# Den Europæiske Unions L 188/2019

| | ISSN 1977-0634 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | L 188 |
| | |
| Dansk udgave | Retsforskrifter | 62. årgang12. juli 2019 |

ISSN 1977-0634

Den Europæiske Unions

Tidende

L 188

Dansk udgave

Retsforskrifter

62. årgang12. juli 2019

---

| Indhold | | I   Lovgivningsmæssige retsakter | Side |
| --- | --- | --- | --- |
| | | FORORDNINGER |
| | * | Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1154 af 20. juni 2019 om en flerårig genopretningsplan for middelhavssværdfisk og om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1967/2006 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/2107 | 1 |
| | * | Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1155 af 20. juni 2019 om ændring af forordning (EF) nr. 810/2009 om en fællesskabskodeks for visa (visumkodeks) | 25 |
| | * | Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1156 af 20. juni 2019 om lettere grænseoverskridende distribution af kollektive investeringsinstitutter og om ændring af forordning (EU) nr. 345/2013, (EU) nr. 346/2013 og (EU) nr. 1286/2014 (
  1
  ) | 55 |
| | * | Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1157 af 20. juni 2019 om styrkelse af sikkerheden af unionsborgeres identitetskort og af opholdsdokumenter, der udstedes til unionsborgere og deres familiemedlemmer, som udøver deres ret til fri bevægelighed (
  1
  ) | 67 |
| | | DIREKTIVER |
| | * | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1158 af 20. juni 2019 om balance mellem arbejdsliv og privatliv for forældre og omsorgspersoner og om ophævelse af Rådets direktiv 2010/18/EU | 79 |
| | * | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1159 af 20. juni 2019 om ændring af direktiv 2008/106/EF om minimumsuddannelsesniveauet for søfartserhverv og om ophævelse af direktiv 2005/45/EF om gensidig anerkendelse af sønæringsbeviser, som er udstedt af medlemsstaterne (
  1
  ) | 94 |
| | * | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1160 af 20. juni 2019 om ændring af direktiv 2009/65/EF og 2011/61/EU for så vidt angår grænseoverskridende distribution af kollektive investeringsinstitutter (
  1
  ) | 106 |
| | * | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1161 af 20. juni 2019 om ændring af direktiv 2009/33/EF om fremme af renere og mere energieffektive køretøjer til vejtransport (
  1
  ) | 116 |

Indhold

I   Lovgivningsmæssige retsakter

Side

FORORDNINGER

*

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1154 af 20. juni 2019 om en flerårig genopretningsplan for middelhavssværdfisk og om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1967/2006 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/2107

1

*

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1155 af 20. juni 2019 om ændring af forordning (EF) nr. 810/2009 om en fællesskabskodeks for visa (visumkodeks)

25

*

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1156 af 20. juni 2019 om lettere grænseoverskridende distribution af kollektive investeringsinstitutter og om ændring af forordning (EU) nr. 345/2013, (EU) nr. 346/2013 og (EU) nr. 1286/2014 (
  1
  )

1

55

*

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1157 af 20. juni 2019 om styrkelse af sikkerheden af unionsborgeres identitetskort og af opholdsdokumenter, der udstedes til unionsborgere og deres familiemedlemmer, som udøver deres ret til fri bevægelighed (
  1
  )

1

67

DIREKTIVER

*

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1158 af 20. juni 2019 om balance mellem arbejdsliv og privatliv for forældre og omsorgspersoner og om ophævelse af Rådets direktiv 2010/18/EU

79

*

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1159 af 20. juni 2019 om ændring af direktiv 2008/106/EF om minimumsuddannelsesniveauet for søfartserhverv og om ophævelse af direktiv 2005/45/EF om gensidig anerkendelse af sønæringsbeviser, som er udstedt af medlemsstaterne (
  1
  )

1

94

*

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1160 af 20. juni 2019 om ændring af direktiv 2009/65/EF og 2011/61/EU for så vidt angår grænseoverskridende distribution af kollektive investeringsinstitutter (
  1
  )

1

106

*

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1161 af 20. juni 2019 om ændring af direktiv 2009/33/EF om fremme af renere og mere energieffektive køretøjer til vejtransport (
  1
  )

1

116

| | | II   Ikke-lovgivningsmæssige retsakter |
| --- | --- | --- |
| | | INTERINSTITUTIONELLE AFTALER |
| | * | Fælles erklæring fra Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen | 131 |

II   Ikke-lovgivningsmæssige retsakter

INTERINSTITUTIONELLE AFTALER

*

Fælles erklæring fra Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen

131

| | |
| --- | --- |
| | (1)   EØS-relevant tekst. |

---

(1)   EØS-relevant tekst.

1

| DA | De akter, hvis titel er trykt med magre typer, er løbende retsakter inden for rammerne af landbrugspolitikken og har normalt en begrænset gyldighedsperiode.
  Titlen på alle øvrige akter er trykt med fede typer efter en asterisk. |
| --- | --- |

DA

De akter, hvis titel er trykt med magre typer, er løbende retsakter inden for rammerne af landbrugspolitikken og har normalt en begrænset gyldighedsperiode.

Titlen på alle øvrige akter er trykt med fede typer efter en asterisk.

---

I Lovgivningsmæssige retsakter

FORORDNINGER

| 12.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 188/1 |
| --- | --- | --- | --- |

12.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 188/1

---

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) 2019/1154

af 20. juni 2019

om en flerårig genopretningsplan for middelhavssværdfisk og om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1967/2006 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/2107

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Den fælles fiskeripolitik som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 (3) har til målsætning at sikre, at havets biologiske ressourcer udnyttes på en miljømæssigt, økonomisk og socialt bæredygtig måde. |
| --- | --- |

(1)

Den fælles fiskeripolitik som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 (3) har til målsætning at sikre, at havets biologiske ressourcer udnyttes på en miljømæssigt, økonomisk og socialt bæredygtig måde.

| (2) | Unionen er kontraherende part i den internationale konvention om bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet (»ICCAT-konventionen«). |
| --- | --- |

(2)

Unionen er kontraherende part i den internationale konvention om bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet (»ICCAT-konventionen«).

| (3) | På det årlige møde for Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (»ICCAT«) i Vilamoura, Portugal, i 2016 anerkendte de kontraherende parter i ICCAT-konventionen og samarbejdende ikkekontraherende parter, enheder eller fiskerienheder behovet for at tage hånd om den alarmerende situation for sværdfisk (Xiphias gladius) i Middelhavet (»middelhavssværdfisk«), der er blevet overfisket i de sidste 30 år. Med henblik herpå vedtog ICCAT henstilling 16-05 om en flerårig genopretningsplan for middelhavssværdfisk (»ICCAT-genopretningsplanen«), bl.a. for at undgå, at bestanden kollapsede, og efter at have analyseret den videnskabelige rådgivning fra Det Stående Udvalg for Forskning og Statistik (SCRS). I betragtning af at den nuværende biologi, struktur og dynamik i bestanden af middelhavssværdfisk ikke kan sikre et biomasseniveau, der kan give maksimalt bæredygtigt udbytte (MSY) på kort sigt, selv hvis der blev vedtaget drastiske og hurtige forvaltningsforanstaltninger, såsom et totalt forbud mod fiskeri, skal ICCAT-genopretningsplanen dække perioden 2017-2031. ICCAT's henstilling 16-05 trådte i kraft den 12. juni 2017 og er bindende for Unionen. |
| --- | --- |

(3)

På det årlige møde for Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (»ICCAT«) i Vilamoura, Portugal, i 2016 anerkendte de kontraherende parter i ICCAT-konventionen og samarbejdende ikkekontraherende parter, enheder eller fiskerienheder behovet for at tage hånd om den alarmerende situation for sværdfisk (Xiphias gladius) i Middelhavet (»middelhavssværdfisk«), der er blevet overfisket i de sidste 30 år. Med henblik herpå vedtog ICCAT henstilling 16-05 om en flerårig genopretningsplan for middelhavssværdfisk (»ICCAT-genopretningsplanen«), bl.a. for at undgå, at bestanden kollapsede, og efter at have analyseret den videnskabelige rådgivning fra Det Stående Udvalg for Forskning og Statistik (SCRS). I betragtning af at den nuværende biologi, struktur og dynamik i bestanden af middelhavssværdfisk ikke kan sikre et biomasseniveau, der kan give maksimalt bæredygtigt udbytte (MSY) på kort sigt, selv hvis der blev vedtaget drastiske og hurtige forvaltningsforanstaltninger, såsom et totalt forbud mod fiskeri, skal ICCAT-genopretningsplanen dække perioden 2017-2031. ICCAT's henstilling 16-05 trådte i kraft den 12. juni 2017 og er bindende for Unionen.

| (4) | I december 2016 bekræftede Unionen ved skrivelse til ICCAT's sekretariat, at nogle af foranstaltningerne fastlagt i ICCAT-henstilling 16-05 skulle træde i kraft i Unionen i januar 2017, navnlig hvad angår forbudsperioden fra den 1. januar til den 31. marts og tildelingen af kvoter for fiskeri efter middelhavssværdfisk. Alle andre foranstaltninger fastlagt i ICCAT-henstilling 16-05, sammen med nogle af de allerede gennemførte foranstaltninger, bør integreres i genopretningsplanen fastsat i denne forordning. |
| --- | --- |

(4)

I december 2016 bekræftede Unionen ved skrivelse til ICCAT's sekretariat, at nogle af foranstaltningerne fastlagt i ICCAT-henstilling 16-05 skulle træde i kraft i Unionen i januar 2017, navnlig hvad angår forbudsperioden fra den 1. januar til den 31. marts og tildelingen af kvoter for fiskeri efter middelhavssværdfisk. Alle andre foranstaltninger fastlagt i ICCAT-henstilling 16-05, sammen med nogle af de allerede gennemførte foranstaltninger, bør integreres i genopretningsplanen fastsat i denne forordning.

| (5) | I henhold til artikel 29, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1380/2013 skal den holdning, Unionen indtager i de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer, baseres på den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning for at sikre, at fiskeriressourcerne forvaltes i overensstemmelse med målsætningerne for den fælles fiskeripolitik, navnlig målsætningen om gradvis genopretning og opretholdelse af populationerne af fiskebestande over det biomasseniveau, der kan give MSY, selv om den dato, hvor denne målsætning senest skal opfyldes, i dette særlige tilfælde er 2031, samt målsætningen om at sikre de rette betingelser for et økonomisk leve- og konkurrencedygtigt fiskerierhverv i både fangst- og forarbejdningsleddet og landbaserede fiskerirelaterede aktiviteter. Samtidig tages der hensyn til artikel 28, stk. 2, litra d), i forordning (EU) nr. 1380/2013, der fastsætter, at lige vilkår for EU-operatører i forhold til tredjelandsoperatører skal fremmes. |
| --- | --- |

(5)

I henhold til artikel 29, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1380/2013 skal den holdning, Unionen indtager i de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer, baseres på den bedste foreliggende videnskabelige rådgivning for at sikre, at fiskeriressourcerne forvaltes i overensstemmelse med målsætningerne for den fælles fiskeripolitik, navnlig målsætningen om gradvis genopretning og opretholdelse af populationerne af fiskebestande over det biomasseniveau, der kan give MSY, selv om den dato, hvor denne målsætning senest skal opfyldes, i dette særlige tilfælde er 2031, samt målsætningen om at sikre de rette betingelser for et økonomisk leve- og konkurrencedygtigt fiskerierhverv i både fangst- og forarbejdningsleddet og landbaserede fiskerirelaterede aktiviteter. Samtidig tages der hensyn til artikel 28, stk. 2, litra d), i forordning (EU) nr. 1380/2013, der fastsætter, at lige vilkår for EU-operatører i forhold til tredjelandsoperatører skal fremmes.

| (6) | ICCAT-genopretningsplanen tager hensyn til kendetegnene ved de forskellige fiskeredskabstyper og fangstmetoder. Ved gennemførelsen af ICCAT-genopretningsplanen bør Unionen og medlemsstaterne bestræbe sig på at fremme det kystnære fiskeri samt forskningen i og anvendelsen af fiskeredskaber og fangstmetoder, som er selektive med henblik på at reducere bifangster af sårbare arter, og som har nedsat indvirkning på miljøet, herunder redskaber og metoder, der anvendes inden for traditionelt og ikkeindustrielt fiskeri, og dermed bidrage til at sikre de lokale økonomier en rimelig levestandard. |
| --- | --- |

(6)

ICCAT-genopretningsplanen tager hensyn til kendetegnene ved de forskellige fiskeredskabstyper og fangstmetoder. Ved gennemførelsen af ICCAT-genopretningsplanen bør Unionen og medlemsstaterne bestræbe sig på at fremme det kystnære fiskeri samt forskningen i og anvendelsen af fiskeredskaber og fangstmetoder, som er selektive med henblik på at reducere bifangster af sårbare arter, og som har nedsat indvirkning på miljøet, herunder redskaber og metoder, der anvendes inden for traditionelt og ikkeindustrielt fiskeri, og dermed bidrage til at sikre de lokale økonomier en rimelig levestandard.

| (7) | Forordning (EU) nr. 1380/2013 indfører begrebet bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelser. ICCAT-konceptet for mindstestørrelser bør gennemføres i EU-retten som bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelser for at sikre konsekvens. |
| --- | --- |

(7)

Forordning (EU) nr. 1380/2013 indfører begrebet bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelser. ICCAT-konceptet for mindstestørrelser bør gennemføres i EU-retten som bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelser for at sikre konsekvens.

| (8) | Ifølge ICCAT-henstilling 16-05 skal middelhavssværdfisk, som er fanget og er under den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse, smides ud. Det samme gælder fangster af middelhavsværdfisk, der overstiger de grænser for bifangster, som medlemsstaterne har fastsat i deres årlige fiskeriplaner. Med henblik på Unionens opfyldelse af sine internationale forpligtelser i henhold til ICCAT fastsætter artikel 5a i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/98 (4) undtagelser fra landingsforpligtelsen for middelhavssværdfisk som fastlagt i artikel 15, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1380/2013. Den delegerede forordning (EU) 2015/98 gennemfører visse af bestemmelserne i ICCAT-henstilling 16-05, der fastlægger kravet om udsmidning af middelhavssværdfisk om bord på fartøjer, der overskrider deres tildelte kvote eller den højest tilladte bifangst. Anvendelsesområdet for denne delegerede forordning omfatter fartøjer, der udøver rekreativt fiskeri. |
| --- | --- |

(8)

Ifølge ICCAT-henstilling 16-05 skal middelhavssværdfisk, som er fanget og er under den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse, smides ud. Det samme gælder fangster af middelhavsværdfisk, der overstiger de grænser for bifangster, som medlemsstaterne har fastsat i deres årlige fiskeriplaner. Med henblik på Unionens opfyldelse af sine internationale forpligtelser i henhold til ICCAT fastsætter artikel 5a i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/98 (4) undtagelser fra landingsforpligtelsen for middelhavssværdfisk som fastlagt i artikel 15, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1380/2013. Den delegerede forordning (EU) 2015/98 gennemfører visse af bestemmelserne i ICCAT-henstilling 16-05, der fastlægger kravet om udsmidning af middelhavssværdfisk om bord på fartøjer, der overskrider deres tildelte kvote eller den højest tilladte bifangst. Anvendelsesområdet for denne delegerede forordning omfatter fartøjer, der udøver rekreativt fiskeri.

| (9) | I lyset af at den i denne forordning fastsatte genopretningsplan gennemfører ICCAT-henstilling 16-05, bør bestemmelserne om middelhavssværdfisk i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/2107 (5) udgå. |
| --- | --- |

(9)

I lyset af at den i denne forordning fastsatte genopretningsplan gennemfører ICCAT-henstilling 16-05, bør bestemmelserne om middelhavssværdfisk i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/2107 (5) udgå.

| (10) | Der er tidligere sket en voldsom stigning i fiskeriet med drivgarn, hvad angår fiskeriindsatsen og manglen på tilstrækkelig selektivitet. Den ukontrollerede stigning i denne type aktivitet medførte en alvorlig risiko for målarten, og det blev med Rådets forordning (EF) nr. 1239/98 (6) forbudt at bruge drivgarn til at fange stærkt vandrende fisk, herunder sværdfisk. |
| --- | --- |

(10)

Der er tidligere sket en voldsom stigning i fiskeriet med drivgarn, hvad angår fiskeriindsatsen og manglen på tilstrækkelig selektivitet. Den ukontrollerede stigning i denne type aktivitet medførte en alvorlig risiko for målarten, og det blev med Rådets forordning (EF) nr. 1239/98 (6) forbudt at bruge drivgarn til at fange stærkt vandrende fisk, herunder sværdfisk.

| (11) | Der er blevet vedtaget EU-lovgivning til oprettelse af en ordning for kontrol, inspektion og håndhævelse, der omfatter bekæmpelsen af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU), for at sikre overensstemmelse med den fælles fiskeripolitik. Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 (7) indeholder navnlig en EU-ordning for kontrol, inspektion og håndhævelse med en global og integreret tilgang, således at der sikres overensstemmelse med reglerne i den fælles fiskeripolitik. Ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 404/2011 (8) fastsættes der gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 1224/2009. Ved Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 (9) oprettes der en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri. Disse forordninger indeholder allerede bestemmelser, der omfatter en række af de foranstaltninger, der er indeholdt i ICCAT-henstilling 16-05. Det er derfor ikke nødvendigt at tage disse bestemmelser med i nærværende forordning. |
| --- | --- |

(11)

Der er blevet vedtaget EU-lovgivning til oprettelse af en ordning for kontrol, inspektion og håndhævelse, der omfatter bekæmpelsen af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU), for at sikre overensstemmelse med den fælles fiskeripolitik. Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 (7) indeholder navnlig en EU-ordning for kontrol, inspektion og håndhævelse med en global og integreret tilgang, således at der sikres overensstemmelse med reglerne i den fælles fiskeripolitik. Ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 404/2011 (8) fastsættes der gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 1224/2009. Ved Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 (9) oprettes der en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse IUU-fiskeri. Disse forordninger indeholder allerede bestemmelser, der omfatter en række af de foranstaltninger, der er indeholdt i ICCAT-henstilling 16-05. Det er derfor ikke nødvendigt at tage disse bestemmelser med i nærværende forordning.

| (12) | I ordninger om chartring af fiskerfartøjer hersker der ofte uklarhed, hvad angår forholdet mellem ejeren, befragteren og flagstaten. Nogle fiskere, der udøver IUU-aktiviteter, unddrager sig kontrol ved at misbruge disse ordninger. Chartring er forbudt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1627 (10) i forbindelse med fiskeri efter almindelige tun. Som en forebyggende foranstaltning er det hensigtsmæssigt at beskytte en bestand, der er under genopretning, og at vedtage et lignende forbud i den genopretningsplan, der er fastsat i nærværende forordning, for at sikre overensstemmelse med EU-retten. |
| --- | --- |

(12)

I ordninger om chartring af fiskerfartøjer hersker der ofte uklarhed, hvad angår forholdet mellem ejeren, befragteren og flagstaten. Nogle fiskere, der udøver IUU-aktiviteter, unddrager sig kontrol ved at misbruge disse ordninger. Chartring er forbudt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1627 (10) i forbindelse med fiskeri efter almindelige tun. Som en forebyggende foranstaltning er det hensigtsmæssigt at beskytte en bestand, der er under genopretning, og at vedtage et lignende forbud i den genopretningsplan, der er fastsat i nærværende forordning, for at sikre overensstemmelse med EU-retten.

| (13) | EU-lovgivningen bør gennemføre ICCAT-henstillinger for at give EU-fiskere og fiskere fra tredjelande lige vilkår og for at sikre, at reglerne kan accepteres af alle. |
| --- | --- |

(13)

EU-lovgivningen bør gennemføre ICCAT-henstillinger for at give EU-fiskere og fiskere fra tredjelande lige vilkår og for at sikre, at reglerne kan accepteres af alle.

| (14) | For hurtigt at kunne gennemføre kommende ICCAT-henstillinger, der ændrer eller supplerer ICCAT-genopretningsplanen, i EU-retten, bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, for så vidt angår ændring af bilagene til denne forordning og visse bestemmelser i denne forordning om fristerne for indberetning af oplysninger, forbudsperioder, den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse, tolerancetærskler for utilsigtede fangster og bifangster, tekniske specifikationer for fiskeredskaber, procentdelen for anvendelse af kvoter med henblik på at underrette Kommissionen, samt oplysninger, der skal indgives om fiskefartøjer. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau, og at disse høringer gennemføres i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning (11). For at sikre lige deltagelse i forberedelsen af delegerede retsakter modtager Europa-Parlamentet og Rådet navnlig alle dokumenter på samme tid som medlemsstaternes eksperter, og deres eksperter har systematisk adgang til møder i Kommissionens ekspertgrupper, der beskæftiger sig med forberedelse af delegerede retsakter. |
| --- | --- |

(14)

For hurtigt at kunne gennemføre kommende ICCAT-henstillinger, der ændrer eller supplerer ICCAT-genopretningsplanen, i EU-retten, bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, for så vidt angår ændring af bilagene til denne forordning og visse bestemmelser i denne forordning om fristerne for indberetning af oplysninger, forbudsperioder, den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse, tolerancetærskler for utilsigtede fangster og bifangster, tekniske specifikationer for fiskeredskaber, procentdelen for anvendelse af kvoter med henblik på at underrette Kommissionen, samt oplysninger, der skal indgives om fiskefartøjer. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau, og at disse høringer gennemføres i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning (11). For at sikre lige deltagelse i forberedelsen af delegerede retsakter modtager Europa-Parlamentet og Rådet navnlig alle dokumenter på samme tid som medlemsstaternes eksperter, og deres eksperter har systematisk adgang til møder i Kommissionens ekspertgrupper, der beskæftiger sig med forberedelse af delegerede retsakter.

| (15) | For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser, for så vidt angår formatet for årsrapporten om gennemførelsen af denne forordning, som forelægges af medlemsstaterne. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (12). |
| --- | --- |

(15)

For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser, for så vidt angår formatet for årsrapporten om gennemførelsen af denne forordning, som forelægges af medlemsstaterne. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (12).

| (16) | De delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, der er omhandlet i denne forordning, bør ikke berøre gennemførelsen af fremtidige ICCAT-henstillinger i EU-retten gennem den almindelige lovgivningsprocedure. |
| --- | --- |

(16)

De delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter, der er omhandlet i denne forordning, bør ikke berøre gennemførelsen af fremtidige ICCAT-henstillinger i EU-retten gennem den almindelige lovgivningsprocedure.

| (17) | I henhold til bilag II til Rådets forordning (EF) nr. 1967/2006 (13) er det højest tilladt at sætte eller medføre 3 500 kroge om bord på fartøjer, der fisker målrettet efter middelhavssværdfisk, mens det højeste antal er 2 500 kroge i ICCAT-henstilling 16-05. Forordning (EF) nr. 1967/2006 bør tilpasses, således at henstillingen kan gennemføres korrekt i EU-retten. |
| --- | --- |

(17)

I henhold til bilag II til Rådets forordning (EF) nr. 1967/2006 (13) er det højest tilladt at sætte eller medføre 3 500 kroge om bord på fartøjer, der fisker målrettet efter middelhavssværdfisk, mens det højeste antal er 2 500 kroge i ICCAT-henstilling 16-05. Forordning (EF) nr. 1967/2006 bør tilpasses, således at henstillingen kan gennemføres korrekt i EU-retten.

| (18) | Afsnit 2 i kapitel III i forordning (EU) 2017/2107 indeholder tekniske foranstaltninger og kontrolforanstaltninger for middelhavssværdfisk. De foranstaltninger, der er fastlagt i ICCAT's henstilling 16-05, og som er gennemført i EU-retten ved nærværende forordning, er mere restriktive eller mere præcise, således at bestanden kan blive genoprettet. Afsnit 2 i kapitel III i forordning (EU) 2017/2107 bør derfor udgå og erstattes med de relevante foranstaltninger, der er fastsat i denne forordning — |
| --- | --- |

(18)

Afsnit 2 i kapitel III i forordning (EU) 2017/2107 indeholder tekniske foranstaltninger og kontrolforanstaltninger for middelhavssværdfisk. De foranstaltninger, der er fastlagt i ICCAT's henstilling 16-05, og som er gennemført i EU-retten ved nærværende forordning, er mere restriktive eller mere præcise, således at bestanden kan blive genoprettet. Afsnit 2 i kapitel III i forordning (EU) 2017/2107 bør derfor udgå og erstattes med de relevante foranstaltninger, der er fastsat i denne forordning —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

AFSNIT I

ALMINDELIGE BESTEMMELSER

Artikel 1

Genstand

Ved denne forordning fastsættes der generelle regler om Unionens gennemførelse af en flerårig genopretningsplan for sværdfisk (Xiphias gladius) i Middelhavet (»middelhavssværdfisk«), som er vedtaget af ICCAT, og som løber fra 2017 til 2031.

Xiphias gladius

Artikel 2

Anvendelsesområde

Denne forordning finder anvendelse på:

| a) | EU-fiskerfartøjer og EU-fartøjer, der udøver rekreativt fiskeri, som:






  i) | fanger middelhavssværdfisk, eller |
| --- | --- | --- |

a)

EU-fiskerfartøjer og EU-fartøjer, der udøver rekreativt fiskeri, som:

i)

fanger middelhavssværdfisk, eller

| ii) | foretager omladninger af eller om bord medbringer, herunder uden for ICCAT-konventionsområdet, middelhavssværdfisk |
| --- | --- |

ii)

foretager omladninger af eller om bord medbringer, herunder uden for ICCAT-konventionsområdet, middelhavssværdfisk

| b) | tredjelandsfiskerfartøjer og tredjelandsfartøjer, der udøver rekreativt fiskeri, som opererer i EU-farvande, og som fanger middelhavssværdfisk |
| --- | --- |

b)

tredjelandsfiskerfartøjer og tredjelandsfartøjer, der udøver rekreativt fiskeri, som opererer i EU-farvande, og som fanger middelhavssværdfisk

| c) | tredjelandsfartøjer, som inspiceres i medlemsstaternes havne, og som om bord medbringer middelhavssværdfisk, eller fiskerivarer, der stammer fra middelhavssværdfisk, som ikke tidligere er blevet landet eller omladet i en havn. |
| --- | --- |

c)

tredjelandsfartøjer, som inspiceres i medlemsstaternes havne, og som om bord medbringer middelhavssværdfisk, eller fiskerivarer, der stammer fra middelhavssværdfisk, som ikke tidligere er blevet landet eller omladet i en havn.

Artikel 3

Mål

Uanset artikel 2, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1380/2013 har nærværende forordning til formål at nå en biomasse for middelhavssværdfisk, der svarer til MSY, senest i 2031, med en sandsynlighed på mindst 60 % for at målet nås.

Artikel 4

Forholdet til anden EU-ret

Denne forordning finder anvendelse som supplement til følgende forordninger eller som undtagelse herfra, når dette er fastsat i nævnte forordninger:

| a) | forordning (EF) nr. 1224/2009 |
| --- | --- |

a)

forordning (EF) nr. 1224/2009

| b) | Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/2403 (14) |
| --- | --- |

b)

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/2403 (14)

14

| c) | forordning (EU) 2017/2107. |
| --- | --- |

c)

forordning (EU) 2017/2107.

Artikel 5

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

1)   »fiskerfartøj«: et fartøj, der er udstyret til kommerciel udnyttelse af havets biologiske ressourcer

»fiskerfartøj«

2)   »EU-fiskerfartøj«: et fiskerfartøj, der fører en medlemsstats flag og er registreret i Unionen

»EU-fiskerfartøj«

3)   »ICCAT-konventionsområdet«: alle farvande i Atlanterhavet og tilstødende have

»ICCAT-konventionsområdet«

4)   »Middelhavet«: marine farvande i Middelhavet øst for linje 5o36′ V

»Middelhavet«

o

5)   »CPC'er«: kontraherende parter i ICCAT-konventionen og samarbejdende ikkekontraherende parter, enheder eller fiskerienheder

»CPC'er«

6)   »fiskeritilladelse«: en tilladelse udstedt til et EU-fiskerfartøj, der giver det ret til at udøve et specifikt fiskeri i en nærmere angivet periode, i et bestemt område eller til et bestemt fiskeri på bestemte betingelser

»fiskeritilladelse«

7)   »fiskerimuligheder«: en kvantificeret ret til at fiske, udtrykt i fangstmængder eller fiskeriindsats

»fiskerimuligheder«

8)   »bestand«: en biologisk ressource i havet, der forekommer i et givet forvaltningsområde

»bestand«

9)   »fiskerivarer«: akvatiske organismer, der stammer fra enhver form for fiskeri, eller varer, der er fremstillet heraf

»fiskerivarer«

10)   »udsmid«: fangster, der smides ud igen

»udsmid«

11)   »rekreativt fiskeri«: ikkekommercielt fiskeri, der udnytter havets biologiske ressourcer til rekreation, turisme eller sport

»rekreativt fiskeri«

12)   »FOS-data« (FOS = fartøjsovervågningssystem): data om fiskerfartøjets identifikation og geografiske position samt dato, tidspunkt, kurs og fart, der overføres af satellitsporingsudstyr installeret om bord på fiskerfartøjer til fiskeriovervågningscentret i den pågældende flagmedlemsstat

»FOS-data« (FOS = fartøjsovervågningssystem)

13)   »landing«: den første losning af enhver mængde fiskerivarer fra et fiskerfartøj til land

»landing«

14)   »omladning«: overførsel af alle eller nogle af de fiskerivarer, der er om bord på et fartøj, til et andet fartøj

»omladning«

15)   »chartring«: en ordning, i henhold til hvilken et fiskerfartøj, der fører en medlemsstats flag, i en fastlagt periode bortforpagtes til en operatør i en anden medlemsstat eller et tredjeland uden flagskifte

»chartring«

16)   »langliner«: et fiskeredskab bestående af en hovedline, hvorpå der er monteret talrige tavser (forfang), hver forsynet med en krog, af forskellig længde og med forskellig afstand imellem alt efter målart

»langliner«

17)   »krog«: et fiskeredskab af bukket ståltråd, tilspidset

»krog«

18)   »stang og snøre«: en fiskeline til brug for fiskere, der er oprullet på en drejemekanisme (tromle), der anvendes til omvikling af linen.

»stang og snøre«

AFSNIT II

FORVALTNINGSFORANSTALTNINGER SAMT TEKNISKE BEVARELSESFORANSTALTNINGER OG KONTROLFORANSTALTNINGER

KAPITEL 1

Forvaltningsforanstaltninger

Artikel 6

Fiskeriindsats

1.   Hver medlemsstat træffer de fornødne foranstaltninger til at sikre, at dens fangstfartøjers fiskeriindsats svarer til de fiskerimuligheder for middelhavssværdfisk, som medlemsstaten har til rådighed.

2.   Det er forbudt at overføre eventuelle ubrugte kvoter for middelhavssværdfisk.

Artikel 7

Tildeling af fiskerimuligheder

1.   I overensstemmelse med artikel 17 i forordning (EU) nr. 1380/2013 anvender medlemsstaterne gennemsigtige og objektive kriterier, herunder af miljømæssig, social og økonomisk art, når de tildeler de fiskerimuligheder, de har til rådighed, og de bestræber sig endvidere på at fordele de nationale kvoter ligeligt blandt de forskellige fartøjskategorier under hensyntagen til traditionelt og ikkeindustrielt fiskeri og sørge for incitamenter for EU-fiskerfartøjer, der anvender selektive fiskeredskaber eller bruger fangstmetoder med reduceret miljøbelastning.

2.   Hver medlemsstat skaber mulighed for bifangster af sværdfisk inden for sin kvote for middelhavssværdfisk og underretter Kommissionen herom i forbindelse med fremsendelsen af sin årlige fiskeriplan i overensstemmelse med artikel 9. En sådan mulighed skal sikre, at alle døde middelhavssværdfisk fratrækkes kvoten.

3.   Medlemsstaterne bestræber sig på at tildele eventuelle forhøjelser af de fiskerimuligheder, der er en følge af en vellykket gennemførelse af denne forordning, til fiskerfartøjer, som ikke tidligere har fået tildelt en kvote for middelhavnssværdfisk, og som opfylder de kriterier for tildeling af fiskerimuligheder, der er fastsat i artikel 17 i forordning (EU) nr. 1380/2013.

Artikel 8

Kapacitetsbegrænsninger

1.   I løbetiden for genopretningsplanen fastsat i denne forordning gælder der en kapacitetsbegrænsning for hver fiskeredskabstype for fiskerfartøjer. Medlemsstaterne begrænser antallet af fiskerfartøjer for hver fiskeredskabstype, som fører deres flag og har tilladelse til at fange middelhavssværdfisk, til det gennemsnitlige årlige antal fartøjer, der fører deres flag, og som har fisket efter, beholdt om bord, omladet, transporteret eller landet middelhavssværdfisk i perioden 2013-2016.

2.   Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne beslutte at anvende antallet af fiskerfartøjer, som fører deres flag, og som har fisket efter, beholdt om bord, omladet, transporteret eller landet middelhavssværdfisk i 2016, til at beregne kapacitetsbegrænsningen, hvis dette antal er lavere end det gennemsnitlige antal fartøjer i perioden 2013-2016. Denne kapacitetsbegrænsning finder anvendelse pr. redskabstype for fiskerfartøjer.

3.   Medlemsstaterne kan for årene 2018 og 2019 anvende en tolerance på 5 % på den i stk. 1 omhandlede kapacitetsbegrænsning.

4.   Medlemsstaterne underretter senest den 1. marts hvert år Kommissionen om de foranstaltninger, der træffes for at begrænse antallet af fiskerfartøjer, der fører deres flag, og som har tilladelse til at fange middelhavssværdfisk. Disse oplysninger meddeles i forbindelse med fremsendelsen af de årlige fiskeriplaner i overensstemmelse med artikel 9.

Artikel 9

Årlige fiskeriplaner

1.   Medlemsstaterne forelægger Kommissionen deres årlige fiskeriplaner senest den 1. marts hvert år. Sådanne årlige fiskeriplaner forelægges i det format, der er fastsat i ICCAT-retningslinjerne for indsendelse af data og oplysninger, og skal omfatte detaljerede oplysninger om den kvote for middelhavssværdfisk, der er tildelt efter fiskeredskabstype, herunder kvoter, der er tildelt rekreativt fiskeri, når dette er relevant, og bifangster.

2.   Kommissionen indsamler de i stk. 1 omhandlede årlige fiskeriplaner og indarbejder dem i en EU-fiskeriplan. Kommissionen sender denne EU-fiskeriplan til ICCAT's sekretariat senest den 15. marts hvert år.

KAPITEL 2

Tekniske bevaringsforanstaltninger

Afdeling 1

Fangstperioder

Artikel 10

Forbudsperioder

1.   Der må i forbudsperioden ikke fanges middelhavssværdfisk, hverken som målart eller som bifangst, og sådanne fisk må ikke beholdes om bord, omlades eller landes i den nævnte periode. Forbudsperioden løber fra den 1. januar til den 31. marts hvert år.

2.   For at beskytte middelhavssværdfisken gælder en forbudsperiode for langlinefartøjer, der fisker målrettet efter hvid tun i Middelhavet (Thunnus alalunga), fra den 1. oktober til den 30. november hvert år.

3.   Medlemsstaterne overvåger effekten af forbudsperioderne omhandlet i stk. 1 og 2 og forelægger Kommissionen mindst to måneder og 15 dage før ICCAT's årsmøde hvert år alle relevante oplysninger om de passende kontroller og inspektioner, de har foretaget i det foregående år for at sikre overholdelse af denne artikel. Kommissionen videresender disse oplysninger til ICCAT's sekretariat senest to måneder før ICCAT's årsmøde hvert år.

Afdeling 2

Bevarelsesmæssig mindstereferencestørrelse, utilsigtede fangster og bifangster

Artikel 11

Bevarelsesmæssig mindstereferencestørrelse for middelhavssværdfisk

1.   Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 er det forbudt at fange, beholde om bord, omlade, lande, transportere, oplagre, sælge, frembyde eller udbyde til salg middelhavssværdfisk, herunder inden for rekreativt fiskeri:

| a) | med en længde på under 100 cm fra underkæbe til haledelingspunktet, eller |
| --- | --- |

a)

med en længde på under 100 cm fra underkæbe til haledelingspunktet, eller

| b) | med en levende vægt på under 11,4 kg eller 10,2 kg renset vægt uden gæller. |
| --- | --- |

b)

med en levende vægt på under 11,4 kg eller 10,2 kg renset vægt uden gæller.

2.   Kun hele middelhavssværdfisk uden fjernelse af nogen ydre del eller rensede fisk uden gæller må beholdes om bord, omlades, landes og transporteres under den første transport efter landing.

Artikel 12

Utilsigtede fangster af middelhavssværdfisk under den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse

Uanset artikel 11, stk. 1, kan fiskerfartøjer, der fisker målrettet efter middelhavssværdfisk, beholde om bord, omlade, overføre, lande, transportere, opbevare, sælge eller frembyde eller udbyde til salg utilsigtede fangster af middelhavssværdfisk under den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse, forudsat at disse fangster ikke overstiger 5 % i vægt eller antal fisk af den samlede fangst af middelhavssværdfisk for det pågældende fiskerfartøj.

Artikel 13

Bifangster

1.   Bifangsterne af middelhavssværdfisk må på intet tidspunkt efter et fiskeri overskride den grænse for bifangst, der er fastsat af medlemsstaterne i deres årlige fiskeriplaner, hvad angår den samlede fangst om bord i vægt eller antal fisk.

2.   Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 må fiskerfartøjer, der ikke fisker målrettet efter middelhavssværdfisk, ikke beholde fangster af middelhavssværdfisk om bord, som overstiger denne grænse for bifangster.

3.   Hvis den kvote for middelhavssværdfisk, der er blevet tildelt flagmedlemsstaten, er opbrugt, genudsættes de middelhavssværdfisk, der er fanget i live, uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013.

4.   Hvis den kvote for middelhavssværdfisk, der er blevet tildelt flagmedlemsstaten, er opbrugt, er forarbejdning og kommercialisering af døde middelhavssværdfisk forbudt, og alle fangster skal registreres. Medlemsstaterne skal i overensstemmelse med artikel 21 årligt forelægge oplysninger om mængden af sådanne døde middelhavssværdfisk for Kommissionen, som videresender oplysningerne til ICCAT's sekretariat.

Afdeling 3

Fiskeredskabernes tekniske kendetegn

Artikel 14

Fiskeredskabernes tekniske kendetegn

1.   Det højeste antal kroge, der må sættes eller medføres om bord på fiskerfartøjer, der fisker målrettet efter middelhavssværdfisk, fastsættes til 2 500 kroge.

2.   Som undtagelse fra stk. 1 kan der yderligere anvendes 2 500 riggede kroge om bord på fiskerfartøjer i forbindelse med ture, der varer længere end to dage, forudsat at disse er behørigt fastgjort og stuvet under dæk, således at de ikke umiddelbart kan benyttes.

3.   Krogens højde må ikke være mindre end 7 cm.

4.   De pelagiske langliner må ikke være længere end 30 sømil (55,56 km).

KAPITEL 3

Kontrolforanstaltninger

Afdeling 1

Fartøjsregister

Artikel 15

Fiskeritilladelser

1.   Medlemsstaterne udsteder tilladelser til fiskerfartøjer, der fisker målrettet efter middelhavssværdfisk og fører deres flag, i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i forordning (EU) 2017/2403, navnlig artikel 20 og 21 heri.

2.   Tilladelsen til at fiske målrettet efter, beholde om bord, lande, transportere eller forarbejde middelhavssværdfisk gælder kun for de EU-fartøjer, der er opført i ICCAT's fartøjsregister i overensstemmelse med den procedure, der er fastsat i artikel 16 og 17, uden at dette berører bestemmelserne om bifangster i artikel 13.

3.   De store fiskerfartøjer, der er godkendt af medlemsstaterne, opføres i ICCAT-registret over fiskerfartøjer med en længde overalt på 20 meter eller længere, der har tilladelse til at drive fiskeri i ICCAT-konventionsområdet.

Artikel 16

Oplysninger om fartøjer, der har tilladelse til at fange middelhavssværdfisk og hvid tun i det indeværende år

1.   Medlemsstaterne fremsender hvert år elektronisk Kommissionen følgende oplysninger i det format, der er fastsat i ICCAT-retningslinjerne for indsendelse af data og oplysninger:

| a) | senest den 1. januar oplysninger om de fiskerfartøjer, der fører deres flag og har tilladelse til at fange middelhavssværdfisk, samt fartøjer, der har tilladelse til at fange middelhavssværdfisk i forbindelse med rekreativt fiskeri |
| --- | --- |

a)

senest den 1. januar oplysninger om de fiskerfartøjer, der fører deres flag og har tilladelse til at fange middelhavssværdfisk, samt fartøjer, der har tilladelse til at fange middelhavssværdfisk i forbindelse med rekreativt fiskeri

| b) | senest den 1. marts oplysninger om de fiskerfartøjer, der fører deres flag og har tilladelse til at fiske målrettet efter hvid tun i Middelhavet. |
| --- | --- |

b)

senest den 1. marts oplysninger om de fiskerfartøjer, der fører deres flag og har tilladelse til at fiske målrettet efter hvid tun i Middelhavet.

Kommissionen sender de oplysninger, der er omhandlet i litra a), til ICCAT's sekretariat senest den 15. januar hvert år, og de oplysninger, der er omhandlet i litra b), til ICCAT's sekretariat senest den 15. marts hvert år.

Oplysningerne om fiskerfartøjerne omhandlet i dette stykkes første afsnit, litra a) og b), skal omfatte fartøjets navn og nummer i EU-fiskerflåderegistret (CFR), jf. bilag I til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/218 (15).

2.   Ud over oplysningerne omhandlet i stk. 1 underretter medlemsstaterne Kommissionen om enhver ændring af oplysningerne om fiskerfartøjer, jf. stk. 1, senest 30 dage efter denne ændring. Kommissionen videresender senest 45 dage efter datoen for ændringen oplysningerne til ICCAT's sekretariat.

3.   Ud over de oplysninger, der sendes til ICCAT's sekretariat i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 1 og 2, sender Kommissionen, hvor dette er nødvendigt, i henhold til artikel 7, stk. 6, i forordning (EU) 2017/2403, straks ajourførte oplysninger om de fartøjer, der er omhandlet i nærværende artikels stk. 1, til ICCAT's sekretariat.

Artikel 17

Oplysninger om de fartøjer, der havde tilladelse til at fiske målrettet efter middelhavssværdfisk ved hjælp af harpuner eller pelagiske langliner i det foregående år

1.   Medlemsstaterne sender senest den 30. juni hvert år elektronisk Kommissionen følgende oplysninger vedrørende fiskerfartøjer, der fører deres flag og i det foregående år havde tilladelse til at udøve pelagisk langlinefiskeri eller harpunfiskeri målrettet efter middelhavssværdfisk:

| a) | fartøjets navn (i tilfælde af manglende navn angives registreringsnummeret uden landeinitialer) |
| --- | --- |

a)

fartøjets navn (i tilfælde af manglende navn angives registreringsnummeret uden landeinitialer)

| b) | EU-flåderegisternummer (CFR) som defineret i bilag I til gennemførelsesforordning (EU) 2017/218 |
| --- | --- |

b)

EU-flåderegisternummer (CFR) som defineret i bilag I til gennemførelsesforordning (EU) 2017/218

| c) | ICCAT-registernummeret. |
| --- | --- |

c)

ICCAT-registernummeret.

2.   De i stk. 1 omhandlede oplysninger indsendes i det format, der er fastsat i ICCAT-retningslinjerne for indsendelse af data og oplysninger.

3.   Kommissionen videresender de i stk. 1 omhandlede oplysninger til ICCAT's sekretariat senest den 31. juli hvert år.

Afdeling 2

Tilsyn og overvågning

Artikel 18

Fartøjsovervågningssystem

1.   Af kontrolhensyn må transmissionen af fartøjsovervågningssystemdata (FOS-data) fra fiskerfartøjer, der har tilladelse til at fange middelhavssværdfisk, ikke afbrydes, når disse fartøjer er i havn.

2.   Medlemsstaterne sikrer, at deres fiskeriovervågningscentre i realtid og i formatet »https data feed« sender Kommissionen og et organ, som denne har udpeget, de FOS-meddelelser, som de har modtaget fra fiskerfartøjer, der fører deres flag. Kommissionen sender disse meddelelser elektronisk til ICCAT's sekretariat.

3.   Medlemsstaterne sikrer, at:

| a) | der mindst hver anden time sendes FOS-meddelelser fra de fiskerfartøjer, der fører deres flag, til Kommissionen |
| --- | --- |

a)

der mindst hver anden time sendes FOS-meddelelser fra de fiskerfartøjer, der fører deres flag, til Kommissionen

| b) | deres fiskeriovervågningscentre, hvis der opstår en teknisk fejl eller funktionssvigt i FOS'et, sender de alternative meddelelser, der er omhandlet i artikel 25, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 404/2011, og som de har modtaget fra fiskerfartøjer, der fører deres flag, til Kommissionen, senest 24 timer efter at de har modtaget dem |
| --- | --- |

b)

deres fiskeriovervågningscentre, hvis der opstår en teknisk fejl eller funktionssvigt i FOS'et, sender de alternative meddelelser, der er omhandlet i artikel 25, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 404/2011, og som de har modtaget fra fiskerfartøjer, der fører deres flag, til Kommissionen, senest 24 timer efter at de har modtaget dem

| c) | de FOS-meddelelser, der sendes til Kommissionen, er fortløbende nummereret (med en unik identifikator) for at undgå dubletter |
| --- | --- |

c)

de FOS-meddelelser, der sendes til Kommissionen, er fortløbende nummereret (med en unik identifikator) for at undgå dubletter

| d) | de FOS-meddelelser, der sendes til Kommissionen, overholder artikel 24, stk. 3, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 404/2011. |
| --- | --- |

d)

de FOS-meddelelser, der sendes til Kommissionen, overholder artikel 24, stk. 3, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 404/2011.

4.   Hver medlemsstat træffer de fornødne foranstaltninger til at sikre, at alle de FOS-meddelelser, der stilles til rådighed for dens inspektionsfartøjer, behandles fortroligt og udelukkende anvendes i forbindelse med inspektion på havet.

Artikel 19

Chartring af EU-fiskerfartøjer

Det er forbudt at chartre EU-fiskerfartøjer til målrettet fiskeri efter middelhavssværdfisk.

Artikel 20

Nationale videnskabelige observatørprogrammer i pelagiske langlinefartøjer

1.   Hver medlemsstat med en kvote for middelhavssværdfisk indfører et nationalt videnskabeligt observatørprogram for pelagiske langlinefartøjer, der fører den pågældende medlemsstats flag, og som fisker målrettet efter middelhavssværdfisk i overensstemmelse med denne artikel. Det nationale observatørprogram opfylder de minimumskrav, der er fastsat i bilag I.

2.   Hver medlemsstat sikrer, at der er udsendt nationale videnskabelige observatører til mindst 10 % af de pelagiske langlinefartøjer med en længde overalt på over 15 m, der fører den pågældende medlemsstats flag, og som fisker målrettet efter middelhavssværdfisk. Den procentvise dækning måles i antal fiskedage, træk, fartøjer eller fangstrejser.

3.   Hver berørt medlemsstat udformer og gennemfører en tilgang til videnskabelig overvågning for at indsamle oplysninger om de aktiviteter, som udøves af pelagiske langlinefartøjer med en længde overalt på op til 15 m, der fører den pågældende medlemsstats flag. Hver flagmedlemsstat forelægger Kommissionen en beskrivelse af den videnskabelige overvågningsmetode i dens årlige fiskeriplan omhandlet i artikel 9 senest i 2020.

4.   Kommissionen sender straks beskrivelsen af den videnskabelige overvågningsmetode, der er omhandlet i stk. 3, til ICCAT's Stående Udvalg for Forskning og Statistik (SCRS) til vurdering. Videnskabelige overvågningsmetoder godkendes af ICCAT-Kommissionen på ICCAT's årsmøde, inden de gennemføres.

5.   Medlemsstaterne udfærdiger et officielt identitetskort til deres nationale videnskabelige observatører.

6.   Ud over de videnskabelige observatørers opgaver som fastsat i bilag I sikrer medlemsstaterne, at de videnskabelige observatører vurderer og indberetter følgende data om middelhavssværdfisk:

| a) | niveauet for udsmid af fisk under den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse |
| --- | --- |

a)

niveauet for udsmid af fisk under den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse

| b) | regionsspecifik størrelse og alder ved modenhed |
| --- | --- |

b)

regionsspecifik størrelse og alder ved modenhed

| c) | anvendelse af levesteder med henblik på sammenligning af tilgængeligheden af middelhavssværdfisk for forskellige typer af fiskerier, herunder sammenligninger mellem traditionelle og mesopelagiske langlinefiskerier |
| --- | --- |

c)

anvendelse af levesteder med henblik på sammenligning af tilgængeligheden af middelhavssværdfisk for forskellige typer af fiskerier, herunder sammenligninger mellem traditionelle og mesopelagiske langlinefiskerier

| d) | virkningen af mesopelagisk langlinefiskeri i forhold til fangstsammensætningen, kommerciel fangst pr. indsatsenhed og fangstens størrelsesfordeling, og |
| --- | --- |

d)

virkningen af mesopelagisk langlinefiskeri i forhold til fangstsammensætningen, kommerciel fangst pr. indsatsenhed og fangstens størrelsesfordeling, og

| e) | det månedlige skøn over andelen af gydefisk og rekrutter i fangsterne. |
| --- | --- |

e)

det månedlige skøn over andelen af gydefisk og rekrutter i fangsterne.

7.   Medlemsstaterne sender senest den 30. juni hvert år oplysningerne som indsamlet inden for rammerne af deres nationale videnskabelige observatørprogrammer for det foregående år til Kommissionen. Kommissionen videresender disse oplysninger til ICCAT's sekretariat senest den 31. juli hvert år.

Afdeling 3

Kontrol af fangster

Artikel 21

Registrering og rapportering af fangster

1.   Føreren af et fiskerfartøj, som har tilladelse til at fange middelhavssværdfisk, fører en fiskerilogbog i overensstemmelse med de krav, der er fastsat i bilag II, og fremlægger logbogsoplysningerne for flagmedlemsstaten.

2.   Med forbehold af de rapporteringsforpligtelser for medlemsstaterne, der er fastsat i forordning (EF) nr. 1224/2009, sender medlemsstaterne Kommissionen kvartalsrapporter for alle fangster af middelhavssværdfisk fra autoriserede fartøjer, som fører deres flag, medmindre sådanne oplysninger fremsendes månedligt. De kvartalsvise rapporter indsendes under anvendelse af det format, der skal anvendes til overførsel af aggregerede fangstdata (»aggregated catch data report«) senest 15 dage efter udgangen af hvert kvartal (dvs. senest den 15. april, den 15. juli og den 15. oktober hvert år og senest den 15. januar det følgende år). Kommissionen sender disse oplysninger til ICCAT's sekretariat senest den 30. april, den 30. juli og den 30. oktober hvert år og den 30. januar det følgende år.

3.   Foruden de oplysninger, der er omhandlet i stk. 1, fremsender medlemsstaterne senest den 30. juni hvert år følgende oplysninger om EU-fiskerfartøjer, som havde tilladelse til at udøve pelagisk langlinefiskeri eller harpunfiskeri målrettet efter middelhavssværdfisk i det foregående år, til Kommissionen:

| a) | oplysninger om fiskeriet for hver målart og hvert område, baseret på en stikprøve eller på hele flåden, herunder:






  i) | fartøjets fiskeperiode(r) og samlede antal fiskedage om året |
| --- | --- | --- |

a)

oplysninger om fiskeriet for hver målart og hvert område, baseret på en stikprøve eller på hele flåden, herunder:

i)

fartøjets fiskeperiode(r) og samlede antal fiskedage om året

| ii) | de geografiske områder opdelt på statistiske ICCAT-rektangler, hvor fartøjet fiskede |
| --- | --- |

ii)

de geografiske områder opdelt på statistiske ICCAT-rektangler, hvor fartøjet fiskede

| iii) | fartøjstype angivet |
| --- | --- |

iii)

fartøjstype angivet

| iv) | antal kroge, som fartøjet har anvendt |
| --- | --- |

iv)

antal kroge, som fartøjet har anvendt

| v) | antal langliner, som fartøjet har anvendt |
| --- | --- |

v)

antal langliner, som fartøjet har anvendt

| vi) | samlet længde for alle langliner, som fartøjet har anvendt |
| --- | --- |

vi)

samlet længde for alle langliner, som fartøjet har anvendt

| b) | data om fangsterne opdelt i så små periode- og områdeinddelinger som muligt, herunder:






  i) | fangstmængder og, hvis det er muligt, fangsternes alderssammensætning |
| --- | --- | --- |

b)

data om fangsterne opdelt i så små periode- og områdeinddelinger som muligt, herunder:

i)

fangstmængder og, hvis det er muligt, fangsternes alderssammensætning

| ii) | fangster og fangstsammensætning pr. fartøj |
| --- | --- |

ii)

fangster og fangstsammensætning pr. fartøj

| iii) | fiskeriindsats (gennemsnitligt antal fiskedage pr. fartøj, gennemsnitligt antal kroge pr. fartøj, gennemsnitligt antal langliner pr. fartøj, gennemsnitlig samlet langlinelængde pr. fartøj). |
| --- | --- |

iii)

fiskeriindsats (gennemsnitligt antal fiskedage pr. fartøj, gennemsnitligt antal kroge pr. fartøj, gennemsnitligt antal langliner pr. fartøj, gennemsnitlig samlet langlinelængde pr. fartøj).

