru cerințele de contorizare și facturare în ceea ce privește aprovizionarea cu energie termică sunt următoarele:

| — | introducerea noțiunii de „utilizatori finali”, în plus față de noțiunea de „client final” deja existentă. Aceasta vizează, în special, clarificarea faptului că drepturile la informații privind facturarea și consumul (articolul 10a) se aplică și consumatorilor fără contracte individuale sau directe cu furnizorul de energie utilizată în sistemele colective de încălzire, răcire și producere de apă caldă din clădirile cu mai multe apartamente și clădirile mixte; |
| --- | --- |

—

introducerea noțiunii de „utilizatori finali”, în plus față de noțiunea de „client final” deja existentă. Aceasta vizează, în special, clarificarea faptului că drepturile la informații privind facturarea și consumul (articolul 10a) se aplică și consumatorilor fără contracte individuale sau directe cu furnizorul de energie utilizată în sistemele colective de încălzire, răcire și producere de apă caldă din clădirile cu mai multe apartamente și clădirile mixte;

| — | o distincție mai clară între contorizare și subcontorizare (articolele 9a și, respectiv, 9b); |
| --- | --- |

—

o distincție mai clară între contorizare și subcontorizare (articolele 9a și, respectiv, 9b);

| — | cerința explicită ca statele membre să publice criteriile, metodologiile și procedurile utilizate pentru acordarea scutirilor de la cerința generală de subcontorizare din clădirile cu mai multe apartamente și clădirile mixte [articolul 9b alineatul (1)]; |
| --- | --- |

—

cerința explicită ca statele membre să publice criteriile, metodologiile și procedurile utilizate pentru acordarea scutirilor de la cerința generală de subcontorizare din clădirile cu mai multe apartamente și clădirile mixte [articolul 9b alineatul (1)];

| — | cerința necondiționată clarificată de a subcontoriza apa caldă menajeră din părțile rezidențiale ale clădirilor noi cu mai multe apartamente și ale clădirilor noi mixte [articolul 9b alineatul (2)]; |
| --- | --- |

—

cerința necondiționată clarificată de a subcontoriza apa caldă menajeră din părțile rezidențiale ale clădirilor noi cu mai multe apartamente și ale clădirilor noi mixte [articolul 9b alineatul (2)];

| — | noua cerință obligatorie ca statele membre să dispună de norme transparente și disponibile publicului privind repartizarea costurilor [articolul 9b alineatul (3)]; |
| --- | --- |

—

noua cerință obligatorie ca statele membre să dispună de norme transparente și disponibile publicului privind repartizarea costurilor [articolul 9b alineatul (3)];

| — | introducerea cerințelor privind citirea la distanță pentru contoare și repartitoarele de costuri pentru energia termică (articolul 9c); |
| --- | --- |

—

introducerea cerințelor privind citirea la distanță pentru contoare și repartitoarele de costuri pentru energia termică (articolul 9c);

| — | consolidarea cerințelor pentru informații frecvente referitoare la facturare și la consum oriunde sunt disponibile dispozitive care pot fi citite de la distanță (de două sau de patru ori pe an începând cu 25 octombrie 2020 și lunar începând cu 1 ianuarie 2022) (articolul 10a și anexa VIIa); |
| --- | --- |

—

consolidarea cerințelor pentru informații frecvente referitoare la facturare și la consum oriunde sunt disponibile dispozitive care pot fi citite de la distanță (de două sau de patru ori pe an începând cu 25 octombrie 2020 și lunar începând cu 1 ianuarie 2022) (articolul 10a și anexa VIIa);

| — | introducerea unor informații mai utile și complete referitoare la facturare, bazate pe date privind consumul ajustate în funcție de variațiile climatice, inclusiv comparații relevante și noi elemente, cum ar fi informațiile privind mixul energetic aferent și emisiile de gaze cu efect de seră (GES), precum și privind procedurile disponibile de depunere a plângerilor sau mecanismele de soluționare a litigiilor (anexa VIIa). |
| --- | --- |

—

introducerea unor informații mai utile și complete referitoare la facturare, bazate pe date privind consumul ajustate în funcție de variațiile climatice, inclusiv comparații relevante și noi elemente, cum ar fi informațiile privind mixul energetic aferent și emisiile de gaze cu efect de seră (GES), precum și privind procedurile disponibile de depunere a plângerilor sau mecanismele de soluționare a litigiilor (anexa VIIa).

2.   OBLIGAȚIA DE CONTORIZARE (ARTICOLUL 9a)

Noul articol 9a este format din două alineate, fiecare dintre acestea elaborând câte o cerință similară cu cele corespunzătoare din DEE inițială, și anume din articolul 9 alineatul (1) primul paragraf și din articolul 9 alineatul (3) primul paragraf. Împreună, acestea constituie obligația generală de a contoriza aprovizionarea cu energie termică.

Articolul 9a alineatul (1) cuprinde cerința generală de a asigura faptul că clienții finali (6) sunt dotați cu contoare (7) care reflectă cu acuratețe consumul lor real de energie. Spre deosebire de articolul 9 alineatul (1) din DEE inițială, această cerință nu este supusă niciunor condiții. Dispoziția nu include cerința ca respectivele contoare să furnizeze informații despre timpul efectiv de utilizare.

Articolul 9a alineatul (2) cuprinde o cerință mai specifică privind instalarea unui contor la schimbătorul de căldură sau la punctul de livrare în cazul în care energia termică pentru o clădire este furnizată de la o sursă centrală care deservește mai multe clădiri sau de la un sistem de încălzire centralizată ori de la un sistem de răcire centralizată.

Această dispoziție fusese inclusă deja în articolul 9 alineatul (3) din DEE inițială.

În numeroase situații, cerințele celor două dispoziții menționate mai sus se suprapun și conduc la același rezultat: acest lucru este valabil atunci când clientul final este aprovizionat cu energie termică exclusiv în scopuri legate de o singură clădire (în mod tipic pentru încălzirea spațiilor și pentru producerea de apă caldă menajeră). De asemenea, acest lucru este valabil atunci când o clădire este împărțită în mai multe unități, fiecare având propriul său schimbător de căldură/propria sa substație și în care ocupantul fiecărei unități este un client final care are propriul său contract direct cu rețeaua de încălzire centralizată/răcire centralizată (8). În ambele cazuri, dispozițiile de la articolul 9a implică necesitatea de a instala un contor la punctul de livrare/schimbătorul de căldură pentru spațiile fiecărui client final individual.

Totuși, cerințele sunt, de asemenea, complementare. În principiu, consumul poate să aibă loc în afara unei clădiri, de exemplu în scopul procesării energiei termice utilizate pe un sit industrial. Conform articolului 9a alineatul (1), aprovizionarea de acest tip trebuie, de asemenea, să fie contorizată. În mod similar, unii clienți finali pot fi aprovizionați pentru mai multe clădiri. Cu titlu de exemplu, un client final poate fi aprovizionat pentru mai multe clădiri de la aceeași rețea de termoficare. Dacă toate aceste clădiri sunt conectate la rețea printr-un singur punct, articolul 9a alineatul (1) în sine ar impune un singur contor. Totuși, în astfel de cazuri, articolul 9a alineatul (2) vizează să asigure faptul că se determină inclusiv consumul individual al fiecărei clădiri (9). Un alt exemplu ar putea fi un amplasament mare, de exemplu o bază militară, care are propria instalație ce furnizează încălzire, răcire sau apă caldă menajeră pentru mai multe clădiri de pe amplasament. În acest caz, ar fi relevant articolul 9a alineatul (2) [dar nu articolul 9a alineatul (1)].

Situațiile care implică sisteme de stocare a energiei termice pot să ridice anumite semne de întrebare cu privire la aplicarea articolului 9a. Un exemplu poate fi situația în care mai mulți clienți finali, utilizatori finali sau mai multe clădiri conectate la un sistem de stocare a energiei termice în acvifer (ATES) sunt aprovizionate cu energie termică dintr-o sursă geotermală subterană de mică adâncime colectivă. În acest caz, sistemul nu trebuie să fie considerat neapărat un sistem de termoficare conform articolului 9a alineatul (1) (10) și nici o sursă centrală de încălzire sau apă caldă menajeră conform articolului 9a alineatul (2), cu condiția ca:

| — | energia termică să fie furnizată la o temperatură care trebuie să fie ridicată cu ajutorul unor pompe de căldură individuale pentru a fi utilă pentru încălzirea spațiilor sau pentru producerea de apă caldă menajeră; și |
| --- | --- |

—

energia termică să fie furnizată la o temperatură care trebuie să fie ridicată cu ajutorul unor pompe de căldură individuale pentru a fi utilă pentru încălzirea spațiilor sau pentru producerea de apă caldă menajeră; și

| — | energia necesară pentru funcționarea pompelor de căldură să nu facă parte din serviciu, dar să fie plătită în mod individual de către fiecare client final sau utilizator final (11). |
| --- | --- |

—

energia necesară pentru funcționarea pompelor de căldură să nu facă parte din serviciu, dar să fie plătită în mod individual de către fiecare client final sau utilizator final (11).

În acest caz, contorizarea energiei termice la temperatură scăzută nu este necesară conform articolului 9a.

De asemenea, în cazul în care un astfel de sistem este reversibil și furnizează și răcire, contorizarea răcirii obținute din sistemul de stocare subterană nu este necesară conform articolului 9a, dacă o astfel de operațiune este necesară pentru regenerarea sezonieră a sursei de energie termică și dacă sursa de răcire este regenerată exclusiv prin alternarea (sezonieră) a operațiunilor de încălzire/răcire (12).

În final, pot fi necesare considerații speciale în situațiile în care energia termică sub formă de apă caldă menajeră pregătită deja este furnizată, dintr-o rețea de termoficare sau dintr-o sursă externă similară, unei clădiri cu mai multe apartamente sau unei clădiri mixte în care ocupanții sunt în mod individual clienți finali ai furnizorului. În acest caz și având în vedere că DEE nu specifică dacă este necesar un contor de energie termică sau de apă pentru apa caldă menajeră, contoarele de apă din apartamentele individuale pot, în principiu, să fie suficiente dacă punctele de livrare se consideră a fi robinetele sau racordurile de alimentare din fiecare apartament/unitate. Totuși, acest lucru presupune că furnizorul de energie este singurul răspunzător pentru orice pierderi de energie termică, care se produc până la punctele de livrare respective din clădire. Dacă această ultimă situație nu este valabilă și având în vedere că pierderile de energie termică din rețelele de termoficare pot fi considerabile, ar fi necesar, de asemenea, să se amplaseze un contor de energie termică la punctul în care responsabilitatea furnizorului încetează. În caz contrar, va fi imposibil pentru clienții finali să constate dacă facturarea corespunde consumului real din punct de vedere energetic: furnizorul poate afirma că pierderile s-au produs în clădire, responsabilitatea sa nefiind angajată și, fără un contor de energie termică, nu va exista nicio posibilitate de a verifica în ce măsură acest lucru este adevărat.

3.   OBLIGAȚIA DE SUBCONTORIZARE [ARTICOLUL 9b ALINEATUL (1)]

Astfel cum se explică în considerentul 31 din directiva de modificare, drepturile legate de facturare, precum și informațiile privind facturarea sau consumul ar trebui să se aplice consumatorilor de încălzire, de răcire sau de apă caldă menajeră furnizată de o sursă centrală, chiar dacă aceștia nu au o relație contractuală directă, individuală, cu un furnizor de energie. Pentru a clarifica acest aspect din legislație, a fost introdus termenul de „subcontorizare”, care face trimitere la măsurarea consumului în unitățile individuale ale clădirilor cu mai multe apartamente sau ale clădirilor mixte în cazul în care aceste unități sunt aprovizionate dintr-o sursă centrală, iar ocupanții lor (13) nu au un contract direct sau individual cu furnizorul de energie (14).

Subcontorizarea se impune ca normă generală, în anumite condiții, conform articolului 9b. Aceasta a fost inclusă deja în articolul 9 alineatul (3) al doilea paragraf din DEE inițială, termenul pentru introducerea subcontorizării fiind 31 decembrie 2016. Termenul nu se regăsește în textul revizuit pentru simplul motiv că acesta a expirat deja.

Cerința prevăzută în noul articol 9b este, în esență, identică cu cerința cuprinsă în DEE inițială. Totuși, au fost aduse câteva clarificări; acestea sunt explicate mai jos.

În primul rând, textul primului paragraf indică acum mai clar natura condițiilor în care subcontorizarea este obligatorie, și anume „[...] în cazul în care acest lucru este fezabil din punct de vedere tehnic și rentabil, în sensul că este proporționat în raport cu posibilele economii de energie”. Acest lucru este reflectat, de asemenea, în considerentul 30, care prevede că „[...] rentabilitatea subcontorizării depinde de măsura în care costurile aferente sunt proporționale cu economiile de energie potențiale” și că „[...] [l]a evaluarea măsurii în care subcontorizarea este rentabilă, se poate ține seama de efectul altor măsuri concrete planificate pentru o anumită clădire, cum ar fi orice renovare viitoare”. Această clarificare confirmă abordarea adoptată în orientările specifice publicate de Comisie pentru a ajuta statele membre să aplice condițiile relevante (15) la punerea în aplicare a DEE inițiale.