Kommissionen videresender disse oplysninger til ICCAT's sekretariat senest den 31. juli hvert år.

4.   De i stk. 1, 2 og 3 omhandlede oplysninger indsendes i det format, der er fastsat i ICCAT-retningslinjerne for indsendelse af data og oplysninger.

Artikel 22

Data om anvendelse af kvoter

1.   Med forbehold af artikel 34 i forordning (EF) nr. 1224/2009 underretter hver medlemsstat straks Kommissionen, når anvendelsen af den kvote for middelhavssværdfisk, der er tildelt en fiskeredskabstype, skønnes at have nået 80 %.

2.   Når de akkumulerede fangster af middelhavssværdfisk har nået 80 % af den nationale kvote, sender flagmedlemsstaterne ugentligt fangstoplysninger til Kommissionen.

Afdeling 4

Landinger og omladninger

Artikel 23

Udpegede havne

1.   Fangster af middelhavssværdfisk, herunder bifangster og middelhavssværdfisk fanget inden for rammerne af rekreativt fiskeri uden mærkning påsat hver fisk som omhandlet i artikel 30, må kun landes eller omlades i en udpeget havn.

2.   Hver medlemsstat udpeger i overensstemmelse med artikel 43, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1224/2009 de havne, hvor landingerne og omladningerne af middelhavssværdfisk omhandlet i stk. 1 skal finde sted.

3.   Medlemsstaterne fremlægger senest den 15. februar hvert år en liste over udpegede havne for Kommissionen. Senest den 1. marts hvert år videresender Kommissionen denne liste til ICCAT's sekretariat.

Artikel 24

Forhåndsmeddelelse

1.   Artikel 17 i forordning (EF) nr. 1224/2009 finder anvendelse på førere af EU-fiskerfartøjer med en længde overalt på 12 m eller derover, som er opført i det i nærværende forordnings artikel 16 omhandlede fartøjsregister. Den forhåndsmeddelelse, der er omhandlet i artikel 17 i forordning (EF) nr. 1224/2009, sendes til medlemsstatens kompetente myndighed eller til den CPC, hvis havne- eller landingsfaciliteter der agtes benyttet, samt til flagmedlemsstaten, såfremt denne ikke er den samme som havnemedlemsstaten.

2.   Førere af EU-fiskerfartøjer med en længde overalt på under 12 m, som er opført i det i artikel 16 omhandlede fartøjsregister, meddeler desuden mindst fire timer før forventet ankomst i havn de kompetente myndigheder i den medlemsstat eller den CPC, hvis havne eller landingsfaciliteter der agtes benyttet, samt flagmedlemsstaten, såfremt denne ikke er den samme som havnemedlemsstaten, følgende:

| a) | forventet ankomsttidspunkt |
| --- | --- |

a)

forventet ankomsttidspunkt

| b) | skønnet mængde middelhavssværdfisk om bord, og |
| --- | --- |

b)

skønnet mængde middelhavssværdfisk om bord, og

| c) | oplysninger om det geografiske område, hvor fangsterne er taget. |
| --- | --- |

c)

oplysninger om det geografiske område, hvor fangsterne er taget.

3.   Hvis fangstpladserne ligger mindre end fire timer fra havn, kan de skønnede mængder middelhavssværdfisk, der opbevares om bord, ændres når som helst forud for ankomsten.

4.   Myndighederne i havnemedlemsstaten fører et register over alle forhåndsmeddelelser, der er indgivet i det pågældende år.

Artikel 25

Omladninger

1.   Omladninger på havet foretaget af EU-fartøjer med middelhavssværdfisk om bord eller af tredjelandsfartøjer i EU-farvand er under alle omstændigheder forbudt.

2.   Med forbehold af artikel 51, artikel 52, stk. 2 og 3, artikel 54 og 57 i forordning (EU) 2017/2107 må fartøjer kun omlade fangster af middelhavssværdfisk i udpegede havne.

Afdeling 5

Inspektioner

Artikel 26

Årlige inspektionsplaner

1.   Senest den 31. januar hvert år sender medlemsstaterne deres årlige inspektionsplaner til Kommissionen. Disse årlige inspektionsplaner opstilles i overensstemmelse med:

| a) | de mål, prioriteringer og procedurer samt benchmarks for inspektionsaktiviteterne, der er fastsat i Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2018/1986 (16), og |
| --- | --- |

a)

de mål, prioriteringer og procedurer samt benchmarks for inspektionsaktiviteterne, der er fastsat i Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2018/1986 (16), og

| b) | det nationale kontrolhandlingsprogram for middelhavssværdfisk, som er oprettet i henhold til artikel 46 i forordning (EF) nr. 1224/2009. |
| --- | --- |

b)

det nationale kontrolhandlingsprogram for middelhavssværdfisk, som er oprettet i henhold til artikel 46 i forordning (EF) nr. 1224/2009.

2.   Kommissionen samler de nationale inspektionsplaner og integrerer dem i Unionens inspektionsplan. Kommissionen fremsender EU-inspektionsplanen sammen med de i artikel 9 omhandlede årlige fiskeriplaner til ICCAT's sekretariat med henblik på ICCAT's godkendelse.

Artikel 27

ICCAT-ordningen for fælles international inspektion

1.   De fælles internationale inspektionsopgaver skal udføres i henhold til ICCAT-ordningen for fælles international inspektion (»ICCAT-ordningen«) som fastsat i bilag III.

2.   Medlemsstater, hvis fiskerfartøjer har tilladelse til at fange middelhavnssværdfisk, udpeger kontrollører og foretager inspektion på havet i henhold til ICCAT-ordningen. Kommissionen eller et organ udpeget af denne kan udpege EU-kontrollører til ICCAT-ordningen.

3.   Hvis en medlemsstat på noget tidspunkt har over 50 fiskerfartøjer, der fører dens flag og fisker efter middelhavssværdfisk i ICCAT-konventionsområdet, skal den pågældende medlemsstat udsende et inspektionsfartøj med henblik på inspektion og kontrol til søs i Middelhavet i hele den periode, hvor fartøjerne befinder sig der. Denne forpligtelse betragtes som opfyldt, hvis flere medlemsstater samarbejder om at udsende et inspektionsfartøj, eller hvis et EU-inspektionsfartøj udsendes til Middelhavet.

4.   Kommissionen eller et organ udpeget af denne koordinerer overvågnings- og inspektionsarbejdet for Unionen. Kommissionen kan i samråd med de berørte medlemsstater opstille fælles inspektionsprogrammer, med henblik på at Unionen kan opfylde sine forpligtelser i henhold til ICCAT-ordningen. De medlemsstater, hvis fiskerfartøjer fisker efter middelhavssværdfisk, træffer de fornødne foranstaltninger til at lette gennemførelsen af sådanne fælles inspektionsprogrammer, navnlig med hensyn til hvilke menneskelige og materielle ressourcer der er behov for, og i hvilke perioder og geografiske områder disse ressourcer skal indsættes.

5.   Medlemsstaterne giver senest den 1. december hvert år Kommissionen meddelelse om navnene på de kontrollører og inspektionsfartøjer, som de har til hensigt at stille til rådighed for ICCAT-ordningen i det følgende år. På grundlag af disse oplysninger opstiller Kommissionen i samarbejde med medlemsstaterne en årlig plan for Unionens deltagelse i ICCAT-ordningen, som den sender til ICCAT's sekretariat senest den 1. januar hvert år.

Artikel 28

Inspektioner i tilfælde af overtrædelser

Hvis et fartøj, der fører en medlemsstats flag, har overtrådt bestemmelserne i denne forordning, sørger denne medlemsstat for, at der under dens myndighed foretages fysisk inspektion af det pågældende fartøj i dens havne, eller at en anden person udpeget af denne medlemsstat foretager sådan fysisk inspektion, hvis fartøjet ikke befinder sig i en af dens havne.

KAPITEL 4

Rekreativt fiskeri

Artikel 29

Forvaltningsforanstaltninger

1.   Hver medlemsstat, der tillader rekreativt fiskeri efter middelhavssværdfisk, skaber mulighed for en kvote for rekreativt fiskeri indeholdt i den nationale kvote og underretter Kommissionen herom i forbindelse med fremsendelsen af sin årlige fiskeriplan i henhold til artikel 9. En sådan mulighed skal sikre, at alle døde middelhavssværdfisk fratrækkes kvoten.

2.   De medlemsstater, der er omhandlet i denne artikels stk. 1, sikrer for så vidt angår de fartøjer, der fører deres flag og deltager i rekreativt fiskeri efter middelhavssværdfisk, at oplysningerne om godkendte fartøjer som omhandlet i artikel 30, stk. 2, omfatter disse fartøjer. Fartøjer, der ikke er omfattet af disse oplysninger, må ikke fiske efter middelhavssværdfisk.

3.   Det er forbudt at sælge og markedsføre middelhavssværdfisk, der er fanget ved rekreativt fiskeri.

4.   Uanset artikel 15, stk. 1, i forordning (EU) nr. 1380/2013 er det ved rekreativt fiskeri forbudt at fange, beholde om bord, omlade eller lande mere end én middelhavssværdfisk pr. fartøj pr. dag. De berørte medlemsstater træffer de fornødne foranstaltninger til i videst muligt omfang at sikre og lette genudsættelsen af middelhavssværdfisk, der er fanget levende ved rekreativt fiskeri, og kan træffe mere restriktive foranstaltninger med henblik på at opnå en bedre beskyttelse af middelhavssværdfisk.

Artikel 30

Kontrolforanstaltninger

1.   Rekreativt fiskeri efter middelhavssværdfisk skal foregå med »stang og snøre«-fartøjer.

2.   Oplysningerne om de tilladte rekreative fartøjer, der sendes til ICCAT's sekretariat i overensstemmelse med artikel 16, stk. 1, litra a), omfatter følgende:

| a) | fartøjets navn (i tilfælde af manglende navn angives registreringsnummeret uden landeinitialer) |
| --- | --- |

a)

fartøjets navn (i tilfælde af manglende navn angives registreringsnummeret uden landeinitialer)

| b) | fartøjets tidligere navn, hvis det er relevant |
| --- | --- |

b)

fartøjets tidligere navn, hvis det er relevant

| c) | fartøjets længde overalt |
| --- | --- |

c)

fartøjets længde overalt

| d) | navn og adresse på fartøjets ejer/ejere og operatør/operatører. |
| --- | --- |

d)

navn og adresse på fartøjets ejer/ejere og operatør/operatører.

3.   Fangstoplysningerne, herunder længde (længde fra underkæbe til haledelingspunktet) og levende vægt på hver enkelt fanget middelhavssværdfisk, der er beholdt om bord og landet i forbindelse med rekreativt fiskeri, skal registreres og rapporteres i overensstemmelse med artikel 21.

4.   De middelhavssværdfisk, der landes, skal være hele eller uden gæller og renset, og landingen skal enten foregå i en udpeget havn i overensstemmelse med artikel 23 eller have et påsat mærke på hver fisk. Hvert mærke skal have et unikt landespecifikt nummer og være sikret mod manipulation.

5.   Medlemsstaterne udvikler et mærkningsprogram med henblik på denne forordning og anfører specifikationerne for et sådant program i de årlige fiskeriplaner som omhandlet i artikel 9.

6.   Hver medlemsstat tillader udelukkende brugen af mærker, så længe de akkumulerede fangstmængder holder sig inden for dens tildelte kvote.

7.   Medlemsstaterne sender hvert år en rapport om gennemførelsen af mærkningsprogrammet til Kommissionen som minimum to måneder og 15 dage forud for ICCAT's årsmøde. Kommissionen indsamler oplysningerne fra medlemsstaterne og sender dem til ICCAT's sekretariat mindst to måneder før ICCAT's årsmøde.

AFSNIT III

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 31

Årsrapport

1.   Senest den 15. september hvert år sender medlemsstaterne Kommissionen en rapport for det foregående kalenderår om forordningens gennemførelse og eventuelle andre relevante oplysninger.

2.   Årsrapporten skal indeholde oplysninger om de skridt, der er taget til at forebygge bifangster og reducere udsmid af middelhavssværdfisk under den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse og om eventuel relevant forskning på dette område.

3.   Kommissionen samler de oplysninger, den modtager i henhold til stk. 1 og 2, og videresender dem til ICCAT's sekretariat senest den 15. oktober hvert år.

4.   Kommissionen kan vedtage gennemførelsesretsakter med henblik på at fastsætte de nærmere krav til formatet for den årsrapport, der er omhandlet i denne artikel. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 36, stk. 2.

Artikel 32

Evaluering

Kommissionen aflægger senest den 31. december 2025 rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af genopretningsplanen, der er fastsat i denne forordning.

Artikel 33

Finansiering

Med henblik på Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 508/2014 (17) anses genopretningsplanen fastsat i nærværende forordning for at være en flerårig plan i henhold til artikel 9 i forordning (EU) nr. 1380/2013.

17

Artikel 34

Procedure for ændringer

1.   Hvis det er nødvendigt med henblik på gennemførelse i EU-retten af ICCAT-henstillinger om ændringer af eller tilføjelser til ICCAT-genopretningsplanen, som bliver bindende for Unionen, og for så vidt som ændringer af EU-retten ikke går videre end ICCAT-henstillingerne, tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 35 med henblik på at ændre:

| a) | fristerne for indberetning af oplysninger som fastsat i artikel 9, stk. 1 og 2, artikel 10, stk. 3, artikel 16, stk. 1 og 3, artikel 17, stk. 1 og 3, artikel 21, stk. 2 og 3, artikel 22, stk. 2, artikel 23, stk. 3, artikel 26, stk. 1, artikel 27, stk. 5, og artikel 31, stk. 1 og 3 |
| --- | --- |

a)

fristerne for indberetning af oplysninger som fastsat i artikel 9, stk. 1 og 2, artikel 10, stk. 3, artikel 16, stk. 1 og 3, artikel 17, stk. 1 og 3, artikel 21, stk. 2 og 3, artikel 22, stk. 2, artikel 23, stk. 3, artikel 26, stk. 1, artikel 27, stk. 5, og artikel 31, stk. 1 og 3

| b) | forbudsperioder i henhold til artikel 10, stk. 1 og 2 |
| --- | --- |

b)

forbudsperioder i henhold til artikel 10, stk. 1 og 2

| c) | den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse som fastsat i artikel 11, stk. 1 |
| --- | --- |

c)

den bevarelsesmæssige mindstereferencestørrelse som fastsat i artikel 11, stk. 1

| d) | de tolerancetærskler, der er omhandlet i artikel 12 og 13 |
| --- | --- |

d)

de tolerancetærskler, der er omhandlet i artikel 12 og 13

| e) | de tekniske specifikationer for fiskeredskabet fastlagt i artikel 14, stk. 1-4 |
| --- | --- |

e)

de tekniske specifikationer for fiskeredskabet fastlagt i artikel 14, stk. 1-4

| f) | procentdelen for anvendelse af kvoter fastlagt i artikel 22, stk. 1 og 2, |
| --- | --- |

f)

procentdelen for anvendelse af kvoter fastlagt i artikel 22, stk. 1 og 2,

| g) | oplysninger om fartøjerne omhandlet i artikel 16, stk. 1 og 2, artikel 17, stk. 1, artikel 21, stk. 1, 2, 3 og 4, og artikel 30, stk. 2, og |
| --- | --- |

g)

oplysninger om fartøjerne omhandlet i artikel 16, stk. 1 og 2, artikel 17, stk. 1, artikel 21, stk. 1, 2, 3 og 4, og artikel 30, stk. 2, og

| h) | bilag I, II og III. |
| --- | --- |

h)

bilag I, II og III.

2.   Eventuelle ændringer, som vedtages i overensstemmelse med stk. 1, skal være strengt begrænset til gennemførelsen i EU-retten af ændringer eller tilføjelser til den tilsvarende ICCAT-henstilling.

Artikel 35

Udøvelse af de delegerede beføjelser

1.   Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.

2.   De beføjelser til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 34, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 15. juli 2019. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.

3.   Den i artikel 34 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.

4.   Inden vedtagelsen af en delegeret retsakt hører Kommissionen eksperter, som er udpeget af hver enkelt medlemsstat, i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning.

5.   Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.

6.   En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 34 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har underrettet Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.

Artikel 36

Udvalgsprocedure

1.   Kommissionen bistås af Komitéen for Fiskeri og Akvakultur nedsat ved artikel 47 i forordning (EU) nr. 1380/2013. Dette udvalgt er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.

2.   Når der henvises til dette stykke, finder artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendelse.

Artikel 37

Ændring af forordning (EU) 2017/2107

I forordning (EU) 2017/2107 udgår artikel 20-26.

Artikel 38

Ændring af forordning (EF) nr. 1967/2006

I bilag II til forordning (EF) nr. 1967/2006 affattes punkt 6, nr. 2), således:

| »2) | 2 500 kroge, når fartøjet fisker målrettet efter sværdfisk (Xiphias gladius), hvis den nævnte art udgør mindst 70 % af fangsten i levende vægt efter sortering.« |
| --- | --- |

»2)

Artikel 39

Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juni 2019.

På Europa-Parlamentets vegne

A. TAJANI

Formand

På Rådets vegne

G. CIAMBA

Formand

---

(1)  
  EUT C 440 af 6.12.2018, s. 174.

1

(2)  Europa-Parlamentets holdning af 4.4.2019 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 6.6.2019.

2

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 af 11. december 2013 om den fælles fiskeripolitik, ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 og (EF) nr. 1224/2009 og ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 og (EF) nr. 639/2004 samt Rådets afgørelse 2004/585/EF (EUT L 354 af 28.12.2013, s. 22).

3

(4)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/98 af 18. november 2014 om gennemførelse af Unionens internationale forpligtelser som omhandlet i artikel 15, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1380/2013 i henhold til den internationale konvention om bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet og konventionen om det fremtidige multilaterale samarbejde vedrørende fiskeriet i det nordvestlige Atlanterhav (EUT L 16 af 23.1.2015, s. 23).

4

(5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/2107 af 15. november 2017 om fastsættelse af de forvaltnings-, bevarelses- og kontrolforanstaltninger, der skal anvendes i konventionsområdet for Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT), og om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1936/2001, (EF) nr. 1984/2003 og (EF) nr. 520/2007 (EUT L 315 af 30.11.2017, s. 1).

5

(6)  Rådets forordning (EF) nr. 1239/98 af 8. juni 1998 om ændring af forordning (EF) nr. 894/97 om fastlæggelse af tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne (EFT L 171 af 17.6.1998, s. 1).

6

(7)  Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 af 20. november 2009 om oprettelse af en EF-kontrolordning med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik, om ændring af forordning (EF) nr. 847/96, (EF) nr. 2371/2002, (EF) nr. 811/2004, (EF) nr. 768/2005, (EF) nr. 2115/2005, (EF) nr. 2166/2005, (EF) nr. 388/2006, (EF) nr. 509/2007, (EF) nr. 676/2007, (EF) nr. 1098/2007, (EF) nr. 1300/2008, (EF) nr. 1342/2008 og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2847/93, (EF) nr. 1627/94 og (EF) nr. 1966/2006 (EUT L 343 af 22.12.2009, s. 1).

7

(8)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 404/2011 af 8. april 2011 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 om oprettelse af en EF-kontrolordning med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik (EUT L 112 af 30.4.2011, s. 1).

8

(9)  Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 af 29. september 2008 om en EF-ordning, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri, om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93, (EF) nr. 1936/2001 og (EF) nr. 601/2004 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1093/94 og (EF) nr. 1447/1999 (EUT L 286 af 29.10.2008, s. 1).

9

(10)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1627 af 14. september 2016 om en flerårig genopretningsplan for almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 302/2009 (EUT L 252 af 16.9.2016, s. 1).

10

(11)  
  EUT L 123 af 12.5.2016, s. 1.

11

(12)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13).

12

(13)  Rådets forordning (EF) nr. 1967/2006 af 21. december 2006 om forvaltningsforanstaltninger til bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne i Middelhavet, om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1626/94 (EUT L 409 af 30.12.2006, s. 11).

13

(14)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/2403 af 12. december 2017 om en bæredygtig forvaltning af de eksterne fiskerflåder og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1006/2008 (EUT L 347 af 28.12.2017, s. 81).

14

(15)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/218 af 6. februar 2017 om EU-fiskerflåderegistret (EUT L 34 af 9.2.2017, s. 9).

15

(16)  Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2018/1986 af 13. december 2018 om opstilling af specifikke kontrol- og inspektionsprogrammer for visse typer fiskerier og ophævelse af gennemførelsesafgørelse 2012/807/EU, 2013/328/EU, 2013/305/EU og 2014/156/EU (EUT L 317 af 14.12.2018, s. 29).

16

(17)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 508/2014 af 15. maj 2014 om Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 2328/2003, (EF) nr. 861/2006, (EF) nr. 1198/2006 og (EF) nr. 791/2007 samt Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1255/2011 (EUT L 149 af 20.5.2014, s. 1).

17

---

BILAG I

ICCAT'S MINIMUMSSTANDARDER FOR FISKERFARTØJERS VIDENSKABELIGE OBSERVATØRPROGRAMMER

Almindelige bestemmelser

| 1. | Dette er minimumsstandarderne for fiskerfartøjers videnskabelige observatørprogrammer som fastsat i ICCAT-henstilling 16-14. |
| --- | --- |

1.

Observatørkvalifikationer

| 2. | Med forbehold af de uddannelsesmæssige eller tekniske kvalifikationer, SCRS har anbefalet, skal CPC'er sikre, at deres observatører er i besiddelse af følgende minimumskvalifikationer for at kunne udføre deres arbejde:






  a) | tilstrækkelig viden og erfaring til at identificere ICCAT-arter og fiskeredskabers sammensætning |
| --- | --- | --- |

2.

a)

tilstrækkelig viden og erfaring til at identificere ICCAT-arter og fiskeredskabers sammensætning

| b) | evnen til præcist at observere og registrere de oplysninger, der skal indsamles inden for rammerne af programmet |
| --- | --- |

b)

evnen til præcist at observere og registrere de oplysninger, der skal indsamles inden for rammerne af programmet

| c) | evnen til at udføre de opgaver, der er fastsat i punkt 7 nedenfor |
| --- | --- |

c)

evnen til at udføre de opgaver, der er fastsat i punkt 7 nedenfor

| d) | evnen til at indsamle biologiske prøver, og |
| --- | --- |

d)

evnen til at indsamle biologiske prøver, og

| e) | passende minimumsuddannelse inden for sikkerhed og overlevelse til søs. |
| --- | --- |

e)

passende minimumsuddannelse inden for sikkerhed og overlevelse til søs.

| 3. | Af hensyn til deres nationale observatørprograms integritet skal CPC'erne derudover sikre, at observatørerne:






  a) | ikke er besætningsmedlemmer på det observerede fiskerfartøj |
| --- | --- | --- |

3.

a)

ikke er besætningsmedlemmer på det observerede fiskerfartøj

| b) | ikke er ansatte hos ejeren eller den retmæssige ejer af det observerede fiskerfartøj, og |
| --- | --- |

b)

ikke er ansatte hos ejeren eller den retmæssige ejer af det observerede fiskerfartøj, og

| c) | ikke har aktuelle finansielle interesser eller ejerrettigheder i det observerede fiskeri. |
| --- | --- |

c)

ikke har aktuelle finansielle interesser eller ejerrettigheder i det observerede fiskeri.

Observatørdækning

| 4. | Den enkelte CPC sikrer følgende i forbindelse med de nationale observatørprogrammer:






  a) | en minimumsobservatørdækning på 5 % af fiskeriindsatsen inden for hvert pelagisk langlinefiskeri og — som defineret i ICCAT's ordliste — stangfartøjs-, net-, garn- og trawlfiskeri. Den procentvise dækning bliver målt:






  i) | i antal fiskedage, træk eller fangstrejser for pelagisk langlinefiskeri |
| --- | --- | --- | --- |

4.

a)

en minimumsobservatørdækning på 5 % af fiskeriindsatsen inden for hvert pelagisk langlinefiskeri og — som defineret i ICCAT's ordliste — stangfartøjs-, net-, garn- og trawlfiskeri. Den procentvise dækning bliver målt:

i)

i antal fiskedage, træk eller fangstrejser for pelagisk langlinefiskeri

| ii) | i fiskedage for stangfartøjs- og netfiskeri |
| --- | --- |

ii)

i fiskedage for stangfartøjs- og netfiskeri

| iii) | i fisketimer eller -dage for garnfiskeri, og |
| --- | --- |

iii)

i fisketimer eller -dage for garnfiskeri, og

| iv) | i træk eller dage for trawlfiskeri |
| --- | --- |

iv)

i træk eller dage for trawlfiskeri

| b) | uanset litra a) kan en CPC anvende en alternativ metode til videnskabelig overvågning, der indsamler data svarende til den, der er beskrevet i ICCAT-henstilling 16-14, på en måde, der sikrer en sammenlignelig dækning, for fartøjer med en længde overalt på under 15 meter, hvis det som følge af ekstraordinære sikkerhedsmæssige betænkeligheder ikke er muligt at tage en observatør om bord. I sådanne tilfælde fremlægger den CPC, der ønsker at gøre brug af en alternativ metode, beskrivelsen af metoden for SCRS til evaluering. SCRS rådgiver ICCAT om egnetheden af den alternative metode for udførelsen af forpligtelserne til dataindsamling, som er fastsat i ICCAT-henstilling 16-14. Alternative metoder, der indføres i henhold til denne bestemmelse, må først gennemføres, når ICCAT har godkendt dem på årsmødet |
| --- | --- |

b)

uanset litra a) kan en CPC anvende en alternativ metode til videnskabelig overvågning, der indsamler data svarende til den, der er beskrevet i ICCAT-henstilling 16-14, på en måde, der sikrer en sammenlignelig dækning, for fartøjer med en længde overalt på under 15 meter, hvis det som følge af ekstraordinære sikkerhedsmæssige betænkeligheder ikke er muligt at tage en observatør om bord. I sådanne tilfælde fremlægger den CPC, der ønsker at gøre brug af en alternativ metode, beskrivelsen af metoden for SCRS til evaluering. SCRS rådgiver ICCAT om egnetheden af den alternative metode for udførelsen af forpligtelserne til dataindsamling, som er fastsat i ICCAT-henstilling 16-14. Alternative metoder, der indføres i henhold til denne bestemmelse, må først gennemføres, når ICCAT har godkendt dem på årsmødet

| c) | en repræsentativ tids- og områdemæssig dækning af flådens aktiviteter for at sikre, at der indsamles tilstrækkelige og relevante data som krævet i henhold til ICCAT-henstilling 16-14 og eventuelle supplerende nationale CPC-observatørprogramkrav under hensyntagen til flådernes og fiskeriernes karakteristika |
| --- | --- |

c)

en repræsentativ tids- og områdemæssig dækning af flådens aktiviteter for at sikre, at der indsamles tilstrækkelige og relevante data som krævet i henhold til ICCAT-henstilling 16-14 og eventuelle supplerende nationale CPC-observatørprogramkrav under hensyntagen til flådernes og fiskeriernes karakteristika

| d) | indsamling af data om relevante aspekter ved fiskeriet, herunder fangst, jf. punkt 7. |
| --- | --- |

d)

indsamling af data om relevante aspekter ved fiskeriet, herunder fangst, jf. punkt 7.

| 5. | CPC'erne kan indgå bilaterale aftaler, der medfører, at en CPC sender sine nationale observatører ud på fartøjer, der fører en anden CPC's flag, når blot bestemmelserne i ICCAT-henstilling 16-14 er overholdt. |
| --- | --- |

5.

| 6. | CPC'erne bestræber sig på at sikre, at observatørerne skifter fartøjer mellem deres opgaver. |
| --- | --- |

6.

Observatørens opgaver

| 7. | CPC'erne forpligter blandt andet observatørerne til:






  a) | at registrere og rapportere om fiskeriaktiviteter på det observerede fartøj, idet dette som minimum omfatter følgende:






  i) | dataindsamling, herunder en kvantificering af samlet fangst af målarter, udsmid og bifangst (herunder hajer, havskildpadder, havpattedyr og havfugle), et estimat eller en måling af praktisk størrelsessammensætning, status (dvs. beholdt om bord, smidt over bord døde, genudsat levende) og biologiske prøver, der er udtaget med henblik på livscyklusundersøgelser (f.eks. kønskirtler, øresten, hvirvelsøjlen, skæl) |
| --- | --- | --- | --- |

7.

a)

at registrere og rapportere om fiskeriaktiviteter på det observerede fartøj, idet dette som minimum omfatter følgende:

i)

dataindsamling, herunder en kvantificering af samlet fangst af målarter, udsmid og bifangst (herunder hajer, havskildpadder, havpattedyr og havfugle), et estimat eller en måling af praktisk størrelsessammensætning, status (dvs. beholdt om bord, smidt over bord døde, genudsat levende) og biologiske prøver, der er udtaget med henblik på livscyklusundersøgelser (f.eks. kønskirtler, øresten, hvirvelsøjlen, skæl)

| ii) | indsamling af og rapportering om alle fundne mærkninger |
| --- | --- |

ii)

indsamling af og rapportering om alle fundne mærkninger

| iii) | oplysninger om fiskeriet, herunder:






  — | position for fangst (længde/breddegrad) |
| --- | --- | --- |

iii)

oplysninger om fiskeriet, herunder:

—

position for fangst (længde/breddegrad)

| — | oplysninger om fiskeriindsatsen (f.eks. antal træk, antal kroge osv.) |
| --- | --- |

—

oplysninger om fiskeriindsatsen (f.eks. antal træk, antal kroge osv.)

| — | dato for hvert fiskeri, herunder, hvor det er relevant, tidspunktet for påbegyndelse og afslutning af hvert fiskeri |
| --- | --- |

—

dato for hvert fiskeri, herunder, hvor det er relevant, tidspunktet for påbegyndelse og afslutning af hvert fiskeri

| — | anvendelse af genstande, herunder indretninger til tiltrækning af fisk (FAD), og |
| --- | --- |

—

anvendelse af genstande, herunder indretninger til tiltrækning af fisk (FAD), og

| — | den generelle tilstand af genudsatte dyr i forhold til overlevelsesrater (dvs. døde eller levende, sårede osv.) |
| --- | --- |

—

den generelle tilstand af genudsatte dyr i forhold til overlevelsesrater (dvs. døde eller levende, sårede osv.)

| b) | at observere og registrere anvendelsen af foranstaltninger til undgåelse af bifangst og andre relevante oplysninger |
| --- | --- |

b)

at observere og registrere anvendelsen af foranstaltninger til undgåelse af bifangst og andre relevante oplysninger

| c) | om muligt at observere og rapportere om miljøforhold (f.eks. havets tilstand, klimatiske og hydrologiske parametre osv.) |
| --- | --- |

c)

om muligt at observere og rapportere om miljøforhold (f.eks. havets tilstand, klimatiske og hydrologiske parametre osv.)

| d) | at observere og rapportere om FAD'er i overensstemmelse med ICCAT's observatørprogram som vedtaget i henhold til det flerårige bevarelses- og forvaltningsprogram for tropiske tun, og |
| --- | --- |

d)

at observere og rapportere om FAD'er i overensstemmelse med ICCAT's observatørprogram som vedtaget i henhold til det flerårige bevarelses- og forvaltningsprogram for tropiske tun, og

| e) | at udføre andre videnskabelige opgaver som anbefalet af SCRS og godkendt af ICCAT. |
| --- | --- |

e)

at udføre andre videnskabelige opgaver som anbefalet af SCRS og godkendt af ICCAT.

Observatørens forpligtelser

| 8. | CPC'erne sikrer, at observatøren:






  a) | ikke forstyrrer fartøjets elektroniske udstyr |
| --- | --- | --- |

8.

a)

ikke forstyrrer fartøjets elektroniske udstyr

| b) | er bekendt med nødprocedurerne om bord på fartøjet, herunder placering af redningsflåder, ildslukkere og førstehjælpsudstyr |
| --- | --- |

b)

er bekendt med nødprocedurerne om bord på fartøjet, herunder placering af redningsflåder, ildslukkere og førstehjælpsudstyr

| c) | efter behov kommunikerer med føreren om relevante observatøranliggender og -opgaver |
| --- | --- |

c)

efter behov kommunikerer med føreren om relevante observatøranliggender og -opgaver

| d) | ikke er til hinder for eller forstyrrer fiskeriet og fartøjets normale drift |
| --- | --- |

d)

ikke er til hinder for eller forstyrrer fiskeriet og fartøjets normale drift

| e) | deltager i en debriefing med relevante repræsentanter for det videnskabelige institut eller den nationale myndighed, der har ansvaret for at gennemføre observatørprogrammet. |
| --- | --- |

e)

deltager i en debriefing med relevante repræsentanter for det videnskabelige institut eller den nationale myndighed, der har ansvaret for at gennemføre observatørprogrammet.

Førerens forpligtelser

| 9. | CPC'erne sikrer, at føreren af det fartøj, som observatøren er udpeget til at observere:






  a) | muliggør passende adgang til fartøjet og dets aktiviteter |
| --- | --- | --- |

9.

a)

muliggør passende adgang til fartøjet og dets aktiviteter

| b) | gør det muligt for observatøren at udføre sine opgaver på en effektiv måde, herunder ved:






  i) | at give passende adgang til fartøjets redskaber, dokumenter (herunder elektroniske og papirlogbøger) og fangster |
| --- | --- | --- |

b)

gør det muligt for observatøren at udføre sine opgaver på en effektiv måde, herunder ved:

i)

at give passende adgang til fartøjets redskaber, dokumenter (herunder elektroniske og papirlogbøger) og fangster

| ii) | til hver en tid at kommunikere med de pågældende repræsentanter for det videnskabelige institut eller den nationale myndighed |
| --- | --- |

ii)

til hver en tid at kommunikere med de pågældende repræsentanter for det videnskabelige institut eller den nationale myndighed

| iii) | at sikre passende adgang til elektronik og andet udstyr, der er vigtigt for fiskeriet, herunder, men ikke begrænset til:






  — | satellitbaseret navigationsudstyr |
| --- | --- | --- |

iii)

at sikre passende adgang til elektronik og andet udstyr, der er vigtigt for fiskeriet, herunder, men ikke begrænset til:

—

satellitbaseret navigationsudstyr

| — | elektroniske kommunikationsmidler |
| --- | --- |

—

elektroniske kommunikationsmidler

| iv) | at sikre, at ingen om bord på det observerede fartøj manipulerer med eller ødelægger observatørudstyret eller -dokumenterne, hindrer, forstyrrer eller på anden vis handler på en måde, som unødigt kunne hindre observatøren i at udføre sine opgaver, intimiderer, chikanerer eller på nogen måde skader observatøren eller bestikker eller forsøger at bestikke observatøren |
| --- | --- |

iv)

at sikre, at ingen om bord på det observerede fartøj manipulerer med eller ødelægger observatørudstyret eller -dokumenterne, hindrer, forstyrrer eller på anden vis handler på en måde, som unødigt kunne hindre observatøren i at udføre sine opgaver, intimiderer, chikanerer eller på nogen måde skader observatøren eller bestikker eller forsøger at bestikke observatøren

| c) | giver kost og logi til observatørerne og adgang til ordentlige sanitære og medicinske faciliteter, idet standarden skal være den samme som for officerer |
| --- | --- |

c)

giver kost og logi til observatørerne og adgang til ordentlige sanitære og medicinske faciliteter, idet standarden skal være den samme som for officerer

| d) | giver tilstrækkelig plads på broen eller i styrehuset til udførelse af observatøropgaver og en plads på dækket, der gør det muligt for dem at udføre observatøropgaverne. |
| --- | --- |

d)

giver tilstrækkelig plads på broen eller i styrehuset til udførelse af observatøropgaver og en plads på dækket, der gør det muligt for dem at udføre observatøropgaverne.

CPC'ernes forpligtelser

| 10. | Den enkelte CPC:






  a) | forpligter ved fiskeri efter ICCAT-arter sine fartøjer til i overensstemmelse med bestemmelserne i ICCAT-henstilling 16-14 at have en videnskabelig observatør om bord |
| --- | --- | --- |

10.

a)

forpligter ved fiskeri efter ICCAT-arter sine fartøjer til i overensstemmelse med bestemmelserne i ICCAT-henstilling 16-14 at have en videnskabelig observatør om bord

| b) | fører tilsyn med observatørernes sikkerhed |
| --- | --- |

b)

fører tilsyn med observatørernes sikkerhed

| c) | opfordrer om muligt og hensigtsmæssigt sit videnskabelige institut eller sin nationale myndighed til at indgå aftaler med andre CPC'ers videnskabelige institutter eller nationale myndigheder for at udveksle inspektionsrapporter og observatørdata |
| --- | --- |

c)

opfordrer om muligt og hensigtsmæssigt sit videnskabelige institut eller sin nationale myndighed til at indgå aftaler med andre CPC'ers videnskabelige institutter eller nationale myndigheder for at udveksle inspektionsrapporter og observatørdata

| d) | fremlægger specifikke oplysninger om gennemførelsen af ICCAT-henstilling 16-14 i sin årsrapport til brug for ICCAT og SCRS, herunder:






  i) | nærmere oplysninger om strukturen og udformningen af deres videnskabelige observatørprogrammer, herunder blandt andet:






  — | målniveauet for observatørdækningen efter fiskeri og redskabstype samt målemetoden |
| --- | --- | --- | --- |

d)

fremlægger specifikke oplysninger om gennemførelsen af ICCAT-henstilling 16-14 i sin årsrapport til brug for ICCAT og SCRS, herunder:

i)

nærmere oplysninger om strukturen og udformningen af deres videnskabelige observatørprogrammer, herunder blandt andet:

—

målniveauet for observatørdækningen efter fiskeri og redskabstype samt målemetoden

| — | de data, der skal indsamles |
| --- | --- |

—

de data, der skal indsamles

| — | den anvendte dataindsamling og håndtering af protokoller |
| --- | --- |

—

den anvendte dataindsamling og håndtering af protokoller

| — | oplysninger om, hvordan fartøjer udvælges af hensyn til dækningen for at nå CPC'ens målniveau for observatørdækning |
| --- | --- |

—

oplysninger om, hvordan fartøjer udvælges af hensyn til dækningen for at nå CPC'ens målniveau for observatørdækning

| — | krav til observatøruddannelsen, og |
| --- | --- |

—

krav til observatøruddannelsen, og

| — | krav til observatørkvalifikationerne |
| --- | --- |

—

krav til observatørkvalifikationerne

| ii) | det overvågede antal fartøjer, dækningsniveauet som opnået efter fiskeri og redskabstype, og |
| --- | --- |

ii)

det overvågede antal fartøjer, dækningsniveauet som opnået efter fiskeri og redskabstype, og

| iii) | oplysninger om, hvordan dækningsniveauerne beregnes |
| --- | --- |

iii)

oplysninger om, hvordan dækningsniveauerne beregnes

| e) | efter den første indsendelse af de oplysninger, der kræves i henhold til punkt 10, litra d), nr. i), rapporterer om ændringer i strukturen eller udformningen af sine elektroniske observatørprogrammer i sine årsrapporter, når der sker ændringer. CPC'erne fortsætter med at indberette de oplysninger, der kræves i henhold til punkt 10, litra d), nr. ii), til ICCAT årligt |
| --- | --- |

e)

efter den første indsendelse af de oplysninger, der kræves i henhold til punkt 10, litra d), nr. i), rapporterer om ændringer i strukturen eller udformningen af sine elektroniske observatørprogrammer i sine årsrapporter, når der sker ændringer. CPC'erne fortsætter med at indberette de oplysninger, der kræves i henhold til punkt 10, litra d), nr. ii), til ICCAT årligt

| f) | ved hjælp af udpegede elektroniske formater, der er udarbejdet af SCRS, hvert år fremlægger oplysninger indsamlet via nationale observatørprogrammer til brug for ICCAT for SCRS, navnlig vedrørende bestandsvurderinger og andre videnskabelige formål, i overensstemmelse med de eksisterende procedurer for andre dataindberetningskrav og i overensstemmelse med nationale fortrolighedskrav |
| --- | --- |

f)

ved hjælp af udpegede elektroniske formater, der er udarbejdet af SCRS, hvert år fremlægger oplysninger indsamlet via nationale observatørprogrammer til brug for ICCAT for SCRS, navnlig vedrørende bestandsvurderinger og andre videnskabelige formål, i overensstemmelse med de eksisterende procedurer for andre dataindberetningskrav og i overensstemmelse med nationale fortrolighedskrav

| g) | sikrer, at observatørerne gennemfører robuste dataindsamlingsprotokoller i forbindelse med varetagelsen af deres opgaver som omhandlet i punkt 7, herunder om nødvendigt og hensigtsmæssigt ved hjælp af fotografi. |
| --- | --- |

g)

sikrer, at observatørerne gennemfører robuste dataindsamlingsprotokoller i forbindelse med varetagelsen af deres opgaver som omhandlet i punkt 7, herunder om nødvendigt og hensigtsmæssigt ved hjælp af fotografi.

Eksekutivsekretærens opgaver

| 11. | Eksekutivsekretæren giver SCRS og ICCAT adgang til relevante data og oplysninger som indsendt i henhold til ICCAT-henstilling 16-14. |
| --- | --- |

11.

SCRS' opgaver

| 12. | SCRS' opgaver er:






  a) | om nødvendigt og hensigtsmæssigt at udarbejde en arbejdsvejledning for observatører til frivillig brug for CPC'erne inden for rammerne af deres nationale observatørprogrammer, som omfatter eksempler på dataindsamlingsformularer og standardiserede dataindsamlingsprocedurer under hensyntagen til eventuelle eksisterende observatørvejledninger og dertil knyttede materialer fra andre kilder, herunder CPC'er, regionale og subregionale organer og andre organisationer |
| --- | --- | --- |

12.

a)

om nødvendigt og hensigtsmæssigt at udarbejde en arbejdsvejledning for observatører til frivillig brug for CPC'erne inden for rammerne af deres nationale observatørprogrammer, som omfatter eksempler på dataindsamlingsformularer og standardiserede dataindsamlingsprocedurer under hensyntagen til eventuelle eksisterende observatørvejledninger og dertil knyttede materialer fra andre kilder, herunder CPC'er, regionale og subregionale organer og andre organisationer

| b) | at udarbejde fiskerispecifikke retningslinjer for elektroniske overvågningssystemer |
| --- | --- |

b)

at udarbejde fiskerispecifikke retningslinjer for elektroniske overvågningssystemer

| c) | at fremlægge et sammendrag af de videnskabelige data og oplysninger, der er indsamlet og rapporteret i henhold til ICCAT-henstilling 16-14, og eventuelle relevante resultater forbundet hermed for ICCAT |
| --- | --- |

c)

at fremlægge et sammendrag af de videnskabelige data og oplysninger, der er indsamlet og rapporteret i henhold til ICCAT-henstilling 16-14, og eventuelle relevante resultater forbundet hermed for ICCAT

| d) | om nødvendigt og hensigtsmæssigt at komme med anbefalinger til, hvordan effektiviteten af videnskabelige observatørprogrammer kan forbedres for at opfylde ICCAT's databehov, herunder eventuelle ændringer af denne ICCAT-henstilling 16-14 eller med hensyn til gennemførelsen af disse minimumsstandarder og CPC'ernes protokoller. |
| --- | --- |

d)

om nødvendigt og hensigtsmæssigt at komme med anbefalinger til, hvordan effektiviteten af videnskabelige observatørprogrammer kan forbedres for at opfylde ICCAT's databehov, herunder eventuelle ændringer af denne ICCAT-henstilling 16-14 eller med hensyn til gennemførelsen af disse minimumsstandarder og CPC'ernes protokoller.

Elektroniske overvågningssystemer

| 13. | Det er muligt at installere elektroniske overvågningssystemer om bord på fiskerfartøjer, når disse af SCRS er fundet nyttige inden for et specifikt fiskeri, for at komplettere eller — i afventning af SCRS' rådgivning og ICCAT's afgørelse — erstatte den menneskelige observatør om bord. |
| --- | --- |

13.

| 14. | CPC'erne bør tage højde for alle gældende retningslinjer, der er godkendt af SCRS vedrørende brugen af elektroniske overvågningssystemer. |
| --- | --- |

14.

| 15. | CPC'erne opfordres til at videregive deres erfaringer med brugen af elektroniske overvågningssystemer inden for ICCAT-fiskeri til komplettering af menneskelige observatørprogrammer til SCRS. De CPC'er, der endnu ikke har indført sådanne systemer, opfordres til at undersøge brugen heraf og meddele SCRS resultaterne af denne undersøgelse. |
| --- | --- |

15.

---

BILAG II

KRAV TIL FISKERILOGBØGER

| | Minimumsspecifikationer for fiskerilogbøger:






  1. | Logbogens sider skal være nummererede. |
| --- | --- | --- |

Minimumsspecifikationer for fiskerilogbøger:

1.

Logbogens sider skal være nummererede.

| 2. | Logbogen skal føres hver dag (midnat) eller før ankomst i havn. |
| --- | --- |

2.

Logbogen skal føres hver dag (midnat) eller før ankomst i havn.

| 3. | Logbogen skal føres ved inspektion på havet. |
| --- | --- |

3.

Logbogen skal føres ved inspektion på havet.

| 4. | Logbogen skal altid indeholde én kopi af alle siderne. |
| --- | --- |

4.

Logbogen skal altid indeholde én kopi af alle siderne.

| 5. | Logbøger for det sidste års aktiviteter skal altid forefindes om bord. |
| --- | --- |

5.

Logbøger for det sidste års aktiviteter skal altid forefindes om bord.

| | Der registreres som et minimum følgende standardoplysninger i fiskerilogbogen:






  1. | Fartøjsførers navn og adresse. |
| --- | --- | --- |

Der registreres som et minimum følgende standardoplysninger i fiskerilogbogen:

1.

Fartøjsførers navn og adresse.

| 2. | Afsejlingsdato og -havn, ankomstdato og -havn. |
| --- | --- |

2.

Afsejlingsdato og -havn, ankomstdato og -havn.

| 3. | Fartøjets navn, registreringsnummer, ICCAT-nummer, fartøjets internationale radiokaldesignal og IMO-nummer (hvis det foreligger). |
| --- | --- |

3.

Fartøjets navn, registreringsnummer, ICCAT-nummer, fartøjets internationale radiokaldesignal og IMO-nummer (hvis det foreligger).

| 4. | Fiskeredskaber:






  a) | type (FAO-kode) |
| --- | --- | --- |

4.

Fiskeredskaber:

a)

type (FAO-kode)

| b) | dimensioner (f.eks. længde, maskestørrelse, antal kroge). |
| --- | --- |

b)

dimensioner (f.eks. længde, maskestørrelse, antal kroge).

| 5. | Aktiviteter til havs — mindst én linje pr. fangstrejsedag — med angivelse af:






  a) | aktivitet (f.eks. fiskeri, sejlads) |
| --- | --- | --- |

5.

Aktiviteter til havs — mindst én linje pr. fangstrejsedag — med angivelse af:

a)

aktivitet (f.eks. fiskeri, sejlads)

| b) | position: nøjagtige daglige positioner (i grader og minutter) med angivelse af positionen for hvert fiskeri eller kl. 12 middag på dage, hvor der ikke fiskes |
| --- | --- |

b)

position: nøjagtige daglige positioner (i grader og minutter) med angivelse af positionen for hvert fiskeri eller kl. 12 middag på dage, hvor der ikke fiskes

| c) | fangstopgørelse, herunder:






  i) | FAO-kode |
| --- | --- | --- |

c)

fangstopgørelse, herunder:

i)

FAO-kode

| ii) | i rund vægt i kg pr. dag |
| --- | --- |

ii)

i rund vægt i kg pr. dag

| iii) | antal fisk pr. dag. |
| --- | --- |

iii)

antal fisk pr. dag.

| 6. | Fartøjsførers underskrift. |
| --- | --- |

6.

Fartøjsførers underskrift.

| 7. | Vægt bestemt ved: skøn, vejning om bord. |
| --- | --- |

7.

Vægt bestemt ved: skøn, vejning om bord.

| 8. | Vægten i logbogen skal angives omregnet til levende vægt, idet det skal oplyses, hvilke omregningskoefficienter der er anvendt ved beregningen. |
| --- | --- |

8.

Vægten i logbogen skal angives omregnet til levende vægt, idet det skal oplyses, hvilke omregningskoefficienter der er anvendt ved beregningen.

| | Der registreres som et minimum følgende oplysninger i logbogen ved landing eller omladning:






  1. | Landingsdato og -havn eller omladningsdato og -havn. |
| --- | --- | --- |

Der registreres som et minimum følgende oplysninger i logbogen ved landing eller omladning:

1.

Landingsdato og -havn eller omladningsdato og -havn.

| 2. | Varer:






  a) | art og FAO-præsentationskode |
| --- | --- | --- |

2.

Varer:

a)

art og FAO-præsentationskode

| b) | antal fisk eller kasser og mængde i kg. |
| --- | --- |

b)

antal fisk eller kasser og mængde i kg.

| 3. | Førerens eller fartøjsrepræsentantens underskrift. |
| --- | --- |

3.

Førerens eller fartøjsrepræsentantens underskrift.

| 4. | Ved omladning: modtagerfartøjets navn, flag og ICCAT-nummer. |
| --- | --- |

4.

Ved omladning: modtagerfartøjets navn, flag og ICCAT-nummer.

---

BILAG III

ICCAT-ORDNINGEN FOR FÆLLES INTERNATIONAL INSPEKTION

I henhold til artikel IX, stk. 3, i ICCAT-konventionen henstiller ICCAT til, at der vedtages følgende foranstaltninger for international kontrol uden for farvande under national jurisdiktion for at sikre anvendelsen af ICCAT-konventionen og de foranstaltninger, der er vedtaget i henhold til den:

I.   Alvorlige overtrædelser

| 1. | Ved anvendelsen af disse procedurer betragtes følgende overtrædelser af de ICCAT-bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som ICCAT har vedtaget, som alvorlige overtrædelser:






  a) | fiskeri uden licens eller tilladelse udstedt af flag-CPC'en |
| --- | --- | --- |

1.

a)

fiskeri uden licens eller tilladelse udstedt af flag-CPC'en

| b) | undladelse af at foretage behørig registrering af fangster og fangstrelaterede data i overensstemmelse med ICCAT's rapporteringskrav eller betydelig fejlrapportering af fangster eller fangstrelaterede data |
| --- | --- |

b)

undladelse af at foretage behørig registrering af fangster og fangstrelaterede data i overensstemmelse med ICCAT's rapporteringskrav eller betydelig fejlrapportering af fangster eller fangstrelaterede data

| c) | fiskeri i et lukket område |
| --- | --- |

c)

fiskeri i et lukket område

| d) | fiskeri i en forbudsperiode |
| --- | --- |

d)

fiskeri i en forbudsperiode

| e) | forsætlig fangst eller opbevaring af arter i strid med bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som ICCAT har vedtaget |
| --- | --- |

e)

forsætlig fangst eller opbevaring af arter i strid med bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, som ICCAT har vedtaget

| f) | markant overtrædelse af fangstbegrænsninger eller -kvoter, der gælder ifølge ICCAT-reglerne |
| --- | --- |

f)

markant overtrædelse af fangstbegrænsninger eller -kvoter, der gælder ifølge ICCAT-reglerne

| g) | anvendelse af forbudte fiskeredskaber |
| --- | --- |

g)

anvendelse af forbudte fiskeredskaber

| h) | forfalskning eller forsætlig tilsløring af fiskerfartøjets mærkning, identitet eller registrering |
| --- | --- |

h)

forfalskning eller forsætlig tilsløring af fiskerfartøjets mærkning, identitet eller registrering

| i) | tilsløring, forfalskning eller tilintetgørelse af bevismateriale, der vedrører undersøgelse af en overtrædelse |
| --- | --- |

i)

tilsløring, forfalskning eller tilintetgørelse af bevismateriale, der vedrører undersøgelse af en overtrædelse

| j) | begåelse af flere overtrædelser, der tilsammen udgør en alvorlig tilsidesættelse af foranstaltninger, som gælder i henhold til ICCAT |
| --- | --- |

j)

begåelse af flere overtrædelser, der tilsammen udgør en alvorlig tilsidesættelse af foranstaltninger, som gælder i henhold til ICCAT

| k) | overfald, modarbejdelse, intimidering, genering eller unødig forstyrrelse eller forsinkelse af en autoriseret kontrollør eller observatør eller udsættelse af vedkommende for sexchikane |
| --- | --- |

k)

overfald, modarbejdelse, intimidering, genering eller unødig forstyrrelse eller forsinkelse af en autoriseret kontrollør eller observatør eller udsættelse af vedkommende for sexchikane

| l) | forsætligt manipulation med eller frakobling af FOS'et |
| --- | --- |

l)

forsætligt manipulation med eller frakobling af FOS'et

| m) | begåelse af andre overtrædelser, som ICCAT måtte specificere, når de er optaget og udsendt i en revideret udgave af disse procedurer |
| --- | --- |

m)

begåelse af andre overtrædelser, som ICCAT måtte specificere, når de er optaget og udsendt i en revideret udgave af disse procedurer

| n) | forstyrrende indgriben i det satellitbaserede fartøjsovervågningssystem eller fisker uden FOS |
| --- | --- |

n)

forstyrrende indgriben i det satellitbaserede fartøjsovervågningssystem eller fisker uden FOS

| o) | omladning til havs. |
| --- | --- |

o)

omladning til havs.

| 2. | Observerer de autoriserede kontrollører ved bording og inspektion af et fiskerfartøj en aktivitet eller tilstand, der må betragtes som en alvorlig overtrædelse, jf. punkt 1, underretter myndighederne i inspektionsfartøjets flagstat straks myndighederne i fiskerfartøjets flagstat direkte og gennem ICCAT's sekretariat. I sådanne situationer bør kontrolløren ligeledes underrette eventuelle inspektionsfartøjer fra fiskerfartøjets flagstat, som vides at være i nærheden. |
| --- | --- |

2.

| 3. | ICCAT-kontrollørerne registrerer de foretagne inspektioner og eventuelle overtrædelser i fiskerfartøjets logbog. |
| --- | --- |

3.

| 4. | Flagstat-CPC'en sørger for, at det pågældende fiskerfartøj efter den inspektion, der er nævnt i punkt 2, indstiller alt fiskeri. Flagstat-CPC'en skal beordre fiskerfartøjet til inden for 72 timer at sejle til den havn, som den har udpeget, hvor der skal indledes en undersøgelse. |
| --- | --- |

4.

| 5. | Hvis der ved en inspektion er registreret en aktivitet eller forhold, der kan udgøre en alvorlig overtrædelse, bør fartøjet undersøges i henhold til de procedurer, der er beskrevet i ICCAT-henstilling 11-18 om yderligere ændring af henstilling 09-10 om oprettelse af en liste over fartøjer, der formodes at have udøvet ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri i ICCAT-konventionsområdet, idet der tages højde for eventuel opfølgning. |
| --- | --- |

5.

II.   Udførelse af inspektioner

| 6. | Inspektioner gennemføres af kontrollører, der er udpeget af de kontraherende regeringer. De respektive stater meddeler ICCAT-Kommissionen navnene på de offentlige organer og kontrollører, der er bemyndiget og udpeget til at gennemføre inspektioner. |
| --- | --- |

6.

| 7. | Inspektionsfartøjer, der udfører internationale bordings- og inspektionsopgaver i overensstemmelse med dette bilag, fører et særligt flag eller en særlig vimpel, der er godkendt af ICCAT-Kommissionen og tildelt af ICCAT's sekretariat. Navnene på de fartøjer, der anvendes i dette øjemed, meddeles ICCAT's sekretariat så hurtigt som praktisk muligt inden påbegyndelsen af inspektionsopgaverne. ICCAT's sekretariat stiller oplysninger om de udpegede inspektionsfartøjer til rådighed for alle CPC'er, bl.a. ved at lægge oplysningerne på sit passwordbeskyttede websted. |
| --- | --- |

7.

| 8. | Kontrollørerne skal være i besiddelse af et passende ID-kort udstedt af flagstatens myndigheder i det format, der er vist i punkt 21. |
| --- | --- |

8.

| 9. | Med forbehold af de foranstaltninger, der aftales i henhold til punkt 16, skal et fiskerfartøj, der fører en kontraherende parts flag, og som fisker efter tun eller tunlignende fisk i ICCAT-konventionsområdet uden for farvande henhørende under den nationale jurisdiktion, standse, når et inspektionsfartøj, der fører ICCAT's vimpel som beskrevet i punkt 7 og har en kontrollør om bord, sender det relevante signal i den internationale signalkode til det, medmindre fiskerfartøjet er i gang med at fiske, idet det i så fald skal standse straks, når det er færdigt med det pågældende fiskeri. Fiskerfartøjsføreren skal give inspektionsholdet som omhandlet i punkt 10 lov til at borde og stille en lejder til rådighed. Føreren skal gøre det muligt for inspektionsholdet at undersøge udstyr, fangster, redskaber og alle relevante dokumenter i det omfang, kontrolløren skønner det nødvendigt for at kontrollere, om ICCAT-henstillinger gældende for det pågældende fiskerfartøjs flagstat er overholdt. Kontrollørerne kan desuden udbede sig forklaringer i det omfang, de skønner det nødvendigt. |
| --- | --- |

9.

| 10. | Inspektionsfartøjets befalingshavende bestemmer størrelsen af inspektionsholdet under hensyntagen til de relevante omstændigheder. Inspektionsholdet skal være så lille som muligt, men dog kunne udføre de opgaver, der er fastsat i dette bilag, på en sikker og forsvarlig måde. |
| --- | --- |

10.

| 11. | Kontrollørerne foreviser ved adgangen til fiskerfartøjet det ID-kort, der er beskrevet i punkt 8. Kontrollørerne efterlever almindeligt anerkendte internationale regler, procedurer og praksisser vedrørende sikkerheden om bord på det fiskerfartøj, der skal inspiceres, og besætningens sikkerhed, og sørger for mindst muligt at forstyrre fiskeriet eller stuvningen af varerne, hvis dette er praktisk muligt, og undgår aktiviteter, der går ud over kvaliteten af fangsten om bord. Kontrollørerne begrænser deres undersøgelser til udelukkende at fastslå, om ICCAT-henstillinger, der gælder for det pågældende fiskerfartøjs flagstat, er fulgt. Kontrollørerne kan i nødvendigt omfang anmode fiskerfartøjsføreren om at bistå sig i udførelsen af inspektionen. Kontrollørerne udarbejder en inspektionsrapport i et format godkendt af ICCAT-Kommissionen. Kontrollørerne underskriver rapporten i nærværelse af fiskerfartøjsføreren, som har ret til at tilføje eller få tilføjet eventuelle relevante bemærkninger, som skal underskrives af fartøjsføreren. |
| --- | --- |

11.

| 12. | Der udleveres en kopi af rapporten til fiskerfartøjsføreren og til inspektionsholdets myndigheder, som så sender en kopi til de relevante myndigheder i det inspicerede fiskerfartøjs flagstat og til ICCAT-Kommissionen. Konstateres der overtrædelser af ICCAT-henstillinger, bør kontrolløren ligeledes, hvis det er muligt, underrette eventuelle inspektionsfartøjer fra fiskerfartøjets flagstat, som vides at være i nærheden. |
| --- | --- |

12.

| 13. | Hvis man på et fiskerfartøj modarbejder en kontrollør eller vægrer sig ved at adlyde dennes ordrer, skal det inspicerede fiskerfartøjs flagstat behandle en sådan handling på samme måde, som hvis der havde været tale om en national kontrollør. |
| --- | --- |

13.

| 14. | Kontrollørerne udfører deres opgaver i forbindelse med disse foranstaltninger efter bestemmelserne i denne forordning, men de forbliver under operativt tilsyn af deres nationale myndigheder og er ansvarlige over for disse myndigheder. |
| --- | --- |

14.

| 15. | De kontraherende regeringer skal i forbindelse med disse foranstaltninger betragte inspektionsrapporter, observationsoplysninger som omhandlet i ICCAT-henstilling 94-09 og erklæringer fra dokumentbaserede inspektioner fra udenlandske kontrollører som havende samme beviskraft som nationale kontrollørers rapporter og reagere på dem på samme måde i overensstemmelse med deres nationale lovgivning. Bestemmelserne i dette punkt betyder på ingen måde, at en kontraherende regering skal betragte en udenlandsk kontrollørs rapport som havende større beviskraft, end den ville have i kontrollørens eget land. De kontraherende regeringer skal samarbejde for at lette retlige eller andre procedurer, der følger af en kontrollørs rapport i forbindelse med disse foranstaltninger. |
| --- | --- |

15.

| 16. | a) | De kontraherende regeringer skal senest den 1. januar hvert år meddele ICCAT-Kommissionen deres foreløbige planer for gennemførelse af inspektioner i henhold til ICCAT-henstilling 16-05 i det pågældende år, og ICCAT-Kommissionen kan over for de kontraherende regeringer fremsætte forslag om samordning af nationale foranstaltninger på dette område, herunder forslag om antal kontrollører og inspektionsfartøjer med kontrollører |
| --- | --- | --- |

16.

a)

De kontraherende regeringer skal senest den 1. januar hvert år meddele ICCAT-Kommissionen deres foreløbige planer for gennemførelse af inspektioner i henhold til ICCAT-henstilling 16-05 i det pågældende år, og ICCAT-Kommissionen kan over for de kontraherende regeringer fremsætte forslag om samordning af nationale foranstaltninger på dette område, herunder forslag om antal kontrollører og inspektionsfartøjer med kontrollører

| b) | foranstaltningerne i ICCAT-henstilling 16-05 og planerne for deltagelse gælder mellem de kontraherende regeringer, medmindre de aftaler andet, og ICCAT-Kommissionen skal underrettes, hvis andet aftales. Ordningens gennemførelse suspenderes imidlertid mellem to kontraherende regeringer, hvis en af dem har underrettet ICCAT-Kommissionen herom, indtil der indgås en aftale. |
| --- | --- |

b)

foranstaltningerne i ICCAT-henstilling 16-05 og planerne for deltagelse gælder mellem de kontraherende regeringer, medmindre de aftaler andet, og ICCAT-Kommissionen skal underrettes, hvis andet aftales. Ordningens gennemførelse suspenderes imidlertid mellem to kontraherende regeringer, hvis en af dem har underrettet ICCAT-Kommissionen herom, indtil der indgås en aftale.

| 17. | a) | Fiskeredskaberne skal inspiceres efter de gældende bestemmelser for det underområde, hvor inspektionen finder sted. Kontrollørerne anfører i inspektionsrapporten, på hvilket underområde inspektionen fandt sted, og tilføjer en beskrivelse af eventuelle konstaterede overtrædelser |
| --- | --- | --- |

17.

a)

Fiskeredskaberne skal inspiceres efter de gældende bestemmelser for det underområde, hvor inspektionen finder sted. Kontrollørerne anfører i inspektionsrapporten, på hvilket underområde inspektionen fandt sted, og tilføjer en beskrivelse af eventuelle konstaterede overtrædelser

| b) | kontrollørerne har beføjelse til at inspicere alle fiskeredskaber, der anvendes eller findes som bord. |
| --- | --- |

b)

kontrollørerne har beføjelse til at inspicere alle fiskeredskaber, der anvendes eller findes som bord.

| 18. | Kontrollørerne fastgør et identifikationsmærke godkendt af ICCAT-Kommissionen på alle inspicerede fiskeredskaber, der ser ud til at være i strid med ICCAT-henstillinger, som gælder for det pågældende fiskerfartøjs flagstat, og registrerer dette i sin rapport. |
| --- | --- |

18.

| 19. | Kontrollører kan fotografere redskaberne, udstyret, dokumentationen eller eventuelle andre elementer, som vedkommende finder nødvendige, på en sådan måde, at det af fotografierne fremgår, hvilke karakteristika der efter hans/hendes mening ikke er i overensstemmelse med de gældende bestemmelser. I så fald skal rapporten indeholde en liste over de fotograferede emner, og kopier af fotografierne skal vedlægges kopien af rapporten til flagstaten. |
| --- | --- |

19.

| 20. | Kontrollørerne skal om nødvendigt inspicere alle fangster om bord for at konstatere, om ICCAT-henstillinger er overholdt. |
| --- | --- |

20.

| 21. | Model for ID-kort til kontrollører:
  Mål: bredde 10,4 cm, højde 7 cm. |
| --- | --- |

21.

Mål: bredde 10,4 cm, højde 7 cm.

Image 1

---

| 12.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 188/25 |
| --- | --- | --- | --- |

12.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 188/25

---

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) 2019/1155

af 20. juni 2019

om ændring af forordning (EF) nr. 810/2009 om en fællesskabskodeks for visa (visumkodeks)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2, litra a),

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Unionens fælles visumpolitik har været en integrerende del af oprettelsen af et område uden indre grænser. Visumpolitikken bør fortsat være et vigtigt middel til at fremme turisme og erhvervsliv, samtidig med at den skal være med til at bekæmpe sikkerhedsrisici og risikoen for irregulær migration til Unionen. Den fælles visumpolitik bør bidrage til at skabe vækst og være i overensstemmelse med andre EU-politikker såsom politikkerne vedrørende eksterne forbindelser, handel, uddannelse, kultur og turisme. |
| --- | --- |

(1)

Unionens fælles visumpolitik har været en integrerende del af oprettelsen af et område uden indre grænser. Visumpolitikken bør fortsat være et vigtigt middel til at fremme turisme og erhvervsliv, samtidig med at den skal være med til at bekæmpe sikkerhedsrisici og risikoen for irregulær migration til Unionen. Den fælles visumpolitik bør bidrage til at skabe vækst og være i overensstemmelse med andre EU-politikker såsom politikkerne vedrørende eksterne forbindelser, handel, uddannelse, kultur og turisme.

| (2) | Unionen bør anvende visumpolitikken i forbindelse med sit samarbejde med tredjelande og til at sikre en bedre balance mellem hensynet til migrations- og sikkerhedsspørgsmål, økonomiske overvejelser og eksterne forbindelser generelt. |
| --- | --- |

(2)

Unionen bør anvende visumpolitikken i forbindelse med sit samarbejde med tredjelande og til at sikre en bedre balance mellem hensynet til migrations- og sikkerhedsspørgsmål, økonomiske overvejelser og eksterne forbindelser generelt.

| (3) | Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 (3) fastsættes procedurerne og betingelserne for udstedelse af visa til forventede ophold på medlemsstaternes område i højst 90 dage inden for en periode på 180 dage. |
| --- | --- |

(3)

Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 (3) fastsættes procedurerne og betingelserne for udstedelse af visa til forventede ophold på medlemsstaternes område i højst 90 dage inden for en periode på 180 dage.

| (4) | Konsulaterne eller undtagelsesvist de centrale myndigheder bør behandle og træffe beslutning om visumansøgningerne. Medlemsstaterne bør sikre, at konsulaterne og de centrale myndigheder har tilstrækkeligt kendskab til de lokale forhold til at sikre visumprocedurens integritet. |
| --- | --- |

(4)

Konsulaterne eller undtagelsesvist de centrale myndigheder bør behandle og træffe beslutning om visumansøgningerne. Medlemsstaterne bør sikre, at konsulaterne og de centrale myndigheder har tilstrækkeligt kendskab til de lokale forhold til at sikre visumprocedurens integritet.

| (5) | Ansøgningsproceduren bør være så let som mulig for ansøgerne. Det bør være klart, hvilken medlemsstat der har kompetence til at behandle en ansøgning, navnlig hvor ansøgeren forventer at besøge flere medlemsstater. Hvor det er muligt, bør medlemsstaterne give mulighed for at udfylde og fremsende ansøgningsskemaer elektronisk. Det bør også være muligt for ansøgere at underskrive ansøgningsskemaet elektronisk, hvis elektronisk signatur anerkendes af den kompetente medlemsstat. Der bør fastsættes frister for de enkelte trin i proceduren, navnlig for at give rejsende mulighed for at planlægge frem i tiden og undgå spidsbelastningsperioder på konsulaterne. |
| --- | --- |

(5)

Ansøgningsproceduren bør være så let som mulig for ansøgerne. Det bør være klart, hvilken medlemsstat der har kompetence til at behandle en ansøgning, navnlig hvor ansøgeren forventer at besøge flere medlemsstater. Hvor det er muligt, bør medlemsstaterne give mulighed for at udfylde og fremsende ansøgningsskemaer elektronisk. Det bør også være muligt for ansøgere at underskrive ansøgningsskemaet elektronisk, hvis elektronisk signatur anerkendes af den kompetente medlemsstat. Der bør fastsættes frister for de enkelte trin i proceduren, navnlig for at give rejsende mulighed for at planlægge frem i tiden og undgå spidsbelastningsperioder på konsulaterne.

| (6) | Medlemsstaterne bør ikke være forpligtet til fortsat at give mulighed for at indgive ansøgninger direkte på konsulatet de steder, hvor en ekstern tjenesteyder er blevet bemyndiget til at indsamle ansøgninger på konsulatets vegne, uden at dette berører de forpligtelser, der påhviler medlemsstaterne i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF (4), særlig artikel 5, stk. 2. |
| --- | --- |

(6)

Medlemsstaterne bør ikke være forpligtet til fortsat at give mulighed for at indgive ansøgninger direkte på konsulatet de steder, hvor en ekstern tjenesteyder er blevet bemyndiget til at indsamle ansøgninger på konsulatets vegne, uden at dette berører de forpligtelser, der påhviler medlemsstaterne i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF (4), særlig artikel 5, stk. 2.

| (7) | Visumgebyret bør sikre, at der er tilstrækkelige finansielle midler til rådighed til at dække udgifterne til behandlingen af ansøgninger, herunder til passende strukturer og til tilstrækkeligt personale til at sikre kvaliteten og integriteten i forbindelse med behandlingen af ansøgninger samt overholdelse af fristerne. Visumgebyrets størrelse bør revideres hvert tredje år på grundlag af objektive vurderingskriterier. |
| --- | --- |

(7)

Visumgebyret bør sikre, at der er tilstrækkelige finansielle midler til rådighed til at dække udgifterne til behandlingen af ansøgninger, herunder til passende strukturer og til tilstrækkeligt personale til at sikre kvaliteten og integriteten i forbindelse med behandlingen af ansøgninger samt overholdelse af fristerne. Visumgebyrets størrelse bør revideres hvert tredje år på grundlag af objektive vurderingskriterier.

| (8) | Tredjelandsstatsborgere, der er visumpligtige, bør kunne indgive deres ansøgning i deres bopælsland, selv om den kompetente medlemsstat ikke har noget konsulat med henblik på at indsamle ansøgninger og ikke repræsenteres af en anden medlemsstat i det pågældende tredjeland. Med henblik herpå bør medlemsstaterne bestræbe sig på at samarbejde med eksterne tjenesteydere, som bør kunne opkræve et servicegebyr. Dette servicegebyr bør i princippet ikke være højere end visumgebyret. Hvis dette beløb ikke er tilstrækkeligt til at yde en fuld service, bør den eksterne tjenesteyder dog kunne opkræve et højere servicegebyr, under overholdelse af den grænse, der er fastsat i denne forordning. |
| --- | --- |

(8)

Tredjelandsstatsborgere, der er visumpligtige, bør kunne indgive deres ansøgning i deres bopælsland, selv om den kompetente medlemsstat ikke har noget konsulat med henblik på at indsamle ansøgninger og ikke repræsenteres af en anden medlemsstat i det pågældende tredjeland. Med henblik herpå bør medlemsstaterne bestræbe sig på at samarbejde med eksterne tjenesteydere, som bør kunne opkræve et servicegebyr. Dette servicegebyr bør i princippet ikke være højere end visumgebyret. Hvis dette beløb ikke er tilstrækkeligt til at yde en fuld service, bør den eksterne tjenesteyder dog kunne opkræve et højere servicegebyr, under overholdelse af den grænse, der er fastsat i denne forordning.

| (9) | Repræsentationsordninger bør strømlines og lettes, og hindringer for indgåelse af sådanne ordninger mellem medlemsstaterne bør undgås. Den repræsenterende medlemsstat bør være ansvarlig for hele visumproceduren uden inddragelse af den repræsenterede medlemsstat. |
| --- | --- |

(9)

Repræsentationsordninger bør strømlines og lettes, og hindringer for indgåelse af sådanne ordninger mellem medlemsstaterne bør undgås. Den repræsenterende medlemsstat bør være ansvarlig for hele visumproceduren uden inddragelse af den repræsenterede medlemsstat.

| (10) | Hvis jurisdiktionen for den repræsenterende medlemsstats konsulat omfatter mere end værtslandet, bør det være muligt for repræsentationsordningerne at omfatte disse tredjelande. |
| --- | --- |

(10)

Hvis jurisdiktionen for den repræsenterende medlemsstats konsulat omfatter mere end værtslandet, bør det være muligt for repræsentationsordningerne at omfatte disse tredjelande.

| (11) | For at begrænse den administrative byrde for konsulater og lette rejse for personer, der rejser meget eller regelmæssigt, bør der efter objektivt fastsatte fælles kriterier udstedes visa til flere indrejser med lang gyldighed til ansøgere, der opfylder indrejsebetingelserne i hele gyldighedsperioden for det udstedte visum, og disse visa bør ikke være begrænset til særlige rejseformål eller til særlige kategorier af ansøgere. Medlemsstaterne bør i denne forbindelse være særligt opmærksomme på personer, der rejser med det formål at udøve deres erhverv såsom forretningsfolk, søfarende, kunstnere og idrætsudøvere. Det bør være muligt at udstede visa til flere indrejser med en kortere gyldighedsperiode, hvis der er rimelig grund dertil. |
| --- | --- |

(11)

For at begrænse den administrative byrde for konsulater og lette rejse for personer, der rejser meget eller regelmæssigt, bør der efter objektivt fastsatte fælles kriterier udstedes visa til flere indrejser med lang gyldighed til ansøgere, der opfylder indrejsebetingelserne i hele gyldighedsperioden for det udstedte visum, og disse visa bør ikke være begrænset til særlige rejseformål eller til særlige kategorier af ansøgere. Medlemsstaterne bør i denne forbindelse være særligt opmærksomme på personer, der rejser med det formål at udøve deres erhverv såsom forretningsfolk, søfarende, kunstnere og idrætsudøvere. Det bør være muligt at udstede visa til flere indrejser med en kortere gyldighedsperiode, hvis der er rimelig grund dertil.

| (12) | I lyset af forskellene i de lokale forhold, navnlig med hensyn til de migrations- og sikkerhedsrelaterede risici, samt de forbindelser, Unionen har med specifikke lande, bør konsulater på de enkelte lokaliteter vurdere, om der er behov for at tilpasse reglerne for udstedelse af visum til flere indrejser med henblik på at muliggøre en mere gunstig eller en mere restriktiv anvendelse heraf. I forbindelse med mere gunstige tilgange til udstedelse af visa til flere indrejser med lang gyldighed bør der navnlig tages hensyn til handelsaftaler, som omfatter mobilitet for forretningsfolk. På grundlag af denne vurdering bør Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter vedtage regler om betingelserne for udstedelse af sådanne visa, som skal finde anvendelse i hver jurisdiktion. |
| --- | --- |

(12)

I lyset af forskellene i de lokale forhold, navnlig med hensyn til de migrations- og sikkerhedsrelaterede risici, samt de forbindelser, Unionen har med specifikke lande, bør konsulater på de enkelte lokaliteter vurdere, om der er behov for at tilpasse reglerne for udstedelse af visum til flere indrejser med henblik på at muliggøre en mere gunstig eller en mere restriktiv anvendelse heraf. I forbindelse med mere gunstige tilgange til udstedelse af visa til flere indrejser med lang gyldighed bør der navnlig tages hensyn til handelsaftaler, som omfatter mobilitet for forretningsfolk. På grundlag af denne vurdering bør Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter vedtage regler om betingelserne for udstedelse af sådanne visa, som skal finde anvendelse i hver jurisdiktion.

| (13) | Hvis visse tredjelande ikke samarbejder om tilbagetagelse af de af deres statsborgere, som er blevet afsløret i at befinde sig i en irregulær situation, og disse lande ikke samarbejder effektivt i forbindelse med tilbagesendelsesprocessen, bør visse bestemmelser i forordning (EF) nr. 810/2009 anvendes restriktivt og midlertidigt på grundlag af en gennemsigtig mekanisme, der er baseret på objektive kriterier, for at forbedre et givet tredjelands samarbejde om tilbagetagelse af irregulære migranter. Kommissionen bør regelmæssigt og mindst en gang om året vurdere tredjelandes samarbejde med hensyn til tilbagetagelse og bør undersøge alle medlemsstaternes underretninger vedrørende samarbejdet med et tredjeland med hensyn til tilbagetagelse af irregulære migranter. I sin vurdering af, om et tredjeland samarbejder i tilstrækkelig grad, og om der er behov for at iværksætte tiltag, bør Kommissionen tage hensyn til det pågældende tredjelands overordnede samarbejde på migrationsområdet, navnlig med hensyn til grænseforvaltning, forebyggelse og bekæmpelse af migrantsmugling samt forebyggelse af irregulære migranters transit gennem dens område. Hvis Kommissionen finder, at tredjelandet ikke samarbejder i tilstrækkelig grad, eller hvis den bliver underrettet af et simpelt flertal af medlemsstaterne om, at et tredjeland ikke samarbejder i tilstrækkelig grad, bør Kommissionen forelægge Rådet et forslag til vedtagelse af en gennemførelsesafgørelse og samtidig fortsætte sine bestræbelser på at forbedre samarbejdet med det pågældende tredjeland. Hvis Kommissionen for så vidt angår graden af et tredjelands samarbejde med medlemsstaterne om tilbagetagelse af irregulære migranter, vurderet på grundlag af relevante og objektive data, finder, at et tredjeland samarbejder i tilstrækkelig grad, bør Kommissionen kunne forelægge Rådet et forslag til vedtagelse af en gennemførelsesafgørelse med en eller flere visumlempelser vedrørende ansøgere eller kategorier af ansøgere, der er statsborgere i det pågældende tredjeland og ansøger om et visum på det pågældende tredjelands område. |
| --- | --- |

(13)

Hvis visse tredjelande ikke samarbejder om tilbagetagelse af de af deres statsborgere, som er blevet afsløret i at befinde sig i en irregulær situation, og disse lande ikke samarbejder effektivt i forbindelse med tilbagesendelsesprocessen, bør visse bestemmelser i forordning (EF) nr. 810/2009 anvendes restriktivt og midlertidigt på grundlag af en gennemsigtig mekanisme, der er baseret på objektive kriterier, for at forbedre et givet tredjelands samarbejde om tilbagetagelse af irregulære migranter. Kommissionen bør regelmæssigt og mindst en gang om året vurdere tredjelandes samarbejde med hensyn til tilbagetagelse og bør undersøge alle medlemsstaternes underretninger vedrørende samarbejdet med et tredjeland med hensyn til tilbagetagelse af irregulære migranter. I sin vurdering af, om et tredjeland samarbejder i tilstrækkelig grad, og om der er behov for at iværksætte tiltag, bør Kommissionen tage hensyn til det pågældende tredjelands overordnede samarbejde på migrationsområdet, navnlig med hensyn til grænseforvaltning, forebyggelse og bekæmpelse af migrantsmugling samt forebyggelse af irregulære migranters transit gennem dens område. Hvis Kommissionen finder, at tredjelandet ikke samarbejder i tilstrækkelig grad, eller hvis den bliver underrettet af et simpelt flertal af medlemsstaterne om, at et tredjeland ikke samarbejder i tilstrækkelig grad, bør Kommissionen forelægge Rådet et forslag til vedtagelse af en gennemførelsesafgørelse og samtidig fortsætte sine bestræbelser på at forbedre samarbejdet med det pågældende tredjeland. Hvis Kommissionen for så vidt angår graden af et tredjelands samarbejde med medlemsstaterne om tilbagetagelse af irregulære migranter, vurderet på grundlag af relevante og objektive data, finder, at et tredjeland samarbejder i tilstrækkelig grad, bør Kommissionen kunne forelægge Rådet et forslag til vedtagelse af en gennemførelsesafgørelse med en eller flere visumlempelser vedrørende ansøgere eller kategorier af ansøgere, der er statsborgere i det pågældende tredjeland og ansøger om et visum på det pågældende tredjelands område.

| (14) | Med henblik på at sikre, at der tages passende hensyn til alle relevante faktorer og mulige virkninger af anvendelsen af foranstaltningerne til at forbedre et tredjelands samarbejde vedrørende tilbagetagelse, bør Rådet under hensyntagen til sådanne foranstaltningers særligt følsomme politiske karakter og deres horisontale virkninger for medlemsstaterne og Unionen selv, navnlig for så vidt angår deres eksterne forbindelser og Schengenområdets generelle funktionsmåde, tillægges gennemførelsesbeføjelser efter forslag fra Kommissionen. Ved at tillægge Rådet sådanne gennemførelsesbeføjelser tages der passende hensyn til den potentielt politisk følsomme karakter af gennemførelsen af foranstaltningerne til at forbedre et givet tredjelands samarbejde vedrørende tilbagetagelse, også på baggrund af de lempelsesaftaler, som medlemsstaterne har med tredjelande. |
| --- | --- |

(14)

Med henblik på at sikre, at der tages passende hensyn til alle relevante faktorer og mulige virkninger af anvendelsen af foranstaltningerne til at forbedre et tredjelands samarbejde vedrørende tilbagetagelse, bør Rådet under hensyntagen til sådanne foranstaltningers særligt følsomme politiske karakter og deres horisontale virkninger for medlemsstaterne og Unionen selv, navnlig for så vidt angår deres eksterne forbindelser og Schengenområdets generelle funktionsmåde, tillægges gennemførelsesbeføjelser efter forslag fra Kommissionen. Ved at tillægge Rådet sådanne gennemførelsesbeføjelser tages der passende hensyn til den potentielt politisk følsomme karakter af gennemførelsen af foranstaltningerne til at forbedre et givet tredjelands samarbejde vedrørende tilbagetagelse, også på baggrund af de lempelsesaftaler, som medlemsstaterne har med tredjelande.

| (15) | Ansøgere, der har fået afslag på visum, bør have ret til at påklage afgørelsen. Meddelelsen om afslaget bør indeholde nærmere oplysninger om begrundelsen for afslaget og klageprocedurerne. Under klageprocedurerne bør ansøgerne i overensstemmelse med national ret gives adgang til alle relevante oplysninger om deres sag. |
| --- | --- |

(15)

Ansøgere, der har fået afslag på visum, bør have ret til at påklage afgørelsen. Meddelelsen om afslaget bør indeholde nærmere oplysninger om begrundelsen for afslaget og klageprocedurerne. Under klageprocedurerne bør ansøgerne i overensstemmelse med national ret gives adgang til alle relevante oplysninger om deres sag.

| (16) | Denne forordning respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de rettigheder og principper, som navnlig anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Den tilstræber navnlig at sikre fuld respekt for retten til beskyttelse af personoplysninger, retten til respekt for privatliv og familieliv, barnets rettigheder og beskyttelsen af sårbare personer. |
| --- | --- |

(16)

Denne forordning respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de rettigheder og principper, som navnlig anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Den tilstræber navnlig at sikre fuld respekt for retten til beskyttelse af personoplysninger, retten til respekt for privatliv og familieliv, barnets rettigheder og beskyttelsen af sårbare personer.

| (17) | Det lokale Schengensamarbejde er af afgørende betydning for en harmoniseret anvendelse af den fælles visumpolitik og en passende vurdering af de migrations- og sikkerhedsrelaterede risici. Inden for dette samarbejde bør medlemsstaterne vurdere den operationelle anvendelse af specifikke bestemmelser i lyset af de lokale forhold og migrationsrelaterede risici. Samarbejdet og udvekslingerne mellem konsulater på de enkelte lokaliteter bør koordineres af EU-delegationerne. |
| --- | --- |

(17)

Det lokale Schengensamarbejde er af afgørende betydning for en harmoniseret anvendelse af den fælles visumpolitik og en passende vurdering af de migrations- og sikkerhedsrelaterede risici. Inden for dette samarbejde bør medlemsstaterne vurdere den operationelle anvendelse af specifikke bestemmelser i lyset af de lokale forhold og migrationsrelaterede risici. Samarbejdet og udvekslingerne mellem konsulater på de enkelte lokaliteter bør koordineres af EU-delegationerne.

| (18) | Medlemsstaterne bør nøje og regelmæssigt føre tilsyn med den måde, hvorpå eksterne tjenesteydere arbejder, for at sikre overholdelsen af det juridiske instrument, der regulerer de ansvarsområder, der er overdraget til dem. Medlemsstaterne bør hvert år aflægge rapport til Kommissionen om samarbejdet og tilsynet med de eksterne tjenesteydere. Medlemsstaterne bør sikre, at tilsynet med hele proceduren for behandling af ansøgninger og samarbejdet med de eksterne tjenesteydere føres af udsendt personale. |
| --- | --- |

(18)

Medlemsstaterne bør nøje og regelmæssigt føre tilsyn med den måde, hvorpå eksterne tjenesteydere arbejder, for at sikre overholdelsen af det juridiske instrument, der regulerer de ansvarsområder, der er overdraget til dem. Medlemsstaterne bør hvert år aflægge rapport til Kommissionen om samarbejdet og tilsynet med de eksterne tjenesteydere. Medlemsstaterne bør sikre, at tilsynet med hele proceduren for behandling af ansøgninger og samarbejdet med de eksterne tjenesteydere føres af udsendt personale.

| (19) | Der bør indføres fleksible regler for at give medlemsstaterne mulighed for på bedst mulig vis at dele ressourcer og øge den konsulære dækning. Samarbejdet mellem medlemsstaterne (»Schengenvisumcentre«) kan antage en hvilken som helst form tilpasset de lokale forhold for at øge den geografiske konsulære dækning, nedbringe medlemsstaternes omkostninger, øge Unionens synlighed og yde bedre service til ansøgere. |
| --- | --- |

(19)

Der bør indføres fleksible regler for at give medlemsstaterne mulighed for på bedst mulig vis at dele ressourcer og øge den konsulære dækning. Samarbejdet mellem medlemsstaterne (»Schengenvisumcentre«) kan antage en hvilken som helst form tilpasset de lokale forhold for at øge den geografiske konsulære dækning, nedbringe medlemsstaternes omkostninger, øge Unionens synlighed og yde bedre service til ansøgere.

| (20) | Elektroniske ansøgningssystemer er et vigtigt middel til at lette ansøgningsprocedurerne. Der bør i på et senere tidspunkt udvikles en fælles løsning, der sigter mod digitalisering og derved fuld udnyttelse af den seneste udvikling på det retlige og teknologiske område, således at ansøgninger kan indgives online for at imødekomme ansøgernes behov og tiltrække flere besøgende til Schengenområdet. Enkle og strømlinede proceduremæssige garantier bør styrkes og anvendes ensartet. Desuden kan samtaler, hvor det er muligt, gennemføres med anvendelse af moderne digitale værktøjer og fjernkommunikationsmidler såsom tale- eller videoopkald via internettet. Under processen bør ansøgernes grundlæggende rettigheder sikres. |
| --- | --- |

(20)

Elektroniske ansøgningssystemer er et vigtigt middel til at lette ansøgningsprocedurerne. Der bør i på et senere tidspunkt udvikles en fælles løsning, der sigter mod digitalisering og derved fuld udnyttelse af den seneste udvikling på det retlige og teknologiske område, således at ansøgninger kan indgives online for at imødekomme ansøgernes behov og tiltrække flere besøgende til Schengenområdet. Enkle og strømlinede proceduremæssige garantier bør styrkes og anvendes ensartet. Desuden kan samtaler, hvor det er muligt, gennemføres med anvendelse af moderne digitale værktøjer og fjernkommunikationsmidler såsom tale- eller videoopkald via internettet. Under processen bør ansøgernes grundlæggende rettigheder sikres.

| (21) | For at gøre det muligt at ændre beløbet på de visumgebyrer, der er fastsat i denne forordning, bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) vedrørende ændring af denne forordning for så vidt angår beløbet på visumgebyrerne. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau, og at disse høringer gennemføres i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning (5). For at sikre lige deltagelse i forberedelsen af delegerede retsakter modtager Europa-Parlamentet og Rådet navnlig alle dokumenter på samme tid som medlemsstaternes eksperter, og deres eksperter har systematisk adgang til møder i Kommissionens ekspertgrupper, der beskæftiger sig med forberedelse af delegerede retsakter. |
| --- | --- |

(21)

For at gøre det muligt at ændre beløbet på de visumgebyrer, der er fastsat i denne forordning, bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) vedrørende ændring af denne forordning for så vidt angår beløbet på visumgebyrerne. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau, og at disse høringer gennemføres i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning (5). For at sikre lige deltagelse i forberedelsen af delegerede retsakter modtager Europa-Parlamentet og Rådet navnlig alle dokumenter på samme tid som medlemsstaternes eksperter, og deres eksperter har systematisk adgang til møder i Kommissionens ekspertgrupper, der beskæftiger sig med forberedelse af delegerede retsakter.

| (22) | For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af forordning (EF) nr. 810/2009 bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (6). |
| --- | --- |

(22)

For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af forordning (EF) nr. 810/2009 bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (6).

| (23) | I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter, at Rådet har truffet foranstaltning om denne forordning til udbygning af Schengenreglerne, træffer Danmark afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre denne forordning i sin nationale lovgivning, jf. artikel 4 i protokollen. |
| --- | --- |

(23)

I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til TEUF, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter, at Rådet har truffet foranstaltning om denne forordning til udbygning af Schengenreglerne, træffer Danmark afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre denne forordning i sin nationale lovgivning, jf. artikel 4 i protokollen.

| (24) | Denne forordning udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF (7). Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige. |
| --- | --- |

(24)

Denne forordning udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF (7). Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.

| (25) | Denne forordning udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF (8). Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland. |
| --- | --- |

(25)

Denne forordning udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF (8). Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne forordning, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland.

| (26) | For så vidt angår Island og Norge udgør denne forordning en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (9), der henhører under det område, som er nævnt i artikel 1, litra B, i Rådets afgørelse 1999/437/EF (10). |
| --- | --- |

(26)

For så vidt angår Island og Norge udgør denne forordning en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (9), der henhører under det område, som er nævnt i artikel 1, litra B, i Rådets afgørelse 1999/437/EF (10).

| (27) | For så vidt angår Schweiz udgør denne forordning en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (11), der henhører under det område, som er nævnt i artikel 1, litra B, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF (12). |
| --- | --- |

(27)

For så vidt angår Schweiz udgør denne forordning en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (11), der henhører under det område, som er nævnt i artikel 1, litra B, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF (12).

| (28) | For så vidt angår Liechtenstein udgør denne forordning en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (13), der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra B, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EU (14). |
| --- | --- |

(28)

For så vidt angår Liechtenstein udgør denne forordning en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (13), der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra B, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EU (14).

| (29) | For så vidt angår Cypern udgør denne forordning en retsakt, der bygger på, eller som på anden måde har tilknytning til, Schengenreglerne, jf. artikel 3, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2003. |
| --- | --- |

(29)

For så vidt angår Cypern udgør denne forordning en retsakt, der bygger på, eller som på anden måde har tilknytning til, Schengenreglerne, jf. artikel 3, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2003.

| (30) | For så vidt angår Bulgarien og Rumænien udgør denne forordning en retsakt, der bygger på, eller som på anden måde har tilknytning til, Schengenreglerne, jf. artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2005. |
| --- | --- |

(30)

For så vidt angår Bulgarien og Rumænien udgør denne forordning en retsakt, der bygger på, eller som på anden måde har tilknytning til, Schengenreglerne, jf. artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2005.

| (31) | For så vidt angår Kroatien udgør denne forordning en retsakt, der bygger på, eller som på anden måde har tilknytning til, Schengenreglerne, jf. artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2011. |
| --- | --- |

(31)

For så vidt angår Kroatien udgør denne forordning en retsakt, der bygger på, eller som på anden måde har tilknytning til, Schengenreglerne, jf. artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2011.

| (32) | Forordning (EF) nr. 810/2009 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed — |
| --- | --- |

(32)

Forordning (EF) nr. 810/2009 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

I forordning (EF) nr. 810/2009 foretages følgende ændringer:

| 1) | Artikel 1 ændres således:






  a) | Stk. 1 affattes således:

  »1.   Ved denne forordning fastsættes procedurer og betingelser for udstedelse af visa til forventede ophold på medlemsstaternes område i højst 90 dage inden for en periode på 180 dage.« |
| --- | --- | --- |

1)

Artikel 1 ændres således:

a)

Stk. 1 affattes således:

»1.   Ved denne forordning fastsættes procedurer og betingelser for udstedelse af visa til forventede ophold på medlemsstaternes område i højst 90 dage inden for en periode på 180 dage.«

| b) | Følgende stykke tilføjes:

  »4.   Ved anvendelsen af denne forordning handler medlemsstaterne i fuld overensstemmelse med EU-retten, herunder Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. I overensstemmelse med de generelle principper i EU-retten skal afgørelser om ansøgninger i medfør af denne forordning træffes på et individuelt grundlag.« |
| --- | --- |

b)

Følgende stykke tilføjes:

»4.   Ved anvendelsen af denne forordning handler medlemsstaterne i fuld overensstemmelse med EU-retten, herunder Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. I overensstemmelse med de generelle principper i EU-retten skal afgørelser om ansøgninger i medfør af denne forordning træffes på et individuelt grundlag.«

| 2) | Artikel 2 ændres således:






  a) | Nr. 2), litra a), affattes således:






  »a) | et forventet ophold på medlemsstaternes område i højst 90 dage inden for en periode på 180 dage, eller«. |
| --- | --- | --- | --- |

2)

Artikel 2 ændres således:

a)

Nr. 2), litra a), affattes således:

»a)

et forventet ophold på medlemsstaternes område i højst 90 dage inden for en periode på 180 dage, eller«.

| b) | Nr. 7) affattes således:
  »7)   »anerkendt rejsedokument«: et rejsedokument, der er anerkendt af en eller flere medlemsstater med henblik på passage af de ydre grænser og påføring af visum, jf. Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1105/2011/EU (*1)


  (*1)  Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1105/2011/EU af 25. oktober 2011 om listen over rejsedokumenter, der giver indehaveren ret til at passere de ydre grænser, og som kan forsynes med et visum, og om oprettelse af en mekanisme til at opstille denne liste (EUT L 287 af 4.11.2011, s. 9).«
  " |
| --- | --- |

b)

Nr. 7) affattes således:

»7)   »anerkendt rejsedokument«: et rejsedokument, der er anerkendt af en eller flere medlemsstater med henblik på passage af de ydre grænser og påføring af visum, jf. Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1105/2011/EU (*1)

»anerkendt rejsedokument«

*1

(*1)  Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1105/2011/EU af 25. oktober 2011 om listen over rejsedokumenter, der giver indehaveren ret til at passere de ydre grænser, og som kan forsynes med et visum, og om oprettelse af en mekanisme til at opstille denne liste (EUT L 287 af 4.11.2011, s. 9).«
  "

*1

| c) | Følgende numre tilføjes:
  »12)   »søfarende«: en person, der, uanset i hvilken stilling, er ansat, forhyret eller arbejder om bord på et søgående skib eller et skib, der sejler på internationale indre vandveje
  13)   »elektronisk signatur«: en elektronisk signatur som defineret i artikel 3, nr. 10), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 910/2014 (*2).

  (*2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 910/2014 af 23. juli 2014 om elektronisk identifikation og tillidstjenester til brug for elektroniske transaktioner på det indre marked og om ophævelse af direktiv 1999/93/EF (EUT L 257 af 28.8.2014, s. 73).«
  " |
| --- | --- |

c)

Følgende numre tilføjes:

»12)   »søfarende«: en person, der, uanset i hvilken stilling, er ansat, forhyret eller arbejder om bord på et søgående skib eller et skib, der sejler på internationale indre vandveje

»søfarende«

13)   »elektronisk signatur«: en elektronisk signatur som defineret i artikel 3, nr. 10), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 910/2014 (*2).

»elektronisk signatur«

*2

(*2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 910/2014 af 23. juli 2014 om elektronisk identifikation og tillidstjenester til brug for elektroniske transaktioner på det indre marked og om ophævelse af direktiv 1999/93/EF (EUT L 257 af 28.8.2014, s. 73).«
  "

*2

| 3) | Artikel 3, stk. 5, litra b) og c), affattes således:






  »b) | tredjelandsstatsborgere, der har en gyldig opholdstilladelse, som er udstedt af en medlemsstat, som ikke deltager i vedtagelsen af denne forordning, eller af en medlemsstat, som endnu ikke anvender bestemmelserne i Schengenreglerne fuldt ud, eller tredjelandsstatsborgere, der har de gyldige opholdstilladelser, som er anført på listen i bilag V, og som er udstedt af Andorra, Canada, Japan, San Marino eller USA, som garanterer betingelsesløs tilbagetagelse af indehaveren, eller indehavere af en gyldig opholdstilladelse til et eller flere af Kongeriget Nederlandenes oversøiske lande og territorier (Aruba, Curaçao, Sint-Maarten, Bonaire, Sint-Eustatius og Saba) |
| --- | --- | --- |

3)

Artikel 3, stk. 5, litra b) og c), affattes således:

»b)

tredjelandsstatsborgere, der har en gyldig opholdstilladelse, som er udstedt af en medlemsstat, som ikke deltager i vedtagelsen af denne forordning, eller af en medlemsstat, som endnu ikke anvender bestemmelserne i Schengenreglerne fuldt ud, eller tredjelandsstatsborgere, der har de gyldige opholdstilladelser, som er anført på listen i bilag V, og som er udstedt af Andorra, Canada, Japan, San Marino eller USA, som garanterer betingelsesløs tilbagetagelse af indehaveren, eller indehavere af en gyldig opholdstilladelse til et eller flere af Kongeriget Nederlandenes oversøiske lande og territorier (Aruba, Curaçao, Sint-Maarten, Bonaire, Sint-Eustatius og Saba)

| c) | tredjelandsstatsborgere, der har et visum, som er gyldigt i en medlemsstat, som ikke deltager i vedtagelsen af denne forordning, eller i en medlemsstat, som endnu ikke anvender bestemmelserne i Schengenreglerne fuldt ud, eller i et land, der er part i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, eller i Canada, Japan eller USA, eller indehavere af et gyldigt visum til et eller flere af Kongeriget Nederlandenes oversøiske lande og territorier (Aruba, Curaçao, Sint-Maarten, Bonaire, Sint-Eustatius og Saba), når vedkommende rejser til det udstedende land eller til ethvert andet tredjeland, eller når vedkommende efter anvendelse af visummet vender tilbage fra det udstedende land«. |
| --- | --- |

c)

tredjelandsstatsborgere, der har et visum, som er gyldigt i en medlemsstat, som ikke deltager i vedtagelsen af denne forordning, eller i en medlemsstat, som endnu ikke anvender bestemmelserne i Schengenreglerne fuldt ud, eller i et land, der er part i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, eller i Canada, Japan eller USA, eller indehavere af et gyldigt visum til et eller flere af Kongeriget Nederlandenes oversøiske lande og territorier (Aruba, Curaçao, Sint-Maarten, Bonaire, Sint-Eustatius og Saba), når vedkommende rejser til det udstedende land eller til ethvert andet tredjeland, eller når vedkommende efter anvendelse af visummet vender tilbage fra det udstedende land«.

| 4) | I artikel 4 indsættes følgende stykke:

  »1a.   Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne beslutte, at de centrale myndigheder behandler og træffer beslutning om ansøgningerne. Medlemsstaterne sikrer, at disse myndigheder har tilstrækkeligt kendskab til de lokale forhold i det land, hvor ansøgningen er indgivet, til at kunne vurdere de migrations- og sikkerhedsrelaterede risici samt tilstrækkelige sprogkundskaber til at analysere dokumenter, og at konsulater om nødvendigt inddrages til yderligere behandling og samtaler.« |
| --- | --- |

4)

I artikel 4 indsættes følgende stykke:

»1a.   Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne beslutte, at de centrale myndigheder behandler og træffer beslutning om ansøgningerne. Medlemsstaterne sikrer, at disse myndigheder har tilstrækkeligt kendskab til de lokale forhold i det land, hvor ansøgningen er indgivet, til at kunne vurdere de migrations- og sikkerhedsrelaterede risici samt tilstrækkelige sprogkundskaber til at analysere dokumenter, og at konsulater om nødvendigt inddrages til yderligere behandling og samtaler.«

| 5) | Artikel 5, stk. 1, litra b), affattes således:






  »b) | hvis rejsen omfatter mere end ét bestemmelsessted, eller hvis der foretages flere individuelle rejser inden for en periode på to måneder, den medlemsstat, hvis område udgør rejsens (rejsernes) væsentligste bestemmelsessted for så vidt angår varigheden, beregnet i dage, af eller formålet med opholdet, eller«. |
| --- | --- | --- |

5)

Artikel 5, stk. 1, litra b), affattes således:

»b)

hvis rejsen omfatter mere end ét bestemmelsessted, eller hvis der foretages flere individuelle rejser inden for en periode på to måneder, den medlemsstat, hvis område udgør rejsens (rejsernes) væsentligste bestemmelsessted for så vidt angår varigheden, beregnet i dage, af eller formålet med opholdet, eller«.

| 6) | Artikel 8 ændres således:






  a) | Stk. 1 affattes således:

  »1.   En medlemsstat kan indgå aftale om at repræsentere en anden medlemsstat, der i overensstemmelse med artikel 5 har kompetence til at behandle og træffe beslutning om ansøgninger på denne medlemsstats vegne. En medlemsstat kan også repræsentere en anden medlemsstat i begrænset omfang udelukkende med henblik på indsamling af ansøgninger og registrering af biometriske identifikatorer.« |
| --- | --- | --- |

6)

Artikel 8 ændres således:

a)

Stk. 1 affattes således:

»1.   En medlemsstat kan indgå aftale om at repræsentere en anden medlemsstat, der i overensstemmelse med artikel 5 har kompetence til at behandle og træffe beslutning om ansøgninger på denne medlemsstats vegne. En medlemsstat kan også repræsentere en anden medlemsstat i begrænset omfang udelukkende med henblik på indsamling af ansøgninger og registrering af biometriske identifikatorer.«

| b) | Stk. 2 udgår. |
| --- | --- |

b)

Stk. 2 udgår.

| c) | Stk. 3 og 4 affattes således:

  »3.   Hvor repræsentationen er begrænset i overensstemmelse med stk. 1, andet punktum, sker indsamlingen og fremsendelsen af oplysninger til den repræsenterede medlemsstat under overholdelse af de relevante databeskyttelses- og sikkerhedsregler.


  4.   Der etableres en bilateral ordning mellem den repræsenterende og den repræsenterede medlemsstat. Denne ordning:






  a) | skal fastsætte varigheden af repræsentationen, hvis den udelukkende er midlertidig, og procedurerne for at bringe den til ophør |
| --- | --- | --- |

c)

Stk. 3 og 4 affattes således:

»3.   Hvor repræsentationen er begrænset i overensstemmelse med stk. 1, andet punktum, sker indsamlingen og fremsendelsen af oplysninger til den repræsenterede medlemsstat under overholdelse af de relevante databeskyttelses- og sikkerhedsregler.

4.   Der etableres en bilateral ordning mellem den repræsenterende og den repræsenterede medlemsstat. Denne ordning:

a)

skal fastsætte varigheden af repræsentationen, hvis den udelukkende er midlertidig, og procedurerne for at bringe den til ophør

| b) | kan, navnlig hvis den repræsenterede medlemsstat har et konsulat i det pågældende tredjeland, fastsætte, at den repræsenterede medlemsstat stiller lokaler og personale til rådighed og betaler visse beløb.« |
| --- | --- |

b)

kan, navnlig hvis den repræsenterede medlemsstat har et konsulat i det pågældende tredjeland, fastsætte, at den repræsenterede medlemsstat stiller lokaler og personale til rådighed og betaler visse beløb.«

| d) | Stk. 7 og 8 affattes således:

  »7.   Den repræsenterede medlemsstat meddeler Kommissionen repræsentationsordningerne eller ophør af sådanne ordninger senest 20 kalenderdage, inden de træder i kraft eller bringes til ophør, undtagen i tilfælde af force majeure.


  8.   Samtidig med den i stk. 7 omhandlede meddelelse underretter den repræsenterende medlemsstats konsulat både de andre medlemsstaters konsulater og EU-delegationen i den berørte jurisdiktion om repræsentationsordningerne eller ophøret af sådanne.« |
| --- | --- |

d)

Stk. 7 og 8 affattes således:

»7.   Den repræsenterede medlemsstat meddeler Kommissionen repræsentationsordningerne eller ophør af sådanne ordninger senest 20 kalenderdage, inden de træder i kraft eller bringes til ophør, undtagen i tilfælde af force majeure.