În al doilea rând, această dispoziție precizează obligația statelor membre de a stabili în mod clar și de a publica „criteriile generale, metodologia și/sau procedurile” utilizate pentru a determina lipsa de fezabilitate tehnică și nerentabilitatea. Din nou, acest lucru este în conformitate cu abordarea adoptată în orientările specifice menționate mai sus. Comisia a considerat în mod constant că este necesar ca statele membre să fie explicite cu privire la modul în care condițiile devin operaționale și sunt aplicate în practică (16).

4.   OBLIGAȚIA SPECIFICĂ DE A SUBCONTORIZA APA CALDĂ MENAJERĂ ÎN PĂRȚILE REZIDENȚIALE ALE CLĂDIRILOR NOI [ARTICOLUL 9b ALINEATUL (2)]

Ca regulă generală, subcontorizarea consumului de apă caldă menajeră este necesară sub rezerva îndeplinirii condițiilor de fezabilitate tehnică și rentabilitate prevăzute la articolul 9b alineatul (1). Totuși, conform articolului 9b alineatul (2), se aplică o cerință necondiționată, mai strictă, în cazul special al clădirilor noi cu mai multe apartamente și al părților rezidențiale ale clădirilor mixte noi, care sunt dotate cu o sursă centrală de încălzire pentru apa caldă menajeră ori sunt aprovizionate cu apă caldă menajeră de la rețele de termoficare.

Justificarea acestei cerințe mai stricte este aceea că, în astfel de situații, se poate presupune, în general, că subcontorizarea apei calde menajere este atât fezabilă din punct de vedere tehnic, cât și rentabilă. Se poate presupune că, în clădirile noi cu mai multe apartamente și în părțile rezidențiale ale clădirilor mixte noi, costurile suplimentare ale contorizării consumului de apă caldă menajeră al locuințelor individuale sunt limitate, deoarece se pot adopta măsuri adecvate încă din faza de construcție. În același timp, nu există motive speciale să se preconizeze că cererea de apă caldă menajeră va scădea în mod sistematic sau semnificativ în timp, așadar se poate preconiza că beneficiile încurajării unor comportamente eficiente prin facturarea bazată pe consum și feedback (în ceea ce privește economiile potențiale generate) vor rămâne semnificative.

DEE revizuită nu specifică ce constituie o clădire „nouă” în sensul articolului 9b alineatul (2). Pe de o parte, ocupanții clădirilor nou construite puse la dispoziție pentru a fi ocupate pentru prima dată după termenul de transpunere (și anume, 25 octombrie 2020) s-ar putea aștepta ca respectiva clădire să fie dotată cu dispozitive de contorizare. Pe de altă parte, este posibil să nu fi fost planificată contorizarea dacă cererile de autorizații de construire au fost depuse înainte să aibă loc transpunerea la nivel național. Prin urmare, la transpunerea acestei dispoziții, statele membre pot dori să analizeze măsura în care satisfacerea așteptărilor este posibilă sau rezonabilă. În orice caz, clădirile noi pentru care au fost depuse cereri de autorizații de construire după termenul de transpunere intră în domeniul de aplicare al cerinței prevăzute la articolul 9b alineatul (2) și trebuie să fie dotate cu contoare.

Cerința se referă la un contor, dar nu specifică dacă acesta ar trebui să fie un contor de apă sau un contor de energie termică. În cazul în care unitățile individuale au propria lor substație, ce furnizează atât încălzire pentru spațiu, cât și energie pentru pregătirea apei calde menajere care are loc în unitate, și în cazul în care consumul total de energie al fiecărei substații este contorizat, cerința de la articolul 9b alineatul (2) se consideră îndeplinită. Cu alte cuvinte, în cazul în care pregătirea apei calde menajere se efectuează în fiecare unitate prin intermediul energiei termice furnizate de la o sursă centrală sau de la o substație de termoficare, consumul de energie aferent poate fi contorizat împreună cu consumul legat de încălzirea spațiilor.

5.   NORME DE REPARTIZARE A COSTURILOR PENTRU ENERGIA TERMICĂ [ARTICOLUL 9b ALINEATUL (3)]

În cazul în care este pus în aplicare un sistem de subcontorizare, valorile de măsurare sau indicii obținuți prin citirea dispozitivelor individuale (fie că este vorba despre contoare sau despre repartitoare de costuri pentru energia termică) se utilizează pentru a repartiza costul total între spațiile individuale acoperite de sistem. Există numeroase modalități pentru a efectua acest lucru și nu există în mod categoric cea mai bună modalitate (17), cel puțin nu pentru încălzirea sau răcirea spațiilor în cazul tipic al clădirilor cu mai multe apartamente sau al clădirilor mixte, în care unitățile individuale nu sunt independente una de cealaltă din punct de vedere termic, și anume când fluxurile de căldură care traversează pereții interiori nu sunt neglijabile în comparație cu fluxurile din anvelopa clădirii (pereții exteriori, acoperiș etc.).

Totuși, utilizarea metodelor de repartizare a costurilor care sunt percepute ca fiind echitabile și bazate pe principii solide facilitează în mare măsură acceptarea în rândul utilizatorilor. Prin urmare și astfel cum se recunoaște în considerentul 32 din directiva de modificare, transparența contabilizării consumului individual de energie termică poate facilita punerea în aplicare a subcontorizării. În DEE inițială, existența acestor norme naționale era opțională și doar aproximativ două treimi dintre statele membre au instituit astfel de norme. În prezent, DEE revizuită obligă statele membre să instituie norme transparente și disponibile publicului privind repartizarea costurilor (18).

Mai exact, articolul 9b alineatul (3) prevede că „[î]n cazul în care clădirile cu mai multe apartamente sau clădirile mixte sunt alimentate de la rețele de termoficare sau de răcire centralizată sau în cazul în care prevalează sistemele comune proprii de încălzire sau de răcire pentru astfel de clădiri, statele membre se asigură că sunt instituite norme naționale transparente și disponibile publicului privind repartizarea costurilor pentru consumul de încălzire, de răcire și de apă caldă menajeră în aceste clădiri, pentru a asigura transparența și acuratețea contabilizării consumului individual”. Deoarece în majoritatea statelor membre, dacă nu în toate, se găsesc clădiri în care este îndeplinită cel puțin una dintre condiții, până la 25 octombrie 2020, majoritatea, dacă nu chiar toate statele membre vor trebui să fi instituit astfel de norme sau să pună la dispoziția publicului normele existente.

Trebuie subliniat faptul că normele naționale privind repartizarea costurilor nu trebuie neapărat să definească fiecare detaliu privind modul de repartizare a costurilor. Statele membre pot opta să definească doar un cadru care să stabilească principiile sau parametrii cheie și să acorde autorităților regionale sau locale sau chiar părților interesate din clădirile individuale o oarecare flexibilitate pentru a specifica detalii suplimentare sau a conveni cu privire la acestea.

Totuși, indiferent de nivelul de detaliere, normele ar trebui să fie elaborate astfel încât să asigure faptul că realizarea anumitor obiective legate de DEE nu este subminată. În special, normele privind repartizarea costurilor trebuie să asigure faptul că principiul de facturare pe baza consumului real nu este subminat, în practică, de o legătură prea slabă între citirile dispozitivului unui anumit utilizator final și factura sa finală. Dacă se acordă prea puțină importanță citirilor individuale la calcularea procentului din costurile totale care le revine ocupanților individuali, stimulentul vizat pentru a utiliza energia în mod eficient va fi subminat. Pe de altă parte, este la fel de important ca această legătură să nu fie prea strânsă în situațiile în care consumul fiecărui utilizator nu este complet independent de consumul celorlalți și în care rezultatul ar putea fi acela că repartizarea costurilor între unitățile individuale ale clădirilor ar putea fi extrem de variată. O repartizare variată a costurilor poate să creeze sau să exacerbeze fragmentarea stimulentelor între ocupanți cu privire la investițiile în eficiența energetică la nivelul întregii clădiri (cum ar fi îmbunătățirile anvelopei clădirii). În cazul în care normele naționale ale statelor membre privind repartizarea costurilor sunt elaborate astfel încât nu atenuează acest risc, Comisia consideră că acest lucru ar putea să contravină articolului 19 din DEE, care obligă statele membre să evalueze și să ia măsurile adecvate pentru a aborda fragmentarea stimulentelor între proprietarii și/sau chiriașii clădirilor. Astfel cum s-a precizat deja, nu există o singură modalitate corectă de repartizare a costurilor, însă normele elaborate în mod corespunzător garantează un echilibru între stimulentele rezultate pentru ocupanți în calitate de indivizi și de comunitate. Normele de repartizare care nu stabilesc un astfel de echilibru și care permit rezultate extreme riscă să pericliteze realizarea obiectivelor urmărite de articolul 9b și, respectiv, de articolul 19. Instrumentele posibile utilizate de către unele state membre pentru obținerea acestor rezultate includ intervale admisibile pentru fracționarea costurilor repartizate conform citirilor individuale, limite maxime pentru abaterile facturilor individuale de la media clădirii sau sisteme de coeficienți de corecție care să reflecte pozițiile nefavorabile ale apartamentelor mai reci/mai expuse în mod natural dintr-o clădire.

În acest context, Comisia subliniază că nu ar trebui să se înțeleagă că obligația prevăzută la articolul 10a, ca facturarea să aibă la bază consumul real sau citirea repartitoarelor de costuri pentru energia termică, implică faptul că facturarea trebuie să se bazeze exclusiv pe citirile acestor dispozitive. În clădirile cu mai multe apartamente sau în clădirile mixte există într-adevăr motive întemeiate și obiective pentru a nu repartiza costurile exclusiv pe baza citirilor sau proporțional cu acestea, cel puțin în ceea ce privește încălzirea și răcirea spațiilor (a se vedea nota de subsol 16). La sfârșitul anului 2017 (19) au fost introduse la Curtea de Justiție două cereri de decizii preliminare cu privire la probleme cu relevanță potențială pentru această chestiune. Concluziile avocatului general în aceste cauze conexe, prezentate la 30 aprilie 2019, reflectă argumente similare cu privire la acest subiect (20).

6.   CITIREA LA DISTANȚĂ (ARTICOLUL 9c)

6.1.   Tranziția către dispozitive care pot fi citite de la distanță

Astfel cum a propus Comisia, un obiectiv specific al revizuirii DEE a fost acela de a „[r]esponsabiliza consumatorii de energie termică printr-un feedback mai bun și suficient de frecvent cu privire la consumul lor, inclusiv prin valorificarea progreselor tehnologice”
   (21).

În acest scop, DEE revizuită cuprinde cerințe noi pentru a promova utilizarea dispozitivelor care pot fi citite de la distanță ca factori esențiali de feedback frecvent pentru utilizatorii finali cu privire la consumul lor.

Directiva de modificare nu definește în termeni tehnici ceea ce constituie un dispozitiv care poate fi citit de la distanță. În considerentul 33 din Directiva (UE) 2018/2002 se prevede că „[d]ispozitivele care pot fi citite de la distanță nu necesită accesul la apartamente sau unități individuale pentru a putea fi citite”. Totuși, acest lucru ar trebui să fie înțeles ca o caracteristică minimă comună a dispozitivelor care pot fi citite de la distanță, dar nu neapărat ca fiind singura caracteristică. În considerentul 33 se prevede, de asemenea, că „[s]tatele membre sunt libere să decidă dacă tehnologiile walk-by sau drive-by pot fi considerate că ar permite sau nu citirea de la distanță”. Aceasta este o decizie importantă de luat de către statele membre, deoarece opțiunea lor are implicații directe pentru modul în care ar trebui să transpună și să aplice cerințele prevăzute la articolul 9c și în anexa VIIa. În cazul în care, de exemplu, un stat membru decide să considere că așa-numitele tehnologii walk-by sau drive-by permit citirea de la distanță, acesta ar putea considera că tehnologiile respective sunt suficiente pentru îndeplinirea obligațiilor de a introduce citirea de la distanță, cuprinse în articolul 9c. Totuși, acest lucru ar însemna, de asemenea, că condiția care declanșează obligația de a furniza informații frecvente, prevăzută la punctul 2 din anexa VIIa, ar fi îndeplinită în clădirile dotate cu astfel de sisteme. Cu alte cuvinte, dacă un dispozitiv este considerat ca permițând citirea de la distanță în sensul articolului 9c, acesta trebuie considerat ca atare și în sensul punctului 2 din anexa VIIa.

În schimb, dacă un stat membru decide să nu considere că tehnologiile walk-by sau drive-by permit citirea de la distanță, acesta ar trebui să prevadă o cerință de instalare a altor dispozitive sau sisteme mai avansate sau suplimentare în vederea respectării dispozițiilor de la articolul 9c (22). În această situație, condiția care declanșează obligațiile de a furniza informații frecvente, prevăzută la punctul 2 din anexa VIIa, ar fi îndeplinită numai când și dacă sunt introduse sistemele de tipul acestora din urmă.

Atunci când decid dacă să considere că tehnologiile walk-by/drive-by permit citirea de la distanță sau nu, statele membre pot diferenția această decizie în funcție de parametri obiectivi, cum ar fi tipurile de servicii energetice sau de dispozitive în cauză, tipul sau amplasarea clădirilor în cauză și dacă dispozitivele sunt utilizate pentru contorizare sau subcontorizare. De exemplu, se poate considera că dispozitivele drive-by/walk-by permit citirea de la distanță în scopul contorizării aprovizionărilor de la o rețea de răcire centralizată, dar nu în scopul contorizării aprovizionărilor de la o rețea de termoficare. În cazul în care statele membre decid să diferențieze în baza unor astfel de parametri, ele ar trebui să asigure faptul că normele aplicabile sunt clare și ușor de comunicat și de înțeles.

Este important pentru actorii de pe piață ca statele membre să adopte și să comunice deciziile lor naționale, care stabilesc dacă se consideră că tehnologiile walk-by/drive-by permit citirea de la distanță, cât mai curând posibil în cursul procesului de transpunere și, în orice caz, înainte de 25 octombrie 2020. În caz contrar, pentru proprietarii de clădiri și furnizorii de servicii care se pregătesc pentru instalații noi după această dată nu va fi clar care cerințe funcționale se vor aplica cu exactitate. În lipsa unor astfel de decizii, aceștia pot, desigur, să opteze, ca măsură de precauție, pentru soluții care pot fi citite de la distanță și care nu se bazează pe tehnologia walk-by/drive-by.

Nici dispozițiile juridice și nici considerațiile de mai sus nu vizează să introducă o relație ierarhică între tehnologiile walk-by/drive-by și tehnologiile bazate pe alte infrastructuri de comunicații. Întrucât o decizie de a considera că primele permit citirea de la distanță ar extinde gama de dispozitive care pot fi utilizate pentru respectarea articolului 9c în statul membru în cauză și, în acest sens, ar putea fi considerată soluția cea mai puțin dificilă, aceasta ar avea, de asemenea, implicații pentru respectarea anexei VIIa punctul 2, fapt ce ar antrena cel mai probabil mai multe dificultăți. Totuși, statele membre ar putea lua în considerare faptul că tehnologiile walk-by/drive-by vor restricționa, de regulă, frecvența cu care pot fi colectate datele în mod realist și rentabil, ceea ce, în schimb, limitează potențialele servicii suplimentare și beneficii conexe care pot rezulta de pe urma dispozitivelor. Cu titlu de exemplu, într-o rețea de termoficare în care datele înregistrate de contoare sunt transmise/colectate în mod automat o dată pe oră sau zilnic, aceste date vor reprezenta o valoare semnificativ mai mare în ceea ce privește utilizarea lor potențială pentru a optimiza funcționarea sistemelor, detectarea defectelor, serviciile de alertă etc., decât datele înregistrate de contoare care sunt colectate lunar prin intermediul tehnologiilor walk-by/drive-by.

6.2.   Dispozitivele instalate după 25 octombrie 2020

Articolul 9c din DEE revizuită impune introducerea treptată a contoarelor care pot fi citite de la distanță și a repartitoarelor de costuri pentru energia termică „[î]n sensul articolelor 9a și 9b”, și anume, indiferent dacă dispozitivele sunt utilizate pentru contorizare sau subcontorizare.

Tranziția la dispozitive care pot fi citite de la distanță este promovată în două moduri diferite. Primul este stabilit la articolul 9c alineatul (1), care prevede că contoarele și repartitoarele de costuri pentru energia termică instalate după 25 octombrie 2020 trebuie să fie dispozitive care pot fi citite de la distanță. Această cerință înseamnă, de exemplu, că contoarele instalate după această dată la orice puncte de racordare dintr-o rețea de termoficare, noi sau existente, vor trebui să fie dispozitive care pot fi citite de la distanță. De asemenea, cerința înseamnă că contoarele de energie termică, contoarele de apă caldă menajeră și repartitoarele de costuri pentru energia termică instalate după această dată ca parte a unui sistem de subcontorizare vor trebui să fie dispozitive care pot fi citite de la distanță (a se vedea, totuși, observațiile din secțiunea 6.3 de mai jos).

Conform articolului 9c alineatul (1), „[c]ondițiile de fezabilitate tehnică și de rentabilitate prevăzute la articolul 9b alineatul (1) se aplică în continuare”. Acest lucru nu ar trebui înțeles ca implicând faptul că obligația de citire de la distanță în sine, prevăzută la articolul 9c alineatul (1), este condiționată sau supusă criteriilor respective. Afirmația mai degrabă clarifică faptul că, în contextul instalării unui sistem pentru subcontorizare într-o clădire [care face obiectul articolului 9b alineatul (1), la care se referă articolul 9c alineatul (1)] după 25 octombrie 2020, fezabilitatea tehnică și rentabilitatea ar constitui în continuare motive valabile pentru scutiri de la cerința generală de subcontorizare, în special fiindcă cerința de citire de la distanță aplicabilă după această dată ar putea afecta, în unele cazuri, măsura în care este îndeplinit un criteriu sau altul. O situație în care acest lucru ar fi relevant ar fi situația în care sistemul de subcontorizare existent dintr-o anumită clădire și-a încheiat ciclul de viață tehnic și trebuie să fie înlocuit sau în care un sistem urmează să fie instalat pentru prima oară. În astfel de situații, ar fi justificată efectuarea unei evaluări a criteriilor prevăzute la articolul 9b alineatul (1) pentru a stabili dacă subcontorizarea în ansamblu ar fi fezabilă din punct de vedere tehnic și rentabilă, ținând seama de cerința privind citirea de la distanță. Cu alte cuvinte, trimiterea din articolul 9c alineatul (1) la „[c]ondițiile [...] prevăzute la articolul 9b alineatul (1)” ar trebui să fie înțeleasă nu ca o condiționalitate separată legată de caracteristicile unui dispozitiv, ci ca parte a evaluării generale conform articolului 9b alineatul (1).

6.3.   Înlocuirile sau adăugările de dispozitive individuale de subcontorizare în instalațiile existente

Poate apărea o problemă specifică în ceea ce privește situațiile în care un dispozitiv existent, instalat deja, trebuie să fie înlocuit în mod prematur deoarece s-a defectat, a dispărut sau nu mai funcționează corect. În principiu, în astfel de cazuri se aplică, de asemenea, articolul 9c alineatul (1). Totuși, în cazul în care un dispozitiv care urmează să fie adăugat sau înlocuit este unul dintre numeroasele dispozitive care, împreună, constituie un sistem de subcontorizare pentru o clădire, este posibil ca, în anumite circumstanțe specifice, să nu fie posibil sau semnificativ să se înlocuiască dispozitivele care funcționează necorespunzător sau care lipsesc cu dispozitive care pot fi citite de la distanță:

| — | pentru instalațiile cu repartitoare de costuri pentru energia termică, toate dispozitivele dintr-o instalație de subcontorizare dată trebuie să provină de la același producător și să fie de același tip pentru a respecta standardele europene (23). În cazul repartitoarelor de costuri pentru energia termică cu evaporare, alternativele care pot fi citite de la distanță pur și simplu nu sunt disponibile ca opțiune tehnică; |
| --- | --- |

—

pentru instalațiile cu repartitoare de costuri pentru energia termică, toate dispozitivele dintr-o instalație de subcontorizare dată trebuie să provină de la același producător și să fie de același tip pentru a respecta standardele europene (23). În cazul repartitoarelor de costuri pentru energia termică cu evaporare, alternativele care pot fi citite de la distanță pur și simplu nu sunt disponibile ca opțiune tehnică;

| — | în cazul repartitoarelor electronice de costuri pentru energia termică, este posibil ca o versiune care poate fi citită de la distanță a unui model utilizat în altă parte în clădire să nu fie întotdeauna disponibilă, dar chiar dacă ar fi, capacitatea ar putea fi utilizată în mod limitat sau deloc, deoarece datele provenite de la restul dispozitivelor de subcontorizare, necesare pentru a elabora conturile de repartizare a costurilor, sunt oricum disponibile numai la intervale mai puțin frecvente după citirile manuale; |
| --- | --- |

—

în cazul repartitoarelor electronice de costuri pentru energia termică, este posibil ca o versiune care poate fi citită de la distanță a unui model utilizat în altă parte în clădire să nu fie întotdeauna disponibilă, dar chiar dacă ar fi, capacitatea ar putea fi utilizată în mod limitat sau deloc, deoarece datele provenite de la restul dispozitivelor de subcontorizare, necesare pentru a elabora conturile de repartizare a costurilor, sunt oricum disponibile numai la intervale mai puțin frecvente după citirile manuale;

| — | aceeași situație apare în cazul în care se adaugă corpuri de încălzire într-un apartament dintr-o clădire dotată cu repartitoare de costuri pentru energia termică care nu pot fi citite de la distanță; |
| --- | --- |

—

aceeași situație apare în cazul în care se adaugă corpuri de încălzire într-un apartament dintr-o clădire dotată cu repartitoare de costuri pentru energia termică care nu pot fi citite de la distanță;

| — | o problemă similară apare, de asemenea, în cazul în care un contor individual de energie termică sau de apă caldă este înlocuit sau adăugat într-o clădire subcontorizată în care celelalte contoare nu pot fi citite de la distanță. |
| --- | --- |

—

o problemă similară apare, de asemenea, în cazul în care un contor individual de energie termică sau de apă caldă este înlocuit sau adăugat într-o clădire subcontorizată în care celelalte contoare nu pot fi citite de la distanță.

Prin urmare, Comisia consideră că, în circumstanțele specifice menționate mai sus, articolul 9c alineatul (1) nu ar trebui să fie interpretat ca împiedicând înlocuirea dispozitivelor individuale cu dispozitive care nu pot fi citite de la distanță atunci când acestea fac parte dintr-un sistem de subcontorizare bazat pe dispozitive care nu pot fi citite de la distanță, chiar și după expirarea termenului menționat la articolul 9c alineatul (1).

Pe de altă parte, cerința ca toate dispozitivele și instalațiile să poată fi citite de la distanță până la 1 ianuarie 2027, prevăzută la articolul 9c alineatul (2) (a se vedea secțiunea de mai jos) trebuie, de asemenea, să fie luată în considerare în cazul în care apare necesitatea unor înlocuiri izolate într-o clădire dotată cu dispozitive care nu pot fi citite de la distanță; în cazul în care dispozitivele de înlocuire nu pot fi citite de la distanță, riscul ca acestea să reprezinte costuri irecuperabile va crește pe măsură ce se apropie termenul din 2027.

6.4.   Instalații existente

Articolul 9c alineatul (2) prevede că „[c]ontoarele și repartitoarele de costuri pentru energia termică care nu pot fi citite de la distanță dar care au fost deja instalate se transformă astfel încât să poată fi citite de la distanță sau se înlocuiesc cu dispozitive care pot fi citite de la distanță până la 1 ianuarie 2027, cu excepția cazurilor în care statul membru în cauză demonstrează că acest lucru nu este rentabil”.

Această cerință vizează să asigure faptul că toți utilizatorii finali de spații contorizate sau subcontorizate vor obține, în cele din urmă, beneficiile care rezultă de pe urma dispozitivelor care pot fi citite de la distanță, în special furnizarea de informații lunare (a se vedea secțiunea 9), eliminarea nevoii recurente de a fi acasă pentru a acorda accesul cititorilor de contoare și, dacă este necesar, orice servicii suplimentare permise de aceste dispozitive (de exemplu, alerte privind scurgerile de apă caldă).

Prin urmare, posibilitatea de abatere de la această cerință trebuie să fie interpretată într-o manieră extrem de restrictivă, iar orice abateri ar trebui să fie specifice, justificate și documentate în mod corespunzător.

Termenul din 2027 – o dată situată la mai mult de 10 ani după data la care a fost publicată propunerea Comisiei – a avut scopul de a reduce la minimum riscul de costuri irecuperabile care rezultă din nevoia de a înlocui dispozitivele cu mult înainte ca acestea să se amortizeze. În orice caz, numeroase dispozitive sunt înlocuite într-un astfel de interval de timp din motive tehnice. Marea majoritate a noilor repartitoare de costuri pentru energia termică instalate în prezent sunt electronice și, de regulă, trebuie să fie înlocuite în termen de 10 ani din cauza constrângerilor legate de baterie. În ceea ce privește contoarele, majoritatea statelor membre au instituite cerințe de calibrare care, în practică, determină, de regulă, înlocuirea contoarelor la intervale de cel mult 10 ani. În cazul în care dispozitivele sunt mai vechi de 10 ani, în orice caz, acestea și-au încheiat, de regulă, ciclul de viață economic/s-au amortizat deja.