8.   Samtidig med den i stk. 7 omhandlede meddelelse underretter den repræsenterende medlemsstats konsulat både de andre medlemsstaters konsulater og EU-delegationen i den berørte jurisdiktion om repræsentationsordningerne eller ophøret af sådanne.«

| e) | Følgende stykker tilføjes:

  »10.   Hvis en medlemsstat ikke er til stede eller repræsenteret i det tredjeland, hvor ansøgeren skal indgive ansøgningen, bestræber den pågældende medlemsstat sig på at samarbejde med en ekstern tjenesteyder i overensstemmelse med artikel 43 i det pågældende tredjeland.


  11.   Hvis en medlemsstats konsulat på en given lokalitet oplever en længerevarende teknisk force majeure, tilstræber denne medlemsstat at blive midlertidigt repræsenteret af en anden medlemsstat på den givne lokalitet for så vidt angår alle eller visse kategorier af ansøgere.« |
| --- | --- |

e)

Følgende stykker tilføjes:

»10.   Hvis en medlemsstat ikke er til stede eller repræsenteret i det tredjeland, hvor ansøgeren skal indgive ansøgningen, bestræber den pågældende medlemsstat sig på at samarbejde med en ekstern tjenesteyder i overensstemmelse med artikel 43 i det pågældende tredjeland.

11.   Hvis en medlemsstats konsulat på en given lokalitet oplever en længerevarende teknisk force majeure, tilstræber denne medlemsstat at blive midlertidigt repræsenteret af en anden medlemsstat på den givne lokalitet for så vidt angår alle eller visse kategorier af ansøgere.«

| 7) | Artikel 9 ændres således:






  a) | Stk. 1 affattes således:

  »1.   Ansøgninger indgives højst seks måneder og for så vidt angår søfarende under udførelsen af deres opgaver højst ni måneder inden starten på den forventede rejse og som hovedregel senest 15 kalenderdage inden starten på den forventede rejse. I begrundede individuelle hastetilfælde kan konsulatet eller de centrale myndigheder give mulighed for at indgive ansøgninger senere end 15 kalenderdage inden starten på den forventede rejse.« |
| --- | --- | --- |

7)

Artikel 9 ændres således:

a)

Stk. 1 affattes således:

»1.   Ansøgninger indgives højst seks måneder og for så vidt angår søfarende under udførelsen af deres opgaver højst ni måneder inden starten på den forventede rejse og som hovedregel senest 15 kalenderdage inden starten på den forventede rejse. I begrundede individuelle hastetilfælde kan konsulatet eller de centrale myndigheder give mulighed for at indgive ansøgninger senere end 15 kalenderdage inden starten på den forventede rejse.«

| b) | Stk. 4 affattes således:

  »4.   Uden at det berører artikel 13, kan ansøgninger indgives:






  a) | af ansøgeren |
| --- | --- | --- |

b)

Stk. 4 affattes således:

»4.   Uden at det berører artikel 13, kan ansøgninger indgives:

a)

af ansøgeren

| b) | af et akkrediteret kommercielt foretagende, der fungerer som formidler |
| --- | --- |

b)

af et akkrediteret kommercielt foretagende, der fungerer som formidler

| c) | af en erhvervsmæssig, kulturel, sportslig eller uddannelsesmæssig forening eller institution på dens medlemmers vegne.« |
| --- | --- |

c)

af en erhvervsmæssig, kulturel, sportslig eller uddannelsesmæssig forening eller institution på dens medlemmers vegne.«

| c) | Følgende stykke tilføjes:

  »5.   Det må ikke kræves, at ansøgeren skal møde personligt frem på mere end ét sted for at indgive en ansøgning.« |
| --- | --- |

c)

Følgende stykke tilføjes:

»5.   Det må ikke kræves, at ansøgeren skal møde personligt frem på mere end ét sted for at indgive en ansøgning.«

| 8) | Artikel 10 ændres således:






  a) | Stk. 1 affattes således:

  »1.   Ansøgere skal møde personligt op, når de indgiver en ansøgning, med henblik på indsamling af fingeraftryk i overensstemmelse med artikel 13, stk. 2 og 3, og stk. 7, litra b). Ansøgere kan, hvor det er muligt, indgive deres ansøgninger elektronisk, jf. dog dette stykkes første punktum og artikel 45.« |
| --- | --- | --- |

8)

Artikel 10 ændres således:

a)

Stk. 1 affattes således:

»1.   Ansøgere skal møde personligt op, når de indgiver en ansøgning, med henblik på indsamling af fingeraftryk i overensstemmelse med artikel 13, stk. 2 og 3, og stk. 7, litra b). Ansøgere kan, hvor det er muligt, indgive deres ansøgninger elektronisk, jf. dog dette stykkes første punktum og artikel 45.«

| b) | Stk. 2 udgår. |
| --- | --- |

b)

Stk. 2 udgår.

| 9) | Artikel 11 ændres således:






  a) | Stk. 1, første punktum, erstattes af følgende:

  »1.   Hver enkelt ansøger skal indgive et manuelt eller elektronisk udfyldt ansøgningsskema som fastsat i bilag I. Ansøgningsskemaet skal underskrives. Det kan underskrives manuelt eller elektronisk, hvis elektronisk signatur anerkendes af den medlemsstat, der har kompetence til at behandle og træffe beslutning om en ansøgning.« |
| --- | --- | --- |

9)

Artikel 11 ændres således:

a)

Stk. 1, første punktum, erstattes af følgende:

»1.   Hver enkelt ansøger skal indgive et manuelt eller elektronisk udfyldt ansøgningsskema som fastsat i bilag I. Ansøgningsskemaet skal underskrives. Det kan underskrives manuelt eller elektronisk, hvis elektronisk signatur anerkendes af den medlemsstat, der har kompetence til at behandle og træffe beslutning om en ansøgning.«

| b) | Følgende stykker indsættes:

  »1a.   Hvis ansøgeren underskriver ansøgningsskemaet elektronisk, skal den elektroniske signatur være en kvalificeret elektronisk signatur som omhandlet i artikel 3, nr. 12), i forordning (EU) nr. 910/2014.


  1b.   Indholdet af den elektroniske version af ansøgningsskemaet skal i givet fald være som fastsat i bilag I.« |
| --- | --- |

b)

Følgende stykker indsættes:

»1a.   Hvis ansøgeren underskriver ansøgningsskemaet elektronisk, skal den elektroniske signatur være en kvalificeret elektronisk signatur som omhandlet i artikel 3, nr. 12), i forordning (EU) nr. 910/2014.

1b.   Indholdet af den elektroniske version af ansøgningsskemaet skal i givet fald være som fastsat i bilag I.«

| c) | Stk. 3 affattes således:

  »3.   Ansøgningsskemaet skal mindst forefindes på følgende sprog:






  a) | det eller de officielle sprog i den medlemsstat, hvortil der anmodes om visum, eller i den repræsenterende medlemsstat, og |
| --- | --- | --- |

c)

Stk. 3 affattes således:

»3.   Ansøgningsskemaet skal mindst forefindes på følgende sprog:

a)

det eller de officielle sprog i den medlemsstat, hvortil der anmodes om visum, eller i den repræsenterende medlemsstat, og

| b) | værtslandets officielle sprog. |
| --- | --- |

b)

værtslandets officielle sprog.

Ud over de sprog, der er omhandlet i litra a), kan ansøgningsskemaet foreligge på et hvilket som helst andet af EU-institutioners officielle sprog.«

| d) | Stk. 4 affattes således:

  »4.   Hvis værtslandets officielle sprog ikke er indarbejdet i ansøgningsskemaet, stilles en oversættelse på dette eller disse sprog særskilt til rådighed for ansøgerne.« |
| --- | --- |

d)

Stk. 4 affattes således:

»4.   Hvis værtslandets officielle sprog ikke er indarbejdet i ansøgningsskemaet, stilles en oversættelse på dette eller disse sprog særskilt til rådighed for ansøgerne.«

| 10) | Artikel 14 ændres således:






  a) | Stk. 3-5 affattes således:

  »3.   Bilag II indeholder en ikkeudtømmende liste over den dokumentation, der kan kræves af ansøgeren for at kontrollere, at betingelserne i stk. 1 og 2 er opfyldt.


  4.   Medlemsstaterne kan kræve, at ansøgeren forelægger bevis for underhold eller privat logi eller begge ved at udfylde en erklæring udarbejdet af hver medlemsstat. Denne erklæring skal navnlig angive følgende:






  a) | om den er bevis for underhold eller privat logi eller begge |
| --- | --- | --- | --- |

10)

Artikel 14 ændres således:

a)

Stk. 3-5 affattes således:

»3.   Bilag II indeholder en ikkeudtømmende liste over den dokumentation, der kan kræves af ansøgeren for at kontrollere, at betingelserne i stk. 1 og 2 er opfyldt.

4.   Medlemsstaterne kan kræve, at ansøgeren forelægger bevis for underhold eller privat logi eller begge ved at udfylde en erklæring udarbejdet af hver medlemsstat. Denne erklæring skal navnlig angive følgende:

a)

om den er bevis for underhold eller privat logi eller begge

| b) | om sponsoren eller den inviterende person er en privatperson, en virksomhed eller en organisation |
| --- | --- |

b)

om sponsoren eller den inviterende person er en privatperson, en virksomhed eller en organisation

| c) | navn og kontaktoplysninger for sponsoren eller den inviterende person |
| --- | --- |

c)

navn og kontaktoplysninger for sponsoren eller den inviterende person

| d) | ansøgerens eller ansøgernes identitetsoplysninger (navn og efternavn, fødselsdato, fødselssted og nationalitet) |
| --- | --- |

d)

ansøgerens eller ansøgernes identitetsoplysninger (navn og efternavn, fødselsdato, fødselssted og nationalitet)

| e) | adresse på indkvarteringen |
| --- | --- |

e)

adresse på indkvarteringen

| f) | varigheden og formålet med opholdet |
| --- | --- |

f)

varigheden og formålet med opholdet

| g) | eventuelt slægtskabsforhold til sponsoren eller den inviterende person |
| --- | --- |

g)

eventuelt slægtskabsforhold til sponsoren eller den inviterende person

| h) | de oplysninger, der kræves i henhold til artikel 37, stk. 1, i VIS-forordningen. |
| --- | --- |

h)

de oplysninger, der kræves i henhold til artikel 37, stk. 1, i VIS-forordningen.

Erklæringen skal udformes på mindst et andet af EU-institutioners officielle sprog foruden på medlemsstatens officielle sprog. Kommissionen skal modtage et standardeksemplar af erklæringen.

5.   Konsulater vurderer inden for rammerne af det lokale Schengensamarbejde opfyldelsen af de i stk. 1 fastsatte betingelser om at tage hensyn til de lokale forhold og de migrations- og sikkerhedsrelaterede risici.«

| b) | Følgende stykke indsættes:

  »5a.   Hvor det er nødvendigt for at tage hensyn til de lokale forhold som omhandlet i artikel 48, vedtager Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter en harmoniseret liste over den dokumentation, der skal anvendes i hver enkelt jurisdiktion. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 52, stk. 2.« |
| --- | --- |

b)

Følgende stykke indsættes:

»5a.   Hvor det er nødvendigt for at tage hensyn til de lokale forhold som omhandlet i artikel 48, vedtager Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter en harmoniseret liste over den dokumentation, der skal anvendes i hver enkelt jurisdiktion. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 52, stk. 2.«

| c) | Stk. 6 affattes således:

  »6.   Kravene i denne artikels stk. 1 kan fraviges i forbindelse med en ansøger, der af konsulatet eller de centrale myndigheder er kendt for sin integritet og pålidelighed, navnlig hvad angår lovlig anvendelse af tidligere visa, hvis der ikke hersker tvivl om, at den pågældende opfylder kravene i artikel 6, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/399 (*3) på tidspunktet for passagen af medlemsstaternes ydre grænser.


  (*3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/399 af 9. marts 2016 om en EU-kodeks for personers grænsepassage (Schengengrænsekodeks) (EUT L 77 af 23.3.2016, s. 1).«
  " |
| --- | --- |

c)

Stk. 6 affattes således:

»6.   Kravene i denne artikels stk. 1 kan fraviges i forbindelse med en ansøger, der af konsulatet eller de centrale myndigheder er kendt for sin integritet og pålidelighed, navnlig hvad angår lovlig anvendelse af tidligere visa, hvis der ikke hersker tvivl om, at den pågældende opfylder kravene i artikel 6, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/399 (*3) på tidspunktet for passagen af medlemsstaternes ydre grænser.

(*3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/399 af 9. marts 2016 om en EU-kodeks for personers grænsepassage (Schengengrænsekodeks) (EUT L 77 af 23.3.2016, s. 1).«
  "

*3

| 11) | Artikel 15, stk. 2, første afsnit, affattes således:

  »2.   Personer, der ansøger om et visum til flere indrejser, skal bevise, at de er i besiddelse af passende og gyldig rejsesygeforsikring, der dækker tidsrummet for deres første forventede rejse.« |
| --- | --- |

11)

Artikel 15, stk. 2, første afsnit, affattes således:

»2.   Personer, der ansøger om et visum til flere indrejser, skal bevise, at de er i besiddelse af passende og gyldig rejsesygeforsikring, der dækker tidsrummet for deres første forventede rejse.«

| 12) | Artikel 16 ændres således:






  a) | Stk. 1 og 2 affattes således:

  »1.   Ansøgere betaler et visumgebyr på 80 EUR.


  2.   Børn i aldersgruppen seks til og med elleve år betaler et visumgebyr på 40 EUR.« |
| --- | --- | --- |

12)

Artikel 16 ændres således:

a)

Stk. 1 og 2 affattes således:

»1.   Ansøgere betaler et visumgebyr på 80 EUR.

2.   Børn i aldersgruppen seks til og med elleve år betaler et visumgebyr på 40 EUR.«

| b) | Følgende stykke indsættes:

  »2a.   Et visumgebyr på 120 EUR eller 160 EUR finder anvendelse, hvis gennemførelsesafgørelsen vedtages af Rådet i henhold til artikel 25a, stk. 5, litra b). Denne bestemmelse finder ikke anvendelse på børn til og med elleve år.« |
| --- | --- |

b)

Følgende stykke indsættes:

»2a.   Et visumgebyr på 120 EUR eller 160 EUR finder anvendelse, hvis gennemførelsesafgørelsen vedtages af Rådet i henhold til artikel 25a, stk. 5, litra b). Denne bestemmelse finder ikke anvendelse på børn til og med elleve år.«

| c) | Stk. 3 udgår. |
| --- | --- |

c)

Stk. 3 udgår.

| d) | Stk. 4, litra c), affattes således:






  »c) | forskere som defineret i artikel 3, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/801 (*4), der rejser med det formål at udføre videnskabelig forskning eller deltage i et videnskabeligt seminar eller en videnskabelig konference |
| --- | --- | --- |

d)

Stk. 4, litra c), affattes således:

»c)

forskere som defineret i artikel 3, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/801 (*4

(*4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/801 af 11. maj 2016 om betingelserne for tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold med henblik på forskning, studier, praktik, volontørtjeneste, elevudvekslingsprogrammer eller uddannelsesprojekter, og au pair-ansættelse (EUT L 132 af 21.5.2016, s. 21).«
  "

*4

| e) | Stk. 5 affattes således:

  »5.   Følgende kan fritages for visumgebyr:






  a) | børn i aldersgruppen fra seks til og med sytten år |
| --- | --- | --- |

e)

Stk. 5 affattes således:

»5.   Følgende kan fritages for visumgebyr:

a)

børn i aldersgruppen fra seks til og med sytten år

| b) | indehavere af diplomatpas og tjenestepas |
| --- | --- |

b)

indehavere af diplomatpas og tjenestepas

| c) | deltagere i seminarer, konferencer, sportsarrangementer eller kulturelle eller uddannelsesmæssige begivenheder tilrettelagt af nonprofitorganisationer i alderen op til og med 25 år.« |
| --- | --- |

c)

deltagere i seminarer, konferencer, sportsarrangementer eller kulturelle eller uddannelsesmæssige begivenheder tilrettelagt af nonprofitorganisationer i alderen op til og med 25 år.«

| f) | Stk. 6 affattes således:

  »6.   I individuelle tilfælde kan det undlades at opkræve visumgebyr, eller det kan nedsættes, når dette har til formål at fremme kulturelle eller sportslige interesser, interesser på området udenrigspolitik, udviklingspolitik og andre områder af vital offentlig interesse eller af humanitære årsager eller på grund af internationale forpligtelser.« |
| --- | --- |

f)

Stk. 6 affattes således:

»6.   I individuelle tilfælde kan det undlades at opkræve visumgebyr, eller det kan nedsættes, når dette har til formål at fremme kulturelle eller sportslige interesser, interesser på området udenrigspolitik, udviklingspolitik og andre områder af vital offentlig interesse eller af humanitære årsager eller på grund af internationale forpligtelser.«

| g) | Stk. 7, andet afsnit, affattes således:
  »Opkræves visumgebyret i en anden valuta end euro, fastsættes størrelsen af det visumgebyr, der opkræves i den pågældende valuta, efter den referencekurs for euro, som Den Europæiske Centralbank har fastsat, og den revideres med jævne mellemrum. Det beløb, der opkræves, kan rundes op, og det sikres inden for rammerne af det lokale Schengensamarbejde, at der opkræves lige store gebyrer.« |
| --- | --- |

g)

Stk. 7, andet afsnit, affattes således:

»Opkræves visumgebyret i en anden valuta end euro, fastsættes størrelsen af det visumgebyr, der opkræves i den pågældende valuta, efter den referencekurs for euro, som Den Europæiske Centralbank har fastsat, og den revideres med jævne mellemrum. Det beløb, der opkræves, kan rundes op, og det sikres inden for rammerne af det lokale Schengensamarbejde, at der opkræves lige store gebyrer.«

| h) | Følgende stykke tilføjes:

  »9.   Kommissionen vurderer behovet for at ændre størrelsen af de visumgebyrer, der er fastsat i denne artikels stk. 1, 2 og 2a, hvert tredje år under hensyntagen til objektive kriterier såsom den generelle inflationsrate i Unionen som offentliggjort af Eurostat og det vægtede gennemsnit af medlemsstaternes offentligt ansattes lønninger. På grundlag af disse vurderinger vedtager Kommissionen, hvis det er relevant, delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 51a vedrørende ændring af denne forordning for så vidt angår visumgebyrernes størrelse.« |
| --- | --- |

h)

Følgende stykke tilføjes:

»9.   Kommissionen vurderer behovet for at ændre størrelsen af de visumgebyrer, der er fastsat i denne artikels stk. 1, 2 og 2a, hvert tredje år under hensyntagen til objektive kriterier såsom den generelle inflationsrate i Unionen som offentliggjort af Eurostat og det vægtede gennemsnit af medlemsstaternes offentligt ansattes lønninger. På grundlag af disse vurderinger vedtager Kommissionen, hvis det er relevant, delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 51a vedrørende ændring af denne forordning for så vidt angår visumgebyrernes størrelse.«

| 13) | Artikel 17 ændres således:






  a) | Stk. 1, første punktum, affattes således:

  »1.   En ekstern tjenesteyder som omhandlet i artikel 43 kan opkræve et servicegebyr.« |
| --- | --- | --- |

13)

Artikel 17 ændres således:

a)

Stk. 1, første punktum, affattes således:

»1.   En ekstern tjenesteyder som omhandlet i artikel 43 kan opkræve et servicegebyr.«

| b) | Stk. 3 udgår. |
| --- | --- |

b)

Stk. 3 udgår.

| c) | Følgende stykker indsættes:

  »4a.   Uanset stk. 4 må servicegebyret i princippet ikke overstige 80 EUR i tredjelande, hvor den kompetente medlemsstat ikke har noget konsulat med henblik på at indsamle ansøgninger og ikke repræsenteres af en anden medlemsstat.


  4b.   I ekstraordinære tilfælde, hvor det beløb, der er omhandlet i stk. 4a, ikke er tilstrækkeligt til at yde en fuld service, kan der opkræves et højere servicegebyr på op til højst 120 EUR. I sådanne tilfælde giver den pågældende medlemsstater Kommissionen meddelelse om, at den agter at tillade, at der opkræves et højere servicegebyr, senest tre måneder før det begynder at virke. Meddelelsen skal indeholde en begrundelse for fastsættelsen af servicegebyrets niveau, navnlig de specifikke omkostninger, der har ført til fastsættelsen af et højere beløb.« |
| --- | --- |

c)

Følgende stykker indsættes:

»4a.   Uanset stk. 4 må servicegebyret i princippet ikke overstige 80 EUR i tredjelande, hvor den kompetente medlemsstat ikke har noget konsulat med henblik på at indsamle ansøgninger og ikke repræsenteres af en anden medlemsstat.

4b.   I ekstraordinære tilfælde, hvor det beløb, der er omhandlet i stk. 4a, ikke er tilstrækkeligt til at yde en fuld service, kan der opkræves et højere servicegebyr på op til højst 120 EUR. I sådanne tilfælde giver den pågældende medlemsstater Kommissionen meddelelse om, at den agter at tillade, at der opkræves et højere servicegebyr, senest tre måneder før det begynder at virke. Meddelelsen skal indeholde en begrundelse for fastsættelsen af servicegebyrets niveau, navnlig de specifikke omkostninger, der har ført til fastsættelsen af et højere beløb.«

| d) | Stk. 5 affattes således:

  »5.   Den berørte medlemsstat kan fortsat give alle ansøgere adgang til at indgive deres ansøgninger direkte til sine konsulater eller på konsulatet for en medlemsstat, hvormed den har en repræsentationsordning, i overensstemmelse med artikel 8.« |
| --- | --- |

d)

Stk. 5 affattes således:

»5.   Den berørte medlemsstat kan fortsat give alle ansøgere adgang til at indgive deres ansøgninger direkte til sine konsulater eller på konsulatet for en medlemsstat, hvormed den har en repræsentationsordning, i overensstemmelse med artikel 8.«

| 14) | Artikel 19 ændres således:






  a) | Stk. 1, indledningen, affattes således:

  »1.   Det kompetente konsulat eller de centrale myndigheder i den kompetente medlemsstat kontrollerer, om:«. |
| --- | --- | --- |

14)

Artikel 19 ændres således:

a)

Stk. 1, indledningen, affattes således:

»1.   Det kompetente konsulat eller de centrale myndigheder i den kompetente medlemsstat kontrollerer, om:«.

| b) | Stk. 2, første afsnit, affattes således:

  »2.   Konstaterer det kompetente konsulat eller de centrale myndigheder i den kompetente medlemsstat, at betingelserne i stk. 1 er opfyldt, antages ansøgningen, hvorefter konsulatet eller de centrale myndigheder:






  — | følger de procedurer, der er beskrevet i artikel 8 i VIS-forordningen, og |
| --- | --- | --- |

b)

Stk. 2, første afsnit, affattes således:

»2.   Konstaterer det kompetente konsulat eller de centrale myndigheder i den kompetente medlemsstat, at betingelserne i stk. 1 er opfyldt, antages ansøgningen, hvorefter konsulatet eller de centrale myndigheder:

—

følger de procedurer, der er beskrevet i artikel 8 i VIS-forordningen, og

| — | foretager den videre behandling af ansøgningen.« |
| --- | --- |

—

foretager den videre behandling af ansøgningen.«

| c) | Stk. 3 affattes således:

  »3.   Konstaterer det kompetente konsulat eller de centrale myndigheder i den kompetente medlemsstat, at betingelserne i stk. 1 ikke er opfyldt, antages ansøgningen ikke, hvorefter konsulatet eller de centrale myndigheder straks:






  — | returnerer ansøgningen og de dokumenter, ansøgeren har forelagt |
| --- | --- | --- |

c)

Stk. 3 affattes således:

»3.   Konstaterer det kompetente konsulat eller de centrale myndigheder i den kompetente medlemsstat, at betingelserne i stk. 1 ikke er opfyldt, antages ansøgningen ikke, hvorefter konsulatet eller de centrale myndigheder straks:

—

returnerer ansøgningen og de dokumenter, ansøgeren har forelagt

| — | destruerer de indsamlede biometriske data |
| --- | --- |

—

destruerer de indsamlede biometriske data

| — | tilbagebetaler visumgebyret, og |
| --- | --- |

—

tilbagebetaler visumgebyret, og

| — | ikke foretager yderligere behandling af ansøgningen.« |
| --- | --- |

—

ikke foretager yderligere behandling af ansøgningen.«

| d) | Stk. 4 affattes således:

  »4.   Uanset stk. 3 kan en ansøgning, der ikke opfylder kravene i stk. 1, betragtes som antagelig af humanitære grunde, af hensyn til nationale interesser eller på grund af internationale forpligtelser.« |
| --- | --- |

d)

Stk. 4 affattes således:

»4.   Uanset stk. 3 kan en ansøgning, der ikke opfylder kravene i stk. 1, betragtes som antagelig af humanitære grunde, af hensyn til nationale interesser eller på grund af internationale forpligtelser.«

| 15) | Artikel 21 ændres således:






  a) | Stk. 3 ændres således:






  i) | Indledningen affattes således:

  »3.   Konsulatet eller de centrale myndigheder undersøger, om ansøgeren opfylder indrejsebetingelserne, og kontrollerer:«. |
| --- | --- | --- | --- |

15)

Artikel 21 ændres således:

a)

Stk. 3 ændres således:

i)

Indledningen affattes således:

»3.   Konsulatet eller de centrale myndigheder undersøger, om ansøgeren opfylder indrejsebetingelserne, og kontrollerer:«.

| ii) | Litra e) affattes således:






  »e) | at ansøgeren i givet fald har en passende og gyldig rejsesygeforsikring, som dækker perioden for det forventede ophold eller, hvis der ansøges om et visum til flere indrejser, perioden for den første forventede rejse.« |
| --- | --- | --- |

ii)

Litra e) affattes således:

»e)

at ansøgeren i givet fald har en passende og gyldig rejsesygeforsikring, som dækker perioden for det forventede ophold eller, hvis der ansøges om et visum til flere indrejser, perioden for den første forventede rejse.«

| b) | Stk. 4 affattes således:

  »4.   Konsulatet eller de centrale myndigheder kontrollerer i givet fald længden af såvel tidligere som forventede ophold for at sikre sig, at ansøgeren ikke har overskredet den maksimale længde af det tilladte ophold på medlemsstaternes område, uanset om der eventuelt er givet tilladelse til ophold i form af et nationalt visum til længerevarende ophold eller en opholdstilladelse.« |
| --- | --- |

b)

Stk. 4 affattes således:

»4.   Konsulatet eller de centrale myndigheder kontrollerer i givet fald længden af såvel tidligere som forventede ophold for at sikre sig, at ansøgeren ikke har overskredet den maksimale længde af det tilladte ophold på medlemsstaternes område, uanset om der eventuelt er givet tilladelse til ophold i form af et nationalt visum til længerevarende ophold eller en opholdstilladelse.«

| c) | Stk. 6, indledningen, affattes således:

  »6.   I forbindelse med behandling af en ansøgning om lufthavnstransitvisum kontrollerer konsulatet eller de centrale myndigheder navnlig:«. |
| --- | --- |

c)

Stk. 6, indledningen, affattes således:

»6.   I forbindelse med behandling af en ansøgning om lufthavnstransitvisum kontrollerer konsulatet eller de centrale myndigheder navnlig:«.

| d) | Stk. 8 affattes således:

  »8.   Under behandlingen af en ansøgning kan konsulatet eller de centrale myndigheder, hvis det er berettiget, gennemføre en samtale med ansøgeren og kræve yderligere dokumentation.« |
| --- | --- |

d)

Stk. 8 affattes således:

»8.   Under behandlingen af en ansøgning kan konsulatet eller de centrale myndigheder, hvis det er berettiget, gennemføre en samtale med ansøgeren og kræve yderligere dokumentation.«

| 16) | Artikel 22 ændres således:






  a) | Stk. 1-3 affattes således:

  »1.   En medlemsstat kan på grund af en trussel mod den offentlige orden, indre sikkerhed, internationale forbindelser eller folkesundheden kræve, at andre medlemsstaters centrale myndigheder hører dens centrale myndigheder under behandlingen af ansøgninger indgivet af statsborgere fra specifikke tredjelande eller specifikke kategorier af sådanne statsborgere. Ansøgninger om lufthavnstransitvisum er ikke omfattet af en sådan høring.


  2.   De hørte centrale myndigheder afgiver et endeligt svar snarest muligt, men senest syv kalenderdage efter høringen. Svares der ikke inden udløbet af denne frist, betyder det, at de ikke har nogen grund til at modsætte sig udstedelsen af visummet.


  3.   Medlemsstaterne underretter Kommissionen om, hvorvidt der er blevet fremsat krav om forudgående høring, eller hvorvidt et sådant krav er opgivet, som hovedregel senest 25 kalenderdage, inden det finder anvendelse. Disse oplysninger gives også inden for det lokale Schengensamarbejde i den berørte jurisdiktion.« |
| --- | --- | --- |

16)

Artikel 22 ændres således:

a)

Stk. 1-3 affattes således:

»1.   En medlemsstat kan på grund af en trussel mod den offentlige orden, indre sikkerhed, internationale forbindelser eller folkesundheden kræve, at andre medlemsstaters centrale myndigheder hører dens centrale myndigheder under behandlingen af ansøgninger indgivet af statsborgere fra specifikke tredjelande eller specifikke kategorier af sådanne statsborgere. Ansøgninger om lufthavnstransitvisum er ikke omfattet af en sådan høring.

2.   De hørte centrale myndigheder afgiver et endeligt svar snarest muligt, men senest syv kalenderdage efter høringen. Svares der ikke inden udløbet af denne frist, betyder det, at de ikke har nogen grund til at modsætte sig udstedelsen af visummet.

3.   Medlemsstaterne underretter Kommissionen om, hvorvidt der er blevet fremsat krav om forudgående høring, eller hvorvidt et sådant krav er opgivet, som hovedregel senest 25 kalenderdage, inden det finder anvendelse. Disse oplysninger gives også inden for det lokale Schengensamarbejde i den berørte jurisdiktion.«

| b) | Stk. 5 udgår. |
| --- | --- |

b)

Stk. 5 udgår.

| 17) | Artikel 23 ændres således:






  a) | Stk. 2 affattes således:

  »2.   Denne frist kan i individuelle tilfælde forlænges til højst 45 kalenderdage, navnlig når det er nødvendigt at gennemgå ansøgningen nærmere.« |
| --- | --- | --- |

17)

Artikel 23 ændres således:

a)

Stk. 2 affattes således:

»2.   Denne frist kan i individuelle tilfælde forlænges til højst 45 kalenderdage, navnlig når det er nødvendigt at gennemgå ansøgningen nærmere.«

| b) | Følgende stykke indsættes:

  »2a.   Der træffes straks beslutning om ansøgninger i begrundede individuelle hastetilfælde.« |
| --- | --- |

b)

Følgende stykke indsættes:

»2a.   Der træffes straks beslutning om ansøgninger i begrundede individuelle hastetilfælde.«

| c) | Stk. 3 udgår. |
| --- | --- |

c)

Stk. 3 udgår.

| d) | Stk. 4 ændres således:






  i) | Følgende punkt indsættes:






  »ba) | udstede et lufthavnstransitvisum, jf. artikel 26, eller«. |
| --- | --- | --- | --- |

d)

Stk. 4 ændres således:

i)

Følgende punkt indsættes:

»ba)

udstede et lufthavnstransitvisum, jf. artikel 26, eller«.

| ii) | Litra c) affattes således:






  »c) | give afslag på et visum, jf. artikel 32.« |
| --- | --- | --- |

ii)

Litra c) affattes således:

»c)

give afslag på et visum, jf. artikel 32.«

| iii) | Litra d) udgår. |
| --- | --- |

iii)

Litra d) udgår.

| 18) | Artikel 24 ændres således:






  a) | Stk. 1 ændres således:






  i) | Tredje afsnit udgår. |
| --- | --- | --- | --- |

18)

Artikel 24 ændres således:

a)

Stk. 1 ændres således:

i)

Tredje afsnit udgår.

| ii) | Fjerde afsnit affattes således:
  »Den periode, hvor et visum til én indrejse gælder, skal omfatte en supplerende frist på 15 kalenderdage, jf. dog artikel 12, litra a).« |
| --- | --- |

ii)

Fjerde afsnit affattes således:

»Den periode, hvor et visum til én indrejse gælder, skal omfatte en supplerende frist på 15 kalenderdage, jf. dog artikel 12, litra a).«

| b) | Stk. 2 affattes således:

  »2.   Forudsat at ansøgeren opfylder indrejsebetingelserne i artikel 6, stk. 1, litra a), og c)-e), i forordning (EU) 2016/399, udstedes visum til flere indrejser med lang gyldighed med følgende gyldighedsperioder, medmindre visummet er gyldigt i længere tid end rejsedokumentet:






  a) | en gyldighedsperiode på ét år, forudsat at ansøgeren har fået udstedt og lovligt har anvendt tre visa inden for de seneste to år |
| --- | --- | --- |

b)

Stk. 2 affattes således:

»2.   Forudsat at ansøgeren opfylder indrejsebetingelserne i artikel 6, stk. 1, litra a), og c)-e), i forordning (EU) 2016/399, udstedes visum til flere indrejser med lang gyldighed med følgende gyldighedsperioder, medmindre visummet er gyldigt i længere tid end rejsedokumentet:

a)

en gyldighedsperiode på ét år, forudsat at ansøgeren har fået udstedt og lovligt har anvendt tre visa inden for de seneste to år

| b) | en gyldighedsperiode på to år, forudsat at ansøgeren har fået udstedt og lovligt har anvendt et tidligere visum til flere indrejser med en gyldighed på ét år inden for de seneste to år |
| --- | --- |

b)

en gyldighedsperiode på to år, forudsat at ansøgeren har fået udstedt og lovligt har anvendt et tidligere visum til flere indrejser med en gyldighed på ét år inden for de seneste to år

| c) | en gyldighedsperiode på fem år, forudsat at ansøgeren har fået udstedt og lovligt har anvendt et tidligere visum til flere indrejser med en gyldighed på to år inden for de seneste tre år. |
| --- | --- |

c)

en gyldighedsperiode på fem år, forudsat at ansøgeren har fået udstedt og lovligt har anvendt et tidligere visum til flere indrejser med en gyldighed på to år inden for de seneste tre år.

Lufthavnstransitvisa og visa med begrænset territorial gyldighed udstedt i overensstemmelse med artikel 25, stk. 1, tages ikke i betragtning ved udstedelse af visa til flere indrejser.«

| c) | Følgende stykker indsættes:

  »2a.   Uanset stk. 2 kan visummets gyldighedsperiode afkortes i konkrete tilfælde, hvor der er rimelig tvivl om, hvorvidt indrejsebetingelserne vil være opfyldt i hele perioden.


  2b.   Uanset stk. 2 vurderer konsulaterne inden for rammerne af det lokale Schengensamarbejde, om der er behov for at tilpasse de i stk. 2 fastsatte regler for udstedelse af visum til flere indrejser for at tage hensyn til de lokale forhold og den migrations- og sikkerhedsrelaterede risiko med henblik på at vedtage mere gunstige eller mere restriktive regler i overensstemmelse med stk. 2d.


  2c.   Uden at det berører stk. 2, kan der udstedes visum til flere indrejser i op til fem år til ansøgere, der dokumenterer behovet for eller begrunder deres hensigt om at rejse ofte eller regelmæssigt, forudsat at de dokumenterer deres integritet og pålidelighed, navnlig i form af lovlig anvendelse af tidligere visa, deres økonomiske situation i oprindelseslandet og deres oprigtige hensigt om at forlade medlemsstaternes område før udløbet af det visum, de har ansøgt om.


  2d.   Hvor det er nødvendigt på grundlag af den i denne artikels stk. 2b omhandlede vurdering, vedtager Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter de regler vedrørende de i denne artikels stk. 2 fastsatte betingelser for udstedelse af visum til flere indrejser, som skal finde anvendelse i hver jurisdiktion for at tage hensyn til de lokale forhold, de migrations- og sikkerhedsrelaterede risici og Unionens overordnede forbindelser med det pågældende tredjeland. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 52, stk. 2.« |
| --- | --- |

c)

Følgende stykker indsættes:

»2a.   Uanset stk. 2 kan visummets gyldighedsperiode afkortes i konkrete tilfælde, hvor der er rimelig tvivl om, hvorvidt indrejsebetingelserne vil være opfyldt i hele perioden.

2b.   Uanset stk. 2 vurderer konsulaterne inden for rammerne af det lokale Schengensamarbejde, om der er behov for at tilpasse de i stk. 2 fastsatte regler for udstedelse af visum til flere indrejser for at tage hensyn til de lokale forhold og den migrations- og sikkerhedsrelaterede risiko med henblik på at vedtage mere gunstige eller mere restriktive regler i overensstemmelse med stk. 2d.

2c.   Uden at det berører stk. 2, kan der udstedes visum til flere indrejser i op til fem år til ansøgere, der dokumenterer behovet for eller begrunder deres hensigt om at rejse ofte eller regelmæssigt, forudsat at de dokumenterer deres integritet og pålidelighed, navnlig i form af lovlig anvendelse af tidligere visa, deres økonomiske situation i oprindelseslandet og deres oprigtige hensigt om at forlade medlemsstaternes område før udløbet af det visum, de har ansøgt om.

2d.   Hvor det er nødvendigt på grundlag af den i denne artikels stk. 2b omhandlede vurdering, vedtager Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter de regler vedrørende de i denne artikels stk. 2 fastsatte betingelser for udstedelse af visum til flere indrejser, som skal finde anvendelse i hver jurisdiktion for at tage hensyn til de lokale forhold, de migrations- og sikkerhedsrelaterede risici og Unionens overordnede forbindelser med det pågældende tredjeland. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 52, stk. 2.«

| 19) | Følgende artikel indsættes:

  »Artikel 25a
  Samarbejde om tilbagetagelse

  1.   Afhængigt af graden af et tredjelands samarbejde med medlemsstaterne om tilbagetagelse af irregulære migranter, vurderet på grundlag af relevante og objektive data, finder artikel 14, stk. 6, artikel 16, stk. 1 og stk. 5, litra b), artikel 23, stk. 1, og artikel 24, stk. 2 og 2c, i overensstemmelse med nærværende artikel ikke anvendelse på de ansøgere eller de kategorier af ansøgere, der er statsborgere i et tredjeland, som anses for ikke i tilstrækkelig grad at samarbejde med medlemsstaterne.


  2.   Kommissionen vurderer regelmæssigt og mindst en gang om året tredjelandes samarbejde om tilbagetagelse, idet den navnlig tager hensyn til følgende indikatorer:






  a) | antallet af trufne afgørelser om tilbagesendelse af personer fra det pågældende tredjeland med ulovligt ophold på medlemsstaternes område |
| --- | --- | --- |

19)

Følgende artikel indsættes:

»Artikel 25a

Samarbejde om tilbagetagelse

1.   Afhængigt af graden af et tredjelands samarbejde med medlemsstaterne om tilbagetagelse af irregulære migranter, vurderet på grundlag af relevante og objektive data, finder artikel 14, stk. 6, artikel 16, stk. 1 og stk. 5, litra b), artikel 23, stk. 1, og artikel 24, stk. 2 og 2c, i overensstemmelse med nærværende artikel ikke anvendelse på de ansøgere eller de kategorier af ansøgere, der er statsborgere i et tredjeland, som anses for ikke i tilstrækkelig grad at samarbejde med medlemsstaterne.

2.   Kommissionen vurderer regelmæssigt og mindst en gang om året tredjelandes samarbejde om tilbagetagelse, idet den navnlig tager hensyn til følgende indikatorer:

a)

antallet af trufne afgørelser om tilbagesendelse af personer fra det pågældende tredjeland med ulovligt ophold på medlemsstaternes område

| b) | antallet af faktiske tvangsmæssige tilbagesendelser af personer, der er omfattet af trufne afgørelser om tilbagesendelse, som en procentdel af antallet af afgørelser om tilbagesendelse af statsborgere fra det pågældende tredjeland, herunder i givet fald på grundlag af tilbagetagelsesaftaler med Unionen eller bilaterale tilbagetagelsesaftaler antallet af tredjelandsstatsborgere, der har været i transit gennem det pågældende tredjelands område |
| --- | --- |

b)

antallet af faktiske tvangsmæssige tilbagesendelser af personer, der er omfattet af trufne afgørelser om tilbagesendelse, som en procentdel af antallet af afgørelser om tilbagesendelse af statsborgere fra det pågældende tredjeland, herunder i givet fald på grundlag af tilbagetagelsesaftaler med Unionen eller bilaterale tilbagetagelsesaftaler antallet af tredjelandsstatsborgere, der har været i transit gennem det pågældende tredjelands område

| c) | antallet af anmodninger om tilbagetagelse pr. medlemsstat, som tredjelandet har accepteret, som en procentdel af antallet af denne type anmodninger, det har modtaget |
| --- | --- |

c)

antallet af anmodninger om tilbagetagelse pr. medlemsstat, som tredjelandet har accepteret, som en procentdel af antallet af denne type anmodninger, det har modtaget

| d) | det praktiske samarbejde i forbindelse med tilbagesendelse i de forskellige faser af tilbagesendelsesproceduren såsom:






  i) | bistand til identifikation af personer med ulovligt ophold på medlemsstaternes område og til rettidig udstedelse af rejsedokumenter |
| --- | --- | --- |

d)

det praktiske samarbejde i forbindelse med tilbagesendelse i de forskellige faser af tilbagesendelsesproceduren såsom:

i)

bistand til identifikation af personer med ulovligt ophold på medlemsstaternes område og til rettidig udstedelse af rejsedokumenter

| ii) | accept af det europæiske rejsedokument til brug ved tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold eller passerseddel |
| --- | --- |

ii)

accept af det europæiske rejsedokument til brug ved tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold eller passerseddel

| iii) | accept af tilbagetagelsen af personer, som skal sendes lovligt tilbage til deres land |
| --- | --- |

iii)

accept af tilbagetagelsen af personer, som skal sendes lovligt tilbage til deres land

| iv) | accept af tilbagesendelsesflyvninger og -operationer. |
| --- | --- |

iv)

accept af tilbagesendelsesflyvninger og -operationer.

En sådan vurdering baseres på anvendelse af pålidelige oplysninger fra medlemsstaterne samt EU-institutionerne, -organerne, -kontorerne og -agenturerne. Kommissionen fremlægger regelmæssigt og mindst en gang om året sin vurdering for Rådet.

3.   En medlemsstat kan også underrette Kommissionen, hvis den står over for betydelige og vedvarende praktiske problemer i forbindelse med samarbejdet med et tredjeland med hensyn til tilbagetagelse af irregulære migranter på grundlag af de samme indikatorer som dem, der er anført i stk. 2. Kommissionen informerer omgående Europa-Parlamentet og Rådet om en sådan underretning.

4.   Kommissionen behandler alle underretninger, der er foretaget i medfør af stk. 3, inden for en måned. Kommissionen informerer Europa-Parlamentet og Rådet om resultaterne af sin undersøgelse.

5.   Hvis Kommissionen på grundlag af den analyse, der er omhandlet i stk. 2 og 4, og under hensyntagen til de skridt, Kommissionen har taget for at forbedre graden af det berørte tredjelands samarbejde med hensyn til tilbagetagelse og Unionens overordnede forbindelser med dette tredjeland, herunder på migrationsområdet, finder, at et land ikke samarbejder i tilstrækkelig grad, og at der derfor er behov for handling, eller hvis Kommissionen i overensstemmelse med stk. 3 er blevet underrettet af et simpelt flertal af medlemsstaterne inden for 12 måneder, forelægger Kommissionen, samtidig med at den fortsætter sine bestræbelser på at forbedre samarbejdet med det berørte tredjeland, Rådet et forslag til vedtagelse af:

| a) | en gennemførelsesafgørelse om midlertidig suspension af anvendelsen af én eller flere af følgende: artikel 14, stk. 6, artikel 16, stk. 5, litra b), artikel 23, stk. 1, eller artikel 24, stk. 2 og 2c, på alle det berørte tredjelands statsborgere eller bestemte kategorier af disse |
| --- | --- |

a)

en gennemførelsesafgørelse om midlertidig suspension af anvendelsen af én eller flere af følgende: artikel 14, stk. 6, artikel 16, stk. 5, litra b), artikel 23, stk. 1, eller artikel 24, stk. 2 og 2c, på alle det berørte tredjelands statsborgere eller bestemte kategorier af disse

| b) | hvis de foranstaltninger, som anvendes i overensstemmelse med den i dette stykkes litra a) omhandlede gennemførelsesafgørelse, efter Kommissionens vurdering findes ineffektive, en gennemførelsesafgørelse om gradvis anvendelse af et af de visumgebyrer, der er omhandlet i artikel 16, stk. 2a, på alle det berørte tredjelands statsborgere eller bestemte kategorier af disse. |
| --- | --- |

b)

hvis de foranstaltninger, som anvendes i overensstemmelse med den i dette stykkes litra a) omhandlede gennemførelsesafgørelse, efter Kommissionens vurdering findes ineffektive, en gennemførelsesafgørelse om gradvis anvendelse af et af de visumgebyrer, der er omhandlet i artikel 16, stk. 2a, på alle det berørte tredjelands statsborgere eller bestemte kategorier af disse.

6.   Kommissionen vurderer og aflægger på grundlag af de indikatorer, der er fastsat i stk. 2, løbende rapport om, hvorvidt det kan fastslås, at der er sket betydelige og vedvarende forbedringer af det berørte tredjelands samarbejde om tilbagetagelse af irregulære migranter, og den kan under hensyntagen til Unionens overordnede forbindelser med dette tredjeland forelægge Rådet et forslag om at ophæve eller ændre de i stk. 5 omhandlede gennemførelsesafgørelser.

7.   Senest seks måneder efter de i stk. 5 omhandlede gennemførelsesafgørelsers ikrafttræden aflægger Kommissionen rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om de fremskridt, der er sket i det berørte tredjelands samarbejde om tilbagetagelse.

8.   Hvis Kommissionen på grundlag af den analyse, der er omhandlet i stk. 2, og under hensyntagen til Unionens overordnede forbindelser med det berørte tredjeland, navnlig i samarbejdet om tilbagetagelse, finder, at det berørte tredjeland samarbejder i tilstrækkelig grad, kan den forelægge Rådet et forslag til vedtagelse af en gennemførelsesafgørelse, der vedrører ansøgere eller kategorier af ansøgere, der er statsborgere i det pågældende tredjeland og ansøger om et visum på det berørte tredjelands område, og hvori en eller flere af følgende foranstaltninger er fastlagt:

| a) | en nedsættelse af visumgebyret, jf. artikel 16, stk. 1, til 60 EUR |
| --- | --- |

a)

en nedsættelse af visumgebyret, jf. artikel 16, stk. 1, til 60 EUR

| b) | en nedsættelse af den tid, inden for hvilken der skal træffes afgørelse om en ansøgning, jf. artikel 23, stk. 1, til ti dage |
| --- | --- |

b)

en nedsættelse af den tid, inden for hvilken der skal træffes afgørelse om en ansøgning, jf. artikel 23, stk. 1, til ti dage

| c) | en forlængelse af gyldighedsperioden for visa til flere indrejser, jf. artikel 24, stk. 2. |
| --- | --- |

c)

en forlængelse af gyldighedsperioden for visa til flere indrejser, jf. artikel 24, stk. 2.

Den nævnte gennemførelsesafgørelse finder anvendelse i højst ét år. Den kan forlænges.«

| 20) | Artikel 27 ændres således:






  a) | Stk. 1 og 2 affattes således:

  »1.   Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter regler for udfyldning af visummærkaten. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 52, stk. 2.


  2.   Medlemsstaterne kan tilføje nationale anmærkninger i den rubrik på visummærkaten, der er beregnet til bemærkninger. Disse anmærkninger må ikke være de samme som de obligatoriske anførelser, der er fastsat i henhold til den i stk. 1 omhandlede procedure.« |
| --- | --- | --- |

20)

Artikel 27 ændres således:

a)

Stk. 1 og 2 affattes således:

»1.   Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter regler for udfyldning af visummærkaten. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 52, stk. 2.

2.   Medlemsstaterne kan tilføje nationale anmærkninger i den rubrik på visummærkaten, der er beregnet til bemærkninger. Disse anmærkninger må ikke være de samme som de obligatoriske anførelser, der er fastsat i henhold til den i stk. 1 omhandlede procedure.«

| b) | Stk. 4 affattes således:

  »4.   En visummærkat til et visum til én indrejse må kun udfyldes manuelt i tilfælde af teknisk force majeure. Der må ikke foretages rettelser på en manuelt udfyldt visummærkat.« |
| --- | --- |

b)

Stk. 4 affattes således:

»4.   En visummærkat til et visum til én indrejse må kun udfyldes manuelt i tilfælde af teknisk force majeure. Der må ikke foretages rettelser på en manuelt udfyldt visummærkat.«

| 21) | Artikel 29 ændres således:






  a) | Stk. 1 affattes således:

  »1.   Visummærkaten påføres rejsedokumentet.« |
| --- | --- | --- |

21)

Artikel 29 ændres således:

a)

Stk. 1 affattes således:

»1.   Visummærkaten påføres rejsedokumentet.«

| b) | Følgende stykke indsættes:

  »1a.   Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter de nærmere regler for påføring af visummærkaten. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 52, stk. 2.« |
| --- | --- |

b)

Følgende stykke indsættes:

»1a.   Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter de nærmere regler for påføring af visummærkaten. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 52, stk. 2.«

| 22) | Artikel 31 ændres således:






  a) | Stk. 1 og 2 affattes således:

  »1.   En medlemsstat kan kræve, at dens centrale myndigheder informeres om visa udstedt af andre medlemsstater til statsborgere fra specifikke tredjelande eller til specifikke kategorier af disse statsborgere, bortset fra når der er tale om lufthavnstransitvisa.


  2.   Medlemsstaterne underretter Kommissionen om indførelsen eller ophævelsen af kravet om sådanne oplysninger senest 25 kalenderdage, før indførelsen eller ophævelsen træder i kraft. Disse oplysninger gives også inden for det lokale Schengensamarbejde i den pågældende jurisdiktion.« |
| --- | --- | --- |

22)

Artikel 31 ændres således:

a)

Stk. 1 og 2 affattes således:

»1.   En medlemsstat kan kræve, at dens centrale myndigheder informeres om visa udstedt af andre medlemsstater til statsborgere fra specifikke tredjelande eller til specifikke kategorier af disse statsborgere, bortset fra når der er tale om lufthavnstransitvisa.

2.   Medlemsstaterne underretter Kommissionen om indførelsen eller ophævelsen af kravet om sådanne oplysninger senest 25 kalenderdage, før indførelsen eller ophævelsen træder i kraft. Disse oplysninger gives også inden for det lokale Schengensamarbejde i den pågældende jurisdiktion.«

| b) | Stk. 4 udgår. |
| --- | --- |

b)

Stk. 4 udgår.

| 23) | Artikel 32 ændres således:






  a) | I stk. 1, litra a), indsættes følgende nummer:






  »iia) | ikke fremlægger dokumentation for formålet med og betingelserne for den forventede lufthavnstransit«. |
| --- | --- | --- | --- |

23)

Artikel 32 ændres således:

a)

I stk. 1, litra a), indsættes følgende nummer:

»iia)

ikke fremlægger dokumentation for formålet med og betingelserne for den forventede lufthavnstransit«.

| b) | Stk. 2 affattes således:

  »2.   En afgørelse om afslag og de grunde, som afgørelsen hviler på, meddeles ansøgeren ved hjælp af standardformularen i bilag VI på sproget i den medlemsstat, der har truffet den endelige afgørelse om ansøgningen, og et andet af EU-institutionernes officielle sprog.« |
| --- | --- |

b)

Stk. 2 affattes således:

»2.   En afgørelse om afslag og de grunde, som afgørelsen hviler på, meddeles ansøgeren ved hjælp af standardformularen i bilag VI på sproget i den medlemsstat, der har truffet den endelige afgørelse om ansøgningen, og et andet af EU-institutionernes officielle sprog.«

| c) | Stk. 4 udgår. |
| --- | --- |

c)

Stk. 4 udgår.

| 24) | Artikel 36 ændres således:






  a) | Stk. 2 udgår. |
| --- | --- | --- |

24)

Artikel 36 ændres således:

a)

Stk. 2 udgår.

| b) | Følgende stykke indsættes:

  »2a.   Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter operationelle instrukser for udstedelse af visa til søfarende. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 52, stk. 2.« |
| --- | --- |

b)

Følgende stykke indsættes:

»2a.   Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter operationelle instrukser for udstedelse af visa til søfarende. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 52, stk. 2.«

| 25) | Artikel 37, stk. 2 og 3, affattes således:

  »2.   Opbevaringen og håndteringen af visummærkater er omfattet af passende sikkerhedsforanstaltninger for at undgå svig og tab. Hvert konsulat holder regnskab med sit lager af visummærkater og registrerer, hvordan hver visummærkat er blevet anvendt. Der aflægges rapport til Kommissionen om ethvert større tab af ikkeudfyldte visummærkater.