Din aceste motive, costurile irecuperabile legate de dispozitivele existente nu pot fi considerate o justificare adecvată pentru abaterea de la cerința de citire de la distanță. Ar trebui să existe circumstanțe mai specifice. Un exemplu în care s-ar putea dovedi, eventual, că respectarea cerinței nu este rentabilă ar fi acela în care o clădire este construită cu materiale care împiedică funcționarea corespunzătoare a tehnologiilor wireless disponibile în 2026 și în care punerea în aplicare a alternativelor cu fir ar fi costisitoare în mod disproporționat (de exemplu, dacă există cantități mari de fier în pereți și în podele).

6.5.   Considerații privind verificarea și asigurarea aplicării

Conform articolului 13 din DEE, statele membre au obligația de a stabili „[...] norme privind sancțiunile aplicabile în caz de nerespectare a dispozițiilor naționale adoptate în conformitate cu articolele 7-11 [...]” și de a lua „[...] măsurile necesare pentru a asigura aplicarea dispozițiilor respective”. Sancțiunile prevăzute trebuie să fie eficiente, proporționale și disuasive.

Ca urmare a modificării DEE, domeniul de aplicare al acestei obligații acoperă în prezent atât unele dispoziții existente, cât și unele dispoziții noi, inclusiv noile cerințe de citire de la distanță prevăzute la articolul 9c (24).

Prin urmare, ca parte a responsabilității lor mai ample și a eforturilor lor de a asigura punerea eficace în aplicare și respectarea directivei, statele membre vor trebui să ia în considerare și modalitatea de verificare a conformității cu noile cerințe pentru citirea de la distanță. În acest sens, statele membre ar putea lua în considerare dacă oricare dintre procesele existente legate de Directiva europeană privind performanța energetică a clădirilor (25) sau dintre procesele instituite la nivel național ar putea fi adaptat pentru a servi, de asemenea, acestui scop. Totuși, cerințele de citire de la distanță se aplică nu numai clădirilor noi (pentru care sunt necesare, în mod normal, autorizații de construire) sau clădirilor existente care sunt vândute sau închiriate unui nou chiriaș (pentru care sunt obligatorii certificate de performanță energetică conform Directivei europene privind performanța energetică a clădirilor), ci se aplică indiferent de dimensiunea unei clădiri și de capacitatea instalației de încălzire. Acest lucru înseamnă că este posibil ca procesele existente legate de autorizațiile de construire, inspecțiile HVAC sau etichetele energetice/certificatele de performanță energetică să nu fie suficiente pentru a verifica respectarea noilor cerințe.

În ceea ce privește tranziția la citirea de la distanță pentru contoarele utilizate în sensul articolului 9a alineatul (1), o posibilitate ar putea fi ca statele membre să oblige operatorii de rețele de încălzire centralizată sau de răcire centralizată și operatorii oricăror alte instalații care aprovizionează clădiri multiple cu energie termică să documenteze îndeplinirea cerințelor și/sau să raporteze cu regularitate privind procentul de puncte de racordare din rețeaua lor care este contorizat cu contoare care pot fi citite de la distanță. Deoarece acest procent ar trebui, în principiu (26), să atingă 100 % cel mai târziu la 1 ianuarie 2027, statele membre ar putea să monitorizeze cifrele pentru a verifica dacă se înregistrează progrese suficiente în vederea îndeplinirii cerințelor înainte de expirarea termenului.

Pentru subcontorizare, ar putea fi avute în vedere obligații similare pentru părțile responsabile, însă, deoarece identitatea acestora diferă de la un stat membru la altul și poate depinde de tipul de închiriere sau de regimul de proprietate, un mix de abordări ar putea fi oportun. În cazul în care statele membre au un sistem de identificare sau de înregistrare a prestatorilor de servicii de subcontorizare, aceste sisteme ar putea contribui la identificarea operatorilor de la care ar putea fi colectate într-un mod rentabil informații privind tipul de echipamente prezente în fiecare clădire administrată de operatorii în cauză.

7.   INFORMAȚII PRIVIND FACTURAREA ȘI CONSUMUL (ARTICOLUL 10a)

7.1.   Termenii „utilizatori finali” și „clienți finali”

Una dintre clarificările esențiale din DEE revizuită provine din introducerea termenului „utilizatori finali” în articolul 10a, completând termenul existent de „clienți finali”.

DEE inițială definește „consumatorul final” ca fiind „o persoană fizică sau juridică care achiziționează energie pentru propriul său consum final”
   (27). Totuși, domeniul de aplicare al acestei definiții a făcut obiectul unor interpretări diferite. În Nota sa de orientare din 2013, Comisia a afirmat că utilizatorii finali individuali/gospodăriile individuale din clădirile cu mai multe apartamente, care au sisteme și contracte colective pentru aprovizionarea cu energie, ar trebui să fie considerate, de asemenea, clienți finali (28). Totuși, astfel cum se menționează la considerentul 31 din DEE revizuită, „[d]efiniția termenului «client final» poate fi înțeleasă în sensul că se referă numai la persoanele fizice sau juridice care achiziționează energie pe baza unui contract individual direct cu un furnizor de energie. Prin urmare, în sensul dispozițiilor relevante, ar trebui să fie introdusă noțiunea de «utilizator final» pentru a face trimitere la un grup mai larg de consumatori și ar trebui să includă, pe lângă clienții finali care achiziționează încălzire, răcire sau apă caldă menajeră pentru uz final propriu, și ocupanții unor clădiri individuale sau ai unor unități individuale ale unor clădiri cu mai multe apartamente sau ale unor clădiri mixte, în cazul în care aceste unități sunt aprovizionate dintr-o sursă centrală, iar ocupanții lor nu au un contract direct sau individual cu furnizorul de energie.”

În acest scop, cerința operativă din articolul 10a alineatul (1) face trimitere la „utilizatorii finali” și clarifică faptul că aceștia sunt:

| (a) | persoanele fizice sau juridice care achiziționează încălzire, răcire sau apă caldă menajeră pentru propria lor utilizare finală (acești utilizatori finali sunt, de asemenea, clienți finali, astfel cum sunt definiți la articolul 2 punctul 23); sau |
| --- | --- |

(a)

persoanele fizice sau juridice care achiziționează încălzire, răcire sau apă caldă menajeră pentru propria lor utilizare finală (acești utilizatori finali sunt, de asemenea, clienți finali, astfel cum sunt definiți la articolul 2 punctul 23); sau

| (b) | persoanele fizice sau juridice care ocupă o clădire individuală sau o unitate în cadrul unei clădiri cu mai multe apartamente sau al unei clădiri mixte aprovizionate cu încălzire, răcire sau apă caldă menajeră de la o sursă centrală și care nu au un contract direct sau individual cu furnizorul de energie. |
| --- | --- |

(b)

persoanele fizice sau juridice care ocupă o clădire individuală sau o unitate în cadrul unei clădiri cu mai multe apartamente sau al unei clădiri mixte aprovizionate cu încălzire, răcire sau apă caldă menajeră de la o sursă centrală și care nu au un contract direct sau individual cu furnizorul de energie.

Trebuie subliniat faptul că noțiunea de utilizatori finali include clienții finali. Prin urmare, atunci când dispozițiile fac trimitere la utilizatorii finali, nu ar trebui să fie înțelese ca excluzând clienții finali.

Această clarificare înseamnă că, de acum înainte, conform DEE revizuite, este dincolo de orice îndoială faptul că și consumatorii subcontorizați au dreptul la facturare bazată pe consum (29) și la informații privind consumul.

În sensul articolelor 9a, 9c, 10a și 11a, în contextul unei clădiri mixte sau cu mai multe apartamente, aprovizionate de la o rețea de încălzire centralizată sau de răcire centralizată sau dintr-o sursă centrală similară, pe baza unui singur contract cu un furnizor de energie, identitatea „clientului final” efectiv poate varia de la o situație la alta. În cazul în care clădirea are un singur proprietar, de regulă, dar nu neapărat, proprietarul va fi partea contractantă la contractul de furnizare cu furnizorul de energie. În mod similar, în cazul în care există mai mulți proprietari, adesea, dar nu întotdeauna, o asociație sau o comunitate de coproprietari va fi partea contractantă în raport cu furnizorul de energie. În unele situații, proprietarii deleagă anumite sarcini terțelor părți sau unui reprezentant, cum ar fi o societate de administrare (cunoscută, în unele țări, ca „sindic”); aceste părți pot fi, de asemenea, partea contractantă în raport cu furnizorul de energie. În cazul în care proprietarii au închiriat unități, chiriașii pot sau nu să aibă relații contractuale cu furnizorul de energie.

La transpunerea directivei revizuite, statele membre vor trebui să țină seama de diversitatea situațiilor care sunt relevante în jurisdicțiile lor. Totuși, indiferent de entitatea sau organismul care achiziționează energia în mod colectiv în numele ocupanților clădirii, este important ca punerea în aplicare să fie organizată astfel încât informațiile necesare conform anexei VIIa să fie furnizate efectiv și să poată fi utilizate, de asemenea, ca bază pentru informarea ocupanților fiecărui apartament/fiecărei unități. Faptul că definiția „clientului final” face trimitere la o persoană care achiziționează energie „pentru propriul său consum final” nu ar trebui să fie înțeles, de exemplu, ca implicând faptul că nu există niciun client final în situațiile în care o societate de administrare delegată sau un „sindic” este partea contractantă efectivă pentru furnizorul de energie al clădirii.

7.2.   Cine este responsabil pentru informațiile privind facturarea și consumul?

DEE nu specifică cui revine responsabilitatea de a furniza utilizatorilor finali informațiile privind facturarea și consumul, menționate la articolul 10a. Pentru utilizatorii finali care sunt și clienți finali (și achiziționează energie de la furnizorul de energie în cauză), ar fi logic ca furnizorul de energie să fie responsabil de furnizarea informațiilor. În schimb, este posibil ca furnizorul de energie să nu fie cel mai indicat pentru a avea responsabilitatea de informare a utilizatorilor finali cu care nu are o relație contractuală directă sau individuală. Prin urmare, articolul 10a alineatul (3) din DEE revizuită prevede în mod explicit că „[s]tatele membre decid cine este responsabil pentru furnizarea informațiilor prevăzute la alineatele (1) și (2) către utilizatorii finali care nu au un contract direct sau individual cu un furnizor de energie”. Care sunt entitățile cele mai indicate pentru a informa utilizatorii finali va depinde de circumstanțele naționale și de situațiile de închiriere specifice. Candidații potențiali ar putea fi proprietarii clădirilor, administratorii clădirilor, societățile de administrare delegate sau furnizorii de servicii, asociațiile de proprietari etc. La transpunerea directivei revizuite, statele membre trebuie să asigure faptul că responsabilitatea pentru informarea utilizatorilor finali este definită în mod clar pentru toate situațiile relevante.

7.3.   Facturarea pe baza consumului real

Articolul 10a obligă statele membre să asigure faptul că „informațiile privind facturarea și consumul sunt fiabile, exacte și au la bază consumul real sau citirea repartitoarelor de costuri pentru energia termică [...]”.

Acest text este similar, dar nu identic cu cerința din DEE inițială de a asigura faptul că „informațiile cu privire la facturare sunt exacte și au la bază consumul real”.

Includerea „informațiilor privind consumul” este semnificativă și reflectă flexibilitatea DEE, deoarece, în prezent, îndeplinirea cerinței specificate în anexa VIIa punctul 2 este posibilă prin furnizarea de informații frecvente privind facturarea sau consumul. Informațiile privind consumul sunt mai ușor de furnizat, deoarece acestea se referă doar la cantitățile consumate, nu și la costurile implicate sau la orice alte elemente din informațiile privind facturarea.

Legiuitorul a considerat adecvat să adauge cuvintele „sau citirea repartitoarelor de costuri pentru energia termică” pentru a elimina orice îndoieli cu privire la faptul că această citire poate fi utilizată ca bază pentru facturare. Au fost exprimate astfel de îndoieli deoarece repartitoarele de costuri pentru energia termică sunt dispozitive care permit măsurarea energiei termice furnizate unui apartament individual într-un mod mai puțin direct și care, în anumite circumstanțe specifice, pot fi considerate a furniza o indicare mai puțin solidă a cantității de energie degajate efectiv de instalația de încălzire din apartamentul individual în cauză.