  3.   Konsulater eller centrale myndigheder fører arkiv over ansøgninger i papirudgave eller elektronisk format. Hver enkelt sagsmappe skal indeholde de relevante oplysninger, der om nødvendigt gør det muligt at rekonstruere baggrunden for den beslutning, der er truffet vedrørende ansøgningen.
  De individuelle ansøgningsmapper gemmes i mindst ét år fra den dato, hvor der blev truffet beslutning om ansøgningen som omhandlet i artikel 23, stk. 1, eller i tilfælde af klage, indtil afslutningen af klageproceduren, alt efter hvilken periode der er længst. I givet fald gemmes de individuelle elektroniske ansøgningsmapper i gyldighedsperioden for det udstedte visum.« |
| --- | --- |

25)

Artikel 37, stk. 2 og 3, affattes således:

»2.   Opbevaringen og håndteringen af visummærkater er omfattet af passende sikkerhedsforanstaltninger for at undgå svig og tab. Hvert konsulat holder regnskab med sit lager af visummærkater og registrerer, hvordan hver visummærkat er blevet anvendt. Der aflægges rapport til Kommissionen om ethvert større tab af ikkeudfyldte visummærkater.

3.   Konsulater eller centrale myndigheder fører arkiv over ansøgninger i papirudgave eller elektronisk format. Hver enkelt sagsmappe skal indeholde de relevante oplysninger, der om nødvendigt gør det muligt at rekonstruere baggrunden for den beslutning, der er truffet vedrørende ansøgningen.

De individuelle ansøgningsmapper gemmes i mindst ét år fra den dato, hvor der blev truffet beslutning om ansøgningen som omhandlet i artikel 23, stk. 1, eller i tilfælde af klage, indtil afslutningen af klageproceduren, alt efter hvilken periode der er længst. I givet fald gemmes de individuelle elektroniske ansøgningsmapper i gyldighedsperioden for det udstedte visum.«

| 26) | Artikel 38 ændres således:






  a) | Overskriften affattes således:
  »Ressourcer til behandling af ansøgninger og tilsyn med visumprocedurerne«. |
| --- | --- | --- |

26)

Artikel 38 ændres således:

a)

Overskriften affattes således:

»Ressourcer til behandling af ansøgninger og tilsyn med visumprocedurerne«.

| b) | Stk. 1 affattes således:

  »1.   Medlemsstaterne anvender passende personale i tilstrækkeligt antal på konsulaterne til at udføre opgaverne i forbindelse med behandling af ansøgninger på en sådan måde, at der sikres en rimelig og harmoniseret kvalitet af tjenesterne til offentligheden.« |
| --- | --- |

b)

Stk. 1 affattes således:

»1.   Medlemsstaterne anvender passende personale i tilstrækkeligt antal på konsulaterne til at udføre opgaverne i forbindelse med behandling af ansøgninger på en sådan måde, at der sikres en rimelig og harmoniseret kvalitet af tjenesterne til offentligheden.«

| c) | Følgende stykke indsættes:

  »1a.   Medlemsstaterne sikrer, at tilsyn med hele visumproceduren på konsulaterne, herunder indgivelsen og håndteringen af ansøgninger, udskrivningen af visummærkater og det praktiske samarbejde med eksterne tjenesteydere, føres af udsendt personale for derved at sikre integritet i alle procedurens faser.« |
| --- | --- |

c)

Følgende stykke indsættes:

»1a.   Medlemsstaterne sikrer, at tilsyn med hele visumproceduren på konsulaterne, herunder indgivelsen og håndteringen af ansøgninger, udskrivningen af visummærkater og det praktiske samarbejde med eksterne tjenesteydere, føres af udsendt personale for derved at sikre integritet i alle procedurens faser.«

| d) | Stk. 3 affattes således:

  »3.   Medlemsstaternes centrale myndigheder sikrer en passende uddannelse af både udsendt personale og lokalt ansatte og er ansvarlige for at give dem fuldstændige, præcise og ajourførte oplysninger om relevant EU-ret og national ret.« |
| --- | --- |

d)

Stk. 3 affattes således:

»3.   Medlemsstaternes centrale myndigheder sikrer en passende uddannelse af både udsendt personale og lokalt ansatte og er ansvarlige for at give dem fuldstændige, præcise og ajourførte oplysninger om relevant EU-ret og national ret.«

| e) | Følgende stykker indsættes:

  »3a.   Hvis centrale myndigheder behandler og træffer beslutning om ansøgninger som omhandlet i artikel 4, stk. 1a, skal medlemsstaterne afholde særlige kurser for at sikre, at disse centrale myndigheders personale har tilstrækkelig og ajourført landespecifik viden om lokale socioøkonomiske forhold samt fuldstændige, præcise og ajourførte oplysninger om relevant EU-ret og national ret.


  3b.   Medlemsstaterne sikrer også, at konsulaterne råder over tilstrækkeligt og passende uddannet personale til at bistå de centrale myndigheder med at behandle og træffe beslutning om ansøgninger, navnlig ved at deltage i lokale Schengensamarbejdsmøder, udveksle oplysninger med andre konsulater og lokale myndigheder, indsamle relevante oplysninger lokalt om migrationsrelaterede risici og svigagtig praksis og gennemføre samtaler og yderligere behandling.« |
| --- | --- |

e)

Følgende stykker indsættes:

»3a.   Hvis centrale myndigheder behandler og træffer beslutning om ansøgninger som omhandlet i artikel 4, stk. 1a, skal medlemsstaterne afholde særlige kurser for at sikre, at disse centrale myndigheders personale har tilstrækkelig og ajourført landespecifik viden om lokale socioøkonomiske forhold samt fuldstændige, præcise og ajourførte oplysninger om relevant EU-ret og national ret.

3b.   Medlemsstaterne sikrer også, at konsulaterne råder over tilstrækkeligt og passende uddannet personale til at bistå de centrale myndigheder med at behandle og træffe beslutning om ansøgninger, navnlig ved at deltage i lokale Schengensamarbejdsmøder, udveksle oplysninger med andre konsulater og lokale myndigheder, indsamle relevante oplysninger lokalt om migrationsrelaterede risici og svigagtig praksis og gennemføre samtaler og yderligere behandling.«

| f) | Følgende stykke tilføjes:

  »5.   Medlemsstaterne sikrer, at der findes en procedure, som gør det muligt for ansøgere at indgive klager vedrørende:






  a) | personalets adfærd på konsulaterne og i givet fald hos de eksterne tjenesteydere, eller |
| --- | --- | --- |

f)

Følgende stykke tilføjes:

»5.   Medlemsstaterne sikrer, at der findes en procedure, som gør det muligt for ansøgere at indgive klager vedrørende:

a)

personalets adfærd på konsulaterne og i givet fald hos de eksterne tjenesteydere, eller

| b) | ansøgningsproceduren. |
| --- | --- |

b)

ansøgningsproceduren.

Konsulaterne eller de centrale myndigheder fører register over klager og opfølgningen herpå.

Medlemsstaterne stiller oplysninger om den i dette stykke omhandlede procedure til rådighed for offentligheden.«

| 27) | Artikel 39, stk. 2 og 3, affattes således:

  »2.   Konsulære medarbejdere og de centrale myndigheders ansatte udviser under udførelsen af deres opgaver fuld respekt for den menneskelige værdighed. Alle foranstaltninger, der træffes, skal stå i forhold til de mål, der forfølges med foranstaltningerne.


  3.   Konsulære medarbejdere og de centrale myndigheders ansatte må under udførelsen af deres opgaver ikke forskelsbehandle personer på grund af køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering.« |
| --- | --- |

27)

Artikel 39, stk. 2 og 3, affattes således:

»2.   Konsulære medarbejdere og de centrale myndigheders ansatte udviser under udførelsen af deres opgaver fuld respekt for den menneskelige værdighed. Alle foranstaltninger, der træffes, skal stå i forhold til de mål, der forfølges med foranstaltningerne.

3.   Konsulære medarbejdere og de centrale myndigheders ansatte må under udførelsen af deres opgaver ikke forskelsbehandle personer på grund af køn, race eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering.«

| 28) | Artikel 40 affattes således:

  »Artikel 40
  Konsulær organisation og konsulært samarbejde

  1.   Hver medlemsstat er ansvarlig for tilrettelæggelsen af procedurerne i forbindelse med ansøgninger.


  2.   Medlemsstaterne:






  a) | leverer det nødvendige udstyr til indsamling af biometriske identifikatorer til deres konsulater og de myndigheder, der er ansvarlige for visumudstedelse ved grænserne, samt til deres honorære konsulers lokaler, hvor disse i overensstemmelse med artikel 42 anvendes til at indsamle biometriske identifikatorer |
| --- | --- | --- |

28)

Artikel 40 affattes således:

»Artikel 40

Konsulær organisation og konsulært samarbejde

1.   Hver medlemsstat er ansvarlig for tilrettelæggelsen af procedurerne i forbindelse med ansøgninger.

2.   Medlemsstaterne:

a)

leverer det nødvendige udstyr til indsamling af biometriske identifikatorer til deres konsulater og de myndigheder, der er ansvarlige for visumudstedelse ved grænserne, samt til deres honorære konsulers lokaler, hvor disse i overensstemmelse med artikel 42 anvendes til at indsamle biometriske identifikatorer

| b) | samarbejder med en eller flere medlemsstater inden for rammerne af repræsentationsordninger eller andre former for konsulært samarbejde. |
| --- | --- |

b)

samarbejder med en eller flere medlemsstater inden for rammerne af repræsentationsordninger eller andre former for konsulært samarbejde.

3.   En medlemsstat kan også samarbejde med en ekstern tjenesteyder i overensstemmelse med artikel 43.

4.   Medlemsstaterne underretter Kommissionen om deres konsulære organisation og samarbejde i hver konsulær repræsentation.

5.   Hvis samarbejdet med andre medlemsstater ophører, bestræber medlemsstaterne sig på fortsat at sikre samme grad af tjenester.«

| 29) | Artikel 41 udgår. |
| --- | --- |

29)

Artikel 41 udgår.

| 30) | Artikel 43 ændres således:






  a) | Stk. 3 udgår. |
| --- | --- | --- |

30)

Artikel 43 ændres således:

a)

Stk. 3 udgår.

| b) | Stk. 5 affattes således:

  »5.   Eksterne tjenesteydere har ikke adgang til VIS under nogen omstændigheder. Adgangen til VIS er udelukkende forbeholdt behørigt bemyndigede medarbejdere ved konsulaterne eller ved de centrale myndigheder.« |
| --- | --- |

b)

Stk. 5 affattes således:

»5.   Eksterne tjenesteydere har ikke adgang til VIS under nogen omstændigheder. Adgangen til VIS er udelukkende forbeholdt behørigt bemyndigede medarbejdere ved konsulaterne eller ved de centrale myndigheder.«

| c) | Stk. 6 ændres således:






  i) | Litra a) affattes således:






  »a) | at formidle generelle oplysninger om visumkrav, jf. artikel 47, stk. 1, litra a)-c), og ansøgningsskemaer«. |
| --- | --- | --- | --- |

c)

Stk. 6 ændres således:

i)

Litra a) affattes således:

»a)

at formidle generelle oplysninger om visumkrav, jf. artikel 47, stk. 1, litra a)-c), og ansøgningsskemaer«.

| ii) | Litra c) affattes således:






  »c) | at indsamle oplysninger og ansøgninger (herunder indsamling af biometriske identifikatorer) og fremsende ansøgningen til konsulatet eller de centrale myndigheder«. |
| --- | --- | --- |

ii)

Litra c) affattes således:

»c)

at indsamle oplysninger og ansøgninger (herunder indsamling af biometriske identifikatorer) og fremsende ansøgningen til konsulatet eller de centrale myndigheder«.

| iii) | Litra e) og f) affattes således:






  »e) | at forvalte aftaler for ansøgeren, hvor det er hensigtsmæssigt, på konsulatet eller i den eksterne tjenesteyders lokaler |
| --- | --- | --- |

iii)

Litra e) og f) affattes således:

»e)

at forvalte aftaler for ansøgeren, hvor det er hensigtsmæssigt, på konsulatet eller i den eksterne tjenesteyders lokaler

| f) | at indsamle rejsedokumenterne, herunder underretning om afslag, hvis det er relevant, fra konsulatet eller de centrale myndigheder og returnere dem til ansøgeren.« |
| --- | --- |

f)

at indsamle rejsedokumenterne, herunder underretning om afslag, hvis det er relevant, fra konsulatet eller de centrale myndigheder og returnere dem til ansøgeren.«

| d) | Stk. 7 affattes således:

  »7.   Når den pågældende medlemsstat udvælger en ekstern tjenesteyder, skal den vurdere organisationens eller virksomhedens pålidelighed og solvens og sikre, at der ikke er interessekonflikter. Denne vurdering skal, hvor det er relevant, omfatte undersøgelse af de nødvendige licenser, registreringer i handelsregistret, selskabsvedtægterne og aftaler med banker.« |
| --- | --- |

d)

Stk. 7 affattes således:

»7.   Når den pågældende medlemsstat udvælger en ekstern tjenesteyder, skal den vurdere organisationens eller virksomhedens pålidelighed og solvens og sikre, at der ikke er interessekonflikter. Denne vurdering skal, hvor det er relevant, omfatte undersøgelse af de nødvendige licenser, registreringer i handelsregistret, selskabsvedtægterne og aftaler med banker.«

| e) | Stk. 9 affattes således:

  »9.   Medlemsstaterne er ansvarlige for overholdelsen af reglerne om beskyttelse af personoplysninger og sikrer, at den eksterne tjenesteyder er underlagt databeskyttelsestilsynsmyndighedernes tilsyn i henhold til artikel 51, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 (*5).


  (*5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 af 27. april 2016 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af direktiv 95/46/EF (generel forordning om databeskyttelse) (EUT L 119 af 4.5.2016, s. 1).«
  " |
| --- | --- |

e)

Stk. 9 affattes således:

»9.   Medlemsstaterne er ansvarlige for overholdelsen af reglerne om beskyttelse af personoplysninger og sikrer, at den eksterne tjenesteyder er underlagt databeskyttelsestilsynsmyndighedernes tilsyn i henhold til artikel 51, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 (*5).

(*5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 af 27. april 2016 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af direktiv 95/46/EF (generel forordning om databeskyttelse) (EUT L 119 af 4.5.2016, s. 1).«
  "

*5

| f) | Stk. 11 ændres således:






  i) | Første afsnit, litra a) og b), affattes således:






  »a) | de generelle oplysninger om kriterier, betingelser og procedurer for ansøgning om visum som fastsat i artikel 47, stk. 1, litra a)-c), og indholdet af de ansøgningsskemaer, som den eksterne tjenesteyder giver visumansøgerne |
| --- | --- | --- | --- |

f)

Stk. 11 ændres således:

i)

Første afsnit, litra a) og b), affattes således:

»a)

de generelle oplysninger om kriterier, betingelser og procedurer for ansøgning om visum som fastsat i artikel 47, stk. 1, litra a)-c), og indholdet af de ansøgningsskemaer, som den eksterne tjenesteyder giver visumansøgerne

| b) | alle de tekniske og organisatoriske sikkerhedsforanstaltninger, der er nødvendige for at beskytte personoplysninger mod hændelig eller ulovlig tilintetgørelse eller hændeligt tab, ændring, ikkeautoriseret udbredelse eller adgang, navnlig hvis samarbejdet omfatter fremsendelse af filer og oplysninger til den eller de pågældende medlemsstaters konsulat eller centrale myndigheder, samt mod enhver anden form for ulovlig behandling af personoplysninger«. |
| --- | --- |

b)

alle de tekniske og organisatoriske sikkerhedsforanstaltninger, der er nødvendige for at beskytte personoplysninger mod hændelig eller ulovlig tilintetgørelse eller hændeligt tab, ændring, ikkeautoriseret udbredelse eller adgang, navnlig hvis samarbejdet omfatter fremsendelse af filer og oplysninger til den eller de pågældende medlemsstaters konsulat eller centrale myndigheder, samt mod enhver anden form for ulovlig behandling af personoplysninger«.

| ii) | Andet afsnit affattes således:
  »Med henblik herpå foretager den eller de pågældende medlemsstaters konsulat eller konsulater eller centrale myndigheder regelmæssigt og mindst hver niende måned uanmeldt kontrol i den eksterne tjenesteyders lokaler. Medlemsstaterne kan aftale at dele omkostningerne ved dette regelmæssige tilsyn.« |
| --- | --- |

ii)

Andet afsnit affattes således:

»Med henblik herpå foretager den eller de pågældende medlemsstaters konsulat eller konsulater eller centrale myndigheder regelmæssigt og mindst hver niende måned uanmeldt kontrol i den eksterne tjenesteyders lokaler. Medlemsstaterne kan aftale at dele omkostningerne ved dette regelmæssige tilsyn.«

| g) | Følgende stykke indsættes:

  »11a.   Medlemsstaterne aflægger hvert år senest den 1. februar rapport til Kommissionen om deres samarbejde med og tilsyn med, jf. bilag X, punkt C, de eksterne tjenesteydere verden over.« |
| --- | --- |

g)

Følgende stykke indsættes:

»11a.   Medlemsstaterne aflægger hvert år senest den 1. februar rapport til Kommissionen om deres samarbejde med og tilsyn med, jf. bilag X, punkt C, de eksterne tjenesteydere verden over.«

| 31) | Artikel 44 affattes således:

  »Artikel 44
  Kryptering og sikker overførsel af oplysninger

  1.   I forbindelse med samarbejde mellem medlemsstater og samarbejde med en ekstern tjenesteyder eller anvendelse af honorære konsuler sikrer den eller de berørte medlemsstater, at oplysningerne krypteres i fuldt omfang, uanset om de overføres elektronisk eller fysisk via et elektronisk lagringsmedium.


  2.   I tredjelande, der forbyder, at de krypterede oplysninger overføres elektronisk, tillader den eller de berørte medlemsstater ikke, at oplysninger overføres elektronisk.
  I sådanne tilfælde sikrer den eller de berørte medlemsstater, at de elektroniske oplysninger overføres fysisk i fuldt krypteret form via et elektronisk lagringsmedium af en konsulær medarbejder i en medlemsstat eller, hvis en sådan overførsel ville kræve, at der skulle træffes uforholdsmæssigt omfattende eller urimelige foranstaltninger, på en anden og sikker måde, f.eks. ved hjælp af etablerede operatører med erfaring i transport af følsomme dokumenter og oplysninger i det berørte tredjeland.


  3.   Under alle omstændigheder tilpasses sikkerhedsniveauet for overførslen i forhold til, hvor følsomme oplysningerne er.« |
| --- | --- |

31)

Artikel 44 affattes således:

»Artikel 44

Kryptering og sikker overførsel af oplysninger

1.   I forbindelse med samarbejde mellem medlemsstater og samarbejde med en ekstern tjenesteyder eller anvendelse af honorære konsuler sikrer den eller de berørte medlemsstater, at oplysningerne krypteres i fuldt omfang, uanset om de overføres elektronisk eller fysisk via et elektronisk lagringsmedium.

2.   I tredjelande, der forbyder, at de krypterede oplysninger overføres elektronisk, tillader den eller de berørte medlemsstater ikke, at oplysninger overføres elektronisk.

I sådanne tilfælde sikrer den eller de berørte medlemsstater, at de elektroniske oplysninger overføres fysisk i fuldt krypteret form via et elektronisk lagringsmedium af en konsulær medarbejder i en medlemsstat eller, hvis en sådan overførsel ville kræve, at der skulle træffes uforholdsmæssigt omfattende eller urimelige foranstaltninger, på en anden og sikker måde, f.eks. ved hjælp af etablerede operatører med erfaring i transport af følsomme dokumenter og oplysninger i det berørte tredjeland.

3.   Under alle omstændigheder tilpasses sikkerhedsniveauet for overførslen i forhold til, hvor følsomme oplysningerne er.«

| 32) | Artikel 45 ændres således:






  a) | Stk. 3 affattes således:

  »3.   Akkrediterede kommercielle foretagender, der fungerer som formidlere, kontrolleres regelmæssigt ved hjælp af stikprøver, hvor der arrangeres personlige samtaler eller telefonsamtaler med ansøgerne, gennemgang af rejser og indlogering og, hvor det skønnes nødvendigt, gennemgang af dokumentation for gruppens hjemrejse.« |
| --- | --- | --- |

32)

Artikel 45 ændres således:

a)

Stk. 3 affattes således:

»3.   Akkrediterede kommercielle foretagender, der fungerer som formidlere, kontrolleres regelmæssigt ved hjælp af stikprøver, hvor der arrangeres personlige samtaler eller telefonsamtaler med ansøgerne, gennemgang af rejser og indlogering og, hvor det skønnes nødvendigt, gennemgang af dokumentation for gruppens hjemrejse.«

| b) | Stk. 5, andet afsnit, affattes således:
  »Hvor det er relevant, sikrer det enkelte konsulat og de centrale myndigheder, at offentligheden informeres om listen over de akkrediterede kommercielle foretagender, der fungerer som formidlere, og som de samarbejder med.« |
| --- | --- |

b)

Stk. 5, andet afsnit, affattes således:

»Hvor det er relevant, sikrer det enkelte konsulat og de centrale myndigheder, at offentligheden informeres om listen over de akkrediterede kommercielle foretagender, der fungerer som formidlere, og som de samarbejder med.«

| 33) | Artikel 47, stk. 1, ændres således:






  a) | Følgende litraer indsættes:






  »aa) | kriterierne for, at en ansøgning kan antages, som fastsat i artikel 19, stk. 1 |
| --- | --- | --- | --- |

33)

Artikel 47, stk. 1, ændres således:

a)

Følgende litraer indsættes:

»aa)

kriterierne for, at en ansøgning kan antages, som fastsat i artikel 19, stk. 1

| ab) | at biometriske data i princippet skal indsamles hver 59. måned regnet fra datoen for den første indsamling«. |
| --- | --- |

ab)

at biometriske data i princippet skal indsamles hver 59. måned regnet fra datoen for den første indsamling«.

| b) | Litra c) affattes således:






  »c) | hvor ansøgningen kan indgives (det kompetente konsulat eller en ekstern tjenesteyder)«. |
| --- | --- | --- |

b)

Litra c) affattes således:

»c)

hvor ansøgningen kan indgives (det kompetente konsulat eller en ekstern tjenesteyder)«.

| c) | Følgende litra tilføjes:






  »j) | oplysninger om den klageprocedure, der er fastsat i artikel 38, stk. 5.« |
| --- | --- | --- |

c)

Følgende litra tilføjes:

»j)

oplysninger om den klageprocedure, der er fastsat i artikel 38, stk. 5.«

| 34) | Artikel 48 ændres således:






  a) | Stk. 1 affattes således:

  »1.   Konsulater og EU-delegationerne samarbejder inden for hver jurisdiktion for at sikre en harmoniseret anvendelse af den fælles visumpolitik, idet der tages hensyn til de lokale forhold.
  Med henblik herpå udsteder Kommissionen i henhold til artikel 5, stk. 3, i Rådets afgørelse 2010/427/EU (*6) instrukser til EU-delegationerne om at udføre de relevante koordinationsopgaver, der er fastsat i nærværende artikel.
  Hvis de centrale myndigheder behandler og træffer beslutning om ansøgninger indgivet i den pågældende jurisdiktion som omhandlet i artikel 4, stk. 1a, sikrer medlemsstaterne disse centrale myndigheders aktive inddragelse i det lokale Schengensamarbejde. De medarbejdere, der bidrager til det lokale Schengensamarbejde, uddannes tilstrækkeligt og inddrages i behandlingen af ansøgninger i den pågældende jurisdiktion.


  (*6)  Rådets afgørelse 2010/427/EU af 26. juli 2010 om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere (EUT L 201 af 3.8.2010, s. 30).«
  " |
| --- | --- | --- |

34)

Artikel 48 ændres således:

a)

Stk. 1 affattes således:

»1.   Konsulater og EU-delegationerne samarbejder inden for hver jurisdiktion for at sikre en harmoniseret anvendelse af den fælles visumpolitik, idet der tages hensyn til de lokale forhold.

Med henblik herpå udsteder Kommissionen i henhold til artikel 5, stk. 3, i Rådets afgørelse 2010/427/EU (*6) instrukser til EU-delegationerne om at udføre de relevante koordinationsopgaver, der er fastsat i nærværende artikel.

Hvis de centrale myndigheder behandler og træffer beslutning om ansøgninger indgivet i den pågældende jurisdiktion som omhandlet i artikel 4, stk. 1a, sikrer medlemsstaterne disse centrale myndigheders aktive inddragelse i det lokale Schengensamarbejde. De medarbejdere, der bidrager til det lokale Schengensamarbejde, uddannes tilstrækkeligt og inddrages i behandlingen af ansøgninger i den pågældende jurisdiktion.

(*6)  Rådets afgørelse 2010/427/EU af 26. juli 2010 om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere (EUT L 201 af 3.8.2010, s. 30).«
  "

*6

| b) | Følgende stykke indsættes:

  »1a.   Medlemsstaterne og Kommissionen samarbejder navnlig for:






  a) | at udarbejde en harmoniseret liste over den dokumentation, som ansøgere skal indgive, idet der tages hensyn til artikel 14 |
| --- | --- | --- |

b)

Følgende stykke indsættes:

»1a.   Medlemsstaterne og Kommissionen samarbejder navnlig for:

a)

at udarbejde en harmoniseret liste over den dokumentation, som ansøgere skal indgive, idet der tages hensyn til artikel 14

| b) | at forberede en lokal gennemførelse af artikel 24, stk. 2, hvad angår udstedelsen af visa til flere indrejser |
| --- | --- |

b)

at forberede en lokal gennemførelse af artikel 24, stk. 2, hvad angår udstedelsen af visa til flere indrejser

| c) | at sikre en fælles oversættelse af ansøgningsskemaet, hvor det er relevant |
| --- | --- |

c)

at sikre en fælles oversættelse af ansøgningsskemaet, hvor det er relevant

| d) | at udarbejde listen over rejsedokumenter udstedt af værtslandet og regelmæssigt ajourføre denne |
| --- | --- |

d)

at udarbejde listen over rejsedokumenter udstedt af værtslandet og regelmæssigt ajourføre denne

| e) | at udarbejde et fælles oplysningsark med de i artikel 47, stk. 1, omhandlede oplysninger |
| --- | --- |

e)

at udarbejde et fælles oplysningsark med de i artikel 47, stk. 1, omhandlede oplysninger

| f) | hvor det er relevant, at føre tilsyn med gennemførelsen af artikel 25a, stk. 5 og 6.« |
| --- | --- |

f)

hvor det er relevant, at føre tilsyn med gennemførelsen af artikel 25a, stk. 5 og 6.«

| c) | Stk. 2 udgår. |
| --- | --- |

c)

Stk. 2 udgår.

| d) | Stk. 3 affattes således:

  »3.   Medlemsstaterne i det lokale Schengensamarbejde udveksler følgende oplysninger:






  a) | kvartalsvise statistikker over ensartede visa, visa med begrænset territorial gyldighed og lufthavnstransitvisa, der er ansøgt om, udstedt og givet afslag på |
| --- | --- | --- |

d)

Stk. 3 affattes således:

»3.   Medlemsstaterne i det lokale Schengensamarbejde udveksler følgende oplysninger:

a)

kvartalsvise statistikker over ensartede visa, visa med begrænset territorial gyldighed og lufthavnstransitvisa, der er ansøgt om, udstedt og givet afslag på

| b) | oplysninger vedrørende vurderingen af migrations- og sikkerhedsrelaterede risici, navnlig vedrørende:






  i) | værtslandets socioøkonomiske struktur |
| --- | --- | --- |

b)

oplysninger vedrørende vurderingen af migrations- og sikkerhedsrelaterede risici, navnlig vedrørende:

i)

værtslandets socioøkonomiske struktur

| ii) | oplysningskilder på lokalt plan, herunder social sikkerhed, sygesikring, skatteregistre og registrering af ind- og udrejser |
| --- | --- |

ii)

oplysningskilder på lokalt plan, herunder social sikkerhed, sygesikring, skatteregistre og registrering af ind- og udrejser

| iii) | anvendelsen af falske eller forfalskede rejsedokumenter |
| --- | --- |

iii)

anvendelsen af falske eller forfalskede rejsedokumenter

| iv) | ruter for irregulær migration |
| --- | --- |

iv)

ruter for irregulær migration

| v) | tendenser med hensyn til svigagtig adfærd |
| --- | --- |

v)

tendenser med hensyn til svigagtig adfærd

| vi) | tendenser med hensyn til afslag |
| --- | --- |

vi)

tendenser med hensyn til afslag

| c) | oplysninger om samarbejde med eksterne tjenesteydere og med transportvirksomheder |
| --- | --- |

c)

oplysninger om samarbejde med eksterne tjenesteydere og med transportvirksomheder

| d) | oplysninger om forsikringsselskaber, der yder en passende rejsesygeforsikring, herunder kontrol med dækningstype, eventuelt for store beløb.« |
| --- | --- |

d)

oplysninger om forsikringsselskaber, der yder en passende rejsesygeforsikring, herunder kontrol med dækningstype, eventuelt for store beløb.«

| e) | Stk. 5, andet afsnit, udgår. |
| --- | --- |

e)

Stk. 5, andet afsnit, udgår.

| f) | Følgende stykke tilføjes:

  »7.   Hver jurisdiktion udarbejder en årsrapport senest den 31. december hvert år. På grundlag af disse rapporter udarbejder Kommissionen en årsrapport om situationen med hensyn til det lokale Schengensamarbejde, som forelægges Europa-Parlamentet og Rådet.« |
| --- | --- |

f)

Følgende stykke tilføjes:

»7.   Hver jurisdiktion udarbejder en årsrapport senest den 31. december hvert år. På grundlag af disse rapporter udarbejder Kommissionen en årsrapport om situationen med hensyn til det lokale Schengensamarbejde, som forelægges Europa-Parlamentet og Rådet.«

| 35) | Artikel 50 udgår. |
| --- | --- |

35)

Artikel 50 udgår.

| 36) | Artikel 51 affattes således:

  »Artikel 51
  Instrukser vedrørende den praktiske anvendelse af denne forordning
  Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter operationelle instrukser vedrørende den praktiske anvendelse af bestemmelserne i denne forordning. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 52, stk. 2.« |
| --- | --- |

36)

Artikel 51 affattes således:

»Artikel 51

Instrukser vedrørende den praktiske anvendelse af denne forordning

Kommissionen vedtager ved hjælp af gennemførelsesretsakter operationelle instrukser vedrørende den praktiske anvendelse af bestemmelserne i denne forordning. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren, jf. artikel 52, stk. 2.«

| 37) | Følgende artikel indsættes:

  »Artikel 51a
  Udøvelse af de delegerede beføjelser

  1.   Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.


  2.   Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 16, stk. 9, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 1. august 2019. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.


  3.   Den i artikel 16, stk. 9, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.


  4.   Inden vedtagelsen af en delegeret retsakt hører Kommissionen eksperter, som er udpeget af hver enkelt medlemsstat, i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning (*7).


  5.   Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.


  6.   En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 16, stk. 9, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har underrettet Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.



  (*7)  
  EUT L 123 af 12.5.2016, s. 1.«
  " |
| --- | --- |

37)

Følgende artikel indsættes:

»Artikel 51a

Udøvelse af de delegerede beføjelser

1.   Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.

2.   Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 16, stk. 9, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 1. august 2019. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.

3.   Den i artikel 16, stk. 9, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.

4.   Inden vedtagelsen af en delegeret retsakt hører Kommissionen eksperter, som er udpeget af hver enkelt medlemsstat, i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning (*7).

5.   Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.

6.   En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 16, stk. 9, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har underrettet Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.

(*7)  
  EUT L 123 af 12.5.2016, s. 1.«
  "

*7

| 38) | Artikel 52 affattes således:

  »Artikel 52
  Udvalgsprocedure

  1.   Kommissionen bistås af et udvalg (»visumudvalget«). Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (*8).


  2.   Når der henvises til dette stykke, finder artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendelse.
  Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 finder anvendelse.



  (*8)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13).«
  " |
| --- | --- |

38)

Artikel 52 affattes således:

»Artikel 52

Udvalgsprocedure

1.   Kommissionen bistås af et udvalg (»visumudvalget«). Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (*8).

2.   Når der henvises til dette stykke, finder artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendelse.

Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 finder anvendelse.

(*8)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13).«
  "

*8

| 39) | Bilag I erstattes af teksten i bilag I til denne forordning. |
| --- | --- |

39)

Bilag I erstattes af teksten i bilag I til denne forordning.

| 40) | Bilag V erstattes af teksten i bilag II til denne forordning. |
| --- | --- |

40)

Bilag V erstattes af teksten i bilag II til denne forordning.

| 41) | Bilag VI erstattes af teksten i bilag III til denne forordning. |
| --- | --- |

41)

Bilag VI erstattes af teksten i bilag III til denne forordning.

| 42) | Bilag VII, VIII og IX udgår. |
| --- | --- |

42)

Bilag VII, VIII og IX udgår.

| 43) | Bilag X erstattes af teksten i bilag IV til denne forordning. |
| --- | --- |

43)

Bilag X erstattes af teksten i bilag IV til denne forordning.

Artikel 2

Kontrol og evaluering

1.   Senest den 2. august 2022 udarbejder Kommissionen en evaluering af anvendelsen af forordning (EF) nr. 810/2009, som ændret ved nærværende forordning. Denne samlede evaluering skal omfatte en gennemgang af de opnåede resultater set i forhold til målene og af gennemførelsen af bestemmelserne i forordning (EF) nr. 810/2009, som ændret ved nærværende forordning.

2.   Kommissionen sender den i stk. 1 omhandlede evaluering for Europa-Parlamentet og Rådet. På grundlag af denne evaluering forelægger Kommissionen om nødvendigt relevante forslag.

3.   Senest den 2. maj 2020 giver medlemsstaterne Kommissionen de relevante tilgængelige data om visumindehaveres brug af rejsesygeforsikringen omhandlet i artikel 15 i forordning (EF) nr. 810/2009, under deres ophold på medlemsstaternes område og de omkostninger, som er blevet afholdt af de nationale myndigheder eller udbyderne af lægetjenester for visumindehavere. På grundlag af disse data udarbejder Kommissionen senest den 2. november 2020 en rapport, der sendes til Europa-Parlamentet og Rådet.

Artikel 3

Ikrafttræden

1.   Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

2.   Den finder anvendelse fra den 2. februar 2020.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juni 2019

På Europa-Parlamentets vegne

A. TAJANI

Formand

På Rådets vegne

G. CIAMBA

Formand

---

(1)  
  EUT C 440 af 6.12.2018, s. 142.

1

(2)  Europa-Parlamentets holdning af 17.4.2019 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 6.6.2019.

2

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 af 13. juli 2009 om en fællesskabskodeks for visa (visumkodeks) (EUT L 243 af 15.9.2009, s. 1).

3

(4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 158 af 30.4.2004, s. 77).

4

(5)  
  EUT L 123 af 12.5.2016, s. 1.

5

(6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13).

6

(7)  Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengen-reglerne (EFT L 131 af 1.6.2000, s. 43).

7

(8)  Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengen-reglerne (EFT L 64 af 7.3.2002, s. 20).

8

(9)  
  EFT L 176 af 10.7.1999, s. 36.

9

(10)  Rådets afgørelse 1999/437/EF af 17. maj 1999 om visse gennemførelsesbestemmelser til den aftale, som Rådet for Den Europæiske Union har indgået med Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og den videre udvikling af Schengen-reglerne (EFT L 176 af 10.7.1999, s. 31).

10

(11)  
  EUT L 53 af 27.2.2008, s. 52.

11

(12)  Rådets afgørelse 2008/146/EF af 28. januar 2008 om indgåelse, på Det Europæiske Fællesskabs vegne, af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengen-reglerne (EUT L 53 af 27.2.2008, s. 1).

12

(13)  
  EUT L 160 af 18.6.2011, s. 21.

13

(14)  Rådets afgørelse 2011/350/EU af 7. marts 2011 om indgåelse, på Den Europæiske Unions vegne, af protokollen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, navnlig for så vidt angår afskaffelsen af kontrollen ved de indre grænser og personbevægelser (EUT L 160 af 18.6.2011, s. 19).

14

---

BILAG I

»BILAG I

Standardansøgningsskema

ANSØGNING OM SCHENGENVISUM

Dette ansøgningsskema er gratis

Image 2

   (1)

Familiemedlemmer til EU-, EØS- eller CH-borgere skal ikke udfylde felt 21, 22, 30, 31 og 32 (markeret med *).

Felt 1-3 skal udfyldes i overensstemmelse med oplysningerne i rejsedokumentet.

| 1. | Efternavn: |
| --- | --- |

1.

Efternavn:

Forbeholdt myndighederne

Ansøgningsdato:

Ansøgningsnummer:

| 2. | Fødenavn (tidligere efternavn(e)): |
| --- | --- |

2.

Fødenavn (tidligere efternavn(e)):

| 3. | Fornavn(e): |
| --- | --- |

3.

Fornavn(e):

| 4. | Fødselsdato (dag, måned, år): |
| --- | --- |

4.

Fødselsdato (dag, måned, år):

| 5. | Fødested: |
| --- | --- |

5.

Fødested:

| 6. | Fødeland: |
| --- | --- |

6.

Fødeland:

| 7. | Nuværende nationalitet:
  Evt. nationalitet ved fødslen:
  Andre nationaliteter: |
| --- | --- |

7.

Nuværende nationalitet:

Evt. nationalitet ved fødslen:

Andre nationaliteter:

Ansøgning indgivet til

| ☐ | Ambassade/konsulat |
| --- | --- |

☐

Ambassade/konsulat

| ☐ | Tjenesteyder |
| --- | --- |

☐

Tjenesteyder

| ☐ | Kommerciel formidler |
| --- | --- |

☐

Kommerciel formidler

| 8. | Køn:
  ☐ Mand ☐ Kvinde |
| --- | --- |

8.

Køn:

☐ Mand ☐ Kvinde

| 9. | Civilstand:
  ☐ Ugift ☐ Gift ☐ Registreret partnerskab ☐ Separeret ☐ Skilt ☐ Enke/enkemand ☐ Andet (præciseres): |
| --- | --- |

9.

Civilstand:

☐ Ugift ☐ Gift ☐ Registreret partnerskab ☐ Separeret ☐ Skilt ☐ Enke/enkemand ☐ Andet (præciseres):

| ☐ | Grænse (navn):
  ...
  ... |
| --- | --- |

☐

Grænse (navn):

...

...

| ☐ | Andet: |
| --- | --- |

☐

Andet:

| 10. | Forældremyndighedsindehaver (i tilfælde af mindreårige)/værge (efternavn, fornavn, adresse, hvis forskellig fra ansøgerens, telefonnummer, e-mailadresse og nationalitet): |
| --- | --- |

10.

Forældremyndighedsindehaver (i tilfælde af mindreårige)/værge (efternavn, fornavn, adresse, hvis forskellig fra ansøgerens, telefonnummer, e-mailadresse og nationalitet):

Ansøgning behandlet af:

| 11. | Evt. nationalt identitetsnummer: |
| --- | --- |

11.

Evt. nationalt identitetsnummer:

Vedlagt dokumentation:

| ☐ | Rejsedokument |
| --- | --- |

☐

Rejsedokument

| ☐ | Subsistensmidler |
| --- | --- |

☐

Subsistensmidler

| ☐ | Invitation |
| --- | --- |

☐

Invitation

| 12. | Rejsedokuments type:
  ☐ Almindeligt pas ☐ Diplomatpas ☐ Tjenestepas ☐ Officielt pas ☐ Særpas
  ☐ Andet rejsedokument (præciseres): |
| --- | --- |

12.

Rejsedokuments type:

☐ Almindeligt pas ☐ Diplomatpas ☐ Tjenestepas ☐ Officielt pas ☐ Særpas

☐ Andet rejsedokument (præciseres):

| 13. | Rejsedokumentets nummer: |
| --- | --- |

13.

Rejsedokumentets nummer:

| 14. | Udstedelsesdato: |
| --- | --- |

14.

Udstedelsesdato:

| 15. | Gyldig indtil: |
| --- | --- |

15.

Gyldig indtil:

| 16. | Udstedt af (land): |
| --- | --- |

16.

Udstedt af (land):

| ☐ | Rejsesygeforsikring |
| --- | --- |

☐

Rejsesygeforsikring

| ☐ | Transportmiddel |
| --- | --- |

☐

Transportmiddel

| ☐ | Andet: |
| --- | --- |

☐

Andet:

Visumafgørelse:

| ☐ | Afslået |
| --- | --- |

☐

Afslået

| ☐ | Udstedt: |
| --- | --- |

☐

Udstedt:

| ☐ | A |
| --- | --- |

☐

A

| ☐ | C |
| --- | --- |

☐

C

| ☐ | LTV |
| --- | --- |

☐

LTV

| ☐ | Gyldigt: |
| --- | --- |

☐

Gyldigt:

Fra:

Til:

| 17. | Personoplysninger om det familiemedlem, der er EU-, EØS- eller CH-borger, hvis det er relevant |
| --- | --- |

17.

Personoplysninger om det familiemedlem, der er EU-, EØS- eller CH-borger, hvis det er relevant

Efternavn:

Fornavn(e):

Fødselsdato (dag, måned, år):

Nationalitet:

Rejsedokumentets eller identitetskortets nummer:

| 18. | Slægtskab med en EU-, EØS- eller CH-borger, hvis det er relevant
  ☐ ægtefælle ☐ barn ☐ barnebarn ☐ slægtning i opstigende linje, over for hvem der består forsørgerpligt
  ☐ registreret partnerskab ☐ andet: |
| --- | --- |

18.

Slægtskab med en EU-, EØS- eller CH-borger, hvis det er relevant

☐ ægtefælle ☐ barn ☐ barnebarn ☐ slægtning i opstigende linje, over for hvem der består forsørgerpligt

☐ registreret partnerskab ☐ andet:

| 19. | Ansøgerens hjemadresse og e-mailadresse: |
| --- | --- |

19.

Ansøgerens hjemadresse og e-mailadresse:

Telefonnummer:

| 20. | Opholdssted i et andet land end det, hvor ansøgeren nu er statsborger:
  ☐ Nej
  ☐ Ja. Opholdstilladelse eller lign. ... nr. ... Gyldig indtil ... |
| --- | --- |

20.

Opholdssted i et andet land end det, hvor ansøgeren nu er statsborger:

☐ Nej

☐ Ja. Opholdstilladelse eller lign. ... nr. ... Gyldig indtil ...

| *21. | Nuværende beskæftigelse: |
| --- | --- |

*21.

Nuværende beskæftigelse:

Antal indrejser:

☐ 1 ☐ 2 ☐ Flere

Antal dage:

| *22. | Arbejdsgiver og arbejdsgivers adresse og telefonnummer. For studerende anføres uddannelsesinstitutionens navn og adresse: |
| --- | --- |

*22.

Arbejdsgiver og arbejdsgivers adresse og telefonnummer. For studerende anføres uddannelsesinstitutionens navn og adresse:

| 23. | Rejsens formål:
  ☐ Turisme ☐ Erhverv ☐ Besøg hos familie eller venner ☐ Kulturelt formål ☐ Sport ☐ Officielt besøg ☐ Lægelige grunde ☐ Studier ☐ Lufthavnstransit ☐ Andet (præciseres): |
| --- | --- |

23.

Rejsens formål:

☐ Turisme ☐ Erhverv ☐ Besøg hos familie eller venner ☐ Kulturelt formål ☐ Sport ☐ Officielt besøg ☐ Lægelige grunde ☐ Studier ☐ Lufthavnstransit ☐ Andet (præciseres):

| 24. | Yderligere oplysninger om formålet med opholdet: |
| --- | --- |

24.

Yderligere oplysninger om formålet med opholdet:

| 25. | Vigtigste bestemmelsesmedlemsstat (og andre bestemmelsesmedlemsstater, hvis det er relevant): |
| --- | --- |

25.

Vigtigste bestemmelsesmedlemsstat (og andre bestemmelsesmedlemsstater, hvis det er relevant):

| 26. | Medlemsstat, hvor den første indrejse sker: |
| --- | --- |

26.

Medlemsstat, hvor den første indrejse sker:

| 27. | Ønsket antal indrejser:
  ☐ En indrejse ☐ To indrejser ☐ Flere indrejser
  Forventet ankomstdato for første forventede ophold i Schengenområdet:
  Forventet afrejsedato fra Schengenområdet efter det første forventede ophold: |
| --- | --- |

27.

Ønsket antal indrejser:

☐ En indrejse ☐ To indrejser ☐ Flere indrejser

Forventet ankomstdato for første forventede ophold i Schengenområdet:

Forventet afrejsedato fra Schengenområdet efter det første forventede ophold:

| 28. | Fingeraftryk indsamlet tidligere med henblik på ansøgning om Schengenvisum: ☐ Nej ☐ Ja.
  Dato, hvis denne kendes ... Visummærkatens nummer, hvis dette kendes ...... |
| --- | --- |

28.

Fingeraftryk indsamlet tidligere med henblik på ansøgning om Schengenvisum: ☐ Nej ☐ Ja.

Dato, hvis denne kendes ... Visummærkatens nummer, hvis dette kendes ......

| 29. | Indrejsetilladelse til det endelige bestemmelsesland, hvor det er relevant:
  Udstedt af ... Gyldig fra ... til ... |
| --- | --- |

29.

Indrejsetilladelse til det endelige bestemmelsesland, hvor det er relevant:

Udstedt af ... Gyldig fra ... til ...

| *30. | Efternavn og fornavn på den eller de inviterende personer i medlemsstaten/medlemsstaterne. Hvis dette ikke er relevant, oplyses navn på hotel/hoteller og/eller midlertidigt logi/midlertidige logier i medlemsstaten/medlemsstaterne: |
| --- | --- |

*30.

Efternavn og fornavn på den eller de inviterende personer i medlemsstaten/medlemsstaterne. Hvis dette ikke er relevant, oplyses navn på hotel/hoteller og/eller midlertidigt logi/midlertidige logier i medlemsstaten/medlemsstaterne:

Adresse og e-mailadresse på den eller de inviterende personer/hoteller/midlertidige logier:

Telefonnummer:

| *31. | Navn og adresse på den inviterende virksomhed/organisation: |
| --- | --- |

*31.

Navn og adresse på den inviterende virksomhed/organisation:

Efternavn, fornavn, adresse, telefonnummer og e-mailadresse på kontaktperson i virksomheden/organisationen:

Virksomhedens/organisationens telefonnummer:

| *32. | Omkostningerne ved rejse og underhold under ansøgerens ophold dækkes: |
| --- | --- |

*32.

Omkostningerne ved rejse og underhold under ansøgerens ophold dækkes:

| ☐ | af ansøgeren selv |
| --- | --- |

☐

af ansøgeren selv

Subsistensmidler:

| ☐ | Kontanter |
| --- | --- |

☐

Kontanter

| ☐ | Rejsechecks |
| --- | --- |

☐

Rejsechecks

| ☐ | Kreditkort |
| --- | --- |

☐

Kreditkort

| ☐ | Forudbetalt indlogering |
| --- | --- |

☐

Forudbetalt indlogering

| ☐ | Forudbetalt transport |
| --- | --- |

☐

Forudbetalt transport

| ☐ | Andet (præciseres) |
| --- | --- |

☐

Andet (præciseres)

| ☐ | af en sponsor (vært, virksomhed, organisation) (præciseres) |
| --- | --- |

☐

af en sponsor (vært, virksomhed, organisation) (præciseres)

... ☐ som nævnt i felt 30 eller 31

... ☐ Andet (præciseres):

Subsistensmidler:

| ☐ | Kontanter |
| --- | --- |

☐

Kontanter

| ☐ | Indlogering betalt |
| --- | --- |

☐

Indlogering betalt

| ☐ | Alle udgifter under ophold afholdes |
| --- | --- |

☐

Alle udgifter under ophold afholdes

| ☐ | Forudbetalt transport |
| --- | --- |

☐

Forudbetalt transport

| ☐ | Andet (præciseres) |
| --- | --- |

☐

Andet (præciseres)

Jeg er bekendt med, at visumgebyret ikke refunderes, hvis der gives afslag på visumansøgningen.

Finder anvendelse, hvis der søges om visum til flere indrejser:

Jeg er bekendt med, at jeg skal være i besiddelse af passende rejsesygeforsikring til mit første ophold og i forbindelse med efterfølgende rejser til medlemsstaternes område.

Jeg er bekendt med og accepterer følgende: Indsamlingen af oplysninger i forbindelse med dette ansøgningsskema, fotografering og eventuelt optagelse af fingeraftryk er obligatorisk for behandling af ansøgningen. Personlige oplysninger, der anføres på ansøgningsskemaet, samt mine fingeraftryk og mit fotografi tilgår de relevante myndigheder i medlemsstaterne og behandles af disse med henblik på stillingtagen til min ansøgning.

Sådanne oplysninger samt oplysninger om afgørelsen om min ansøgning eller en afgørelse om at annullere, inddrage eller forlænge et visum vil blive indlæst og lagret i visuminformationssystemet (VIS) i højst fem år, hvor de vil være tilgængelige for de visumudstedende myndigheder og de myndigheder, der udfører visumkontrol ved de ydre grænser og i medlemsstaterne, og for medlemsstaternes indvandrings- og asylmyndigheder med henblik på at kontrollere, om betingelserne for lovlig indrejse, lovligt ophold og lovlig bopæl på medlemsstaternes område er opfyldt, identificere personer, der ikke eller ikke længere opfylder disse betingelser, behandle en asylansøgning og afgøre, hvem det påhviler at foretage en sådan behandling. Under visse omstændigheder vil oplysningerne desuden blive stillet til rådighed for udpegede myndigheder i medlemsstaterne og for Europol med henblik på forebyggelse, afsløring og efterforskning af terrorhandlinger og andre alvorlige strafbare handlinger. Den myndighed i medlemsstaten, der er ansvarlig for behandling af oplysningerne, er: [...)].

Jeg er bekendt med, at jeg i alle medlemsstater har ret til at få meddelelse om de oplysninger, der er registreret om mig i VIS, og om, hvilken medlemsstat der har overført oplysningerne, og at jeg kan kræve, at personlige oplysninger, der er ukorrekte, bliver berigtiget, og at oplysninger om mig, der er ulovligt behandlet, slettes. Den myndighed, der behandler min ansøgning, oplyser mig efter min udtrykkelige anmodning om, hvordan jeg kan udøve min ret til at få indsigt i mine personoplysninger og få dem berigtiget eller slettet, herunder om de relevante retsmidler i henhold til den berørte medlemsstats nationale ret. Denne medlemsstats nationale tilsynsmyndighed [kontaktoplysninger: ...] behandler klager vedrørende beskyttelse af personoplysninger.

Jeg erklærer, at samtlige oplysninger, som jeg har afgivet, efter min bedste overbevisning er korrekte og fuldstændige. Jeg er klar over, at eventuelle urigtige oplysninger medfører, at min ansøgning afslås, eller at et allerede meddelt visum annulleres, og at jeg kan retsforfølges i henhold til retten i den medlemsstat, der behandler ansøgningen.

Jeg forpligter mig til at forlade medlemsstaternes område inden visummets udløb, hvis min visumansøgning efterkommes. Jeg er gjort bekendt med, at besiddelse af et visum kun er én af betingelserne for indrejse på medlemsstaternes europæiske område. Den kendsgerning, at jeg har fået udstedt visum, betyder ikke, at jeg har krav på erstatning, hvis jeg ikke opfylder de relevante betingelser i artikel 6, stk. 1, i forordning (EU) 2016/399 (Schengengrænsekodeks), og jeg derfor nægtes indrejse. Betingelserne for indrejse kontrolleres igen ved indrejsen på medlemsstaternes europæiske område.

Sted og dato:

Underskrift:

(i givet fald forældremyndighedsindehaverens/værgens underskrift):

---

(1)  Der kræves ikke logo for Norge, Island, Liechtenstein og Schweiz.

1

---

BILAG II

»BILAG V

LISTE OVER OPHOLDSTILLADELSER, DER GIVER INDEHAVEREN RET TIL TRANSIT I MEDLEMSSTATERNES LUFTHAVNE UDEN KRAV OM LUFTHAVNSTRANSITVISUM

ANDORRA:

| — | autorització temporal (midlertidig indvandringstilladelse — grøn) |
| --- | --- |

—

autorització temporal (midlertidig indvandringstilladelse — grøn)

| — | autorització temporal per a treballadors d'empreses estrangeres (midlertidig indvandringstilladelse for personer, der er ansat i udenlandske virksomheder — grøn) |
| --- | --- |

—

autorització temporal per a treballadors d'empreses estrangeres (midlertidig indvandringstilladelse for personer, der er ansat i udenlandske virksomheder — grøn)

| — | autorització residència i treball (opholds- og arbejdstilladelse — grøn) |
| --- | --- |

—

autorització residència i treball (opholds- og arbejdstilladelse — grøn)

| — | autorització residència i treball del personal d'ensenyament (opholds- og arbejdstilladelse for undervisningspersonale — grøn) |
| --- | --- |

—

autorització residència i treball del personal d'ensenyament (opholds- og arbejdstilladelse for undervisningspersonale — grøn)

| — | autorització temporal per estudis o per recerca (midlertidig indvandringstilladelse med henblik på studier eller forskning — grøn) |
| --- | --- |

—

autorització temporal per estudis o per recerca (midlertidig indvandringstilladelse med henblik på studier eller forskning — grøn)

| — | autorització temporal en pràctiques formatives (midlertidig indvandringstilladelse med henblik på praktikophold og uddannelse — grøn) |
| --- | --- |

—

autorització temporal en pràctiques formatives (midlertidig indvandringstilladelse med henblik på praktikophold og uddannelse — grøn)

| — | autorització residència (opholdstilladelse — grøn). |
| --- | --- |

—

autorització residència (opholdstilladelse — grøn).

CANADA:

| — | permanent resident (PR) card (permanent opholdstilladelse) |
| --- | --- |

—

permanent resident (PR) card (permanent opholdstilladelse)

| — | permanent Resident Travel Document (PRTD) (rejsedokument til fastboende udlænding). |
| --- | --- |

—

permanent Resident Travel Document (PRTD) (rejsedokument til fastboende udlænding).

JAPAN:

| — | opholdskort. |
| --- | --- |

—

opholdskort.

SAN MARINO:

| — | permesso di soggiorno ordinario (et års gyldighed, kan forlænges på udløbsdatoen) |
| --- | --- |

—

permesso di soggiorno ordinario (et års gyldighed, kan forlænges på udløbsdatoen)

| — | særlig opholdstilladelse af følgende årsager (et års gyldighed, kan forlænges på udløbsdatoen): indskrivning på universitet, sport, lægebehandling, religiøse årsager, personer, der arbejder som sygeplejersker i offentlige hospitaler, diplomatiske funktioner, samliv, tilladelse til mindreårige, humanitære årsager, tilladelse til forældre. |
| --- | --- |

—

særlig opholdstilladelse af følgende årsager (et års gyldighed, kan forlænges på udløbsdatoen): indskrivning på universitet, sport, lægebehandling, religiøse årsager, personer, der arbejder som sygeplejersker i offentlige hospitaler, diplomatiske funktioner, samliv, tilladelse til mindreårige, humanitære årsager, tilladelse til forældre.

| — | tilladelse til sæsonarbejde og midlertidig arbejdstilladelse (11 måneders gyldighed, kan forlænges på udløbsdatoen) |
| --- | --- |

—

tilladelse til sæsonarbejde og midlertidig arbejdstilladelse (11 måneders gyldighed, kan forlænges på udløbsdatoen)

| — | identitetskort udstedt til personer med officiel bopæl »residenza« i San Marino (5 års gyldighed). |
| --- | --- |

—

identitetskort udstedt til personer med officiel bopæl »residenza« i San Marino (5 års gyldighed).

USA:

| — | gyldigt immigrantvisum, der ikke er udløbet; kan godkendes ved indrejsehavnen for et år som midlertidig dokumentation for ophold, mens I-551-kortet fremstilles |
| --- | --- |

—

gyldigt immigrantvisum, der ikke er udløbet; kan godkendes ved indrejsehavnen for et år som midlertidig dokumentation for ophold, mens I-551-kortet fremstilles

| — | gyldig I-551-formular, der ikke er udløbet (permanent opholdskort); kan være gyldigt for op til 2 eller 10 år — afhængigt af kategorien; hvis der ikke er angivet en udløbsdato på kortet, er det gyldigt til rejser |
| --- | --- |

—

gyldig I-551-formular, der ikke er udløbet (permanent opholdskort); kan være gyldigt for op til 2 eller 10 år — afhængigt af kategorien; hvis der ikke er angivet en udløbsdato på kortet, er det gyldigt til rejser

| — | gyldig I-327-formular, der ikke er udløbet (genindrejsetilladelse) |
| --- | --- |

—

gyldig I-327-formular, der ikke er udløbet (genindrejsetilladelse)

| — | gyldig I-571-formular, der ikke er udløbet (flygtningerejsedokument til udlændinge med fast ophold i USA, der er godkendte som »Permanent Resident Alien«). |
| --- | --- |

—

gyldig I-571-formular, der ikke er udløbet (flygtningerejsedokument til udlændinge med fast ophold i USA, der er godkendte som »Permanent Resident Alien«).

---

BILAG III

»BILAG VI

Image 3

   (1)

STANDARDFORMULAR TIL UNDERRETNING OM BEGRUNDELSE FOR AFSLAG PÅ ELLER ANNULLERING ELLER INDDRAGELSE AF VISUM

AFSLAG PÅ, ANNULLERING ELLER INDDRAGELSE AF VISUM

... [Navn]

| ☐ | Den/Det ... ambassade/generalkonsulat/konsulat/[anden kompetent myndighed] i ... [på vegne af (navnet på den repræsenterede medlemsstat)] |
| --- | --- |

☐

| ☐ | [Anden kompetent myndighed] i ... |
| --- | --- |

☐

| ☐ | De myndigheder, der er ansvarlige for personkontrol i ... |
| --- | --- |

☐

har

| ☐ | behandlet din ansøgning. |
| --- | --- |

☐

| ☐ | behandlet dit visum, nummer: ..., udstedt: ... [dato/måned/år]. |
| --- | --- |

☐

| ☐ | Visumansøgningen er blevet afslået |
| --- | --- |

☐

Visumansøgningen er blevet afslået

| ☐ | Visummet er blevet annulleret |
| --- | --- |

☐

Visummet er blevet annulleret

| ☐ | Visummet er blevet inddraget |
| --- | --- |

☐

Visummet er blevet inddraget

Denne beslutning har følgende begrundelse(r):

| 1. | ☐ | Der er forelagt falsk/forfalsket rejsedokument. |
| --- | --- | --- |

1.

☐

Der er forelagt falsk/forfalsket rejsedokument.

| 2. | ☐ | Der er ikke givet nogen redegørelse for formålet med og vilkårene for det forventede ophold. |
| --- | --- | --- |

2.

☐

Der er ikke givet nogen redegørelse for formålet med og vilkårene for det forventede ophold.

| 3. | ☐ | Du har ikke fremlagt dokumentation for, at du har tilstrækkelige subsistensmidler i hele den forventede opholdsperiode eller midler til rejsen tilbage til hjem- eller bopælslandet eller til gennemrejse til et tredjeland, hvor du har ret til indrejse. |
| --- | --- | --- |

3.

☐

Du har ikke fremlagt dokumentation for, at du har tilstrækkelige subsistensmidler i hele den forventede opholdsperiode eller midler til rejsen tilbage til hjem- eller bopælslandet eller til gennemrejse til et tredjeland, hvor du har ret til indrejse.

| 4. | ☐ | Du har ikke fremlagt dokumentation for, at du er i stand til på lovlig vis at skaffe tilstrækkelige subsistensmidler i hele den forventede opholdsperiode eller midler til rejsen tilbage til hjem- eller bopælslandet eller til gennemrejse til et tredjeland, hvor du har ret til indrejse. |
| --- | --- | --- |

4.

☐

Du har ikke fremlagt dokumentation for, at du er i stand til på lovlig vis at skaffe tilstrækkelige subsistensmidler i hele den forventede opholdsperiode eller midler til rejsen tilbage til hjem- eller bopælslandet eller til gennemrejse til et tredjeland, hvor du har ret til indrejse.

| 5. | ☐ | Du har allerede opholdt dig på medlemsstaternes område i 90 dage i den aktuelle periode på 180 dage på grundlag af et ensartet visum eller et visum med begrænset territorial gyldighed. |
| --- | --- | --- |

5.

☐

Du har allerede opholdt dig på medlemsstaternes område i 90 dage i den aktuelle periode på 180 dage på grundlag af et ensartet visum eller et visum med begrænset territorial gyldighed.

| 6. | ☐ | Du er indberettet i Schengeninformationssystemet (SIS) med henblik på nægtelse af indrejse af ... (angiv hvilken medlemsstat). |
| --- | --- | --- |

6.

☐

Du er indberettet i Schengeninformationssystemet (SIS) med henblik på nægtelse af indrejse af ... (angiv hvilken medlemsstat).

| 7. | ☐ | En eller flere medlemsstater betragter dig som en trussel mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed. |
| --- | --- | --- |

7.

☐

En eller flere medlemsstater betragter dig som en trussel mod den offentlige orden eller den indre sikkerhed.

| 8. | ☐ | En eller flere medlemsstater betragter dig som en trussel mod den offentlige sundhed som defineret i artikel 2, nr. 21), i forordning (EU) 2016/399 (Schengengrænsekodeks). |
| --- | --- | --- |

8.

☐

En eller flere medlemsstater betragter dig som en trussel mod den offentlige sundhed som defineret i artikel 2, nr. 21), i forordning (EU) 2016/399 (Schengengrænsekodeks).

| 9. | ☐ | En eller flere medlemsstater betragter dig som en trussel mod deres internationale forbindelser. |
| --- | --- | --- |

9.

☐

En eller flere medlemsstater betragter dig som en trussel mod deres internationale forbindelser.

| 10. | ☐ | De forelagte oplysninger til redegørelse for formålet med og vilkårene for det forventede ophold er ikke pålidelige. |
| --- | --- | --- |

10.

☐

De forelagte oplysninger til redegørelse for formålet med og vilkårene for det forventede ophold er ikke pålidelige.

| 11. | ☐ | Der er rimelig tvivl om pålideligheden af de fremsatte erklæringer med hensyn til ... (præciseres) |
| --- | --- | --- |

11.

☐

Der er rimelig tvivl om pålideligheden af de fremsatte erklæringer med hensyn til ... (præciseres)

| 12. | ☐ | Der er rimelig tvivl om pålideligheden og ægtheden af den fremlagte dokumentation eller til rigtigheden af indholdet heraf. |
| --- | --- | --- |

12.

☐

Der er rimelig tvivl om pålideligheden og ægtheden af den fremlagte dokumentation eller til rigtigheden af indholdet heraf.

| 13. | ☐ | Der er rimelig tvivl om, hvorvidt du har til hensigt at forlade medlemsstaternes område inden visummets udløb. |
| --- | --- | --- |

13.

☐

Der er rimelig tvivl om, hvorvidt du har til hensigt at forlade medlemsstaternes område inden visummets udløb.

| 14. | ☐ | Der er ikke fremlagt tilstrækkeligt bevis for, at du ikke har været i stand til at ansøge om et visum på forhånd som berettigelse til at søge om visum ved grænsen. |
| --- | --- | --- |

14.

☐

Der er ikke fremlagt tilstrækkeligt bevis for, at du ikke har været i stand til at ansøge om et visum på forhånd som berettigelse til at søge om visum ved grænsen.

| 15. | ☐ | Der er ikke givet nogen redegørelse for formålet med og vilkårene for den forventede lufthavnstransit. |
| --- | --- | --- |

15.

☐

Der er ikke givet nogen redegørelse for formålet med og vilkårene for den forventede lufthavnstransit.

| 16. | ☐ | Du har ikke fremlagt bevis for, at du er i besiddelse af en passende og gyldig rejsesygeforsikring. |
| --- | --- | --- |

16.

☐

Du har ikke fremlagt bevis for, at du er i besiddelse af en passende og gyldig rejsesygeforsikring.

| 17. | ☐ | Visumindehaveren har anmodet om inddragelse af visummet (2). |
| --- | --- | --- |

17.

☐

Visumindehaveren har anmodet om inddragelse af visummet (2).

Yderligere bemærkninger:

...

...

...

...

...

Du kan påklage afgørelsen om at afslå/annullere/inddrage et visum.

Reglerne for påklage af afgørelser om at afslå/annullere/inddrage et visum findes i (henvisning til national ret):

...

Anmodninger om påklage af afgørelser kan indgives til følgende kompetente myndighed (kontaktoplysninger):

...

Oplysninger om den procedure, der skal følges, findes hos (kontaktoplysninger):

...

Klage skal indgives inden for (angivelse af frist):

...

Dato og stempel fra ambassaden/generalkonsulatet/konsulatet/de myndigheder, der er ansvarlige for personkontrol/andre kompetente myndigheder:

Den relevante persons underskrift (3): ...

---

(1)  Der kræves ikke logo for Norge, Island, Liechtenstein og Schweiz.

1

(2)  Der kan ikke klages over inddragelse af et visum med denne begrundelse.

2

(3)  Hvis dette kræves i henhold til national ret.

3

---

BILAG IV

»BILAG X

LISTE OVER MINIMUMSKRAV, DER SKAL INDSÆTTES I DET JURIDISKE INSTRUMENT TIL BRUG FOR SAMARBEJDE MED EKSTERNE TJENESTEYDERE

| A. | Det juridiske instrument skal:






  a) | opregne de opgaver, den eksterne tjenesteyder skal udføre i overensstemmelse med denne forordnings artikel 43, stk. 6 |
| --- | --- | --- |

A.

Det juridiske instrument skal:

a)

opregne de opgaver, den eksterne tjenesteyder skal udføre i overensstemmelse med denne forordnings artikel 43, stk. 6

| b) | angive de steder, hvor den eksterne tjenesteyder skal levere sine tjenester, og hvilket konsulat det enkelte ansøgningscenter henhører under |
| --- | --- |

b)

angive de steder, hvor den eksterne tjenesteyder skal levere sine tjenester, og hvilket konsulat det enkelte ansøgningscenter henhører under

| c) | indeholde en liste over de tjenester, der er omfattet af det obligatoriske servicegebyr |
| --- | --- |

c)

indeholde en liste over de tjenester, der er omfattet af det obligatoriske servicegebyr

| d) | indeholde instrukser til den eksterne tjenesteyder om klart at informere offentligheden om, at andre gebyrer dækker frivillige tjenester. |
| --- | --- |

d)

indeholde instrukser til den eksterne tjenesteyder om klart at informere offentligheden om, at andre gebyrer dækker frivillige tjenester.

| B. | I forbindelse med udførelsen af opgaverne skal den eksterne tjenesteyder for så vidt angår databeskyttelse:






  a) | til enhver tid forhindre ikkeautoriseret læsning, kopiering, ændring eller sletning af oplysninger, navnlig under fremsendelsen til konsulatet for den eller de medlemsstater, der er ansvarlige for behandlingen af en ansøgning |
| --- | --- | --- |

B.

I forbindelse med udførelsen af opgaverne skal den eksterne tjenesteyder for så vidt angår databeskyttelse:

a)

til enhver tid forhindre ikkeautoriseret læsning, kopiering, ændring eller sletning af oplysninger, navnlig under fremsendelsen til konsulatet for den eller de medlemsstater, der er ansvarlige for behandlingen af en ansøgning

| b) | efter den eller de berørte medlemsstaters instrukser fremsende oplysningerne:






  — | elektronisk, i krypteret form, eller |
| --- | --- | --- |

b)

efter den eller de berørte medlemsstaters instrukser fremsende oplysningerne:

—

elektronisk, i krypteret form, eller

| — | fysisk, på en sikret måde |
| --- | --- |

—

fysisk, på en sikret måde

| c) | fremsende oplysningerne snarest muligt:






  — | i tilfælde af fysisk fremsendte oplysninger, mindst én gang om ugen |
| --- | --- | --- |

c)

fremsende oplysningerne snarest muligt:

—

i tilfælde af fysisk fremsendte oplysninger, mindst én gang om ugen

| — | i tilfælde af elektronisk fremsendte krypterede oplysninger, senest ved afslutningen af den dag, de er indsamlet |
| --- | --- |

—

i tilfælde af elektronisk fremsendte krypterede oplysninger, senest ved afslutningen af den dag, de er indsamlet

| d) | sikre passende midler til at spore individuelle ansøgningsmapper til og fra konsulatet |
| --- | --- |

d)

sikre passende midler til at spore individuelle ansøgningsmapper til og fra konsulatet

| e) | slette oplysningerne senest syv dage efter deres fremsendelse og sikre, at kun ansøgerens navn og kontaktoplysninger med henblik på tidsbestilling samt pasnummeret gemmes, indtil passet returneres til ansøgeren, og slettes fem dage senere |
| --- | --- |

e)

slette oplysningerne senest syv dage efter deres fremsendelse og sikre, at kun ansøgerens navn og kontaktoplysninger med henblik på tidsbestilling samt pasnummeret gemmes, indtil passet returneres til ansøgeren, og slettes fem dage senere

| f) | sikre alle de tekniske og organisatoriske sikkerhedsforanstaltninger, der er nødvendige for at beskytte personoplysninger mod hændelig eller ulovlig tilintetgørelse eller hændeligt tab, ændring, ikkeautoriseret udbredelse eller adgang, navnlig hvis samarbejdet omfatter fremsendelse af filer og oplysninger til den eller de berørte medlemsstaters konsulat, samt mod enhver anden form for ulovlig behandling af personoplysninger |
| --- | --- |

f)

sikre alle de tekniske og organisatoriske sikkerhedsforanstaltninger, der er nødvendige for at beskytte personoplysninger mod hændelig eller ulovlig tilintetgørelse eller hændeligt tab, ændring, ikkeautoriseret udbredelse eller adgang, navnlig hvis samarbejdet omfatter fremsendelse af filer og oplysninger til den eller de berørte medlemsstaters konsulat, samt mod enhver anden form for ulovlig behandling af personoplysninger

| g) | udelukkende behandle oplysningerne med henblik på at behandle ansøgeres personoplysninger på den eller de berørte medlemsstaters vegne |
| --- | --- |

g)

udelukkende behandle oplysningerne med henblik på at behandle ansøgeres personoplysninger på den eller de berørte medlemsstaters vegne

| h) | anvende standarder for databeskyttelse, der mindst svarer til standarderne i forordning (EU) 2016/679 |
| --- | --- |

h)

anvende standarder for databeskyttelse, der mindst svarer til standarderne i forordning (EU) 2016/679

| i) | give ansøgerne de oplysninger, der kræves i henhold til artikel 37 i VIS-forordningen. |
| --- | --- |

i)

give ansøgerne de oplysninger, der kræves i henhold til artikel 37 i VIS-forordningen.

| C. | I forbindelse med udførelsen af opgaverne skal den eksterne tjenesteyder for så vidt angår personalets adfærd:






  a) | sikre, at personalet er passende uddannet |
| --- | --- | --- |

C.

I forbindelse med udførelsen af opgaverne skal den eksterne tjenesteyder for så vidt angår personalets adfærd:

a)

sikre, at personalet er passende uddannet

| b) | sikre, at medarbejderne ved udførelsen af deres opgaver:






  — | modtager ansøgerne høfligt |
| --- | --- | --- |

b)

sikre, at medarbejderne ved udførelsen af deres opgaver:

—

modtager ansøgerne høfligt

| — | respekterer ansøgernes menneskelige værdighed og integritet, ikke forskelsbehandler personer på grund af køn, race eller etniske oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuelle orientering, og |
| --- | --- |

—

respekterer ansøgernes menneskelige værdighed og integritet, ikke forskelsbehandler personer på grund af køn, race eller etniske oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuelle orientering, og

| — | overholder reglerne om tavshedspligt; disse regler gælder også, når medarbejderne ikke længere er ansat, eller efter at det juridiske instrument er blevet suspenderet eller bragt til ophør |
| --- | --- |

—

overholder reglerne om tavshedspligt; disse regler gælder også, når medarbejderne ikke længere er ansat, eller efter at det juridiske instrument er blevet suspenderet eller bragt til ophør

| c) | sørge for identifikation af de medarbejdere, der til enhver tid arbejder for den eksterne tjenesteyder |
| --- | --- |

c)

sørge for identifikation af de medarbejdere, der til enhver tid arbejder for den eksterne tjenesteyder

| d) | dokumentere, at medarbejderne har en ren straffeattest og den fornødne ekspertise. |
| --- | --- |

d)

dokumentere, at medarbejderne har en ren straffeattest og den fornødne ekspertise.

| D. | I forbindelse med kontrol af udførelsen af opgaverne skal den eksterne tjenesteyder:






  a) | give medarbejdere, der er autoriseret af den eller de pågældende medlemsstater, adgang til virksomhedens lokaler til enhver tid uden forudgående anmeldelse, navnlig med henblik på inspektion |
| --- | --- | --- |

D.

I forbindelse med kontrol af udførelsen af opgaverne skal den eksterne tjenesteyder:

a)

give medarbejdere, der er autoriseret af den eller de pågældende medlemsstater, adgang til virksomhedens lokaler til enhver tid uden forudgående anmeldelse, navnlig med henblik på inspektion

| b) | sikre muligheden for fjernadgang til tidsbestillingssystemet med henblik på inspektion |
| --- | --- |

b)

sikre muligheden for fjernadgang til tidsbestillingssystemet med henblik på inspektion

| c) | sikre, at der anvendes relevante overvågningsmetoder (f.eks. prøveansøgere, webcam) |
| --- | --- |

c)

sikre, at der anvendes relevante overvågningsmetoder (f.eks. prøveansøgere, webcam)

| d) | sikre medlemsstatens nationale databeskyttelsestilsynsmyndigheds adgang til dokumentation for overholdelse af reglerne om databeskyttelse, herunder rapporteringspligter, ekstern revision og regelmæssig stikprøvekontrol |
| --- | --- |

d)

sikre medlemsstatens nationale databeskyttelsestilsynsmyndigheds adgang til dokumentation for overholdelse af reglerne om databeskyttelse, herunder rapporteringspligter, ekstern revision og regelmæssig stikprøvekontrol

| e) | straks underrette den eller de berørte medlemsstater skriftligt om eventuelle brud på sikkerheden eller eventuelle klager fra ansøgerne om misbrug af eller uautoriseret adgang til oplysninger og føre samråd med den eller de berørte medlemsstater med henblik på at finde en løsning og omgående give begrundede svar til de ansøgere, der har klaget. |
| --- | --- |

e)

straks underrette den eller de berørte medlemsstater skriftligt om eventuelle brud på sikkerheden eller eventuelle klager fra ansøgerne om misbrug af eller uautoriseret adgang til oplysninger og føre samråd med den eller de berørte medlemsstater med henblik på at finde en løsning og omgående give begrundede svar til de ansøgere, der har klaget.

| E. | I forbindelse med generelle krav skal den eksterne tjenesteyder:






  a) | handle efter instruks fra den eller de kompetente medlemsstater, der er ansvarlige for behandling af ansøgningen |
| --- | --- | --- |

E.

I forbindelse med generelle krav skal den eksterne tjenesteyder:

a)

handle efter instruks fra den eller de kompetente medlemsstater, der er ansvarlige for behandling af ansøgningen

| b) | vedtage passende foranstaltninger mod korruption (f.eks. passende aflønning af medarbejderne, samarbejde om at udpege medarbejdere til dette arbejde, tomandsregel, rotationsprincip) |
| --- | --- |

b)

vedtage passende foranstaltninger mod korruption (f.eks. passende aflønning af medarbejderne, samarbejde om at udpege medarbejdere til dette arbejde, tomandsregel, rotationsprincip)

| c) | nøje overholde bestemmelserne i det juridiske instrument, der skal indeholde en bestemmelse om suspension og opsigelse, navnlig til brug ved overtrædelse af de fastsatte regler, samt en revisionsklausul for at sikre, at det juridiske instrument afspejler bedste praksis. |
| --- | --- |

c)

nøje overholde bestemmelserne i det juridiske instrument, der skal indeholde en bestemmelse om suspension og opsigelse, navnlig til brug ved overtrædelse af de fastsatte regler, samt en revisionsklausul for at sikre, at det juridiske instrument afspejler bedste praksis.

---

| 12.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 188/55 |
| --- | --- | --- | --- |

12.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 188/55

---

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) 2019/1156

af 20. juni 2019

om lettere grænseoverskridende distribution af kollektive investeringsinstitutter og om ændring af forordning (EU) nr. 345/2013, (EU) nr. 346/2013 og (EU) nr. 1286/2014

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Divergerende lovgivningsmæssige og tilsynsmæssige tilgange vedrørende grænseoverskridende distribution af alternative investeringsfonde (AIF'er), som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU (3), herunder europæiske venturekapitalfonde (EuVECA) som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 345/2013 (4), europæiske sociale iværksætterfonde (EuSEF) som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 346/2013 (5) og europæiske langsigtede investeringsfonde (ELTIF) som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/760 (6), såvel som institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter), som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF (7), fører til fragmentering og hindringer for markedsføring af og adgang til AIF'er og investeringsinstitutter på tværs af grænserne, hvilket igen kan forhindre dem i at blive markedsført i andre medlemsstater. Et investeringsinstitut kan administreres eksternt eller internt afhængigt af dets retlige form. Enhver bestemmelse i denne forordning vedrørende administrationsselskaber for et investeringsinstitut bør finde anvendelse på både et selskab, hvis almindelige virksomhed er administration af et investeringsinstitut og på ethvert investeringsinstitut, der ikke har udpeget et administrationsselskab for et investeringsinstitut. |
| --- | --- |

(1)

Divergerende lovgivningsmæssige og tilsynsmæssige tilgange vedrørende grænseoverskridende distribution af alternative investeringsfonde (AIF'er), som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU (3), herunder europæiske venturekapitalfonde (EuVECA) som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 345/2013 (4), europæiske sociale iværksætterfonde (EuSEF) som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 346/2013 (5) og europæiske langsigtede investeringsfonde (ELTIF) som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/760 (6), såvel som institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter), som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF (7), fører til fragmentering og hindringer for markedsføring af og adgang til AIF'er og investeringsinstitutter på tværs af grænserne, hvilket igen kan forhindre dem i at blive markedsført i andre medlemsstater. Et investeringsinstitut kan administreres eksternt eller internt afhængigt af dets retlige form. Enhver bestemmelse i denne forordning vedrørende administrationsselskaber for et investeringsinstitut bør finde anvendelse på både et selskab, hvis almindelige virksomhed er administration af et investeringsinstitut og på ethvert investeringsinstitut, der ikke har udpeget et administrationsselskab for et investeringsinstitut.

| (2) | For at styrke regelsættet for kollektive investeringsinstitutter og for bedre at beskytte investorer bør markedsføringsmateriale rettet mod investorer i AIF'er og investeringsinstitutter fremstå som sådant, og bør beskrive risici og fordele ved at købe andele eller aktier i en AIF og et investeringsinstitut på en måde, der er lige fremtrædende. Derudover bør alle oplysningerne i markedsføringsmateriale rettet mod investorer præsenteres på en måde, der er fair, tydelig og ikke vildledende. For at sikre beskyttelse af investorerne og sikre lige vilkår for AIF'er og investeringsinstitutter bør standarderne for markedsføringsmateriale gælde for markedsføringsmateriale for AIF'er og investeringsinstitutter. |
| --- | --- |

(2)

For at styrke regelsættet for kollektive investeringsinstitutter og for bedre at beskytte investorer bør markedsføringsmateriale rettet mod investorer i AIF'er og investeringsinstitutter fremstå som sådant, og bør beskrive risici og fordele ved at købe andele eller aktier i en AIF og et investeringsinstitut på en måde, der er lige fremtrædende. Derudover bør alle oplysningerne i markedsføringsmateriale rettet mod investorer præsenteres på en måde, der er fair, tydelig og ikke vildledende. For at sikre beskyttelse af investorerne og sikre lige vilkår for AIF'er og investeringsinstitutter bør standarderne for markedsføringsmateriale gælde for markedsføringsmateriale for AIF'er og investeringsinstitutter.

| (3) | Markedsføringsmateriale rettet mod investorer i AIF'er og investeringsinstitutter bør præcisere, hvor, hvordan og på hvilket sprog investorerne kan skaffe sig sammenfattende oplysninger om investorrettigheder, og de bør klart angive, at FAIF'en, EuVECA-forvalteren, EuSEF-forvalteren eller administrationsselskabet for et investeringsinstitut (under ét: »forvaltere af kollektive investeringsvirksomheder«) har ret til at opsige de aftaler, der er indgået med henblik markedsføring. |
| --- | --- |

(3)

Markedsføringsmateriale rettet mod investorer i AIF'er og investeringsinstitutter bør præcisere, hvor, hvordan og på hvilket sprog investorerne kan skaffe sig sammenfattende oplysninger om investorrettigheder, og de bør klart angive, at FAIF'en, EuVECA-forvalteren, EuSEF-forvalteren eller administrationsselskabet for et investeringsinstitut (under ét: »forvaltere af kollektive investeringsvirksomheder«) har ret til at opsige de aftaler, der er indgået med henblik markedsføring.

| (4) | Med henblik på at øge gennemsigtigheden og investorbeskyttelsen og for at lette adgangen til oplysninger om nationale love og administrative bestemmelser, der finder anvendelse på markedsføringsmateriale, bør de kompetente myndigheder offentliggøre sådanne tekster på deres websteder på mindst ét sprog, der er gængs i internationale finanskredse, herunder deres ikke-officielle sammendrag, som vil gøre det muligt for forvaltere af kollektive investeringsinstitutter at få et bredt overblik over disse love og administrative bestemmelser. Offentliggørelsen bør kun være til orientering og bør ikke skabe retlige forpligtelser. Af samme grunde bør Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed) (ESMA), som er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (8), oprette en central database, der indeholder sammendrag af nationale krav til markedsføringsmateriale og links til de oplysninger, der offentliggøres på de kompetente myndigheders websteder. |
| --- | --- |

(4)

Med henblik på at øge gennemsigtigheden og investorbeskyttelsen og for at lette adgangen til oplysninger om nationale love og administrative bestemmelser, der finder anvendelse på markedsføringsmateriale, bør de kompetente myndigheder offentliggøre sådanne tekster på deres websteder på mindst ét sprog, der er gængs i internationale finanskredse, herunder deres ikke-officielle sammendrag, som vil gøre det muligt for forvaltere af kollektive investeringsinstitutter at få et bredt overblik over disse love og administrative bestemmelser. Offentliggørelsen bør kun være til orientering og bør ikke skabe retlige forpligtelser. Af samme grunde bør Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed) (ESMA), som er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (8), oprette en central database, der indeholder sammendrag af nationale krav til markedsføringsmateriale og links til de oplysninger, der offentliggøres på de kompetente myndigheders websteder.

| (5) | For at fremme god praksis for investorbeskyttelse, som er fastsat i de nationale krav til fair og tydelige oplysninger i markedsføringsmateriale, herunder onlineaspekter af sådant markedsføringsmateriale, bør ESMA udstede retningslinjer for anvendelsen af disse krav til markedsføringsmateriale. |
| --- | --- |

(5)

For at fremme god praksis for investorbeskyttelse, som er fastsat i de nationale krav til fair og tydelige oplysninger i markedsføringsmateriale, herunder onlineaspekter af sådant markedsføringsmateriale, bør ESMA udstede retningslinjer for anvendelsen af disse krav til markedsføringsmateriale.

| (6) | Kompetente myndigheder, bør kunne kræve forudgående underretning om markedsføringsmateriale med henblik på forudgående kontrol af, at sådant materiale er i overensstemmelse med denne forordning og andre gældende krav, f.eks. om markedsføringsmaterialet fremstår som sådant, om det beskriver risici og fordele ved at købe andele i et investeringsinstitut og, hvis en medlemsstat tillader markedsføring af AIF'er til detailinvestorer risici og fordele ved at købe aktier i en AIF på en måde, der er lige fremtrædende, og om alle oplysningerne i markedsføringsmaterialet præsenteres på en måde, der er fair, tydelig og ikke vildledende. Denne kontrol bør foretages inden for en begrænset tidsramme. Når de kompetente myndigheder kræver forudgående underretning, bør dette ikke forhindre dem i at kontrollere markedsføringsmaterialet efterfølgende. |
| --- | --- |

(6)

Kompetente myndigheder, bør kunne kræve forudgående underretning om markedsføringsmateriale med henblik på forudgående kontrol af, at sådant materiale er i overensstemmelse med denne forordning og andre gældende krav, f.eks. om markedsføringsmaterialet fremstår som sådant, om det beskriver risici og fordele ved at købe andele i et investeringsinstitut og, hvis en medlemsstat tillader markedsføring af AIF'er til detailinvestorer risici og fordele ved at købe aktier i en AIF på en måde, der er lige fremtrædende, og om alle oplysningerne i markedsføringsmaterialet præsenteres på en måde, der er fair, tydelig og ikke vildledende. Denne kontrol bør foretages inden for en begrænset tidsramme. Når de kompetente myndigheder kræver forudgående underretning, bør dette ikke forhindre dem i at kontrollere markedsføringsmaterialet efterfølgende.

| (7) | De kompetente myndigheder bør indberette resultaterne af disse kontroller, anmodninger om ændringer og eventuelle sanktioner over for forvaltere af kollektive investeringsinstitutter til ESMA. Med henblik på at øge bevidstheden om og gennemsigtigheden af de regler, der gælder for markedsføringsmateriale, på den ene side og på at sikre investorbeskyttelsen på den anden side, bør ESMA hvert andet år udarbejde en rapport om disse regler og deres praktiske anvendelse på grundlag af de kompetente myndigheders forudgående og efterfølgende kontrol af markedsføringsmateriale og sende den til Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen. |
| --- | --- |

(7)

De kompetente myndigheder bør indberette resultaterne af disse kontroller, anmodninger om ændringer og eventuelle sanktioner over for forvaltere af kollektive investeringsinstitutter til ESMA. Med henblik på at øge bevidstheden om og gennemsigtigheden af de regler, der gælder for markedsføringsmateriale, på den ene side og på at sikre investorbeskyttelsen på den anden side, bør ESMA hvert andet år udarbejde en rapport om disse regler og deres praktiske anvendelse på grundlag af de kompetente myndigheders forudgående og efterfølgende kontrol af markedsføringsmateriale og sende den til Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen.

| (8) | For at sikre ligebehandling for forvaltere af kollektive investeringsinstitutter og lette deres beslutningstagning med hensyn til, hvorvidt de skal foretage grænseoverskridende distribution af investeringsfonde, er det vigtigt, at gebyrer og afgifter, der opkræves af de kompetente myndigheder for så vidt angår tilsyn med grænseoverskridende aktiviteter, står i et rimeligt forhold til de tilsynsopgaver, som udføres og offentliggøres, og at disse gebyrer og afgifter offentliggøres på de kompetente myndigheders websteder for at øge gennemsigtigheden. Af samme årsag bør links til oplysninger, der offentliggøres på de kompetente myndigheders websteder, vedrørende gebyrer og afgifter, offentliggøres på ESMA's websted for at have et centralt informationssted. ESMA's websted bør desuden indeholde et interaktivt værktøj til vejledende beregning af de gebyrer og afgifter, som opkræves af de kompetente myndigheder. |
| --- | --- |

(8)

For at sikre ligebehandling for forvaltere af kollektive investeringsinstitutter og lette deres beslutningstagning med hensyn til, hvorvidt de skal foretage grænseoverskridende distribution af investeringsfonde, er det vigtigt, at gebyrer og afgifter, der opkræves af de kompetente myndigheder for så vidt angår tilsyn med grænseoverskridende aktiviteter, står i et rimeligt forhold til de tilsynsopgaver, som udføres og offentliggøres, og at disse gebyrer og afgifter offentliggøres på de kompetente myndigheders websteder for at øge gennemsigtigheden. Af samme årsag bør links til oplysninger, der offentliggøres på de kompetente myndigheders websteder, vedrørende gebyrer og afgifter, offentliggøres på ESMA's websted for at have et centralt informationssted. ESMA's websted bør desuden indeholde et interaktivt værktøj til vejledende beregning af de gebyrer og afgifter, som opkræves af de kompetente myndigheder.

| (9) | For at sikre en bedre inddrivelse af gebyrer eller afgifter og for at øge gennemsigtigheden og klarheden i gebyr- og afgiftsstrukturen, når sådanne gebyrer eller afgifter opkræves af de kompetente myndigheder, bør forvaltere af kollektive investeringsinstitutter modtage en faktura, en individuel betalingsopgørelse eller en betalingsinstruks med en klar angivelse af de skyldige gebyrer eller afgifter og betalingsmidlet. |
| --- | --- |

(9)

For at sikre en bedre inddrivelse af gebyrer eller afgifter og for at øge gennemsigtigheden og klarheden i gebyr- og afgiftsstrukturen, når sådanne gebyrer eller afgifter opkræves af de kompetente myndigheder, bør forvaltere af kollektive investeringsinstitutter modtage en faktura, en individuel betalingsopgørelse eller en betalingsinstruks med en klar angivelse af de skyldige gebyrer eller afgifter og betalingsmidlet.

| (10) | Da ESMA i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1095/2010 bør overvåge og vurdere markedsudviklingen inden for sit kompetenceområde, er det hensigtsmæssigt og nødvendigt at øge ESMA's viden ved at udvide ESMA's nuværende databaser til at omfatte en central database med en liste over alle AIF'er og investeringsinstitutter, som markedsføres på tværs af grænserne, forvalterne af de pågældende investeringsinstitutter, samt de medlemsstater, i hvilke markedsføringen finder sted. Med henblik herpå og for at sætte ESMA i stand til at holde den centrale database ajourført bør de kompetente myndigheder sende ESMA information om de anmeldelser, anmeldelsesskrivelser og oplysninger, som de har modtaget i henhold til direktiv 2009/65/EF og 2011/61/EU vedrørende grænseoverskridende markedsføringsaktiviteter såvel som oplysninger om enhver ændring af disse oplysninger, der bør afspejles i den database. I den forbindelse bør ESMA oprette en underretningsportal, hvor de kompetente myndigheder bør uploade alle dokumenter vedrørende grænseoverskridende distribution af investeringsinstitutter og AIF'er. |
| --- | --- |

(10)

Da ESMA i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1095/2010 bør overvåge og vurdere markedsudviklingen inden for sit kompetenceområde, er det hensigtsmæssigt og nødvendigt at øge ESMA's viden ved at udvide ESMA's nuværende databaser til at omfatte en central database med en liste over alle AIF'er og investeringsinstitutter, som markedsføres på tværs af grænserne, forvalterne af de pågældende investeringsinstitutter, samt de medlemsstater, i hvilke markedsføringen finder sted. Med henblik herpå og for at sætte ESMA i stand til at holde den centrale database ajourført bør de kompetente myndigheder sende ESMA information om de anmeldelser, anmeldelsesskrivelser og oplysninger, som de har modtaget i henhold til direktiv 2009/65/EF og 2011/61/EU vedrørende grænseoverskridende markedsføringsaktiviteter såvel som oplysninger om enhver ændring af disse oplysninger, der bør afspejles i den database. I den forbindelse bør ESMA oprette en underretningsportal, hvor de kompetente myndigheder bør uploade alle dokumenter vedrørende grænseoverskridende distribution af investeringsinstitutter og AIF'er.

| (11) | For at sikre lige vilkår for kvalificerede venturekapitalfonde som defineret i forordning (EU) nr. 345/2013 eller kvalificerede sociale iværksætterfonde som defineret i forordning (EU) nr. 346/2013 på den ene side og andre AIF'er på den anden side, er det nødvendigt i nævnte forordninger at medtage bestemmelser om præmarkedsføring, som svarer til de regler, der er fastsat i direktiv 2011/61/EU om præmarkedsføring. Sådanne bestemmelser bør gøre det muligt for forvaltere, som er registreret i overensstemmelse med nævnte forordninger, at henvende sig målrettet til investorer ved at afprøve deres interesse for kommende investeringsmuligheder eller -strategier via kvalificerede venturekapitalfonde og kvalificerede sociale iværksætterfonde. |
| --- | --- |

(11)

For at sikre lige vilkår for kvalificerede venturekapitalfonde som defineret i forordning (EU) nr. 345/2013 eller kvalificerede sociale iværksætterfonde som defineret i forordning (EU) nr. 346/2013 på den ene side og andre AIF'er på den anden side, er det nødvendigt i nævnte forordninger at medtage bestemmelser om præmarkedsføring, som svarer til de regler, der er fastsat i direktiv 2011/61/EU om præmarkedsføring. Sådanne bestemmelser bør gøre det muligt for forvaltere, som er registreret i overensstemmelse med nævnte forordninger, at henvende sig målrettet til investorer ved at afprøve deres interesse for kommende investeringsmuligheder eller -strategier via kvalificerede venturekapitalfonde og kvalificerede sociale iværksætterfonde.

| (12) | I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1286/2014 (9) er visse selskaber og personer som omhandlet i artikel 32 i nævnte forordning, fritaget for forpligtelserne i denne forordning indtil den 31. december 2019. Nævnte forordning fastsætter endvidere, at Kommissionen skal revidere denne senest den 31. december 2018 for bl.a. at vurdere, hvorvidt denne overgangsundtagelse bør forlænges, eller hvorvidt bestemmelserne om central investorinformation i direktiv 2009/65/EF efter indkredsning af eventuelle nødvendige justeringer bør erstattes af eller anses for svarende til dokumentet med central investorinformation som omhandlet i nævnte forordning. |
| --- | --- |

(12)

I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1286/2014 (9) er visse selskaber og personer som omhandlet i artikel 32 i nævnte forordning, fritaget for forpligtelserne i denne forordning indtil den 31. december 2019. Nævnte forordning fastsætter endvidere, at Kommissionen skal revidere denne senest den 31. december 2018 for bl.a. at vurdere, hvorvidt denne overgangsundtagelse bør forlænges, eller hvorvidt bestemmelserne om central investorinformation i direktiv 2009/65/EF efter indkredsning af eventuelle nødvendige justeringer bør erstattes af eller anses for svarende til dokumentet med central investorinformation som omhandlet i nævnte forordning.

| (13) | For at gøre det muligt for Kommissionen at foretage revisionen i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1286/2014 som oprindeligt fastsat bør fristen for revisionen forlænges med 12 måneder. Europa-Parlamentets kompetente udvalg bør støtte Kommissionens revisionsproces ved at arrangere en høring om emnet med relevante interessenter, der repræsenterer erhvervs- og forbrugerinteresser. |
| --- | --- |

(13)

For at gøre det muligt for Kommissionen at foretage revisionen i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1286/2014 som oprindeligt fastsat bør fristen for revisionen forlænges med 12 måneder. Europa-Parlamentets kompetente udvalg bør støtte Kommissionens revisionsproces ved at arrangere en høring om emnet med relevante interessenter, der repræsenterer erhvervs- og forbrugerinteresser.

| (14) | For at undgå, at investorer modtager to forskellige dokumenter forud for offentliggørelse vedrørende samme investeringsfond, nemlig et dokument med central investorinformation (KIID) som krævet i direktiv 2009/65/EF og et dokument med central information (KID) som krævet i forordning (EU) nr. 1286/2014 for det samme kollektive investeringsinstitut, mens de retsakter, som følger af Kommissionens revision, vedtages og gennemføres, bør overgangsundtagelsen fra de forpligtelser, der er fastsat i nævnte forordning, forlænges med 24 måneder. Alle involverede institutioner og tilsynsmyndigheder skal, uden at det berører denne forlængelse, bestræbe sig på at handle så hurtigt som muligt for at gøre det lettere at bringe denne overgangsundtagelse til ophør. |
| --- | --- |

(14)

For at undgå, at investorer modtager to forskellige dokumenter forud for offentliggørelse vedrørende samme investeringsfond, nemlig et dokument med central investorinformation (KIID) som krævet i direktiv 2009/65/EF og et dokument med central information (KID) som krævet i forordning (EU) nr. 1286/2014 for det samme kollektive investeringsinstitut, mens de retsakter, som følger af Kommissionens revision, vedtages og gennemføres, bør overgangsundtagelsen fra de forpligtelser, der er fastsat i nævnte forordning, forlænges med 24 måneder. Alle involverede institutioner og tilsynsmyndigheder skal, uden at det berører denne forlængelse, bestræbe sig på at handle så hurtigt som muligt for at gøre det lettere at bringe denne overgangsundtagelse til ophør.

| (15) | Kommissionen bør tillægges beføjelser til at vedtage gennemførelsesmæssige tekniske standarder, som ESMA har udarbejdet, for så vidt angår standardformularer, -modeller og -procedurer for de kompetente myndigheders offentliggørelse af og underretninger om nationale love og administrative bestemmelser om markedsføringskrav, som gælder på deres områder, og sammendrag heraf, om størrelsen af de gebyrer eller afgifter, der opkræves af dem, for grænseoverskridende aktiviteter, og, hvis det er relevant, relevante beregningsmetoder. For at forbedre fremsendelsen til ESMA bør gennemførelsesmæssige tekniske standarder også vedtages vedrørende de anmeldelser, anmeldelsesskrivelser og oplysninger om grænseoverskridende markedsføringsaktiviteter, der kræves i henhold til direktiv 2009/65/EF og 2011/61/EU, og de tekniske ordninger, der er nødvendige for, at den underretningsportal, der skal oprettes af ESMA, kan fungere. Kommissionen bør vedtage disse gennemførelsesmæssige tekniske standarder ved hjælp af gennemførelsesretsakter, jf. artikel 291 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), og i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EU) nr. 1095/2010. |
| --- | --- |

(15)

Kommissionen bør tillægges beføjelser til at vedtage gennemførelsesmæssige tekniske standarder, som ESMA har udarbejdet, for så vidt angår standardformularer, -modeller og -procedurer for de kompetente myndigheders offentliggørelse af og underretninger om nationale love og administrative bestemmelser om markedsføringskrav, som gælder på deres områder, og sammendrag heraf, om størrelsen af de gebyrer eller afgifter, der opkræves af dem, for grænseoverskridende aktiviteter, og, hvis det er relevant, relevante beregningsmetoder. For at forbedre fremsendelsen til ESMA bør gennemførelsesmæssige tekniske standarder også vedtages vedrørende de anmeldelser, anmeldelsesskrivelser og oplysninger om grænseoverskridende markedsføringsaktiviteter, der kræves i henhold til direktiv 2009/65/EF og 2011/61/EU, og de tekniske ordninger, der er nødvendige for, at den underretningsportal, der skal oprettes af ESMA, kan fungere. Kommissionen bør vedtage disse gennemførelsesmæssige tekniske standarder ved hjælp af gennemførelsesretsakter, jf. artikel 291 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), og i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EU) nr. 1095/2010.

| (16) | Det er nødvendigt at præcisere, hvilke oplysninger der skal meddeles ESMA hvert kvartal, således at databaserne over alle kollektive investeringsinstitutter og deres forvaltere holdes ajourført. |
| --- | --- |

(16)

Det er nødvendigt at præcisere, hvilke oplysninger der skal meddeles ESMA hvert kvartal, således at databaserne over alle kollektive investeringsinstitutter og deres forvaltere holdes ajourført.

| (17) | Behandling af personoplysninger inden for rammerne af nærværende forordning, f.eks. kompetente myndigheders udveksling eller videregivelse af personoplysninger, bør foregå i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 (10), og ESMA's udveksling eller videregivelse af oplysninger bør ske i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) 2018/1725 (11). |
| --- | --- |

(17)

Behandling af personoplysninger inden for rammerne af nærværende forordning, f.eks. kompetente myndigheders udveksling eller videregivelse af personoplysninger, bør foregå i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 (10), og ESMA's udveksling eller videregivelse af oplysninger bør ske i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) 2018/1725 (11).

| (18) | Medlemsstaterne bør for at sætte de kompetente myndigheder i stand til at udøve de funktioner, de tillægges ved denne forordning, sikre, at disse myndigheder har alle de nødvendige tilsyns- og undersøgelsesbeføjelser. |
| --- | --- |

(18)

Medlemsstaterne bør for at sætte de kompetente myndigheder i stand til at udøve de funktioner, de tillægges ved denne forordning, sikre, at disse myndigheder har alle de nødvendige tilsyns- og undersøgelsesbeføjelser.

| (19) | Senest den 2. august 2024 bør Kommissionen foretage en evaluering af anvendelsen af denne forordning. Evalueringen bør tage højde for markedsudviklingen og vurdere, om de indførte foranstaltninger har forbedret den grænseoverskridende distribution af kollektive investeringsinstitutter. |
| --- | --- |

(19)

Senest den 2. august 2024 bør Kommissionen foretage en evaluering af anvendelsen af denne forordning. Evalueringen bør tage højde for markedsudviklingen og vurdere, om de indførte foranstaltninger har forbedret den grænseoverskridende distribution af kollektive investeringsinstitutter.

| (20) | Senest den 2. august 2021 bør Kommissionen offentliggøre en rapport om fænomenet omvendt kundehvervning (»reverse solicitation«) og efterspørgsel på investors eget initiativ med angivelse af omfanget af denne form for tegning i fonde, dens geografiske distribution, herunder i tredjelande, og dens indvirkning på pasordningen. |
| --- | --- |

(20)

Senest den 2. august 2021 bør Kommissionen offentliggøre en rapport om fænomenet omvendt kundehvervning (»reverse solicitation«) og efterspørgsel på investors eget initiativ med angivelse af omfanget af denne form for tegning i fonde, dens geografiske distribution, herunder i tredjelande, og dens indvirkning på pasordningen.

| (21) | For at sikre retssikkerheden er det nødvendigt at synkronisere anvendelsesdatoerne for nationale love og administrative bestemmelser til gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1160 (12) og af denne forordning med hensyn til bestemmelser om markedsføringsmateriale og om præmarkedsføring. |
| --- | --- |

(21)

For at sikre retssikkerheden er det nødvendigt at synkronisere anvendelsesdatoerne for nationale love og administrative bestemmelser til gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1160 (12) og af denne forordning med hensyn til bestemmelser om markedsføringsmateriale og om præmarkedsføring.

| (22) | Målet for denne forordning, nemlig at øge markedseffektiviteten og oprette kapitalmarkedsunionen, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af forordningens virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål — |
| --- | --- |

(22)

Målet for denne forordning, nemlig at øge markedseffektiviteten og oprette kapitalmarkedsunionen, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af forordningens virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

Genstand

Ved denne forordning fastsættes der ensartede regler om offentliggørelse af nationale bestemmelser vedrørende markedsføringskrav for kollektive investeringsinstitutter og om markedsføringsmateriale rettet mod investorer såvel som fælles principper for gebyrer og afgifter, der opkræves af forvaltere af kollektive investeringer i forbindelse med deres grænseoverskridende aktiviteter. Ved forordningen oprettes endvidere en central database om grænseoverskridende markedsføring af kollektive investeringsinstitutter.

Artikel 2

Anvendelsesområde

Denne forordning finder anvendelse på:

| a) | forvaltere af alternative investeringsfonde |
| --- | --- |

a)

forvaltere af alternative investeringsfonde

| b) | investeringsinstitutters administrationsselskaber, herunder ethvert investeringsinstitut, der ikke har udpeget et administrationsselskab for et investeringsinstitut |
| --- | --- |

b)

investeringsinstitutters administrationsselskaber, herunder ethvert investeringsinstitut, der ikke har udpeget et administrationsselskab for et investeringsinstitut

| c) | EuVECA-forvaltere, og |
| --- | --- |

c)

EuVECA-forvaltere, og

| d) | EuSEF-forvaltere |
| --- | --- |

d)

EuSEF-forvaltere

Artikel 3

Definitioner

I denne forordning forstås ved:

a)   »alternative investeringsfonde« eller »AIF'er«: AIF'er som defineret i artikel 4, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/61/EU, og herunder EuVECA, EuSEF og ELTIF

»alternative investeringsfonde« eller »AIF'er«

b)   »forvaltere af alternative investeringsfonde« eller »FAIF'er«: FAIF'er som defineret i artikel 4, stk. 1, litra b), i direktiv 2011/61/EU godkendt i overensstemmelse med nævnte direktivs artikel 6

»forvaltere af alternative investeringsfonde« eller »FAIF'er«

c)   »EuVECA-forvalter«: en forvalter af en kvalificeret venturekapitalfond som defineret i artikel 3, stk. 1, litra c), i forordning (EU) nr. 345/2013 og registreret i overensstemmelse med nævnte forordnings artikel 14

»EuVECA-forvalter«

d)   »EuSEF-forvalter«: en forvalter af en kvalificeret social iværksætterfond som defineret i artikel 3, stk. 1, litra c), i forordning (EU) nr. 346/2013 og registreret i overensstemmelse med nævnte forordnings artikel 15

»EuSEF-forvalter«

e)   »kompetente myndigheder«: kompetente myndigheder som defineret i artikel 2, stk. 1, litra h), i direktiv 2009/65/EF, eller i artikel 4, stk. 1, litra f), i direktiv 2011/61/EU eller kompetente myndigheder for EU-AIF'en som defineret i artikel 4, stk. 1, litra h), i direktiv 2011/61/EU

»kompetente myndigheder«

f)   »hjemland«: den medlemsstat, hvor FAIF'en, EuVECA-forvalteren, EuSEF-forvalteren eller investeringsinstituttets administrationsselskab har sit vedtægtsmæssige hjemsted

»hjemland«

g)   »investeringsinstitut«: et investeringsinstitut, der er godkendt i overensstemmelse med artikel 5 i direktiv 2009/65/EF

»investeringsinstitut«

h)   »investeringsinstituts administrationsselskab«: et administrationsselskab som defineret i artikel 2, stk. 1, litra b), i direktiv 2009/65/EF.