Totuși, dincolo de diferențele dintre contoarele de energie termică și repartitoarele de costuri pentru energia termică, trebuie subliniat că cerința ca informațiile privind facturarea și consumul să aibă la bază consumul real sau citirea repartitoarelor de costuri pentru energia termică nu ar trebui să fie interpretată ca impunând ca respectivele costuri pentru încălzirea sau răcirea spațiului să fie repartizate exclusiv pe baza citirii contoarelor individuale sau a repartitoarelor de costuri pentru energia termică. În contextul subcontorizării, acest lucru riscă să creeze rezultate negative în ceea ce privește echitatea și fragmentarea stimulentelor (a se vedea, de asemenea, secțiunea 5 de mai sus). Din punct de vedere tehnic, de obicei, apartamentele individuale din clădirile cu mai multe apartamente nu pot fi considerate independente din punct de vedere termic de restul clădirii. Ori de câte ori se produc diferențe de temperatură la nivelul pereților interiori sau al pereților despărțitori orizontali, energia termică traversează în mod natural pereții despărțitori, deoarece aceștia sunt rareori izolați termic la un nivel foarte ridicat în comparație cu pereții exteriori ai clădirilor. Prin urmare, unitățile individuale sunt încălzite, de regulă, nu numai cu energia termică emisă de corpurile de încălzire aflate în unitatea respectivă, ci și, cel puțin parțial, cu energia termică emisă în alte părți ale clădirii. Astfel cum s-a discutat deja în secțiunea 5, normele bine concepute privind repartizarea costurilor ar trebui să ia în considerare acest fapt.

Indiferent dacă emisia efectivă de energie termică din fiecare unitate este măsurată sau estimată cu ajutorul contoarelor individuale sau al repartitoarelor de costuri pentru energia termică, faptul că energia termică poate să traverseze pereții despărțitori interiori constituie un motiv întemeiat pentru a nu repartiza costurile totale pentru încălzire ale unei clădiri exclusiv pe baza citirilor obținute de la aceste dispozitive. Conform practicii curente (și bunelor practici), doar o anumită proporție a costurilor se bazează pe măsurători individuale, iar restul costurilor sunt repartizate ocupanților în baza altor factori (cum ar fi procentul din suprafața totală sau din volumul încălzit al clădirii pe care îl dețin apartamentele). Acest lucru este valabil chiar și atunci când unitățile individuale sunt dotate cu contoare de energie termică și nu cu repartitoare de costuri pentru energia termică. De asemenea, conform practicii curente, costul încălzirii spațiilor comune (scări, coridoare etc.) ale clădirii este împărțit între ocupanții unităților individuale. De obicei, costurile datorate pierderilor din instalațiile de la nivelul clădirii, precum și costurile pentru încălzirea spațiilor comune nu sunt controlate în mod direct de comportamentul utilizatorului individual și, de regulă, statele membre le includ printre costurile fixe în normele proprii privind repartizarea costurilor. Partea de cost fix din costurile totale pentru încălzire poate fi recuperată, de obicei, prin taxarea ocupanților proporțional cu dimensiunea respectivă a proprietății pe care o ocupă (de exemplu, suprafață sau volum).

În cazul în care informațiile furnizate se bazează pe citirea repartitorului de costuri pentru energia termică, acest lucru trebuie să se efectueze într-un mod clar și util pentru utilizatorul final. De exemplu, repartizarea costurilor pentru energia termică poate să implice aplicarea unor coeficienți tehnici legați de tipurile de corpuri de încălzire și/sau a unor coeficienți de corecție pentru amplasarea unui apartament într-o clădire. Acești parametri ar trebui să fie luați în considerare în informațiile furnizate utilizatorilor finali.

7.4.   Autocitire

DEE inițială obligă statele membre să asigure faptul că informațiile cu privire la facturare sunt exacte și au la bază consumul real, „în conformitate cu anexa VII punctul 1.1”, care, în schimb, specifică anumite frecvențe minime cu care trebuie să se furnizeze facturarea și informațiile privind facturarea. Articolul 10 prevede că „[a]ceastă obligație poate fi îndeplinită printr-un sistem de autocitire periodică de către consumatorii finali în cadrul căruia aceștia comunică citirile propriului contor furnizorului de energie”. De exemplu, acest lucru permite ca o factură anuală de regularizare să se bazeze pe citirile comunicate de client furnizorului de energie fără ca acesta din urmă să fie nevoit să viziteze spațiile pentru a citi contorul.

În contextul tranziției la dispozitive care pot fi citite de la distanță, autocitirea își va pierde relevanța în timp. Totuși, DEE revizuită permite autocitirea pentru energia termică, însă doar în anumite circumstanțe (30). În special, autocitirea nu este permisă în cazul subcontorizării încălzirii spațiilor pe baza repartitoarelor de costuri pentru energia termică. În acest scop ar fi necesar ca fiecare utilizator să comunice citirile pentru fiecare corp de încălzire, iar legiuitorul nu a considerat că acest lucru este realist sau de dorit.

Pentru contorizare sau alte situații de subcontorizare, de exemplu încălzirea sau răcirea spațiilor dotate cu contoare de energie termică sau consumul de apă caldă menajeră, autocitirea poate fi permisă, în principiu, dacă statul membru în cauză „dispune în acest sens”. Cu alte cuvinte, societățile de termoficare, administratorii clădirilor și alte entități responsabile pentru furnizarea informațiilor impuse conform articolului 10a către utilizatorii finali nu se pot baza pe autocitire pentru a îndeplini aceste obligații, cu excepția cazului în care statul membru în cauză a dispus în mod expres această posibilitate în măsurile naționale de transpunere.

7.5.   Disponibilitatea datelor și protecția vieții private

Articolul 10a alineatul (2) litera (a) prevede că „[...] dacă sunt disponibile informații privind facturile la energie și consumul anterior sau indexuri ale repartitoarelor de costuri pentru energia termică ale utilizatorilor finali, acestea să fie puse la dispoziția unui furnizor de servicii energetice desemnat de utilizatorul final, la cererea acestuia”. O dispoziție similară se regăsește în DEE inițială, însă noua directivă înlătură orice îndoieli cu privire la dreptul de acces la datele privind facturile la energie și consumul anterior sau indexurile repartitoarelor de costuri pentru energia termică, care se aplică pentru situațiile în care se utilizează subcontorizarea. Astfel, entitatea responsabilă pentru subcontorizare – indiferent dacă este vorba despre un administrator de clădire, un furnizor de servicii de subcontorizare sau oricine altcineva – va trebui să îi acorde oricărui utilizator final, la cerere, accesul la astfel de date într-un format adecvat și util. În contextul subcontorizării, acest lucru, în special, trebuie să fie înțeles ca incluzând atât citirile dispozitivului/dispozitivelor propriu/proprii al/ale utilizatorului, cât și suma citirilor întregii instalații, deoarece primele sunt utile numai împreună cu cele din urmă. La cerere, aceste informații ar trebui să includă și parametrii tehnici cheie, precum factorii de evaluare aplicați pentru corpurile de încălzire, pentru a permite verificarea independentă sau controale ale plauzibilității pentru calcularea repartizării costurilor de energie termică.

În același timp, articolul 10a alineatul (2) litera (a) garantează că informațiile privind facturarea legate de un contor principal care măsoară aprovizionarea unei clădiri subcontorizate mixte sau cu mai multe apartamente de la o rețea de încălzire centralizată sau de răcire centralizată pot fi puse direct la dispoziția furnizorilor de servicii energetice (31) responsabili pentru subcontorizare și repartizarea costurilor în clădirea în cauză. Acest lucru este important deoarece, pentru o repartizare exactă a costurilor, este necesar accesul la timp la valorile totale ale consumului. Accesul direct și la timp la informațiile privind facturarea, inclusiv la valorile de contorizare, este deosebit de important atunci când clădirile sunt subcontorizate cu dispozitive care pot fi citite de la distanță și când este necesară, prin urmare, furnizarea de informații de mai multe ori pe an. În astfel de cazuri, clientul rețelei de încălzire centralizată/răcire centralizată poate să solicite ca informațiile legate de contorul principal să fie puse la dispoziția unui furnizor de servicii energetice la alegerea sa, care ar putea fi societatea care furnizează servicii de subcontorizare.

Articolul 10a alineatul (2) litera (c) prevede că statele membre trebuie să asigure faptul că „tuturor utilizatorilor finali li se furnizează, odată cu factura, informații clare și ușor de înțeles, în conformitate cu punctul 3 din anexa VIIa”. Implicațiile acestei dispoziții sunt discutate în detaliu în secțiunea 9.3 de mai jos. Pentru utilizatorii finali fără contract direct/individual cu furnizorul de energie, „factura” ar trebui să fie înțeleasă, de asemenea, ca făcând trimitere la conturile de repartizare a costurilor pentru energia termică sau la orice altă cerere recurentă de plată pentru serviciile de încălzire/răcire/apă caldă menajeră în numele persoanei fizice sau juridice responsabile pentru furnizarea acestor servicii (32).

În final, o nouă dispoziție [articolul 10a alineatul (2) litera (d)] subliniază că statele membre trebuie să „[promoveze] securitatea cibernetică și [să asigure] protecția vieții private și a datelor utilizatorilor finali, în conformitate cu dreptul aplicabil al Uniunii”. Deși această dispoziție nu adaugă obligații specifice la cele aplicabile deja conform dreptului Uniunii [cum ar fi Regulamentul general privind protecția datelor (33)], dispoziția subliniază faptul că securitatea cibernetică, viața privată și protecția datelor sunt relevante și în contextul contorizării, al subcontorizării, al citirii de la distanță și al facturării energiei termice.

7.6.   Accesul pe cale electronică la facturi și informații privind facturarea

La fel ca în DEE inițială, DEE revizuită obligă statele membre să asigure faptul că li se oferă clienților finali opțiunea de a primi pe cale electronică facturile și informațiile privind facturarea [articolul 10a alineatul (2) litera (b)]. Ar trebui remarcat aici că se face trimitere doar la clienții finali și nu la utilizatorii finali, ceea ce înseamnă că DEE revizuită nu le conferă consumatorilor subcontorizați individuali dreptul de a opta pentru livrarea electronică. Legiuitorul UE a făcut această alegere în mod deliberat pentru a evita restrângerea libertății părților interesate implicate într-o anumită clădire sau pentru ca autoritățile naționale să decidă asupra modului de a organiza livrarea facturilor și a informațiilor privind facturarea la consumatorii subcontorizați.

8.   COSTURILE DE ACCES LA INFORMAȚIILE PRIVIND CONTORIZAREA, FACTURAREA ȘI CONSUMUL (ARTICOLUL 11a)

Noul articol 11a din DEE revizuită este aproape identic cu articolul 11 din DEE inițială. Totuși, ar trebui remarcate câteva diferențe.

În primul rând, noua dispoziție reflectă poziția clarificată a consumatorilor subcontorizați și, prin urmare, face trimitere la utilizatorii finali și nu doar la clienții finali (reamintind faptul că aceștia din urmă sunt o subcategorie a primul grup mai amplu).

În al doilea rând, noul articol clarifică faptul că alineatul (2) se aplică atât clădirilor cu mai multe apartamente, cât și clădirilor mixte.

În al treilea rând, se adaugă un nou alineat (3) pentru a clarifica faptul că, „[p]entru a asigura costuri rezonabile pentru serviciile de subcontorizare, după cum se menționează la alineatul (2), statele membre pot stimula concurența în respectivul sector al serviciilor luând măsuri adecvate, cum ar fi recomandarea sau promovarea în alt mod a recurgerii la licitații sau a utilizării de aparate și sisteme interoperabile care să faciliteze trecerea de la un furnizor de servicii la altul”. În timp ce realizarea de către un stat membru a acțiunilor menționate în această dispoziție este în mod clar opțională și nu obligatorie, legiuitorul a considerat utilă dispoziția, deoarece precizează exemple de măsuri specifice pe care statele membre le pot adopta pentru a stimula concurența în ceea ce privește furnizarea de servicii de subcontorizare în vederea reducerii la minimum a costurilor tranziției la dispozitive și sisteme care pot fi citite de la distanță.

În final, alineatul (2) din articolul 11 inițial a fost eliminat, deoarece DEE revizuită reduce domeniul său de aplicare la energia electrică și gaze și deoarece articolul 11 alineatul (2) inițial se referea doar la subcontorizarea energiei termice, fiind înlocuit, în prezent, cu noul articol 11a alineatul (2).

Pe lângă diferențele de elaborare discutate mai sus, trebuie menționat un alt aspect legat de acest subiect. În aprilie 2018, o instanță finlandeză a introdus la Curtea de Justiție (34) o cerere de decizie preliminară. Pe scurt, întrebarea adresată a fost dacă obligația de a asigura facturarea în mod gratuit ar trebui înțeleasă ca împiedicând reducerile acordate clienților care primesc facturile prin mijloace electronice. În Nota de orientare din 2013 (35), Comisia a afirmat că cerința de a asigura facturarea în mod gratuit nu împiedică reducerile oferite clienților care optează pentru o anumită metodă de livrare a facturării. În decizia sa din 2 mai 2019, Curtea de Justiție a exprimat un punct de vedere similar. Curtea a concluzionat că articolul 11 alineatul (1) trebuie interpretat ca neinterzicând, în condiții precum cele în discuție în litigiul principal, reducerea tarifelor de acces la rețeaua de energie electrică acordată de o întreprindere de vânzare cu amănuntul a energiei electrice exclusiv consumatorilor finali care au optat pentru factura electronică.