»investeringsinstituts administrationsselskab«

Artikel 4

Krav til markedsføringsmateriale

1.   FAIF'er, EuVECA-forvaltere, EuSEF-forvaltere og investeringsinstitutters administrationsselskaber skal sikre, at alt markedsføringsmateriale rettet mod investorer skal fremstå som sådant, og at risici og fordele ved at købe andele eller kapitalandele i en AIF eller andele i et investeringsinstitut beskrives på en måde, der er lige fremtrædende, og at alle oplysningerne i markedsføringsmaterialet er fair, tydelige og ikke vildledende.

2.   Investeringsinstitutters administrationsselskaber skal sikre, at markedsføringsmateriale, der indeholder specifikke oplysninger om et investeringsinstitut, ikke modsiger eller mindsker betydningen af de oplysninger, der er indeholdt i det prospekt, der er omhandlet i artikel 68 i direktiv 2009/65/EF, og i den centrale investorinformation, der er omhandlet i artikel 78 i nævnte direktiv. Investeringsinstitutters administrationsselskaber skal sikre, at alt markedsføringsmateriale oplyser om, at der findes et prospekt, og at der er adgang til den centrale investorinformation. I denne type markedsføringsmateriale skal det angives, hvor, hvordan og på hvilket sprog investorer eller potentielle investorer kan rekvirere prospektet og den centrale investorinformation, og der skal oplyses links til eller adresser på websteder for disse dokumenter.

3.   Det markedsføringsmateriale, der henvises til i stk. 2, skal angive, hvordan og på hvilke sprog investorer og potentielle investorer kan erhverve sig et sammendrag af investorernes rettigheder, og skal indeholde et link til dette sammendrag, som i hensigtsmæssigt omfang skal omfatte oplysninger om adgang til kollektive søgsmålsmekanismer på EU-plan og på nationalt plan i tilfælde af retssager.

Dette markedsføringsmateriale skal også indeholde klare oplysninger om, at forvalteren eller administrationsselskabet som omhandlet i denne artikels stk. 1 kan beslutte at opsige aftalerne, der er indgået med henblik på markedsføring af dens kollektive investeringsinstitutter til ophør, jf. artikel 93a i direktiv 2009/65/EF og artikel 32a i direktiv 2011/61/EU.

4.   FAIF'erne, EuVECA-forvalterne og EuSEF-forvalterne skal sikre, at markedsføringsmateriale, der indeholder en opfordring til at købe andele eller kapitalandele i en AIF, og som indeholder specifikke oplysninger om en AIF, ikke modsiger eller mindsker betydningen af de oplysninger, der skal gives til investorerne i overensstemmelse med artikel 23 i direktiv 2011/61/EU, med artikel 13 i forordning (EU) nr. 345/2013 eller med artikel 14 i forordning (EU) nr. 346/2013.

5.   Nærværende artikels stk. 2 finder tilsvarende anvendelse på AIF'er, der offentliggør et prospekt i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1129 (13) eller i overensstemmelse med national lovgivning, eller som anvender regler om format og indhold af den centrale investorinformation, der er omhandlet i artikel 78 i direktiv 2009/65/EF.

6.   ESMA skal senest den 2. august 2021 udstede retningslinjer, og derefter regelmæssigt opdatere disse retningslinjer, om anvendelsen af kravene til markedsføringsmateriale, jf. stk. 1, under hensyntagen til online-aspekter af sådant markedsføringsmateriale.

Artikel 5

Offentliggørelse af nationale bestemmelser vedrørende markedsføringskrav

1.   De kompetente myndigheder skal på deres websteder offentliggøre ajourførte og fuldstændige oplysninger om de gældende nationale love og administrative bestemmelser om markedsføringskrav til AIF'er og investeringsinstitutter, og sammendrag heraf, på mindst ét sprog, der er gængs i internationale finanskredse.

2.   De kompetente myndigheder skal underrette ESMA om linkene til de kompetente myndigheders websteder, hvor de i stk. 1 omhandlede oplysninger er offentliggjort.

De kompetente myndigheder skal uden unødigt ophold underrette ESMA om enhver ændring i de oplysninger, der forelægges i henhold til første afsnit.

3.   ESMA skal udarbejde udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder med henblik på at fastlægge standardformularer, -modeller og -procedurer for offentliggørelser og underretninger i henhold til denne artikel.

ESMA skal forelægge disse udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder for Kommissionen senest den 2. februar 2021.

Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede gennemførelsesmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EU) nr. 1095/2010.

Artikel 6

ESMA's centrale database om nationale bestemmelser vedrørende markedsføringskrav

ESMA skal senest den 2. februar 2022 på sit websted offentliggøre og ajourføre en central database indeholdende de sammendrag, der er omhandlet i artikel 5, stk. 1, og linkene til de kompetente myndigheders websteder, der er omhandlet i artikel 5, stk. 2.

Artikel 7

Forudgående kontrol af markedsføringsmateriale

1.   Udelukkende med henblik på at kontrollere overholdelsen af denne forordning og af de nationale bestemmelser vedrørende markedsføringskrav kan de kompetente myndigheder kræve forudgående underretning om markedsføringsmateriale, som investeringsinstitutters administrationsselskaber har til hensigt at anvende direkte eller indirekte i deres kontakt med investorer.

Kravet om forudgående underretning, jf. første afsnit, må ikke udgøre en forhåndsbetingelse for markedsføring af andele i investeringsinstitutter og må ikke indgå i den anmeldelsesprocedure, der er omhandlet i artikel 93 i direktiv 2009/65/EF.

Hvis de kompetente myndigheder kræver forudgående underretning, jf. første afsnit, skal de inden for 10 arbejdsdage, regnet fra starten af den arbejdsdag, der følger efter den arbejdsdag, hvor markedsføringsmateriale er modtaget, give investeringsinstituttets administrationsselskab besked om enhver anmodning om at foretage ændringer dets markedsføringsmateriale.

Den forudgående underretning, der er omhandlet i første afsnit, kan kræves på et systematisk grundlag eller i overensstemmelse med anden kontrolpraksis og berører ikke yderligere tilsynsbeføjelser til at foretage efterfølgende kontrol af markedsføringsmateriale.

2.   De kompetente myndigheder, der kræver forudgående underretning om markedsføringsmateriale, skal indføre og anvende procedurer for sådan forudgående underretning og offentliggøre disse på deres websteder. De interne regler og procedurer skal sikre gennemsigtig og ikke-diskriminerende behandling af alle investeringsinstitutter, uanset i hvilken medlemsstat investeringsinstitutterne er godkendt.

3.   Hvis FAIF'er, EuVECA-forvaltere eller EuSEF-forvaltere markedsfører andele eller aktier i deres AIF'er til detailinvestorer, finder stk. 1 og 2 tilsvarende anvendelse på de pågældende FAIF'er, EuVECA-forvaltere eller EuSEF-forvaltere.

Artikel 8

Rapport fra ESMA om markedsføringsmateriale

1.   Senest den 31. marts 2021 og derefter hvert andet år indberetter de kompetente myndigheder følgende oplysninger til ESMA:

| a) | antallet af anmodninger om ændringer af markedsføringsmateriale, der er foretaget på grundlag af forudgående kontrol, hvor det er relevant |
| --- | --- |

a)

antallet af anmodninger om ændringer af markedsføringsmateriale, der er foretaget på grundlag af forudgående kontrol, hvor det er relevant

| b) | antallet af anmodninger om ændringer og afgørelser truffet på grundlag af efterfølgende kontrol med en tydelig angivelse af de hyppigste overtrædelser, herunder en beskrivelse og arten af disse overtrædelser |
| --- | --- |

b)

antallet af anmodninger om ændringer og afgørelser truffet på grundlag af efterfølgende kontrol med en tydelig angivelse af de hyppigste overtrædelser, herunder en beskrivelse og arten af disse overtrædelser

| c) | en beskrivelse af de mest hyppige overtrædelser af de i artikel 4 omhandlede krav og |
| --- | --- |

c)

en beskrivelse af de mest hyppige overtrædelser af de i artikel 4 omhandlede krav og

| d) | ét eksempel på hver af de overtrædelser, der er omhandlet i litra b) og c). |
| --- | --- |

d)

ét eksempel på hver af de overtrædelser, der er omhandlet i litra b) og c).

2.   Senest den 30. juni 2021 og derefter hvert andet år forelægger ESMA Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen en rapport, der indeholder en oversigt over markedsføringskravene omhandlet i artikel 5, stk. 1, i alle medlemsstater og en analyse af virkningerne af nationale love og administrative bestemmelser vedrørende markedsføringsmateriale, som også er baseret på de oplysninger, der er modtaget i henhold til nærværende artikels stk. 1.

Artikel 9

Fælles principper vedrørende gebyrer eller afgifter

1.   Hvor gebyrer eller afgifter opkræves af de kompetente myndigheder for at udføre deres opgaver i forbindelse med FAIF'ers, EuVECA-forvalteres, EuSEF-forvalteres og investeringsinstitutters grænseoverskridende aktiviteter, skal disse gebyrer eller afgifter være i overensstemmelse med de samlede udgifter, der er forbundet med udøvelsen af den kompetente myndigheds funktioner.

2.   For de gebyrer eller afgifter, der er omhandlet i denne artikels stk. 1, skal de kompetente myndigheder sende en faktura, en individuel betalingsopgørelse eller en betalingsinstruks, der klart angiver betalingsmidlet og den dato, hvor betaling er forfalden, til den adresse, der fremgår af artikel 93, stk. 1, tredje afsnit, i direktiv 2009/65/EF eller punkt i) i bilag IV til direktiv 2011/61/EU.

Artikel 10

Offentliggørelse af nationale bestemmelser vedrørende gebyrer og afgifter

1.   De kompetente myndigheder skal senest den 2. februar 2020 på deres websted offentliggøre ajourførte oplysninger med lister over de gebyrer eller afgifter, der er omhandlet i artikel 9, stk. 1, eller, hvis det er relevant, metoderne til beregning af gebyrerne eller afgifterne, på mindst ét sprog, der er gængs i internationale finanskredse.

2.   De kompetente myndigheder skal underrette ESMA om linkene til de kompetente myndigheders websteder, hvor de i stk. 1 omhandlede oplysninger offentliggøres.

3.   ESMA skal udarbejde udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder med henblik på at fastlægge standardformularer, -modeller og -procedurer for offentliggørelser og underretninger i henhold til denne artikel.

ESMA skal forelægge disse udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder for Kommissionen senest den 2. februar 2021.

Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede gennemførelsesmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EU) nr. 1095/2010.

Artikel 11

ESMA's offentliggørelse af gebyrer og afgifter

1.   ESMA skal senest den 2. februar 2022 på sit websted offentliggøre og ajourføre links til de kompetente myndigheders websteder som omhandlet i artikel 10, stk. 2. Disse links skal holdes ajourført.

2.   ESMA skal senest den 2. februar 2022 på sit websted udvikle et interaktivt værktøj, som er offentligt tilgængeligt på mindst ét sprog, der er gængs i internationale finanskredse, og som giver en indikativ beregning af de gebyrer eller afgifter, der er omhandlet i artikel 9, stk. 1. Dette værktøj skal ajourføres løbende.

Artikel 12

ESMA's centrale database vedrørende grænseoverskridende markedsføring af AIF'er og investeringsinstitutter

1.   ESMA skal senest den 2. februar 2022 på sit websted offentliggøre en central database vedrørende grænseoverskridende markedsføring af AIF'er og investeringsinstitutter, som er offentligt tilgængelig på et sprog, der er gængs i internationale finanskredse, med lister over:

| a) | alle AIF'er, der markedsføres i en anden medlemsstat end deres hjemland, deres FAIF, EuSEF-forvalter eller EuVECA-forvalter og de medlemsstater, i hvilke de markedsføres, og |
| --- | --- |

a)

alle AIF'er, der markedsføres i en anden medlemsstat end deres hjemland, deres FAIF, EuSEF-forvalter eller EuVECA-forvalter og de medlemsstater, i hvilke de markedsføres, og

| b) | alle investeringsinstitutter, der markedsføres i en anden medlemsstat end investeringsinstituttets hjemland som defineret i artikel 2, stk. 1, litra e), i direktiv 2009/65/EF, deres administrationsselskab og de medlemsstater, i hvilke de markedsføres. |
| --- | --- |

b)

alle investeringsinstitutter, der markedsføres i en anden medlemsstat end investeringsinstituttets hjemland som defineret i artikel 2, stk. 1, litra e), i direktiv 2009/65/EF, deres administrationsselskab og de medlemsstater, i hvilke de markedsføres.

Denne centrale database holdes ajourført.

2.   Forpligtelserne i denne artikel og i artikel 13 vedrørende den i denne artikels stk. 1 omhandlede database berører ikke forpligtelserne vedrørende den liste, der er omhandlet i artikel 6, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 2009/65/EF, det centrale offentlige register, der er omhandlet i artikel 7, stk. 5, andet afsnit, i direktiv 2011/61/EU, den centrale database, der er omhandlet i artikel 17 i forordning (EU) nr. 345/2013, og den centrale database, der er omhandlet i artikel 18 i forordning (EU) nr. 346/2013.

Artikel 13

Standardisering af underretninger til ESMA

1.   Hjemlandenes kompetente myndigheder skal kvartalsvis meddele ESMA de oplysninger, der er nødvendige for oprettelsen og ajourføringen af den centrale database, der er omhandlet i denne forordnings artikel 12, vedrørende alle anmeldelser, anmeldelsesskrivelser eller oplysninger, der er omhandlet i artikel 93, stk. 1, og artikel 93a, stk. 2, i direktiv 2009/65/EF og i artikel 31, stk. 2, artikel 32, stk. 2, og artikel 32a, stk. 2, i direktiv 2011/61/EU og eventuelle ændringer af disse oplysninger, hvis sådanne ændringer ville føre til en ændring af oplysningerne i den centrale database.

2.   ESMA skal oprette en underretningsportal, hvor alle kompetente myndigheder uploader alle de dokumenter, der henvises til i stk. 1.

3.   ESMA skal udarbejde udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder med henblik på at fastlægge de oplysninger, der skal meddeles, samt formularer, modeller og procedurer for meddelelse af oplysningerne fra de kompetente myndigheder med henblik på stk. 1 og de tekniske ordninger, der er nødvendige for, at den i stk. 2 omhandlede underretningsportal kan fungere.

ESMA skal forelægge disse udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder for Kommissionen senest den 2. februar 2021.

Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i nærværende stykkes første afsnit omhandlede gennemførelsesmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EU) nr. 1095/2010.

Artikel 14

De kompetente myndigheders beføjelser

1.   De kompetente myndigheder har alle de tilsyns- og undersøgelsesbeføjelser, der er nødvendige for, at de kan udøve deres funktioner i henhold til denne forordning.

2.   De beføjelser, som tillægges de kompetente myndigheder i henhold til direktiv 2009/65/EF og 2011/61/EU, forordning (EU) nr. 345/2013, (EU) nr. 346/2013 og (EU) 2015/760, herunder dem der vedrører sanktioner og andre foranstaltninger, udøves også for så vidt angår de forvaltere, der er omhandlet i nærværende forordnings artikel 4.

Artikel 15

Ændringer af forordning (EU) nr. 345/2013

I forordning (EU) nr. 345/2013 foretages følgende ændringer:

| 1) | I artikel 3 tilføjes følgende litra:
  »o)   »præmarkedsføring«: udlevering af oplysninger eller meddelelser, direkte eller indirekte, om investeringsstrategier eller -idéer fra forvalteren af en kvalificeret venturekapitalfond eller på dennes vegne til potentielle investorer, som er hjemmehørende eller har vedtægtsmæssigt hjemsted i Unionen, for at afprøve deres interesse i en kvalificeret venturekapitalfond, der endnu ikke er etableret, eller i en kvalificeret venturekapitalfond, der er etableret, men om hvilken der endnu ikke er indgivet underretning om markedsføring i overensstemmelse med artikel 15 i den medlemsstat, i hvilken de potentielle investorer er hjemmehørende eller har vedtægtsmæssigt hjemsted, og som i de enkelte tilfælde ikke udgør et tilbud til eller placering hos den potentielle investor med henblik på at investere i andele eller kapitalandele i den pågældende kvalificerede venturekapitalfond«. |
| --- | --- |

1)

I artikel 3 tilføjes følgende litra:

»o)   »præmarkedsføring«: udlevering af oplysninger eller meddelelser, direkte eller indirekte, om investeringsstrategier eller -idéer fra forvalteren af en kvalificeret venturekapitalfond eller på dennes vegne til potentielle investorer, som er hjemmehørende eller har vedtægtsmæssigt hjemsted i Unionen, for at afprøve deres interesse i en kvalificeret venturekapitalfond, der endnu ikke er etableret, eller i en kvalificeret venturekapitalfond, der er etableret, men om hvilken der endnu ikke er indgivet underretning om markedsføring i overensstemmelse med artikel 15 i den medlemsstat, i hvilken de potentielle investorer er hjemmehørende eller har vedtægtsmæssigt hjemsted, og som i de enkelte tilfælde ikke udgør et tilbud til eller placering hos den potentielle investor med henblik på at investere i andele eller kapitalandele i den pågældende kvalificerede venturekapitalfond«.

»præmarkedsføring«

| 2) | Følgende artikel indsættes:

  »Artikel 4a

  1.   En forvalter af en kvalificeret venturekapitalfond må foretage præmarkedsføring i Unionen, undtagen hvis de oplysninger, der gives til de potentielle investorer:






  a) | er tilstrækkelige til at sætte investorerne i stand til at forpligte sig til at erhverve andele eller kapitalandele i en bestemt kvalificeret venturekapitalfond |
| --- | --- | --- |

2)

Følgende artikel indsættes:

»Artikel 4a

1.   En forvalter af en kvalificeret venturekapitalfond må foretage præmarkedsføring i Unionen, undtagen hvis de oplysninger, der gives til de potentielle investorer:

a)

er tilstrækkelige til at sætte investorerne i stand til at forpligte sig til at erhverve andele eller kapitalandele i en bestemt kvalificeret venturekapitalfond

| b) | udgør det samme som tegningsformularer eller lignende dokumenter i udkast eller i endelig form |
| --- | --- |

b)

udgør det samme som tegningsformularer eller lignende dokumenter i udkast eller i endelig form

| c) | udgør det samme som stiftelsesdokumenter, et prospekt eller udbudsdokumenter for en endnu ikke etableret kvalificeret venturekapitalfond i endelig form. |
| --- | --- |

c)

udgør det samme som stiftelsesdokumenter, et prospekt eller udbudsdokumenter for en endnu ikke etableret kvalificeret venturekapitalfond i endelig form.

Hvis der udleveres et udkast til prospekt eller udbudsdokumenter, må disse ikke indeholde tilstrækkelige oplysninger, der gør det muligt for investorerne at træffe en investeringsbeslutning, og det skal fremgå tydeligt, at:

| a) | de ikke udgør et tilbud eller en invitation til at tegne andele eller kapitalandele i en kvalificeret venturekapitalfond, og |
| --- | --- |

a)

de ikke udgør et tilbud eller en invitation til at tegne andele eller kapitalandele i en kvalificeret venturekapitalfond, og

| b) | oplysningerne deri ikke kan gøres gældende, da de er ufuldstændige og kan blive ændret. |
| --- | --- |

b)

oplysningerne deri ikke kan gøres gældende, da de er ufuldstændige og kan blive ændret.

2.   Kompetente myndigheder må ikke pålægge en forvalter af en kvalificeret venturekapitalfond, at denne skal underrette de kompetente myndigheder om indholdet af eller adressaterne for præmarkedsføring eller at opfylde andre betingelser eller krav end dem, der er fastsat i denne artikel, inden denne går i gang med præmarkedsføring.

3.   Forvaltere af kvalificerede venturefonde skal sikre, at investorer ikke erhverver sig andele eller kapitalandele i kvalificerede venturekapitalfonde gennem præmarkedsføring, og at investorer, der kontaktes som led i præmarkedsføring, kun må erhverve sig andele eller kapitalandele i den pågældende kvalificerede venturekapitalfond i forbindelse med markedsføring, som der er givet tilladelse til i henhold til artikel 15.

Professionelle investorers tegning, inden for 18 måneder efter at forvalteren af en kvalificeret venturekapitalfond har påbegyndt præmarkedsføring, af andele eller kapitalandele i en kvalificeret venturekapitalfond som omhandlet i de oplysninger, der er fremlagt i forbindelse med præmarkedsføring, eller i en kvalificeret venturekapitalfond, der er etableret som følge af præmarkedsføring, betragtes som værende et resultat af markedsføring og er underlagt de gældende underretningsprocedurer, jf. artikel 15.

4.   Inden for to uger efter at have påbegyndt præmarkedsføring skal en forvalter af kvalificerede venturekapitalfonde sende en uformel skrivelse, i papir- eller elektronisk form, til de kompetente myndigheder i sit hjemland. I skrivelsen angives de medlemsstater og perioder, i hvilke der foregår eller er foregået præmarkedsføring, en kort beskrivelse af præmarkedsføringen, herunder oplysninger om de fremlagte investeringsstrategier og, hvis det er relevant, en liste over de kvalificerede venturekapitalfonde, der er eller var genstand for præmarkedsføringen. De kompetente myndigheder i hjemlandet for forvalteren af en kvalificeret venturekapitalfond underretter straks de kompetente myndigheder i de medlemsstater, hvor forvalteren af en kvalificeret venturekapitalfond giver eller gav sig af med præmarkedsføring. De kompetente myndigheder i den medlemsstat, i hvilken præmarkedsføringen bliver eller er blevet gennemført, kan anmode de kompetente myndigheder i hjemlandet for forvalteren af en kvalificeret venturekapitalfond om at fremlægge yderligere oplysninger om den præmarkedsføring, der bliver eller er blevet gennemført på dens område.

5.   En tredjemand gennemfører kun præmarkedsføring på vegne af en godkendt forvalter af en kvalificeret venturekapitalfond, hvis denne er godkendt som et investeringsselskab i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU ( (*1)), som et kreditinstitut i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU ( (*2)), som et investeringsinstituts administrationsselskab i overensstemmelse med direktiv 2009/65/EF, som forvalter af en alternativ investeringsfond i overensstemmelse med direktiv 2011/61/EU eller optræder som en tilknyttet agent i overensstemmelse med direktiv 2014/65/EU. En sådan tredjemand er underlagt alle de betingelser, der er fastsat i denne artikel.

6.   En forvalter af en kvalificeret venturekapitalfond skal sikre, at præmarkedsføring dokumenteres i tilstrækkeligt omfang.

(*1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU af 15. maj 2014 om markeder for finansielle instrumenter og om ændring af direktiv 2002/92/EF og direktiv 2011/61/EU (EUT L 173 af 12.6.2014, s. 349)."

*1

(*2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU af 26. juni 2013 om adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut og om tilsyn med kreditinstitutter og investeringsselskaber, om ændring af direktiv 2002/87/EF og om ophævelse af direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF (EUT L 176 af 27.6.2013, s. 338).«
  "

*2

Artikel 16

Ændringer af forordning (EU) nr. 346/2013

I forordning (EU) nr. 346/2013 foretages følgende ændringer:

| 1) | I artikel 3 tilføjes følgende litra:
  »o)   »præmarkedsføring«: udlevering af oplysninger eller meddelelser, direkte eller indirekte, om investeringsstrategier eller -idéer fra en forvalter af en kvalificeret social iværksætterfond, eller på dennes vegne, til potentielle investorer, som er hjemmehørende eller har vedtægtsmæssigt hjemsted i Unionen, for at afprøve deres interesse i en kvalificeret social iværksætterfond, der endnu ikke er etableret, eller i en kvalificeret social iværksætterfond, der er etableret, men om hvilken der endnu ikke er indgivet underretning om markedsføring i overensstemmelse med artikel 16 i den medlemsstat, i hvilken de potentielle investorer er hjemmehørende eller har vedtægtsmæssigt hjemsted, og som i de enkelte tilfælde ikke udgør et tilbud til eller placering hos den potentielle investor med henblik på at investere i andele eller kapitalandele i den pågældende kvalificerede sociale iværksætterfond«. |
| --- | --- |

1)

I artikel 3 tilføjes følgende litra:

»o)   »præmarkedsføring«: udlevering af oplysninger eller meddelelser, direkte eller indirekte, om investeringsstrategier eller -idéer fra en forvalter af en kvalificeret social iværksætterfond, eller på dennes vegne, til potentielle investorer, som er hjemmehørende eller har vedtægtsmæssigt hjemsted i Unionen, for at afprøve deres interesse i en kvalificeret social iværksætterfond, der endnu ikke er etableret, eller i en kvalificeret social iværksætterfond, der er etableret, men om hvilken der endnu ikke er indgivet underretning om markedsføring i overensstemmelse med artikel 16 i den medlemsstat, i hvilken de potentielle investorer er hjemmehørende eller har vedtægtsmæssigt hjemsted, og som i de enkelte tilfælde ikke udgør et tilbud til eller placering hos den potentielle investor med henblik på at investere i andele eller kapitalandele i den pågældende kvalificerede sociale iværksætterfond«.

»præmarkedsføring«

| 2) | Følgende artikel indsættes:

  »Artikel 4a

  1.   En forvalter af en kvalificeret social iværksætterfond må foretage præmarkedsføring i Unionen, undtagen hvis de oplysninger, der gives til de potentielle investorer:






  a) | er tilstrækkelige til at sætte investorerne i stand til at forpligte sig til at erhverve andele eller kapitalandele i en bestemt kvalificeret social iværksætterfond |
| --- | --- | --- |

2)

Følgende artikel indsættes:

»Artikel 4a

1.   En forvalter af en kvalificeret social iværksætterfond må foretage præmarkedsføring i Unionen, undtagen hvis de oplysninger, der gives til de potentielle investorer:

a)

er tilstrækkelige til at sætte investorerne i stand til at forpligte sig til at erhverve andele eller kapitalandele i en bestemt kvalificeret social iværksætterfond

| b) | udgør det samme som tegningsformularer eller lignende dokumenter i udkast eller i endelig form, eller |
| --- | --- |

b)

udgør det samme som tegningsformularer eller lignende dokumenter i udkast eller i endelig form, eller

| c) | udgør det samme som stiftelsesdokumenter, et prospekt eller udbudsdokumenter for en endnu ikke etableret kvalificeret social iværksætterfond i endelig form. |
| --- | --- |

c)

udgør det samme som stiftelsesdokumenter, et prospekt eller udbudsdokumenter for en endnu ikke etableret kvalificeret social iværksætterfond i endelig form.

Hvis der udleveres et udkast til prospekt eller tilbudsdokumenter, må de ikke indeholde tilstrækkelige oplysninger, der gør det muligt for investorerne at træffe en investeringsbeslutning, og det skal fremgå tydeligt, at:

| a) | de ikke udgør et tilbud eller en invitation til at tegne andele eller kapitalandele i en kvalificeret social iværksætterfond, og |
| --- | --- |

a)

de ikke udgør et tilbud eller en invitation til at tegne andele eller kapitalandele i en kvalificeret social iværksætterfond, og

| b) | oplysningerne deri ikke kan gøres gældende, da de er ufuldstændige og kan blive ændret. |
| --- | --- |

b)

oplysningerne deri ikke kan gøres gældende, da de er ufuldstændige og kan blive ændret.

2.   Kompetente myndigheder må ikke pålægge en forvalter af en kvalificeret sociale iværksætterfond, at denne skal underrette de kompetente myndigheder om indholdet af eller adressaterne for præmarkedsføring eller at opfylde andre betingelser eller krav end dem, der er fastsat i denne artikel, inden denne går i gang med præmarkedsføring.

3.   Forvaltere af kvalificerede sociale iværksætterfonde skal sikre, at investorer ikke erhverver sig andele eller kapitalandele i en kvalificeret social iværksætterfond gennem præmarkedsføring, og at investorer, der kontaktes som led i præmarkedsføring, kun må erhverve sig andele eller kapitalandele i den pågældende kvalificerede sociale iværksætterfond i forbindelse med markedsføring, der er tilladt i henhold til artikel 16.

Professionelle investorers tegning, inden for 18 måneder efter at forvalteren af en kvalificeret social iværksætterfond har påbegyndt præmarkedsføring, af andele eller kapitalandele i en kvalificeret social iværksætterfond som omhandlet i de oplysninger, der er fremlagt i forbindelse med præmarkedsføring, eller i en kvalificeret social iværksætterfond, der er etableret som følge af præmarkedsføring, betragtes som værende et resultat af markedsføring og er underlagt de gældende underretningsprocedurer, jf. artikel 16.

4.   Inden for to uger efter at have påbegyndt præmarkedsføring skal forvaltere af kvalificerede sociale iværksætterfonde sende en uformel skrivelse, i papir- eller elektronisk form, til de kompetente myndigheder i deres hjemland. I skrivelsen angives de medlemsstater og perioder, i hvilke præmarkedsføringen foregår eller er foregået, en kort beskrivelse af præmarkedsføringen, herunder oplysninger om de fremlagte investeringsstrategier og, hvis det er relevant, en liste over de kvalificerede sociale iværksætterfonde, der er eller var genstand for præmarkedsføringen. De kompetente myndigheder i hjemlandet for forvalteren af en kvalificeret social iværksætterfond underretter straks de kompetente myndigheder i de medlemsstater, hvor forvalteren af en kvalificeret social iværksætterfond giver eller gav sig af med præmarkedsføring. De kompetente myndigheder i den medlemsstat, i hvilken præmarkedsføringen bliver eller er blevet gennemført, kan anmode de kompetente myndigheder i hjemlandet for forvalteren af en kvalificeret social iværksætterfond om at fremlægge yderligere oplysninger om den præmarkedsføring, der bliver eller er blevet gennemført på dens område.

5.   En tredjemand må kun gennemføre præmarkedsføring på vegne af en godkendt forvalter af en kvalificeret social iværksætterfond, hvis denne er godkendt som et investeringsselskab i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU (*3), som et kreditinstitut i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU (*4), som et investeringsinstituts administrationsselskab i overensstemmelse med direktiv 2009/65/EF, som forvalter af en alternativ investeringsfond i overensstemmelse med direktiv 2011/61/EU eller optræder som en tilknyttet agent i overensstemmelse med direktiv 2014/65/EU. En sådan tredjemand er underlagt alle de betingelser, der er fastsat i denne artikel.

6.   En forvalter af en kvalificeret social iværksætterfond sikrer, at præmarkedsføring dokumenteres i tilstrækkeligt omfang.

(*3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU af 15. maj 2014 om markeder for finansielle instrumenter og om ændring af direktiv 2002/92/EF og direktiv 2011/61/EU (EUT L 173 af 12.6.2014, s. 349)."

*3

(*4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU af 26. juni 2013 om adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut og om tilsyn med kreditinstitutter og investeringsselskaber, om ændring af direktiv 2002/87/EF og om ophævelse af direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF (EUT L 176 af 27.6.2013, s. 338).«
  "

*4

Artikel 17

Ændringer af forordning (EU) nr. 1286/2014

I forordning (EU) nr. 1286/2014 foretages følgende ændringer:

| 1) | I artikel 32, stk. 1, ændres datoen »den 31. december 2019« til »den 31. december 2021«. |
| --- | --- |

1)

I artikel 32, stk. 1, ændres datoen »den 31. december 2019« til »den 31. december 2021«.

| 2) | Artikel 33 ændres således:






  a) | i stk. 1, første afsnit, ændres datoen »den 31. december 2018« til »den 31. december 2019«. |
| --- | --- | --- |

2)

Artikel 33 ændres således:

a)

i stk. 1, første afsnit, ændres datoen »den 31. december 2018« til »den 31. december 2019«.

| b) | i stk. 2, første afsnit, ændres datoen »den 31. december 2018« til »den 31. december 2019«. |
| --- | --- |

b)

i stk. 2, første afsnit, ændres datoen »den 31. december 2018« til »den 31. december 2019«.

| c) | i stk. 4, første afsnit, ændres datoen »den 31. december 2018« til »den 31. december 2019«. |
| --- | --- |

c)

i stk. 4, første afsnit, ændres datoen »den 31. december 2018« til »den 31. december 2019«.

Artikel 18

Evaluering

Kommissionen skal senest den 2. august 2024 efter en offentlig høring og på baggrund af drøftelser med ESMA og de kompetente myndigheder foretage en evaluering af anvendelsen af denne forordning.

Kommissionen forelægger senest den 2. august 2021 på grundlag af en høring af de kompetente myndigheder, ESMA og andre relevante interessenter en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om omvendt kundehvervning og efterspørgsel på en investors eget initiativ, som specificerer omfanget af denne form for tegninger i fonde, dens geografiske distribution, herunder i tredjelande, og dens indvirkning på pasordningen. I rapporten skal der endvidere kigges på, om den underretningsportal, der er oprettet i henhold til artikel 13, stk. 2, bør udvikles, således at alle overførsler af dokumenter mellem kompetente myndigheder finder sted gennem den.

Artikel 19

Ikrafttræden og anvendelse

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den Europæiske Unions Tidende

Den anvendes fra den 1. august 2019.

Artikel 4, stk. 1-5, artikel 5, stk. 1 og 2, artikel 15 og artikel 16 anvendes dog fra den 2. august 2021.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juni 2019.

På Europa-Parlamentets vegne

A. TAJANI

Formand

På Rådets vegne

G. CIAMBA

Formand

---

(1)  
  EUT C 367 af 10.10.2018, s. 50.

1

(2)  Europa-Parlamentets holdning af 16.4.2019 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 14.6.2019.

2

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU af 8. juni 2011 om forvaltere af alternative investeringsfonde og om ændring af direktiv 2003/41/EF og 2009/65/EF samt forordning (EF) nr. 1060/2009 og (EU) nr. 1095/2010 (EUT L 174 af 1.7.2011, s. 1).

3

(4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 345/2013 af 17. april 2013 om europæiske venturekapitalfonde (EUT L 115 af 25.4.2013, s. 1).

4

(5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 346/2013 af 17. april 2013 om europæiske sociale iværksætterfonde (EUT L 115 af 25.4.2013, s. 18).

5

(6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/760 af 29. april 2015 om europæiske langsigtede investeringsfonde (EUT L 123 af 19.5.2015, s. 98).

6

(7)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF af 13. juli 2009 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) (EUT L 302 af 17.11.2009, s. 32).

7

(8)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 af 24. november 2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed), om ændring af afgørelse nr. 716/2009/EF og om ophævelse af Kommissionens afgørelse 2009/77/EF (EUT L 331 af 15.12.2010, s. 84).

8

(9)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1286/2014 af 26. november 2014 om dokumenter med central information om sammensatte og forsikringsbaserede investeringsprodukter til detailinvestorer (PRIIP'er) (EUT L 352 af 9.12.2014, s. 1).

9

(10)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 af 27. april 2016 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af direktiv 95/46/EF (generel forordning om databeskyttelse) (EUT L 119 af 4.5.2016, s. 1).

10

(11)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1725 af 23. oktober 2018 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af forordning (EF) nr. 45/2001 og afgørelse nr. 1247/2002/EF (EUT L 295 af 21.11.2018, s. 39).

11

(12)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/1160 af 20. juni 2019 om ændring af direktiv 2009/65/EF og direktiv 2011/61/EU for så vidt angår grænseoverskridende distributionen af kollektive investeringsinstitutter (se side 106 i denne EUT).

12

(13)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1129 af 14. juni 2017 om det prospekt, der skal offentliggøres, når værdipapirer udbydes til offentligheden eller optages til handel på et reguleret marked, og om ophævelse af direktiv 2003/71/EF (EUT L 168 af 30.6.2017, s. 12).

13

---

| 12.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 188/67 |
| --- | --- | --- | --- |

12.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 188/67

---

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) 2019/1157

af 20. juni 2019

om styrkelse af sikkerheden af unionsborgeres identitetskort og af opholdsdokumenter, der udstedes til unionsborgere og deres familiemedlemmer, som udøver deres ret til fri bevægelighed

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 21, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

efter høring af Regionsudvalget, og

efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | I traktaten om den Europæiske Union (TEU) blev det besluttet at lette den frie bevægelighed for personer, samtidig med at Europas befolkningers sikkerhed og tryghed sikres ved oprettelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed i overensstemmelse med bestemmelserne i (TEU) og i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). |
| --- | --- |

(1)

I traktaten om den Europæiske Union (TEU) blev det besluttet at lette den frie bevægelighed for personer, samtidig med at Europas befolkningers sikkerhed og tryghed sikres ved oprettelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed i overensstemmelse med bestemmelserne i (TEU) og i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).

| (2) | Unionsborgerskabet giver med visse begrænsninger og på visse betingelser unionsborger ret til fri bevægelighed. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF (3) giver denne ret virkning. Desuden er retten til fri bevægelighed og opholdsretten fastsat i artikel 45 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (chartret). Af retten til fri bevægelighed følger retten til at rejse ind i og ud af medlemsstater med gyldigt identitetskort eller pas. |
| --- | --- |

(2)

Unionsborgerskabet giver med visse begrænsninger og på visse betingelser unionsborger ret til fri bevægelighed. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF (3) giver denne ret virkning. Desuden er retten til fri bevægelighed og opholdsretten fastsat i artikel 45 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (chartret). Af retten til fri bevægelighed følger retten til at rejse ind i og ud af medlemsstater med gyldigt identitetskort eller pas.

| (3) | I henhold til direktiv 2004/38/EF skal medlemsstaterne udstede og forny identitetskort eller pas til deres statsborgere i overensstemmelse med deres nationale lovgivning. I henhold til nævnte direktiv kan medlemsstaterne kræve, at unionsborgere og deres familiemedlemmer lader sig registrere hos de relevante myndigheder. Medlemsstaterne skal udstede bevis for registrering til unionsborgere på de deri fastsatte betingelser. I henhold til nævnte direktiv skal medlemsstaterne også udstede opholdskort til unionsborgeres familiemedlemmer, som ikke er statsborgere i en medlemsstat, og efter ansøgning udstede bevis for ret til tidsubegrænset ophold og udstede tidsubegrænset opholdskort. |
| --- | --- |

(3)

I henhold til direktiv 2004/38/EF skal medlemsstaterne udstede og forny identitetskort eller pas til deres statsborgere i overensstemmelse med deres nationale lovgivning. I henhold til nævnte direktiv kan medlemsstaterne kræve, at unionsborgere og deres familiemedlemmer lader sig registrere hos de relevante myndigheder. Medlemsstaterne skal udstede bevis for registrering til unionsborgere på de deri fastsatte betingelser. I henhold til nævnte direktiv skal medlemsstaterne også udstede opholdskort til unionsborgeres familiemedlemmer, som ikke er statsborgere i en medlemsstat, og efter ansøgning udstede bevis for ret til tidsubegrænset ophold og udstede tidsubegrænset opholdskort.

| (4) | I direktiv 2004/38/EF fastsættes, at medlemsstaterne kan træffe de nødvendige foranstaltninger til at nægte, ophæve eller tilbagekalde rettigheder i henhold til nævnte direktiv, når der er tale om misbrug af rettigheder eller om svig. Forfalskning af dokumenter eller falsk fremstilling af vigtige oplysninger vedrørende de betingelser, der er knyttet til opholdsretten, er blevet udpeget som typiske tilfælde af svig i henhold til nævnte direktiv. |
| --- | --- |

(4)

I direktiv 2004/38/EF fastsættes, at medlemsstaterne kan træffe de nødvendige foranstaltninger til at nægte, ophæve eller tilbagekalde rettigheder i henhold til nævnte direktiv, når der er tale om misbrug af rettigheder eller om svig. Forfalskning af dokumenter eller falsk fremstilling af vigtige oplysninger vedrørende de betingelser, der er knyttet til opholdsretten, er blevet udpeget som typiske tilfælde af svig i henhold til nævnte direktiv.

| (5) | I øjeblikket er der betydelig forskel på sikkerhedsniveauet for de nationale identitetskort, som medlemsstaterne udsteder, og for opholdsdokumenter for unionsborgere med bopæl i en anden medlemsstat og deres familiemedlemmer. Disse forskelle øger risikoen for forfalskning og dokumentfalsk og giver også anledning til praktiske problemer for borgere, når de ønsker at udøve deres ret til fri bevægelighed. Det fremgår af statistiske oplysninger fra det europæiske risikoanalysenetværk for svig, at der er sket en stigning i forekomsten af falske identitetskort over tid. |
| --- | --- |

(5)

I øjeblikket er der betydelig forskel på sikkerhedsniveauet for de nationale identitetskort, som medlemsstaterne udsteder, og for opholdsdokumenter for unionsborgere med bopæl i en anden medlemsstat og deres familiemedlemmer. Disse forskelle øger risikoen for forfalskning og dokumentfalsk og giver også anledning til praktiske problemer for borgere, når de ønsker at udøve deres ret til fri bevægelighed. Det fremgår af statistiske oplysninger fra det europæiske risikoanalysenetværk for svig, at der er sket en stigning i forekomsten af falske identitetskort over tid.

| (6) | I sin meddelelse af 14. september 2016 med titlen »Øge sikkerheden i en verden med mobilitet — forbedret informationsudveksling i forbindelse med terrorbekæmpelse og stærkere ydre grænser« understregede Kommissionen vigtigheden af sikre rejse- og identitetsdokumenter, når det er nødvendigt på sikker vis at fastslå en persons identitet, og bebudede, at den ville fremlægge en handlingsplan til bekæmpelse af dokumentfalsk vedrørende rejsedokumenter. Ifølge nævnte meddelelse er en forbedret tilgang afhængig af robuste systemer, der kan forhindre misbrug og trusler mod den interne sikkerhed som følge af mangler i dokumentsikkerheden, navnlig i relation til terrorisme og grænseoverskridende kriminalitet. |
| --- | --- |

(6)

I sin meddelelse af 14. september 2016 med titlen »Øge sikkerheden i en verden med mobilitet — forbedret informationsudveksling i forbindelse med terrorbekæmpelse og stærkere ydre grænser« understregede Kommissionen vigtigheden af sikre rejse- og identitetsdokumenter, når det er nødvendigt på sikker vis at fastslå en persons identitet, og bebudede, at den ville fremlægge en handlingsplan til bekæmpelse af dokumentfalsk vedrørende rejsedokumenter. Ifølge nævnte meddelelse er en forbedret tilgang afhængig af robuste systemer, der kan forhindre misbrug og trusler mod den interne sikkerhed som følge af mangler i dokumentsikkerheden, navnlig i relation til terrorisme og grænseoverskridende kriminalitet.

| (7) | Ifølge Kommissionens handlingsplan af 8. december 2016 med henblik på at styrke Europas bekæmpelse af svindel med rejsedokumenter (2016-handlingsplanen) ser mindst 75 % af de falske dokumenter, der opdages ved de ydre grænser, men også i området uden kontrol ved de indre grænser, ud som om de er udstedt af medlemsstaterne og de Schengenassocierede lande. Mindre sikre nationale identitetskort udstedt af medlemsstaterne er de oftest afslørede falske rejsedokumenter anvendt ved rejser inden for Schengenområdet. |
| --- | --- |

(7)

Ifølge Kommissionens handlingsplan af 8. december 2016 med henblik på at styrke Europas bekæmpelse af svindel med rejsedokumenter (2016-handlingsplanen) ser mindst 75 % af de falske dokumenter, der opdages ved de ydre grænser, men også i området uden kontrol ved de indre grænser, ud som om de er udstedt af medlemsstaterne og de Schengenassocierede lande. Mindre sikre nationale identitetskort udstedt af medlemsstaterne er de oftest afslørede falske rejsedokumenter anvendt ved rejser inden for Schengenområdet.

| (8) | Med henblik på at forhindre identitetssvig bør medlemsstaterne sikre, at forfalskning og efterligning af identifikationsdokumenter og brugen af sådanne forfalskede eller efterlignede dokumenter straffes på passende vis i deres nationale ret. |
| --- | --- |

(8)

Med henblik på at forhindre identitetssvig bør medlemsstaterne sikre, at forfalskning og efterligning af identifikationsdokumenter og brugen af sådanne forfalskede eller efterlignede dokumenter straffes på passende vis i deres nationale ret.

| (9) | 2016-handlingsplanen om dokumentsikkerhed behandlede risiciene ved falske identitetskort og opholdsdokumenter. I 2016-handlingsplanen og i sin 2017-rapport om unionsborgerskab forpligtede Kommissionen sig til at analysere en række politiske løsninger til at forbedre sikkerheden ved identitetskort og opholdsdokumenter. |
| --- | --- |

(9)

2016-handlingsplanen om dokumentsikkerhed behandlede risiciene ved falske identitetskort og opholdsdokumenter. I 2016-handlingsplanen og i sin 2017-rapport om unionsborgerskab forpligtede Kommissionen sig til at analysere en række politiske løsninger til at forbedre sikkerheden ved identitetskort og opholdsdokumenter.

| (10) | Ifølge 2016-handlingsplanenafhænger udstedelsen af ægte og sikre identitetskort af, at der gennemføres en pålidelig identitetsregistreringsproces, og af, at der fremlægges sikre underliggende dokumenter til støtte for ansøgningsprocessen. I betragtning af den øgede anvendelse af falske underliggende dokumenter bør Kommissionen, medlemsstaterne og de relevante EU-agenturer fortsætte med at samarbejde om at gøre underliggende dokumenter mindre sårbare over for misbrug. |
| --- | --- |

(10)

Ifølge 2016-handlingsplanenafhænger udstedelsen af ægte og sikre identitetskort af, at der gennemføres en pålidelig identitetsregistreringsproces, og af, at der fremlægges sikre underliggende dokumenter til støtte for ansøgningsprocessen. I betragtning af den øgede anvendelse af falske underliggende dokumenter bør Kommissionen, medlemsstaterne og de relevante EU-agenturer fortsætte med at samarbejde om at gøre underliggende dokumenter mindre sårbare over for misbrug.

| (11) | Denne forordning forpligter ikke medlemsstaterne til at indføre identitetskort eller opholdsdokumenter, hvor det ikke kræves i henhold til national ret, og den berører heller ikke medlemsstaternes kompetence til i henhold til national ret at udstede andre opholdsdokumenter, der falder uden for EU-rettens anvendelsesområde, f.eks. udstedelse af opholdskort til alle, der er bosat i en medlemsstats område uanset statsborgerskab. |
| --- | --- |

(11)

Denne forordning forpligter ikke medlemsstaterne til at indføre identitetskort eller opholdsdokumenter, hvor det ikke kræves i henhold til national ret, og den berører heller ikke medlemsstaternes kompetence til i henhold til national ret at udstede andre opholdsdokumenter, der falder uden for EU-rettens anvendelsesområde, f.eks. udstedelse af opholdskort til alle, der er bosat i en medlemsstats område uanset statsborgerskab.

| (12) | Denne forordning er ikke til hinder for, at medlemsstaterne uden forskelsbehandling kan acceptere andre dokumenter end rejsedokumenter til identifikationsformål, såsom kørekort. |
| --- | --- |

(12)

Denne forordning er ikke til hinder for, at medlemsstaterne uden forskelsbehandling kan acceptere andre dokumenter end rejsedokumenter til identifikationsformål, såsom kørekort.

| (13) | Identifikationsdokumenter, der udstedes til borgere, hvis ret til fri bevægelighed er blevet begrænset i overensstemmelse med EU-retten eller national ret, og som udtrykkeligt angiver, at de ikke kan anvendes som rejsedokumenter, bør ikke anses for at være omfattet af denne forordnings anvendelsesområde. |
| --- | --- |

(13)

Identifikationsdokumenter, der udstedes til borgere, hvis ret til fri bevægelighed er blevet begrænset i overensstemmelse med EU-retten eller national ret, og som udtrykkeligt angiver, at de ikke kan anvendes som rejsedokumenter, bør ikke anses for at være omfattet af denne forordnings anvendelsesområde.

| (14) | Rejsedokumenter, der overholder Organisationen for International Civil Luftfarts (ICAO's) dokument 9303, (syvende udgave, 2015) (»ICAO dokument 9303«), del 5, og som ikke tjener identifikationsøjemed i de udstedende medlemsstater, såsom pas udstedt af Irland, bør ikke anses for at være omfattet af denne forordnings anvendelsesområde. |
| --- | --- |

(14)

Rejsedokumenter, der overholder Organisationen for International Civil Luftfarts (ICAO's) dokument 9303, (syvende udgave, 2015) (»ICAO dokument 9303«), del 5, og som ikke tjener identifikationsøjemed i de udstedende medlemsstater, såsom pas udstedt af Irland, bør ikke anses for at være omfattet af denne forordnings anvendelsesområde.

| (15) | Denne forordning berører ikke medlemsstaternes anvendelse af identitetskort og opholdsdokumenter med eID-funktioner til andre formål, ligesom den heller ikke berører bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 910/2014 (4), som fastsætter regler om gensidig anerkendelse i hele Unionen af elektroniske identifikationsmidler til at opnå adgang til offentlige tjenester, og som forordningen hjælper borgere, der flytter til en anden medlemsstat, ved at stille krav om gensidig anerkendelse af elektroniske identifikationsmidler på visse betingelser. Bedre identitetskort bør sikre lettere identifikation og bidrage til bedre adgang til tjenester. |
| --- | --- |

(15)

Denne forordning berører ikke medlemsstaternes anvendelse af identitetskort og opholdsdokumenter med eID-funktioner til andre formål, ligesom den heller ikke berører bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 910/2014 (4), som fastsætter regler om gensidig anerkendelse i hele Unionen af elektroniske identifikationsmidler til at opnå adgang til offentlige tjenester, og som forordningen hjælper borgere, der flytter til en anden medlemsstat, ved at stille krav om gensidig anerkendelse af elektroniske identifikationsmidler på visse betingelser. Bedre identitetskort bør sikre lettere identifikation og bidrage til bedre adgang til tjenester.

| (16) | Korrekt kontrol af identitetskort og opholdsdokumenter gør det påkrævet, at medlemsstaterne anvender den rigtige titel for hver enkelt type af dokument, der er omfattet af denne forordning. For at lette kontrollen af de dokumenter, der er omfattet af denne forordning, i andre medlemsstater bør dokumentets titel også være anført på mindst ét yderligere af EU-institutionernes officielle sprog. Medlemsstater, der allerede anvender andre veletablerede betegnelser end titlen »identitetskort« for identitetskort, bør fortsat kunne gøre dette på deres officielle sprog. Der bør imidlertid ikke indføres nye betegnelser herfor i fremtiden. |
| --- | --- |

(16)

Korrekt kontrol af identitetskort og opholdsdokumenter gør det påkrævet, at medlemsstaterne anvender den rigtige titel for hver enkelt type af dokument, der er omfattet af denne forordning. For at lette kontrollen af de dokumenter, der er omfattet af denne forordning, i andre medlemsstater bør dokumentets titel også være anført på mindst ét yderligere af EU-institutionernes officielle sprog. Medlemsstater, der allerede anvender andre veletablerede betegnelser end titlen »identitetskort« for identitetskort, bør fortsat kunne gøre dette på deres officielle sprog. Der bør imidlertid ikke indføres nye betegnelser herfor i fremtiden.

| (17) | Sikkerhedselementer er nødvendige for at kontrollere, om et dokument er ægte, og for at fastslå en persons identitet. Fastsættelse af minimumssikkerhedsstandarder for og integreringen af biometriske oplysninger i identitetskort og opholdskort til unionsborgeres familiemedlemmer, som ikke er statsborgere i en medlemsstat, er vigtige skridt i retning af at gøre anvendelsen heraf mere sikker i Unionen. Indførelsen af sådanne biometriske identifikatorer bør gøre det muligt for unionsborgere at høste det fulde udbytte af deres ret til fri bevægelighed. |
| --- | --- |

(17)

Sikkerhedselementer er nødvendige for at kontrollere, om et dokument er ægte, og for at fastslå en persons identitet. Fastsættelse af minimumssikkerhedsstandarder for og integreringen af biometriske oplysninger i identitetskort og opholdskort til unionsborgeres familiemedlemmer, som ikke er statsborgere i en medlemsstat, er vigtige skridt i retning af at gøre anvendelsen heraf mere sikker i Unionen. Indførelsen af sådanne biometriske identifikatorer bør gøre det muligt for unionsborgere at høste det fulde udbytte af deres ret til fri bevægelighed.