9.   CERINȚE PRIVIND FACTURAREA ȘI INFORMAȚIILE REFERITOARE LA CONSUM

9.1.   Facturarea anuală pe baza consumului real

Noua anexă VIIa prevede că, „[p]entru a permite utilizatorilor finali să își regleze propriul consum de energie, facturarea se efectuează pe baza consumului real sau a citirii repartitoarelor de costuri pentru energia termică cel puțin o dată pe an”. O cerință extrem de similară există în anexa VII din DEE inițială, însă formularea din anexa VIIa face trimitere la utilizatorii finali (și, astfel, se aplică consumatorilor subcontorizați). În plus, sintagma „ar trebui să fie efectuată” prezentă în anexa VII a fost înlocuită cu „se efectuează” în anexa VIIa, pentru a reflecta natura obligatorie a cerinței. Astfel cum se menționează în secțiunea 7.2, trebuie subliniat că, în contextul subcontorizării, cerința ca informațiile privind facturarea și consumul să aibă la bază consumul real sau citirea repartitoarelor de costuri pentru energia termică nu ar trebui să fie interpretată ca impunând ca respectivele costuri pentru încălzirea sau răcirea spațiului să fie repartizate exclusiv pe baza citirii contoarelor individuale sau a repartitoarelor de costuri pentru energia termică.

În esență, cerința asigură faptul că utilizatorii finali de energie termică sunt informați cu privire la consumul lor real cel puțin o dată pe an și că plata de către aceștia pentru consumul lor este calculată sau ajustată în consecință, de exemplu prin reglarea oricăror diferențe dintre suma reală datorată și sumele plătite în baza plăților forfetare periodice care nu se bazează pe consumul real sau pe citirea repartitoarelor de costuri pentru energia termică.

9.2.   Informații frecvente referitoare la facturare sau la consum

9.2.1.   Situațiile în care este necesară furnizarea de informații de mai multe ori pe an

Frecvența cu care utilizatorii finali sunt informați cu privire la consumul lor real de energie termică a fost un obiectiv-cheie al propunerii de revizuire a DEE și este reflectată la punctul 2 din noua anexă VIIa.

Conform DEE inițiale, furnizarea de informații de mai multe ori pe an este obligatorie „atunci când acest lucru este posibil din punct de vedere tehnic și justificat din punct de vedere economic”. În DEE revizuită, această condiționalitate a fost simplificată, astfel încât cerințele se aplică „în cazul în care au fost instalate contoare sau repartitoare de costuri pentru energia termică care pot fi citite de la distanță”.

Îndeplinirea sau neîndeplinirea acestei condiții trebuie să fie evaluată ținând seama de decizia fiecărui stat membru în ceea ce privește tipurile de dispozitive care se consideră că permit citirea de la distanță (a se vedea secțiunea 6.1).

Este posibil ca într-o clădire să existe atât dispozitive care pot fi citite de la distanță, cât și dispozitive care nu pot fi citite de la distanță. Aceste situații trebuie să fie luate în considerare de la caz la caz.

De exemplu: într-o clădire cu mai multe apartamente, aprovizionată de la o rețea de termoficare, în care dispozitivele instalate în fiecare unitate a clădirii sunt repartitoare de costuri pentru energia termică sau contoare care pot fi citite de la distanță, contorul principal al clădirii, care măsoară cantitatea totală de energie termică furnizată sau consumată, este posibil să nu poate fi citit de la distanță. În acest caz, un calcul efectiv al repartizării costurilor pentru energia termică se poate efectua, în principiu, numai atunci când este disponibilă și citirea contorului principal. O situație simulară ar putea apărea pentru o clădire cu un boiler comun, care funcționează, de exemplu, pe gaz sau păcură: și în această situație este posibil să nu fie disponibilă o valoare exactă pentru consumul total pentru fiecare perioadă mai mică de un an, în cazul în care contorul principal de gaz nu poate fi citit de la distanță sau dacă rezervorul de păcură sau arzătorul nu este dotat cu un indicator care să permită citirea de la distanță a consumului. Totuși, în astfel de cazuri este posibil să se efectueze un calcul aproximativ al repartizării pentru energia termică utilizând citirile de la dispozitivele individuale și extrapolând valoarea estimată pentru consumul total. S-ar putea pune ulterior întrebarea privind modul de reconciliere a cerinței prevăzute la articolul 10a alineatul (1), potrivit căreia „[...] informațiile privind facturarea și consumul sunt fiabile, exacte și au la bază consumul real sau citirea repartitoarelor de costuri pentru energia termică, în conformitate cu punctele 1 și 2 din anexa VIIa pentru toți utilizatorii finali”, cu faptul că, în lipsa valorilor obținute de mai multe ori pe an pentru consumul total (prin instalarea unui contor de gaz care poate fi citit de la distanță, prin citirea manuală mai frecventă a contorului de gaz principal, prin instalarea unui indicator de păcură conectat etc.), orice calcul efectuat al repartizării costurilor pentru energia termică poate fi doar aproximativ. Comisia consideră că necitirea contorului principal de mai multe ori pe an nu constituie o justificare pentru a nu le furniza utilizatorilor subcontorizați informații privind consumul de mai multe ori pe an, atât timp cât circumstanțele permit să se realizeze o estimare/aproximare echitabilă în mod rezonabil a calculului repartizării costurilor. În astfel de cazuri, ar trebui pur și simplu să se clarifice faptul că valorile obținute de mai multe ori pe an sunt parțial estimate/extrapolate. Valoarea informațiilor furnizate de mai multe ori pe an pentru consumator cel mai probabil va prevala asupra acurateței ușor reduse care rezultă din lipsa unei valori a consumului total.

Pe de altă parte, dacă o clădire subcontorizată este dotată cu un contor principal care poate fi citit de la distanță pentru o rețea de încălzire centralizată/răcire centralizată, însă dispozitivele utilizate pentru subcontorizare în clădire nu pot fi citite de la distanță, condiția din anexa VIIa punctul 2 nu este îndeplinită în ceea ce privește utilizatorii finali subcontorizați. În schimb, aceasta ar fi îndeplinită pentru rețeaua de încălzire centralizată/răcire centralizată și clientul său/clădirea în ansamblu. În acest caz, informațiile la nivel de clădire ar trebui să fie furnizate clientului final, în conformitate cu anexa VIIa punctul 2.

Un alt exemplu ar putea fi o clădire subcontorizată în care repartitoarele de costuri pentru energia termică pot fi citite de la distanță, însă în care contoarele de apă caldă menajeră nu pot fi citite de la distanță. În acest caz, fiecare serviciu poate fi tratat separat și pot fi furnizate informații de mai multe ori pe an pentru încălzirea spațiului, dar nu și pentru apa caldă menajeră.

9.2.2.   Frecvența minimă necesară

Implicația pe care o are condiționalitatea simplificată explicată mai sus este aceea că, oriunde sunt disponibile dispozitive care pot fi citite de la distanță, utilizatorilor finali trebuie să li se furnizeze informații frecvente, care pot fi informații privind facturarea sau, pur și simplu, informații privind consumul. După o perioadă de 22 de luni de la data la care directiva de modificare intră în vigoare, și anume de la 25 octombrie 2020, frecvența minimă necesară va fi similară cu cea prevăzută în DEE inițială, respectiv „cel puțin trimestrial, la cerere sau în cazul în care clienții finali (36) au optat să primească facturile pe cale electronică, iar în caz contrar de două ori pe an”. De la 1 ianuarie 2022, frecvența minimă poate fi lunară.

9.2.3.   Scutiri în afara sezoanelor de încălzire/răcire

Pentru încălzire și răcire, se poate acorda o scutire de la cerința de a se furniza informații lunare în afara sezoanelor de încălzire/răcire. Sezoanele de încălzire sau răcire pot varia în funcție de amplasare și jurisdicție sau în funcție de clădire. Posibilitatea de a face excepții de la cerința lunară poate fi înțeleasă ca o posibilitate de a suspenda furnizarea de informații în perioada în care nu se asigură încălzirea sau răcirea spațiilor prin instalația colectivă a clădirii.

9.2.4.   Distincția dintre furnizarea și punerea la dispoziție a informațiilor

Cerința potrivit căreia, în cazul în care au fost instalate contoare sau repartitoare de costuri pentru energia termică, care pot fi citite de la distanță, informațiile referitoare la facturare sau la consum care au la bază consumul real sau citirea repartitoarelor de costuri pentru energia termică trebuie să fie furnizate utilizatorilor finali la intervale mai mici de un an poate să declanșeze întrebări cu privire la ce anume constituie îndeplinirea cerinței. Comisia observă faptul că legiuitorul a lăsat deschise mijloacele de furnizare a informațiilor, făcând totodată o distincție clară între furnizarea informațiilor și punerea lor la dispoziție.

Cerința de bază este de a furniza informații utilizatorului. Acest lucru se poate efectua pe hârtie sau prin mijloace electronice, cum ar fi prin e-mail. De asemenea, informațiile pot fi puse la dispoziție prin intermediul internetului (și prin interfețe precum un portal web sau o aplicație pentru smartphone), însă în astfel de cazuri utilizatorul final trebuie să fie notificat într-un anumit mod, la intervalele regulate indicate, fiindcă în caz contrar nu se poate considera că informațiile au fost furnizate utilizatorului final cu frecvența respectivă, ci că doar au fost puse la dispoziție. Simpla punere la dispoziție a informațiilor și obligarea utilizatorului final să le găsească nu s-ar alinia la obiectivul general al acestei părți a DEE revizuite, și anume acela de a sensibiliza utilizatorii finali cu privire la consumul lor.

Este important, de asemenea, de subliniat această distincție subtilă, dar importantă deoarece legiuitorul a inclus punerea la dispoziție opțională, suplimentară a informațiilor prin intermediul internetului după cerința de bază de a furniza informații la intervale regulate: „Acestea se pot pune la dispoziție, de asemenea, prin intermediul internetului și se pot actualiza cât de frecvent posibil în funcție de dispozitivele și sistemele de măsurare utilizate”. Sintagma „de asemenea” nu a fost utilizată cu sensul de „în schimb”, ci pentru a semnala o posibilitate suplimentară. Orice altă interpretare ar lăsa prea mult loc pentru elaborarea și utilizarea unor sisteme care nu fac posibil feedbackul frecvent, evitând astfel respectarea cerinței de bază sau subminând realizarea obiectivului-cheie al DEE revizuite. Această interpretare este confirmată prin utilizarea formulării „pot, în schimb,” din anexa VIIa punctul 3, prin care intenția clară a legiuitorului a fost ca dispozițiile să constituie alternative. Pe scurt, „punerea la dispoziție” în mod continuu a informațiilor prin intermediul internetului nu este o alternativă sau un mijloc suficient de a respecta cerințele prevăzute în anexa VIIa punctul 2 privind furnizarea de informații de mai multe ori pe an, cu excepția cazului în care aceasta este combinată cu un tip de notificare activă a utilizatorului final la intervalele necesare.

9.2.5.   Conținutul informațiilor referitoare la facturare sau la consum furnizate de mai multe ori pe an

Astfel cum se menționează în secțiunea 7.3, DEE revizuită oferă flexibilitate în ceea ce privește natura informațiilor care trebuie să fie furnizate la intervale mai mici de un an conform anexei VIIa punctul 2.

Trebuie să fie incluse cel puțin informații de bază privind modul în care a evoluat consumul real (sau citirea repartitoarelor de costuri pentru energia termică). Aceste informații pot fi combinate, de exemplu, cu estimări privind modul în care tendința observată ar putea să afecteze consumul viitor al utilizatorului final și nivelul la care ar ajunge facturile sale în cazul în care consumul continuă în același mod.

În cazul în care facturarea are loc în același timp cu furnizarea informațiilor conform anexei VIIa punctul 2, dispozițiile de la punctul 3 din această anexă vor determina cerințele minime pentru conținutul informațiilor referitoare la facturare.

9.3.   Informații minime incluse în factură

Anexa VIIa punctul 3 specifică anumite elemente minime de informații care trebuie să fie puse la dispoziția utilizatorilor finali în facturi sau în documentele însoțitoare, cu cerințe diferite care depind de faptul dacă factura are la bază consumul real sau citirea repartitoarelor de costuri pentru energia termică. Trebuie remarcat că utilizatorii finali care ocupă părți ale unei clădiri care nu este dotată cu contoare individuale sau cu repartitoare de costuri pentru energia termică sau cei care își închiriază spațiile în baza unei chirii cu toate cheltuielile incluse („warm rent”) pot să nu primească niciodată facturi care au la bază consumul real sau citirea repartitoarelor de costuri pentru energia termică. Într-adevăr, în cazul chiriei cu toate cheltuielile incluse, utilizatorii finali pot chiar să nu primească deloc facturi de energie și, prin urmare, nu s-ar aplica niciuna dintre cerințele prevăzute la articolul 10a sau în anexa VIIa.

În comparație cu anexa VII din DEE inițială, textul noii anexe VIIa este formulat astfel încât să reflecte mai clar natura obligatorie a cerințelor pe care aceasta le conține, de exemplu omițând sintagme precum „după caz” sau „preferabil”
   (37).

Anexa VIIa conține, de asemenea, unele elemente complet noi, inclusiv o obligație ca facturile să conțină „informații privind procedurile de depunere a plângerilor, serviciile de mediere sau mecanismele alternative pertinente de soluționare a litigiilor, în conformitate cu dispozițiile aplicabile în statele membre”. La transpunerea acestei cerințe, statele membre ar trebui să identifice în mod public ce servicii ale Ombudsmanului sau ce mecanisme alternative de soluționare a litigiilor (38), dacă există, au competența juridică de a trata plângerile sau litigiile legate de contorizare, subcontorizare, facturare și repartizarea costurilor, astfel încât furnizorii de energie sau alte părți care emit facturi să poată să includă aceste informații în facturile lor.

9.3.1.   Facturarea pe baza consumului real/a citirii repartitoarelor de costuri pentru energia termică

Elementele de informații individuale care trebuie puse la dispoziție într-o factură sau în documentele însoțitoare, care au la bază consumul real sau citirea dispozitivelor, se bazează parțial pe anexa VII existentă și, parțial, sunt noi.

Deși nu toate aspectele necesită explicații, câteva dintre acestea trebuie subliniate.

La fel ca în DEE inițială, anexa VIIa punctul 3 litera (a) se referă la „prețurile reale”. Pentru clienții finali ai rețelelor de încălzire centralizată și de răcire centralizată, acest lucru va implica, de regulă, specificarea prețului total de plată, precum și a diverselor sale componente, cum ar fi tarifele/prețurile fixe, legate de consum și legate de capacitate. Pentru subcontorizare, acest lucru ar trebui să includă cel puțin procentul care îi revine unității individuale din costul pentru energia termică ce trebuie plătit, împreună cu citirile dispozitivelor și cu sumele totale pentru clădire din care acesta este derivat.

În ceea ce privește comparația cu consumul din aceeași perioadă a anilor anteriori [punctul 3 litera (c)], ar trebui remarcată obligația de a pune la dispoziție aceste informații sub formă grafică, datele fiind ajustate în funcție de variațiile climatice. Având în vedere cerințele privind protecția datelor și a vieții private (a se vedea, de asemenea, secțiunea 7.5), această cerință ar trebui înțeleasă ca aplicându-se doar pentru informațiile privind energia consumată de ocupantul actual, și anume același utilizator final căruia trebuie să i se pună la dispoziție informațiile.

În scopul ajustării în funcție de variațiile climatice, poate fi necesar să se formuleze ipoteze cu privire la ponderea energiei utilizate pentru producerea apei calde menajere în cazul în care energia nu este măsurată separat de necesitățile de încălzire a spațiului. În plus, pentru a calcula gradele-zile pentru încălzire („heating degree days” – HDD) sau gradele-zile pentru răcire („cooling degree days” – CDD) care sunt utilizate pentru a efectua ajustarea în funcție de variațiile climatice, sunt necesare date privind temperatura specifică amplasamentului sau temperatura exterioară reprezentativă. Pentru a fi utilizate în scopul informațiilor referitoare la facturare, aceste date trebuie să fie disponibile fără întârzieri semnificative. Statele membre și părțile responsabile cu furnizarea de informații referitoare la facturare trebuie să identifice sursele disponibile ale acestor date, care ar putea fi, eventual, naționale, regionale, locale sau specifice clădirii (dacă, de exemplu, o clădire este dotată cu un senzor exterior de la care pot fi obținute măsurători). De asemenea, acestea ar trebui să fie transparente cu privire la metodologia utilizată pentru a efectua ajustarea în funcție de variațiile climatice (39).

În ceea ce privește informațiile privind mixul de combustibili utilizat, acestea vor fi relativ clare în majoritatea clădirilor mixte sau cu mai multe apartamente, dotate cu propriul boiler colectiv, în special în cazul în care acesta este utilizat întotdeauna cu același tip de combustibil. În cazul în care boilerele pot fi utilizate cu mai multe tipuri de combustibili sau, de exemplu, dacă acestea utilizează un combustibil pilot la pornire, valorile medii anuale ar fi suficiente în scopul respectării cerințelor. În cazul în care clădirile sunt aprovizionate de la rețele de încălzire centralizată sau de răcire centralizată, persoana juridică sau fizică care este clientul final va avea dreptul, în temeiul aceleiași dispoziții, să primească informații privind mixul de combustibili utilizat pentru furnizarea serviciului de încălzire centralizată/răcire centralizată. În schimb, în clădirile mixte sau cu mai multe apartamente, aceste informații pot fi utilizate (40) pentru a furniza utilizatorilor finali care ocupă fiecare unitate informații privind mixul de combustibili.

Mijloacele utilizate pentru a furniza informații cu privire la mixul de combustibili pot fi utilizate, de asemenea, pentru a furniza informații privind ponderea energiei din surse regenerabile utilizată în încălzirea centralizată și răcirea centralizată, îndeplinind astfel parțial obligația statelor membre prevăzută la articolul 24 alineatul (1) din Directiva revizuită privind energia din surse regenerabile (RED II) (41), care prevede că „[s]tatele membre se asigură că se pun la dispoziția consumatorilor finali informații cu privire la performanța energetică și la ponderea energiei din surse regenerabile în sistemele lor de încălzire și răcire centralizată, într-un mod ușor accesibil, cum ar fi pe site-urile web ale furnizorilor, în facturile anuale sau la cerere”. RED II nu definește termenul „consumatori finali”, dar, astfel cum înțelege Comisia, termenul „utilizator final”, astfel cum este utilizat în DEE revizuită, acoperă pe deplin termenul „consumatori finali”, astfel cum este utilizat în articolul 24 alineatul (1) din RED II. În special, ambii termeni includ ocupanții unităților individuale din clădirile mixte/cu mai multe apartamente aprovizionate de la rețele de încălzire centralizată/răcire centralizată chiar dacă aceștia nu au niciun contract individual sau direct cu furnizorul (42). Prin urmare, dispoziția privind informațiile referitoare la facturare sau la consum pusă în aplicare conform DEE poate fi utilizată pentru a furniza informații privind ponderea energiei din surse regenerabile utilizată în rețelele de încălzire centralizată și răcire centralizată conform RED II. Aceasta poate fi o modalitate rentabilă de a respecta dispozițiile relevante atât ale DEE, cât și ale RED II, deoarece informațiile privind mixul de combustibili trebuie să includă ponderea energiei din surse regenerabile, în cazul în care aceasta face parte din mixul de combustibili.

Această modalitate de a îndeplini cerințele de furnizare de informații privind ponderea energiei din surse regenerabile din rețelele de încălzire centralizată și de răcire centralizată ar fi fără echivoc și, astfel, ar evita posibila contestare în justiție, în cazul în care informațiile privind mixul de combustibili ar include categoria de energie din surse regenerabile (cu posibila specificare a tipului/tipurilor acesteia), specificând o valoare zero (0) în situațiile în care nu există nicio componentă din surse regenerabile.

Divulgarea informațiilor privind mixul de combustibili, specificând componenta din surse regenerabile a furnizării de încălzire sau răcire, nu ar îndeplini pe deplin cerințele prevăzute la articolul 24 alineatul (1) din RED II decât dacă sunt incluse, de asemenea, informații privind performanța energetică a rețelelor de încălzire centralizată și/sau de răcire centralizată.

În ceea ce privește modul în care sunt furnizate informațiile, cerințele prevăzute în anexa VIIa punctul 3 litera (b) din DEE și în articolul 24 alineatul (1) din RED II sunt ușor diferite. Primele sunt ușor mai stricte, în sensul că informațiile privind mixul de combustibili trebuie să fie furnizate „în facturile [utilizatorilor finali] sau în documentele însoțitoare”, în timp ce RED II permite ca informațiile privind ponderea energiei din surse regenerabile și performanța energetică să fie furnizate „într-un mod ușor accesibil” prin intermediul site-ului web al furnizorului sau la cerere. În schimb, cerința prevăzută în RED II este ușor mai strictă, în sensul că se aplică tuturor clienților finali, pe când cerința prevăzută în DEE se aplică numai în contextul facturării care are la bază consumul real sau citirea repartitoarelor de costuri pentru energia termică.

În ceea ce privește informațiile referitoare la emisiile de gaze cu efect de seră anuale aferente, apar o serie de probleme în funcție de proveniența aprovizionărilor dintr-o singură sursă de combustibil, de exemplu un boiler colectiv pe gaz sau pe păcură dintr-o clădire sau proveniența acestora dintr-o rețea de încălzire centralizată sau de răcire centralizată. În ambele cazuri, trebuie să se acorde atenție modului și măsurii în care se reflectă impactul pierderilor de eficiență din clădire sau din rețea, precum și indicatorilor utilizați [de exemplu, absolut sau relativ/specific (kgCO2e/kJ), total sau per apartament etc.].

Operatorii de rețele de încălzire centralizată și de răcire centralizată trebuie să pună la dispoziție cel puțin emisiile medii anuale ale rețelei per unitate de energie facturată/furnizată (și anume, inclusiv impactul pierderilor din rețea), astfel încât să poată fi calculate emisiile absolute corespunzătoare pentru orice client final dat.

Pe această bază sau pe baza consumului propriu de combustibil al clădirii, consumatorii subcontorizați pot primi informații privind ponderea de emisii absolute (kg) aferente acestora, PRECUM ȘI emisiile lor medii relative/specifice, de exemplu care reflectă compoziția termoficării sau combustibilul utilizat și, dacă este cazul, sursele regenerabile de energie locale.

În orice caz, statele membre pot limita domeniul de aplicare al cerinței de a oferi informații privind emisiile de gaze cu efect de seră pentru a include numai furnizările de la rețelele de termoficare cu o putere termică instalată totală care depășește 20 MW. În cazul în care un stat membru optează să procedeze astfel, acest lucru permite, în special, scutirea rețelelor de termoficare de dimensiuni mici sau medii și a clădirilor subcontorizate cu propriile boilere de la necesitatea de a furniza astfel de informații. Trebuie subliniat că această posibilitate de a limita domeniul de aplicare al cerinței de a oferi informații nu se aplică informațiilor referitoare la mixul de combustibili, referindu-se doar la informațiile privind emisiile de gaze cu efect de seră anuale aferente.

În rețelele de încălzire centralizată sau de răcire centralizată în care clienții au posibilitatea de a opta pentru anumite produse „verzi” vândute ca fiind derivate dintr-un anumit mix de combustibili (de exemplu, 100 % din surse regenerabile) sau cu o anumită amprentă de emisii de gaze cu efect de seră diferită de media rețelei, acest lucru ar trebui contabilizat pentru a evita dubla contabilizare și furnizarea de informații eronate consumatorului. Orice astfel de vânzări ar trebui să fie excluse de la calculul mixului de combustibili mediu sau al amprentei GES pentru clienții finali. Dacă nu se procedează astfel, acest lucru ar putea constitui o încălcare a legislației UE în materie de protecție a consumatorilor (43).

Anexa VIIa punctul 3 litera (f) impune comparații între consumul utilizatorului și consumul unui utilizator final mediu normalizat sau de referință din aceeași categorie de utilizatori, așadar statele membre vor trebui să elaboreze sau să delege responsabilitatea de a elabora criterii de referință și categorii de utilizatori adecvate. Pentru subcontorizare, furnizorii de servicii de subcontorizare ar putea pune la dispoziție criterii de referință relevante și exacte pe baza datelor provenite de la clădirile din portofoliile lor. Pentru facturile electronice, astfel de comparații pot să fie puse la dispoziție online și, atunci, ar trebui să fie semnalate chiar în cadrul facturilor. Pentru facturile furnizate pe hârtie, comparațiile trebuie, desigur, să fie incluse în factura efectivă, astfel cum se întâmplă în cazul altor elemente care trebuie să fie incluse.

9.3.2.   Facturi care nu au la bază consumul real/citirea repartitoarelor de costuri pentru energia termică

Conform practicii curente (cel puțin în situațiile în care nu sunt disponibile dispozitive care pot fi citite de la distanță), orice facturi periodice/la intervale mai mici de un an se bazează pe estimările forfetare ale consumului anual. Aceste facturi nu trebuie să includă toate elementele enumerate mai sus, dar trebuie să conțină „o explicație clară și ușor de înțeles a modului în care suma care figurează pe factură a fost calculată și, cel puțin, informațiile menționate la literele (d) și (e)” din anexa VIIa punctul 3. Aceste cerințe se aplică, de asemenea, în situațiile în care facturile nu au niciodată la bază consumul real/citirea repartitoarelor de costuri pentru energia termică. Acest lucru este valabil pentru utilizatorii finali individuali din clădirile cu mai multe apartamente și din clădirile mixte care nu sunt subcontorizate și în care costurile energiei sunt transferate utilizatorilor finali prin taxe recurente sau contabilizarea costurilor pentru energia termică bazată exclusiv pe alți parametri, precum suprafața, volumul etc.

---

(1)  Directiva (UE) 2018/2002.

(2)  A se vedea articolele 70 și 73 din Directiva (UE) 2019/944 a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iunie 2019 privind normele comune pentru piața internă de energie electrică și de modificare a Directivei 2012/27/UE (JO L 158, 14.6.2019, p. 125).

(3)  SWD(2013) 448 final, Bruxelles, 6 noiembrie 2013, https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?qid=1416394987283&uri=SWD:2013:448:FIN

(4)  În special, principiile stabilite la punctele 19-26, 50-54 și 56 din nota din 2013 sunt relevante și pentru noile dispoziții care vizează energia termică.

(5)  
  „Guidelines on good practice in cost-effective cost allocation and billing of individual consumption of heating, cooling and domestic hot water in multi-apartment and multi-purpose buildings” („Orientări privind bunele practici în ceea ce privește repartizarea rentabilă a costurilor și facturarea consumului individual de încălzire, răcire și apă caldă menajeră în clădirile cu mai multe apartamente și clădirile mixte”), empirica GmbH — Communication and Technology Research (Comunicare și cercetare tehnologică), Simon Robinson, Georg Vogt, decembrie 2016 https://ec.europa.eu/energy/en/studies/specific-guidance-sub-metering-thermal-energy-multi-unit-buildings-implementation-articles-9.

(6)  Consumatorul final este definit la articolul 2 punctul 23 din DEE ca fiind „o persoană fizică sau juridică care achiziționează energie pentru propriul său consum final”.

(7)  În comparație cu articolul 9, articolul 9a nu se referă la contoare „individuale”. Această diferență nu schimbă domeniul de aplicare al cerinței și este destinată doar consolidării distincției mai clare dintre contorizare și subcontorizare și dintre clienții finali și utilizatorii finali. În DEE revizuită, termenul „individual” este utilizat în principal în contextul subcontorizării.

(8)  Această situație nu este obișnuită, dar se întâlnește. O situație obișnuită este cea în care există mai mulți utilizatori finali, dar un singur client final – a se vedea, de asemenea secțiunea 7.1.

(9)  Trebuie remarcat faptul că responsabilitatea pentru instalarea acestor contoare la nivel de clădiri nu ar trebui să îi revină societății de termoficare, ci mai degrabă proprietarului sau administratorului clădirilor.

(10)  Termoficarea nu este definită în DEE, însă, conform Directivei privind energia din surse regenerabile, aceasta înseamnă „[...] distribuția de energie termică sub formă de abur [sau] apă fierbinte [...] de la o sursă centrală [sau descentralizată] de producție, printr-o rețea, către mai multe clădiri sau locații, în scopul utilizării acesteia pentru încălzirea sau răcirea spațiilor sau în procese de încălzire [...]”.

(11)  Deoarece energia termică care provine dintr-o sursă geotermală subterană de mică adâncime tinde să aibă temperaturi scăzute la care nu este utilă în mod direct (decât în combinație cu o pompă de căldură) pentru utilizările tipice de energie (încălzirea spațiilor, pregătirea apei calde menajere, procese de încălzire), se poate afirma că aceasta nu ar trebui să fie considerată neapărat termoficare sau o „sursă” de „încălzire” sau „apă caldă menajeră”. În legătură cu articolul 9a alineatul (2), o astfel de interpretare este consolidată și mai mult în cazul în care pompele de căldură utilizate (pentru a utiliza energia termică din sursa subterană) sunt plătite în mod individual deoarece, în acest caz, o componentă esențială a serviciului de încălzire nu provine dintr-o sursă centrală.

(12)  În aceste condiții, se poate afirma că nu există o aprovizionare netă cu răcire vândută de operatorul sistemului, ci o utilizare temporară a unei instalații de stocare utilizate pentru a furniza energie termică în perioadele mai reci.

(13)  Ocupanții pot fi gospodării, întreprinderi sau orice alte entități care au dreptul de a ocupa spațiile în cauză.

(14)  Ocupanții care au contracte individuale directe cu furnizorul de energie au aceste drepturi în virtutea faptului că sunt clienți finali (și anume, persoane fizice sau juridice care achiziționează energia în cauză pentru propria lor utilizare finală) conform articolelor 9a, 10a și 11a.

(15)  A se vedea nota de subsol 4.

(16)  A se vedea punctul 25 din SWD(2013) 448 final.

(17)  Pentru o discuție și o analiză a principiilor de repartizare a costurilor pentru energia termică, a se vedea, de exemplu, Castellazzi, L., „Analysis of Member States’ rules for allocating heating, cooling and hot water costs in multi-apartment/purpose buildings supplied from collective systems – Implementation of EED Article 9(3)” [„Analiza normelor statelor membre pentru repartizarea costurilor pentru încălzire, răcire și apă caldă în clădirile cu mai multe apartamente/mixte aprovizionate din sisteme colective – Punerea în aplicare a articolului 9 alineatul (3) din DEE”], EUR 28630 EN, Luxemburg: Oficiul pentru Publicații al Uniunii Europene, 2017, ISBN 978-92-7969286-4, doi:10.2760/40665, JRC106729 https://ec.europa.eu/jrc/en/publication/analysis-member-states-rules-allocating-heating-cooling-and-hot-water-costs-multi-apartmentpurpose.

(18)  Trebuie remarcat faptul că această cerință se aplică fără deosebire prevalenței contorizării și că normele ar trebui să acopere, de asemenea, situațiile în care datele individuale pentru consumul real sau citirile repartitorului de costuri pentru energia termică nu sunt disponibile deoarece s-a constatat că subcontorizarea nu este fezabilă din punct de vedere tehnic sau rentabilă.

(19)  A se vedea cauzele C-708/17 și C-725/17: http://curia.europa.eu/juris/document/document.jsf?text=&docid=200142&pageIndex=0&doclang=RO&mode=req&dir=&occ=first&part=1&cid=1928887 și http://curia.europa.eu/juris/document/document.jsf?text=&docid=200154&pageIndex=0&doclang=RO&mode=req&dir=&occ=first&part=1&cid=1928887.

(20)  http://curia.europa.eu/juris/document/document.jsf?text=&docid=213510

(21)  A se vedea Evaluarea de impact a Comisiei, secțiunea 3, p. 26 [SWD(2016) 405 final].

(22)  În numeroase cazuri, o instalație walk-by/drive-by poate deveni „cu adevărat” citibilă de la distanță prin instalarea unuia sau a mai multor „portaluri” (gateways) în clădire. Aceste portaluri colectează semnalele de la dispozitive și le transmit prin internet sau prin rețele de telecomunicații la sistemele de date ale furnizorilor de servicii.

(23)  A se vedea EN834 secțiunea 6.5 și EN835 secțiunea 6.4.

(24)  Articolele 9a, 9b, 9c și 10a, adăugate prin Directiva (UE) 2018/2002, sunt cuprinse între „articolele 7-11”. Reformarea Directivei privind piața energiei electrice aduce modificări suplimentare articolului 13 din DEE, pentru a asigura faptul că articolul 11a este cuprins, de asemenea, în domeniul de aplicare al alineatului citat mai sus.

(25)  Directiva 2010/31/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 mai 2010 privind performanța energetică a clădirilor (JO L 153, 18.6.2010, p. 13), astfel cum a fost modificată.

(26)  Și anume, cu excepția cazului în care excepțiile specifice sunt justificate și documentate în mod corespunzător, a se vedea secțiunea 6.4.

(27)  Articolul 2 punctul 23 din DEE.

(28)  A se vedea punctul 9 din SWD(2013) 448 final.

(29)  În contextul subcontorizării, denumită uneori și „repartizare a costurilor pentru încălzire”.

(30)  Articolul 10a alineatul (1) al doilea paragraf prevede că „[î]n cazul în care un stat membru dispune în acest sens, obligația respectivă poate, mai puțin în ceea ce privește consumul subcontorizat bazat pe repartitoarele de costuri pentru energia termică conform articolului 9b, să fie îndeplinită printr-un sistem de autocitire periodică de către clientul final sau utilizatorul final, prin care acesta își citește contorul și transmite indexul. Factura se bazează pe o estimare a consumului sau pe o sumă forfetară numai în cazul în care consumatorul final sau utilizatorul final nu a transmis indexul contorului pentru o perioadă de facturare dată.”

(31)  Articolul 2 punctul 24 din DEE definește „furnizorul de servicii energetice” ca fiind o persoană fizică sau juridică care furnizează servicii energetice sau alte măsuri de îmbunătățire a eficienței energetice către instalația sau sediul consumatorului final.

(32)  Acest lucru include cererile de plată a taxelor recurente care includ costurile energiei din clădirile de tipul menționat la articolul 9b alineatul (1) în cazul în care s-a dovedit că subcontorizarea nu este rentabilă sau fezabilă din punct de vedere tehnic.

(33)  Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului din 27 aprilie 2016 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și privind libera circulație a acestor date și de abrogare a Directivei 95/46/CE (Regulamentul general privind protecția datelor) (JO L 119, 4.5.2016, p. 1). http://data.europa.eu/eli/reg/2016/679/2016-05-04.

(34)  A se vedea cauza C-294/18. http://curia.europa.eu/juris/document/document.jsf?text=&docid=203750&pageIndex=0&doclang=RO&mode=req&dir=&occ=first&part=1&cid=1938672.

(35)  Document de lucru al serviciilor Comisiei — Notă de orientare privind articolele 9-11: contorizare, informații privind facturarea, costurile de acces la informațiile privind contorizarea și facturarea, punctele 50-52 [SWD(2013) 448 final].

(36)  Utilizarea sintagmei „clienți finali” aici, în loc de „utilizatori finali” reflectă faptul că DEE nu impune ca acești consumatori subcontorizați să aibă dreptul de a opta să primească facturarea prin mijloace electronice, a se vedea secțiunea 7.6. Într-o clădire subcontorizată, clientul final pentru clădire ar putea opta pentru facturarea prin mijloace electronice și, astfel, ar putea avea dreptul de a primi informații trimestrial, însă acest lucru nu implică în mod automat faptul că ocupanții individuali ai clădirii (care sunt utilizatori finali, dar nu clienți finali) au dreptul la astfel de informații mai des decât de două ori pe an înainte de 1 ianuarie 2022.

(37)  În cel puțin două cazuri, acest lucru nu s-a realizat în mod coerent în toate versiunile lingvistice. Comisia consideră că ar trebui emisă o rectificare formală pentru a aborda aceste neconcordanțe. Intenția din propunerea Comisiei a fost clară în această privință, a se vedea punctul 1.3.3. din secțiunea 4.3.2 din evaluarea de impact [Documentul de lucru al serviciilor Comisiei, SWD(2016) 0405 final].

(38)  Astfel cum sunt cele enumerate aici: https://ec.europa.eu/consumers/odr/main/?event=main.adr.show2.

(39)  Nu există un standard universal pentru modalitatea de a calcula gradele-zile și, în lipsa unor alternative mai bune, statele membre ar putea să încurajeze sau să impună utilizarea metodologiei utilizate de Eurostat: A se vedea https://ec.europa.eu/eurostat/cache/metadata/en/nrg_chdd_esms.htm (secțiunea 3.4).

(40)  De către oricine este responsabil pentru informarea consumatorilor subcontorizați/utilizatorilor finali, în conformitate cu deciziile adoptate de statele membre conform articolului 10a alineatul (3).

(41)  Directiva (UE) 2018/2001 a Parlamentului European și a Consiliului din 11 decembrie 2018 privind promovarea utilizării energiei din surse regenerabile (JO L 328, 21.12.2018, p. 82).

(42)  Acest lucru este explicit în DEE revizuită (a se vedea, de asemenea, secțiunea 7.1). În RED II, acest lucru se poate deduce din utilizarea termenului mai restrâns de „client” la articolul 24 alineatul (2), care indică dorința legiuitorilor de a diferenția domeniul de aplicare al obligațiilor cuprinse la articolul 24 alineatele (1) și (2).

(43)  A se vedea, de asemenea, SWD(2016) 163 final, 25 mai 2016: Documentul de lucru al serviciilor Comisiei: Orientări privind implementarea/aplicarea Directivei 2005/29/CE privind practicile comerciale neloiale.

https://eur-lex.europa.eu/legal-content/RO/TXT/?uri=CELEX%3A52016SC0163.

---