| (18) | Lagringen af et ansigtsbillede og to fingeraftryk (»biometriske oplysninger«) på identitets- og opholdskort, således som det allerede er tilfældet med biometriske pas og opholdstilladelser til tredjelandsstatsborgere, udgør en hensigtsmæssig kombination af pålidelig identifikation og autentificering med en reduceret risiko for svig med henblik på at øge sikkerheden af identitets- og opholdskort. |
| --- | --- |

(18)

Lagringen af et ansigtsbillede og to fingeraftryk (»biometriske oplysninger«) på identitets- og opholdskort, således som det allerede er tilfældet med biometriske pas og opholdstilladelser til tredjelandsstatsborgere, udgør en hensigtsmæssig kombination af pålidelig identifikation og autentificering med en reduceret risiko for svig med henblik på at øge sikkerheden af identitets- og opholdskort.

| (19) | Medlemsstaterne bør som almindelig praksis for at kontrollere ægtheden af dokumentet og indehaverens identitet først og fremmest kontrollere ansigtsbilledet, og hvis det er nødvendigt med henblik på uden tvivl at bekræfte dokumentets ægthed og indehaverens identitet, bør medlemsstaterne også kontrollere fingeraftrykkene. |
| --- | --- |

(19)

Medlemsstaterne bør som almindelig praksis for at kontrollere ægtheden af dokumentet og indehaverens identitet først og fremmest kontrollere ansigtsbilledet, og hvis det er nødvendigt med henblik på uden tvivl at bekræfte dokumentets ægthed og indehaverens identitet, bør medlemsstaterne også kontrollere fingeraftrykkene.

| (20) | Medlemsstaterne bør i tilfælde, hvor en kontrol af biometriske oplysninger ikke bekræfter ægtheden af dokumentet eller indehaverens identitet, sikre, at et kvalificeret personale udfører en obligatorisk manuel kontrol heraf. |
| --- | --- |

(20)

Medlemsstaterne bør i tilfælde, hvor en kontrol af biometriske oplysninger ikke bekræfter ægtheden af dokumentet eller indehaverens identitet, sikre, at et kvalificeret personale udfører en obligatorisk manuel kontrol heraf.

| (21) | Denne forordning giver ikke hjemmel til at oprette eller opretholde nationale databaser til lagring af biometriske oplysninger i medlemsstaterne, som er et spørgsmål, der henhører under national ret, som skal overholde EU-databeskyttelsesretten. Forordningen giver heller ikke hjemmel til at oprette eller opretholde en central database på EU-plan. |
| --- | --- |

(21)

Denne forordning giver ikke hjemmel til at oprette eller opretholde nationale databaser til lagring af biometriske oplysninger i medlemsstaterne, som er et spørgsmål, der henhører under national ret, som skal overholde EU-databeskyttelsesretten. Forordningen giver heller ikke hjemmel til at oprette eller opretholde en central database på EU-plan.

| (22) | Biometriske identifikatorer bør indsamles og lagres i identitetskorts og opholdsdokumenters lagringsmedium med henblik på at gøre det muligt at kontrollere dokumentets ægthed og indehaverens identitet. En sådan kontrol bør kun kunne foretages af et behørigt godkendt personale, og kun når dokumentet er lovpligtigt. Desuden bør biometriske oplysninger, der lagres med henblik på individualisering af identitetskort eller opholdsdokumenter, opbevares på en meget sikker måde og kun indtil datoen for dokumentets afhentning og under alle omstændigheder ikke længere end 90 dage fra den dato, hvor dokumentet udstedes. Efter denne periode bør disse biometriske oplysninger omgående slettes eller destrueres. Dette bør ikke berøre enhver anden behandling af disse oplysninger i overensstemmelse med EU-retten eller national ret vedrørende databeskyttelse. |
| --- | --- |

(22)

Biometriske identifikatorer bør indsamles og lagres i identitetskorts og opholdsdokumenters lagringsmedium med henblik på at gøre det muligt at kontrollere dokumentets ægthed og indehaverens identitet. En sådan kontrol bør kun kunne foretages af et behørigt godkendt personale, og kun når dokumentet er lovpligtigt. Desuden bør biometriske oplysninger, der lagres med henblik på individualisering af identitetskort eller opholdsdokumenter, opbevares på en meget sikker måde og kun indtil datoen for dokumentets afhentning og under alle omstændigheder ikke længere end 90 dage fra den dato, hvor dokumentet udstedes. Efter denne periode bør disse biometriske oplysninger omgående slettes eller destrueres. Dette bør ikke berøre enhver anden behandling af disse oplysninger i overensstemmelse med EU-retten eller national ret vedrørende databeskyttelse.

| (23) | Med henblik på denne forordning bør der tages hensyn til specifikationerne i ICAO-dokument 9303, som sikrer global interoperabilitet, herunder for så vidt angår maskinlæsbarhed og anvendelse af visuel kontrol. |
| --- | --- |

(23)

Med henblik på denne forordning bør der tages hensyn til specifikationerne i ICAO-dokument 9303, som sikrer global interoperabilitet, herunder for så vidt angår maskinlæsbarhed og anvendelse af visuel kontrol.

| (24) | Medlemsstaterne bør kunne beslutte, hvorvidt en persons køn skal opføres på et dokument, der er omfattet af denne forordning. Hvis en medlemsstat vælger at opføre en persons køn på et sådant dokument, bør specifikationerne »F«,»M« eller »X« eller det tilsvarende initial, der anvendes i nævnte medlemsstats sprog, i ICAO-dokument 9303 finde anvendelse, alt efter hvad der er relevant. |
| --- | --- |

(24)

Medlemsstaterne bør kunne beslutte, hvorvidt en persons køn skal opføres på et dokument, der er omfattet af denne forordning. Hvis en medlemsstat vælger at opføre en persons køn på et sådant dokument, bør specifikationerne »F«,»M« eller »X« eller det tilsvarende initial, der anvendes i nævnte medlemsstats sprog, i ICAO-dokument 9303 finde anvendelse, alt efter hvad der er relevant.

| (25) | Kommissionen bør tillægges gennemførelsesbeføjelser med henblik på at sikre, at der, hvor det er hensigtsmæssigt, tages behørigt hensyn til fremtidige sikkerhedsstandarder og tekniske specifikationer vedtaget i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1030/2002 (5) for så vidt angår identitetskort og opholdskort. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (6). Kommissionen bør med henblik herpå bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 6 i Rådets forordning (EF) nr. 1683/95 (7). Om nødvendigt bør det være muligt at hemmeligholde de vedtagne gennemførelsesretsakter for at undgå risikoen for efterligning og forfalskning. |
| --- | --- |

(25)

Kommissionen bør tillægges gennemførelsesbeføjelser med henblik på at sikre, at der, hvor det er hensigtsmæssigt, tages behørigt hensyn til fremtidige sikkerhedsstandarder og tekniske specifikationer vedtaget i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1030/2002 (5) for så vidt angår identitetskort og opholdskort. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (6). Kommissionen bør med henblik herpå bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 6 i Rådets forordning (EF) nr. 1683/95 (7). Om nødvendigt bør det være muligt at hemmeligholde de vedtagne gennemførelsesretsakter for at undgå risikoen for efterligning og forfalskning.

| (26) | Medlemsstaterne bør sikre, at passende og effektive procedurer for indsamlingen af biometriske identifikatorer er på plads, og at sådanne procedurer overholder rettighederne og principperne indeholdt i chartret, i Europarådets konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og i De Forenede Nationers konvention om barnets rettigheder. Medlemsstaterne bør sikre, at barnets tarv kommer i første række under hele indsamlingsproceduren. Med henblik herpå bør kvalificeret personale modtage passende undervisning i børnevenlige praksisser for så vidt angår indsamlingen af biometriske identifikatorer. |
| --- | --- |

(26)

Medlemsstaterne bør sikre, at passende og effektive procedurer for indsamlingen af biometriske identifikatorer er på plads, og at sådanne procedurer overholder rettighederne og principperne indeholdt i chartret, i Europarådets konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og i De Forenede Nationers konvention om barnets rettigheder. Medlemsstaterne bør sikre, at barnets tarv kommer i første række under hele indsamlingsproceduren. Med henblik herpå bør kvalificeret personale modtage passende undervisning i børnevenlige praksisser for så vidt angår indsamlingen af biometriske identifikatorer.

| (27) | Hvor der opstår vanskeligheder i forbindelse med indsamlingen af biometriske identifikatorer, bør medlemsstaterne sikre, at passende procedurer er på plads med henblik på at respektere den berørte persons værdighed. Der bør derfor tages særlige hensyn til køn og til de særlige behov hos børn og sårbare personer. |
| --- | --- |

(27)

Hvor der opstår vanskeligheder i forbindelse med indsamlingen af biometriske identifikatorer, bør medlemsstaterne sikre, at passende procedurer er på plads med henblik på at respektere den berørte persons værdighed. Der bør derfor tages særlige hensyn til køn og til de særlige behov hos børn og sårbare personer.

| (28) | Indførelsen af minimumsstandarder for sikkerheden ved og udformningen af identitetskort bør gøre det muligt for medlemsstaterne at stole på ægtheden af de pågældende dokumenter, når unionsborgere udøver deres ret til fri bevægelighed. Indførelsen af strengere sikkerhedsstandarder bør give offentlige myndigheder og private enheder tilstrækkelige garantier for, at de kan forlade sig på ægtheden af identitetskort, når sådanne kort anvendes af unionsborgere til identifikationsformål. |
| --- | --- |

(28)

Indførelsen af minimumsstandarder for sikkerheden ved og udformningen af identitetskort bør gøre det muligt for medlemsstaterne at stole på ægtheden af de pågældende dokumenter, når unionsborgere udøver deres ret til fri bevægelighed. Indførelsen af strengere sikkerhedsstandarder bør give offentlige myndigheder og private enheder tilstrækkelige garantier for, at de kan forlade sig på ægtheden af identitetskort, når sådanne kort anvendes af unionsborgere til identifikationsformål.

| (29) | Et mærke i form af landekoden på to bogstaver for den udstedende medlemsstat trykt med negativ skrift i et blåt rektangel og omgivet af 12 gule stjerner letter den visuelle kontrol af dokumentet, navnlig når indehaveren udøver sin ret til fri bevægelighed. |
| --- | --- |

(29)

Et mærke i form af landekoden på to bogstaver for den udstedende medlemsstat trykt med negativ skrift i et blåt rektangel og omgivet af 12 gule stjerner letter den visuelle kontrol af dokumentet, navnlig når indehaveren udøver sin ret til fri bevægelighed.

| (30) | Selv om muligheden for at tilføje yderligere nationale elementer bevares, bør medlemsstaterne sikre, at disse elementer ikke reducerer effektiviteten af de fælles sikkerhedselementer eller har en negativ indvirkning på identitetskortenes grænseoverskridende kompatibilitet, såsom muligheden for at identitetskort kan aflæses af maskiner, der anvendes af andre medlemsstater end de medlemsstater, der udsteder identitetskortene. |
| --- | --- |

(30)

Selv om muligheden for at tilføje yderligere nationale elementer bevares, bør medlemsstaterne sikre, at disse elementer ikke reducerer effektiviteten af de fælles sikkerhedselementer eller har en negativ indvirkning på identitetskortenes grænseoverskridende kompatibilitet, såsom muligheden for at identitetskort kan aflæses af maskiner, der anvendes af andre medlemsstater end de medlemsstater, der udsteder identitetskortene.

| (31) | Indførelsen af sikkerhedsstandarder for identitetskort og opholdskort til familiemedlemmer, som ikke er statsborgere i en medlemsstat, bør ikke medføre en uforholdsmæssig gebyrstigning for unionsborgere eller tredjelandsstatsborgere. Medlemsstaterne bør tage hensyn til dette princip, når de iværksætter offentlige udbudsprocedurer. |
| --- | --- |

(31)

Indførelsen af sikkerhedsstandarder for identitetskort og opholdskort til familiemedlemmer, som ikke er statsborgere i en medlemsstat, bør ikke medføre en uforholdsmæssig gebyrstigning for unionsborgere eller tredjelandsstatsborgere. Medlemsstaterne bør tage hensyn til dette princip, når de iværksætter offentlige udbudsprocedurer.

| (32) | Medlemsstaterne bør træffe alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at biometriske oplysninger korrekt identificerer den person, som et identitetskort er udstedt til. Med henblik herpå kan medlemsstaterne overveje at indsamle biometriske identifikatorer, navnlig ansigtsbilledet, direkte hos de nationale myndigheder, der udsteder identitetskort, i tilstedeværelse af den berørte person. |
| --- | --- |

(32)

Medlemsstaterne bør træffe alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at biometriske oplysninger korrekt identificerer den person, som et identitetskort er udstedt til. Med henblik herpå kan medlemsstaterne overveje at indsamle biometriske identifikatorer, navnlig ansigtsbilledet, direkte hos de nationale myndigheder, der udsteder identitetskort, i tilstedeværelse af den berørte person.

| (33) | Medlemsstaterne bør udveksle sådanne oplysninger med hinanden, som er nødvendige for at tilgå, autentificere og kontrollere de oplysninger, som befinder sig på det sikre lagringsmedium. De formater, der anvendes til det sikre lagringsmedium, bør være interoperable, herunder ved automatiserede grænseovergangssteder. |
| --- | --- |

(33)

Medlemsstaterne bør udveksle sådanne oplysninger med hinanden, som er nødvendige for at tilgå, autentificere og kontrollere de oplysninger, som befinder sig på det sikre lagringsmedium. De formater, der anvendes til det sikre lagringsmedium, bør være interoperable, herunder ved automatiserede grænseovergangssteder.

| (34) | Direktiv 2004/38/EF omhandler den situation, hvor unionsborgere eller familiemedlemmer til unionsborgere, der ikke er statsborgere i en medlemsstat, som ikke har de nødvendige rejsedokumenter, skal gives enhver rimelig mulighed for på anden måde at bevise, at de er omfattet af retten til fri bevægelighed. Sådanne midler kan omfatte midlertidige identifikationsdokumenter og opholdskort, der udstedes til sådanne familiemedlemmer. |
| --- | --- |

(34)

Direktiv 2004/38/EF omhandler den situation, hvor unionsborgere eller familiemedlemmer til unionsborgere, der ikke er statsborgere i en medlemsstat, som ikke har de nødvendige rejsedokumenter, skal gives enhver rimelig mulighed for på anden måde at bevise, at de er omfattet af retten til fri bevægelighed. Sådanne midler kan omfatte midlertidige identifikationsdokumenter og opholdskort, der udstedes til sådanne familiemedlemmer.

| (35) | Denne forordning overholder de forpligtelser, der er fastsat i chartret og i De Forenede Nationers konvention om rettigheder for personer med handicap. Medlemsstaterne tilskyndes derfor til at samarbejde med Kommissionen om at integrere yderligere elementer, som gør identitetskort mere tilgængelige og brugervenlige for personer med handicap såsom synshæmmede personer. Medlemsstaterne skal undersøge brugen af løsninger, såsom mobile registreringsanordninger, med henblik på udstedelse af identitetskort til personer, der ikke er i stand til at møde op hos de myndigheder, der er ansvarlige for udstedelse af identitetskort. |
| --- | --- |

(35)

Denne forordning overholder de forpligtelser, der er fastsat i chartret og i De Forenede Nationers konvention om rettigheder for personer med handicap. Medlemsstaterne tilskyndes derfor til at samarbejde med Kommissionen om at integrere yderligere elementer, som gør identitetskort mere tilgængelige og brugervenlige for personer med handicap såsom synshæmmede personer. Medlemsstaterne skal undersøge brugen af løsninger, såsom mobile registreringsanordninger, med henblik på udstedelse af identitetskort til personer, der ikke er i stand til at møde op hos de myndigheder, der er ansvarlige for udstedelse af identitetskort.

| (36) | Opholdsdokumenter, som medlemsstaterne udsteder til unionsborgere, bør indeholde bestemte oplysninger med henblik på at sikre, at de kan genkendes som opholdsdokumenter i alle medlemsstater. Dette bør lette anerkendelsen af unionsborgeres brug af retten til fri bevægelighed og af de rettigheder, der er uløseligt forbundet med denne brug, men harmoniseringen bør ikke gå videre, end hvad der er hensigtsmæssigt til at afhjælpe nuværende dokumenters svagheder. Medlemsstaterne kan frit vælge, i hvilken udformning de ønsker at udstede disse dokumenter, og kan udstede dem i en udformning, der overholder specifikationerne i ICAO-dokument 9303. |
| --- | --- |

(36)

Opholdsdokumenter, som medlemsstaterne udsteder til unionsborgere, bør indeholde bestemte oplysninger med henblik på at sikre, at de kan genkendes som opholdsdokumenter i alle medlemsstater. Dette bør lette anerkendelsen af unionsborgeres brug af retten til fri bevægelighed og af de rettigheder, der er uløseligt forbundet med denne brug, men harmoniseringen bør ikke gå videre, end hvad der er hensigtsmæssigt til at afhjælpe nuværende dokumenters svagheder. Medlemsstaterne kan frit vælge, i hvilken udformning de ønsker at udstede disse dokumenter, og kan udstede dem i en udformning, der overholder specifikationerne i ICAO-dokument 9303.

| (37) | For så vidt angår opholdskort, der udstedes til familiemedlemmer, som ikke er statsborgere i en medlemsstat, er det hensigtsmæssigt at anvende den samme udformning og de samme sikkerhedselementer som dem, der er fastlagt i forordning (EF) nr. 1030/2002 som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1954 (8). Ud over at bevise deres opholdsret fritager disse dokumenter også deres indehavere, som på anden måde er visumpligtige, for visumpligten, når de ledsager eller slutter sig til unionsborgere inden for Unionens område. |
| --- | --- |

(37)

For så vidt angår opholdskort, der udstedes til familiemedlemmer, som ikke er statsborgere i en medlemsstat, er det hensigtsmæssigt at anvende den samme udformning og de samme sikkerhedselementer som dem, der er fastlagt i forordning (EF) nr. 1030/2002 som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1954 (8). Ud over at bevise deres opholdsret fritager disse dokumenter også deres indehavere, som på anden måde er visumpligtige, for visumpligten, når de ledsager eller slutter sig til unionsborgere inden for Unionens område.

| (38) | I henhold til direktiv 2004/38/EF betegnes dokumenter, der udstedes til unionsborgeres familiemedlemmer, som ikke er statsborgere i en medlemsstat, »opholdskort for familiemedlem til en unionsborger«. For at lette deres identifikation bør et opholdskort til et familiemedlem til en unionsborger være forsynet med en standardiseret titel og kode. |
| --- | --- |

(38)

I henhold til direktiv 2004/38/EF betegnes dokumenter, der udstedes til unionsborgeres familiemedlemmer, som ikke er statsborgere i en medlemsstat, »opholdskort for familiemedlem til en unionsborger«. For at lette deres identifikation bør et opholdskort til et familiemedlem til en unionsborger være forsynet med en standardiseret titel og kode.

| (39) | Under hensyntagen til såvel sikkerhedsrisiciene som omkostningerne for medlemsstaterne, bør identitetskort og opholdskort for familiemedlem til en unionsborger med utilstrækkelige sikkerhedsstandarder udfases. Generelt bør en udfasningsperiode på ti år for identitetskort og fem år for opholdskort være tilstrækkelig til at finde den rette balance mellem den hyppighed, hvormed dokumenterne normalt udskiftes, og behovet for at afhjælpe den eksisterende sikkerhedsbrist i Unionen. Af sikkerhedsmæssige årsager er det dog nødvendigt med en kortere udfasningsperiode for kort, som mangler væsentlige sikkerhedselementer eller ikke er maskinlæsbare. |
| --- | --- |

(39)

Under hensyntagen til såvel sikkerhedsrisiciene som omkostningerne for medlemsstaterne, bør identitetskort og opholdskort for familiemedlem til en unionsborger med utilstrækkelige sikkerhedsstandarder udfases. Generelt bør en udfasningsperiode på ti år for identitetskort og fem år for opholdskort være tilstrækkelig til at finde den rette balance mellem den hyppighed, hvormed dokumenterne normalt udskiftes, og behovet for at afhjælpe den eksisterende sikkerhedsbrist i Unionen. Af sikkerhedsmæssige årsager er det dog nødvendigt med en kortere udfasningsperiode for kort, som mangler væsentlige sikkerhedselementer eller ikke er maskinlæsbare.

| (40) | Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 (9) finder anvendelse på de personoplysninger, der skal behandles i forbindelse med anvendelsen af nærværende forordning. Det er nødvendigt at specificere nærmere, hvilke beskyttelsesforanstaltninger der skal finde anvendelse på de behandlede personoplysninger, navnlig hvad angår følsomme oplysninger som biometriske identifikatorer. De registrerede bør gøres opmærksom på, at deres dokumenter indeholder et lagringsmedium med deres biometriske oplysninger, herunder at de er tilgængelige i kontaktløs form, og på ethvert tilfælde, hvor oplysningerne i deres identitetskort og opholdsdokumenter benyttes. Under alle omstændigheder bør de registrerede have adgang til de personoplysninger, der behandles i deres identitetskort og opholdsdokumenter, og have ret til at få dem berigtiget gennem udstedelse af et nyt dokument, såfremt oplysningerne er fejlagtige eller ufuldstændige. Lagringsmediet bør have et højt sikkerhedsniveau og på effektiv vis beskytte de personoplysninger, der er lagret på det, mod uautoriseret adgang. |
| --- | --- |

(40)

Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 (9) finder anvendelse på de personoplysninger, der skal behandles i forbindelse med anvendelsen af nærværende forordning. Det er nødvendigt at specificere nærmere, hvilke beskyttelsesforanstaltninger der skal finde anvendelse på de behandlede personoplysninger, navnlig hvad angår følsomme oplysninger som biometriske identifikatorer. De registrerede bør gøres opmærksom på, at deres dokumenter indeholder et lagringsmedium med deres biometriske oplysninger, herunder at de er tilgængelige i kontaktløs form, og på ethvert tilfælde, hvor oplysningerne i deres identitetskort og opholdsdokumenter benyttes. Under alle omstændigheder bør de registrerede have adgang til de personoplysninger, der behandles i deres identitetskort og opholdsdokumenter, og have ret til at få dem berigtiget gennem udstedelse af et nyt dokument, såfremt oplysningerne er fejlagtige eller ufuldstændige. Lagringsmediet bør have et højt sikkerhedsniveau og på effektiv vis beskytte de personoplysninger, der er lagret på det, mod uautoriseret adgang.

| (41) | Medlemsstaterne bør være ansvarlige for den korrekte behandling af biometriske oplysninger, lige fra indsamlingen til integrationen af oplysningerne i det meget sikre lagringsmedium, i overensstemmelse med forordning (EU) 2016/679. |
| --- | --- |

(41)

Medlemsstaterne bør være ansvarlige for den korrekte behandling af biometriske oplysninger, lige fra indsamlingen til integrationen af oplysningerne i det meget sikre lagringsmedium, i overensstemmelse med forordning (EU) 2016/679.

| (42) | Medlemsstaterne bør udvise særlig omhyggelighed, når de samarbejder med en ekstern tjenesteyder. Sådant samarbejde bør ikke udelukke nogen former for ansvar for medlemsstaterne, som måtte opstå i medfør af EU-retten eller national ret, for manglende overholdelse af forpligtelser vedrørende personoplysninger. |
| --- | --- |

(42)

Medlemsstaterne bør udvise særlig omhyggelighed, når de samarbejder med en ekstern tjenesteyder. Sådant samarbejde bør ikke udelukke nogen former for ansvar for medlemsstaterne, som måtte opstå i medfør af EU-retten eller national ret, for manglende overholdelse af forpligtelser vedrørende personoplysninger.

| (43) | Det er nødvendigt at præcisere i denne forordning, hvad der er grundlaget for indsamling og lagring af oplysninger i identitetskorts og opholdsdokumenters lagringsmedium. Medlemsstater bør i overensstemmelse med EU-retten eller deres nationale ret og under overholdelse af principperne om nødvendighed og proportionalitet kunne lagre andre oplysninger på et lagringsmedium til elektroniske tjenester eller til andre formål, der vedrører identitetskortet eller opholdsdokumentet. Behandlingen af sådanne andre oplysninger, herunder indsamlingen af dem samt det formål, som de kan anvendes til, bør have hjemmel i EU-retten eller national ret. Alle nationale oplysninger til sådanne formål bør være fysisk eller logisk adskilt fra de i denne forordning omhandlede biometriske oplysninger og bør behandles i overensstemmelse med forordning (EU) 2016/679. |
| --- | --- |

(43)

Det er nødvendigt at præcisere i denne forordning, hvad der er grundlaget for indsamling og lagring af oplysninger i identitetskorts og opholdsdokumenters lagringsmedium. Medlemsstater bør i overensstemmelse med EU-retten eller deres nationale ret og under overholdelse af principperne om nødvendighed og proportionalitet kunne lagre andre oplysninger på et lagringsmedium til elektroniske tjenester eller til andre formål, der vedrører identitetskortet eller opholdsdokumentet. Behandlingen af sådanne andre oplysninger, herunder indsamlingen af dem samt det formål, som de kan anvendes til, bør have hjemmel i EU-retten eller national ret. Alle nationale oplysninger til sådanne formål bør være fysisk eller logisk adskilt fra de i denne forordning omhandlede biometriske oplysninger og bør behandles i overensstemmelse med forordning (EU) 2016/679.

| (44) | Medlemsstaterne bør anvende denne forordning senest 24 måneder efter datoen for dens ikrafttræden. Fra forordningens anvendelsesdato bør medlemsstaterne kun udstede dokumenter, der opfylder de krav, der er fastsat i nærværende forordning. |
| --- | --- |

(44)

Medlemsstaterne bør anvende denne forordning senest 24 måneder efter datoen for dens ikrafttræden. Fra forordningens anvendelsesdato bør medlemsstaterne kun udstede dokumenter, der opfylder de krav, der er fastsat i nærværende forordning.

| (45) | Kommissionen bør aflægge rapport om gennemførelsen af denne forordning henholdsvis to og elleve år efter dens anvendelsesdato, herunder om, hvorvidt sikkerhedsniveauet er hensigtsmæssigt, idet dens indvirkninger på grundlæggende rettigheder og databeskyttelsesprincipper bør tages i betragtning. I overensstemmelse med den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning (10) bør Kommissionen seks år efter denne forordnings anvendelsesdato og hver sjette år derefter foretage en evaluering af denne forordning på grundlag af de oplysninger, der er indsamlet gennem særlige overvågningsordninger, med henblik på at vurdere den faktiske virkning af denne forordning og behovet for yderligere tiltag. Med henblik på overvågning bør medlemsstaterne indsamle statistiske oplysninger om antallet af identitetskort og opholdsdokumenter, som de har udstedt. |
| --- | --- |

(45)

Kommissionen bør aflægge rapport om gennemførelsen af denne forordning henholdsvis to og elleve år efter dens anvendelsesdato, herunder om, hvorvidt sikkerhedsniveauet er hensigtsmæssigt, idet dens indvirkninger på grundlæggende rettigheder og databeskyttelsesprincipper bør tages i betragtning. I overensstemmelse med den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning (10) bør Kommissionen seks år efter denne forordnings anvendelsesdato og hver sjette år derefter foretage en evaluering af denne forordning på grundlag af de oplysninger, der er indsamlet gennem særlige overvågningsordninger, med henblik på at vurdere den faktiske virkning af denne forordning og behovet for yderligere tiltag. Med henblik på overvågning bør medlemsstaterne indsamle statistiske oplysninger om antallet af identitetskort og opholdsdokumenter, som de har udstedt.

| (46) | Målene for denne forordning, nemlig at forbedre sikkerheden og fremme udøvelsen af retten til fri bevægelighed for unionsborgere og deres familiemedlemmer, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af tiltagenes omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål. |
| --- | --- |

(46)

Målene for denne forordning, nemlig at forbedre sikkerheden og fremme udøvelsen af retten til fri bevægelighed for unionsborgere og deres familiemedlemmer, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af tiltagenes omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

| (47) | Denne forordning respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, som navnlig anerkendes i chartret, herunder menneskelig værdighed, retten til respekt for menneskets integritet, forbuddet mod umenneskelig eller nedværdigende behandling, retten til lighed for loven og ikke-forskelsbehandling, børns rettigheder, ældres rettigheder, respekt for privatliv og familieliv, retten til beskyttelse af personoplysninger samt retten til fri bevægelighed og adgang til effektive retsmidler, og medlemsstaterne bør overholde chartret ved gennemførelsen af denne forordning. |
| --- | --- |

(47)

Denne forordning respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, som navnlig anerkendes i chartret, herunder menneskelig værdighed, retten til respekt for menneskets integritet, forbuddet mod umenneskelig eller nedværdigende behandling, retten til lighed for loven og ikke-forskelsbehandling, børns rettigheder, ældres rettigheder, respekt for privatliv og familieliv, retten til beskyttelse af personoplysninger samt retten til fri bevægelighed og adgang til effektive retsmidler, og medlemsstaterne bør overholde chartret ved gennemførelsen af denne forordning.

| (48) | Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse og Agenturet for Grundlæggende Rettigheder afgav udtalelser henholdsvis 10. august 2018 (11) og 5. september 2018 (12) — |
| --- | --- |

(48)

Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse og Agenturet for Grundlæggende Rettigheder afgav udtalelser henholdsvis 10. august 2018 (11) og 5. september 2018 (12) —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

KAPITEL I

GENSTAND, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER

Artikel 1

Genstand

Denne forordning styrker de sikkerhedsstandarder, der gælder for identitetskort, som medlemsstaterne udsteder til deres statsborgere, og for opholdsdokumenter, som medlemsstaterne udsteder til unionsborgere og deres familiemedlemmer, når de udøver deres ret til fri bevægelighed.

Artikel 2

Anvendelsesområde

Denne forordning finder anvendelse på:

| a) | identitetskort, som medlemsstaterne udsteder til deres egne statsborgere som omhandlet i artikel 4, stk. 3, i direktiv 2004/38/EF.
  Denne forordning finder ikke anvendelse på identifikationsdokumenter udstedt på et midlertidigt grundlag med en gyldighedsperiode på under seks måneder |
| --- | --- |

a)

identitetskort, som medlemsstaterne udsteder til deres egne statsborgere som omhandlet i artikel 4, stk. 3, i direktiv 2004/38/EF.

Denne forordning finder ikke anvendelse på identifikationsdokumenter udstedt på et midlertidigt grundlag med en gyldighedsperiode på under seks måneder

| b) | beviser for registrering, som i overensstemmelse med artikel 8 i direktiv 2004/38/EF udstedes til unionsborgere, der opholder sig mere end tre måneder i en værtsmedlemsstat, og bevis for ret til tidsubegrænset ophold, der i overensstemmelse med artikel 19 i direktiv 2004/38/EF udstedes til unionsborgere efter ansøgning |
| --- | --- |

b)

beviser for registrering, som i overensstemmelse med artikel 8 i direktiv 2004/38/EF udstedes til unionsborgere, der opholder sig mere end tre måneder i en værtsmedlemsstat, og bevis for ret til tidsubegrænset ophold, der i overensstemmelse med artikel 19 i direktiv 2004/38/EF udstedes til unionsborgere efter ansøgning

| c) | opholdskort, der i overensstemmelse med artikel 10 i direktiv 2004/38/EF udstedes til unionsborgeres familiemedlemmer, som ikke er statsborgere i en medlemsstat, og tidsubegrænsede opholdskort, der i overensstemmelse med artikel 20 i direktiv 2004/38/EF udstedes til unionsborgeres familiemedlemmer, som ikke er statsborgere i en medlemsstat. |
| --- | --- |

c)

opholdskort, der i overensstemmelse med artikel 10 i direktiv 2004/38/EF udstedes til unionsborgeres familiemedlemmer, som ikke er statsborgere i en medlemsstat, og tidsubegrænsede opholdskort, der i overensstemmelse med artikel 20 i direktiv 2004/38/EF udstedes til unionsborgeres familiemedlemmer, som ikke er statsborgere i en medlemsstat.

KAPITEL II

NATIONALE IDENTITETSKORT

Artikel 3

Sikkerhedsstandarder/udformning/specifikationer

1.   De identitetskort, som medlemsstaterne udsteder, skal være udformet i ID-1-format og skal indeholde et maskinlæsbart felt. Sådanne identitetskort skal være baseret på de i ICAO-dokument 9303 fastsatte specifikationer og minimumssikkerhedsstandarder og overholde de krav, der er fastsat i litra c), d), f) og g) i bilaget til forordning (EF) nr. 1030/2002 som ændret ved forordning (EU) 2017/1954.

2.   De dataelementer, som identitetskortene omfatter, skal overholde de i ICAO-dokument 9303, del 5, fastsatte specifikationer.

Uanset første afsnit kan dokumentnummeret indsættes i felt I, og det skal være frivilligt, om en persons køn angives.

3.   Dokumentet skal bære titlen »Identitetskort« eller en anden veletableret national betegnelse på den udstedende medlemsstats officielle sprog, og termen »identitetskort« skal anføres på mindst ét andet af EU-institutionernes officielle sprog.

4.   Identitetskortet skal på forsiden indeholde landekoden på to bogstaver for den udstedende medlemsstat trykt med negativ skrift i et blåt rektangel og omgivet af 12 gule stjerner.

5.   Identitetskort skal indeholde et meget sikket lagringsmedium, der skal indeholde et ansigtsbillede af kortindehaveren og to fingeraftryk i interoperable digitale formater. For så vidt angår registreringen af de biometriske identifikatorer anvender medlemsstaterne de tekniske specifikationer, der er fastsat ved Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2018)7767 (13).

6.   Lagringsmediet skal have tilstrækkelig kapacitet og være i stand til at sikre oplysningernes integritet, ægthed og fortrolige karakter. De lagrede oplysninger skal være tilgængelige i kontaktløs form og være beskyttede som fastsat i gennemførelsesafgørelse C(2018) 7767. Medlemsstaterne udveksler de oplysninger, som er nødvendige for at autentificere lagringsmediet og for at tilgå og verificere de i stk. 5 omhandlede biometriske oplysninger.

7.   Børn under 12 år kan fritages for kravet om at afgive fingeraftryk.

Børn under seks år er fritaget for kravet om at afgive fingeraftryk.

Personer, for hvem det er fysisk umuligt at afgive fingeraftryk, er fritaget for kravet om at afgive fingeraftryk.

8.   Når det er nødvendigt og står i et rimeligt forhold til det mål, der skal nås, kan medlemsstaterne til nationalt brug angive sådanne detaljer og bemærkninger, der er påkrævet i overensstemmelse med national ret. Minimumssikkerhedsstandardernes effektivitet og den grænseoverskridende kompatibilitet af identitetskort må ikke mindskes som følge heraf.

9.   Hvis en medlemsstat integrerer et dobbelt interface eller et separat lagringsmedium i identitetskortet, skal det yderligere lagringsmedium overholde de relevante ISO-standarder og må ikke påvirke det lagringsmedium, der er omhandlet i stk. 5.

10.   Hvis en medlemsstat lagrer oplysninger til elektroniske tjenester såsom e-forvaltning og e-handel på identitetskortene, skal sådanne nationale oplysninger være fysisk eller logisk adskilt fra de biometriske oplysninger, der er omhandlet i stk. 5.

11.   Hvor en medlemsstat tilføjer identitetskort yderligere sikkerhedselementer, må dette ikke begrænse sådanne identitetskorts grænseoverskridende kompatibilitet og minimumssikkerhedsstandardernes effektivitet som følge heraf.

Artikel 4

Gyldighedsperiode

1.   Identitetskort skal have en mindste gyldighedsperiode på fem år og en højeste gyldighedsperiode på ti år.

2.   Uanset stk. 1 kan medlemsstaterne fastsætte en gyldighedsperiode på:

| a) | mindre end fem år for identitetskort udstedt til mindreårige |
| --- | --- |

a)

mindre end fem år for identitetskort udstedt til mindreårige

| b) | i ekstraordinære tilfælde mindre end fem år for identitetskort udstedt til personer, der befinder sig i særlige og begrænsede omstændigheder, og hvor gyldighedsperioden er begrænset i overensstemmelse med EU-retten og national ret |
| --- | --- |

b)

i ekstraordinære tilfælde mindre end fem år for identitetskort udstedt til personer, der befinder sig i særlige og begrænsede omstændigheder, og hvor gyldighedsperioden er begrænset i overensstemmelse med EU-retten og national ret

| c) | mere end ti år for identitetskort udstedt til personer på 70 år og derover. |
| --- | --- |

c)

mere end ti år for identitetskort udstedt til personer på 70 år og derover.

3.   Medlemsstaterne udsteder et identitetskort med en gyldighed på 12 måneder eller mindre, såfremt det midlertidigt er fysisk umuligt at tage fingeraftryk af nogen af ansøgerens fingre.

Artikel 5

Udfasning

1.   Identitetskort, som ikke opfylder kravene fastsat i artikel 3, ophører med at være gyldige, når de udløber, eller senest den 3. august 2031, alt efter hvilken af disse datoer der er den tidligste.

2.   Uanset stk. 1:

| a) | ophører identitetskort, der ikke opfylder de i ICAO-dokument 9303, del 2, fastsatte minimumssikkerhedsstandarder eller ikke indeholder et funktionelt maskinlæsbart felt som defineret i stk. 3, med at være gyldige, når de udløber, eller senest den 3. august 2026, alt efter hvilken af disse datoer der er den tidligste |
| --- | --- |

a)

ophører identitetskort, der ikke opfylder de i ICAO-dokument 9303, del 2, fastsatte minimumssikkerhedsstandarder eller ikke indeholder et funktionelt maskinlæsbart felt som defineret i stk. 3, med at være gyldige, når de udløber, eller senest den 3. august 2026, alt efter hvilken af disse datoer der er den tidligste

| b) | ophører identitetskort udstedt til personer på 70 år og derover den 2. august 2021, som opfylder de i ICAO-dokument 9303, del 2, fastsatte minimumssikkerhedsstandarder, og som indeholder et funktionelt maskinlæsbart felt som defineret i stk. 3, med at være gyldige, når de udløber. |
| --- | --- |

b)

ophører identitetskort udstedt til personer på 70 år og derover den 2. august 2021, som opfylder de i ICAO-dokument 9303, del 2, fastsatte minimumssikkerhedsstandarder, og som indeholder et funktionelt maskinlæsbart felt som defineret i stk. 3, med at være gyldige, når de udløber.

3.   Med henblik på stk. 2 forstås ved et funktionelt maskinlæsbart felt:

| a) | et maskinlæsbart felt, som overholder ICAO-dokument 9303, del 3, eller |
| --- | --- |

a)

et maskinlæsbart felt, som overholder ICAO-dokument 9303, del 3, eller

| b) | ethvert andet maskinlæsbart felt, for hvilket den udstedende medlemsstat meddeler de regler, der kræves for at læse og vise de deri indeholdte oplysninger, medmindre en medlemsstat inden den 2. august 2021 underretter Kommissionen om, at den ikke har kapacitet til at læse og vise disse oplysninger. |
| --- | --- |

b)

ethvert andet maskinlæsbart felt, for hvilket den udstedende medlemsstat meddeler de regler, der kræves for at læse og vise de deri indeholdte oplysninger, medmindre en medlemsstat inden den 2. august 2021 underretter Kommissionen om, at den ikke har kapacitet til at læse og vise disse oplysninger.

Ved modtagelse af en underretning som omhandlet i første afsnits litra b) underretter Kommissionen den berørte medlemsstat og Rådet herom.

KAPITEL III

OPHOLDSDOKUMENTER FOR UNIONSBORGERE

Artikel 6

Oplysninger, der som minimum skal angives

Når medlemsstaterne udsteder opholdsdokumenter til unionsborgere, skal sådanne som minimum oplyse følgende:

| a) | dokumenttitlen på den pågældende medlemsstats officielle sprog og på mindst ét andet af EU-institutionernes officielle sprog |
| --- | --- |

a)

dokumenttitlen på den pågældende medlemsstats officielle sprog og på mindst ét andet af EU-institutionernes officielle sprog

| b) | en tydelig angivelse af, at dokumentet er udstedt til en unionsborger i henhold til direktiv 2004/38/EF |
| --- | --- |

b)

en tydelig angivelse af, at dokumentet er udstedt til en unionsborger i henhold til direktiv 2004/38/EF

| c) | dokumentnummeret |
| --- | --- |

c)

dokumentnummeret

| d) | indehaverens navn (efternavn og fornavn(e)) |
| --- | --- |

d)

indehaverens navn (efternavn og fornavn(e))

| e) | indehaverens fødselsdato |
| --- | --- |

e)

indehaverens fødselsdato

| f) | de oplysninger, der i overensstemmelse med henholdsvis artikel 8 og 19 i direktiv 2004/38/EF skal angives på registreringsbeviser og på beviser for tidsubegrænset ophold |
| --- | --- |

f)

de oplysninger, der i overensstemmelse med henholdsvis artikel 8 og 19 i direktiv 2004/38/EF skal angives på registreringsbeviser og på beviser for tidsubegrænset ophold

| g) | den udstedende myndighed |
| --- | --- |

g)

den udstedende myndighed

| h) | på forsiden den udstedende medlemsstats landekode på to bogstaver trykt med negativ skrift i et blåt rektangel omgivet af 12 gule stjerner. |
| --- | --- |

h)

på forsiden den udstedende medlemsstats landekode på to bogstaver trykt med negativ skrift i et blåt rektangel omgivet af 12 gule stjerner.

Hvis en medlemsstat beslutter at tage fingeraftryk, finder artikel 3, stk. 7, tilsvarende anvendelse.

Personer, for hvem det er fysisk umuligt at afgive fingeraftryk, er fritaget for kravet om at afgive fingeraftryk.

KAPITEL IV

OPHOLDSKORT FOR FAMILIEMEDLEMMER, SOM IKKE ER STATSBORGERE I EN MEDLEMSSTAT

Artikel 7

Ensartet udformning

1.   Ved udstedelsen af opholdskort til unionsborgeres familiemedlemmer, som ikke er statsborgere i en medlemsstat, anvender medlemsstaterne samme udformning, som fastsat ved forordning (EF) nr. 1030/2002 som ændret ved forordning (EU) 2017/1954 og gennemført ved gennemførelsesafgørelse C(2018)7767.

2.   Uanset stk. 1 skal et kort enten bære titlen »Opholdskort« eller »Tidsubegrænset opholdskort«. Medlemsstaterne skal angive, at disse dokumenter er udstedt til et familiemedlem til en unionsborger i overensstemmelse med direktiv 2004/38/EF. Medlemsstaterne anvender med henblik her på standardkoden »EU-familiemedlem Art 10 DIR 2004/38/EF« eller »EU-familiemedlem Art 20 DIR 2004/38/EF« i datafelt [10] som omhandlet i bilaget til forordning (EF) nr. 1030/2002 som ændret ved forordning (EU) 2017/1954.

3.   Medlemsstaterne kan angive oplysninger til nationalt brug i overensstemmelse med national ret. Ved angivelse og lagring af sådanne oplysninger skal medlemsstaterne opfylde de krav, der er fastsat i artikel 4, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1030/2002 som ændret ved forordning (EU) 2017/1954.

Artikel 8

Udfasning af eksisterende opholdskort

1.   Opholdskort for unionsborgeres familiemedlemmer, som ikke er statsborgere i en medlemsstat, som ikke opfylder kravene i artikel 7, ophører med at være gyldige, når de udløber, eller senest den 3. august 2026, alt efter hvilken af disse datoer der er den tidligste.

2.   Uanset stk. 1 ophører opholdskort for unionsborgeres familiemedlemmer, som ikke er statsborgere i en medlemsstat, som ikke opfylder de i ICAO-dokument 9303, del 2, fastsatte minimumssikkerhedsstandarder eller ikke indeholder et funktionelt maskinlæsbart felt, der overholder ICAO-dokument 9303, del 3, med at være gyldige, når de udløber, eller senest den 3. august 2023, alt efter hvilken af disse datoer der er den tidligste.

KAPITEL V

FÆLLES BESTEMMELSER

Artikel 9

Kontaktpunkt

1.   Hver medlemsstat udpeger mindst én central myndighed som kontaktpunkt for gennemførelsen af denne forordning. Hvor en medlemsstat har udpeget mere end én central myndighed, angiver den, hvilken af disse myndigheder der skal være kontaktpunkt for gennemførelsen af denne forordning. Den meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater navnet på denne myndighed. Hvis en medlemsstat udskifter sin udpegede myndighed, underretter den Kommissionen og de øvrige medlemsstater herom.

2.   Medlemsstaterne sikrer, at kontaktpunkterne har kendskab til de relevante oplysnings- og bistandstjenester på EU-plan, som indgår i den ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1724 (14) fastsatte fælles digitale portal, og at de er i stand til at samarbejde med sådanne tjenester.

Artikel 10

Indsamling af biometriske identifikatorer

1.   De biometriske identifikatorer indsamles udelukkende af kvalificerede og behørigt bemyndigede medarbejdere, der er udpeget af de myndigheder, der er ansvarlige for udstedelse af identitetskort eller opholdskort, med det formål at integrere disse på det meget sikre lagringsmedium for identitetskort, jf. artikel 3, stk. 5, og for opholdskort, jf. artikel 7, stk. 1. Uanset første sætning indsamles fingeraftryk udelukkende af kvalificerede og behørigt bemyndigede medarbejdere hos sådanne myndigheder, bortset fra i tilfælde af ansøgninger, der indgives til medlemsstatens diplomatiske og konsulære myndigheder.

Med henblik på at sikre, at de biometriske identifikatorer er i overensstemmelse med ansøgerens identitet, skal ansøgeren møde op personligt mindst én gang under udstedelsesprocessen for hver ansøgning.

2.   Medlemsstaterne sikrer, at passende og effektive procedurer for indsamlingen af biometriske identifikatorer er på plads, og at disse procedurer overholder rettighederne og principperne indeholdt i chartret, konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og De Forenede Nationers konvention om barnets rettigheder.

Hvor der opstår vanskeligheder i forbindelse med indsamlingen af biometriske identifikatorer, sikrer medlemsstaterne, at passende procedurer er på plads med henblik på at respektere den berørte persons værdighed.

3.   Biometriske identifikatorer, der lagres med henblik på individualisering af identitetskort eller opholdsdokumenter, opbevares på en meget sikker måde og kun indtil datoen for dokumentets afhentning og under alle omstændigheder ikke længere end 90 dage fra den dato, hvor dokumentet udstedes, medmindre de er nødvendige med henblik på behandling i henhold til EU-retten og national ret. Efter denne periode slettes eller destrueres disse biometriske identifikatorer omgående.

Artikel 11

Beskyttelse af personoplysninger og ansvar

1.   Uden at det berører forordning (EU) 2016/679, sikrer medlemsstaterne er sikkerheden, integriteten, ægtheden og fortroligheden af de oplysninger, der indsamles og lagres med henblik på denne forordning.

2.   Med henblik på denne forordning betragtes de myndigheder, der er ansvarlige for udstedelse af identitetskort og opholdskort, som den i artikel 4, nr. 7, i forordning (EU) 2016/679 omhandlede dataansvarlige og er ansvarlige for behandlingen af personoplysninger.

3.   Medlemsstaterne sikrer, at tilsynsmyndighederne fuldt ud kan udføre deres opgaver som omhandlet i forordning (EU) 2016/679, herunder at de kan tilgå alle personoplysninger og alle nødvendige oplysninger samt få adgang til alle de kompetente myndigheders lokaler og databehandlingsudstyr.

4.   Samarbejde med eksterne tjenesteydere udelukker ikke nogen former for ansvar for medlemsstaterne, som måtte opstå i medfør af EU-retten eller national ret, for så vidt angår manglende overholdelse af forpligtelser vedrørende personoplysninger.

5.   Maskinlæsbare oplysninger må kun indføjes i et identitetskort eller et opholdsdokument i overensstemmelse med denne forordning og den udstedende medlemsstats nationale ret.

6.   Biometriske oplysninger, der lagres i et identitetskorts og et opholdsdokuments lagringsmedium, må kun anvendes i overensstemmelse med EU-retten og national ret og af behørigt bemyndiget personale hos kompetente nationale myndigheder og EU-agenturer med henblik på at kontrollere:

| a) | identitetskortets eller opholdsdokumentets ægthed |
| --- | --- |

a)

identitetskortets eller opholdsdokumentets ægthed

| b) | indehaverens identitet ved hjælp af umiddelbart tilgængelige, sammenlignelige oplysninger, hvor forevisning af identitetskortet eller opholdsdokumentet er lovpligtig. |
| --- | --- |

b)

indehaverens identitet ved hjælp af umiddelbart tilgængelige, sammenlignelige oplysninger, hvor forevisning af identitetskortet eller opholdsdokumentet er lovpligtig.

7.   Medlemsstaterne fører en liste over de kompetente myndigheder, der har adgang til de biometriske oplysninger, der er lagret på den i artikel 3, stk. 5, i denne forordning omhandlede chip, og fremsender en gang om året listen til Kommissionen. Kommissionen offentliggør en samling af sådanne nationale lister online.

Artikel 12

Overvågning

Senest den 2. august 2020 fastlægger Kommissionen et detaljeret program for overvågning af denne forordnings output, resultater og indvirkning, herunder dens indvirkning på de grundlæggende rettigheder.

I overvågningsprogrammet fastlægges midlerne til samt intervallerne for indsamling af oplysninger og anden nødvendig dokumentation. Det skal præciseres, hvilke foranstaltninger Kommissionen og medlemsstaternes skal træffe med hensyn til indsamling og analyse af oplysningerne og den øvrige dokumentation.

Medlemsstaterne forelægger Kommissionen de oplysninger og den øvrige dokumentation, der er nødvendig for overvågningen.

Artikel 13

Rapportering og evaluering

1.   Henholdsvis to og elleve år efter datoen for denne forordnings anvendelse aflægger Kommissionen rapport til Europa-Parlamentet, Rådet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg om dens gennemførelsen, navnlig om beskyttelsen af grundlæggende rettigheder og personoplysninger.

2.   Seks år efter datoen for denne forordnings anvendelse og hvert sjette år derefter foretager Kommissionen en evaluering af forordningen og fremlægger en rapport om de vigtigste resultater heraf for Europa-Parlamentet, Rådet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg. Rapporten skal navnlig behandle:

| a) | denne forordnings indvirkninger på grundlæggende rettigheder |
| --- | --- |

a)

denne forordnings indvirkninger på grundlæggende rettigheder

| b) | unionsborgernes mobilitet |
| --- | --- |

b)

unionsborgernes mobilitet

| c) | effektiviteten af biometrisk verifikation med hensyn til at sikre rejsedokumenters sikkerhed |
| --- | --- |

c)

effektiviteten af biometrisk verifikation med hensyn til at sikre rejsedokumenters sikkerhed

| d) | en eventuel anvendelse af opholdskort som rejsedokument |
| --- | --- |

d)

en eventuel anvendelse af opholdskort som rejsedokument

| e) | en eventuel yderligere visuel harmonisering af identitetskort |
| --- | --- |

e)

en eventuel yderligere visuel harmonisering af identitetskort

| f) | nødvendigheden af at indføre fælles sikkerhedselementer i identifikationsdokumenter, der anvendes midlertidigt, med henblik på bedre anerkendelse. |
| --- | --- |

f)

nødvendigheden af at indføre fælles sikkerhedselementer i identifikationsdokumenter, der anvendes midlertidigt, med henblik på bedre anerkendelse.

3.   Medlemsstaterne og relevante EU-agenturer forelægger Kommissionen alle de oplysninger, der er nødvendige for udarbejdelsen af disse rapporter.

Artikel 14

Yderligere tekniske specifikationer

1.   Med henblik på at sikre, hvor det er hensigtsmæssigt, at de i artikel 2, litra a) og c), omhandlede identitetskort og opholdsdokumenter opfylder fremtidige minimumssikkerhedsstandarder, fastlægger Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter yderligere tekniske specifikationer vedrørende følgende:

| a) | yderligere sikkerhedselementer og -krav, herunder bedre standarder til bekæmpelse af falskneri, dokumentfalsk og efterligning |
| --- | --- |

a)

yderligere sikkerhedselementer og -krav, herunder bedre standarder til bekæmpelse af falskneri, dokumentfalsk og efterligning

| b) | tekniske specifikationer for lagringsmediet for de i artikel 3, stk. 5, omhandlede biometriske oplysninger og deres sikkerhed, herunder forebyggelse af uautoriseret adgang og forenkling af validering |
| --- | --- |

b)

tekniske specifikationer for lagringsmediet for de i artikel 3, stk. 5, omhandlede biometriske oplysninger og deres sikkerhed, herunder forebyggelse af uautoriseret adgang og forenkling af validering

| c) | kvalitetskrav og fælles tekniske standarder for ansigtsbilledet og fingeraftrykkene. |
| --- | --- |

c)

kvalitetskrav og fælles tekniske standarder for ansigtsbilledet og fingeraftrykkene.

Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 15, stk. 2.

2.   Det kan i overensstemmelse med proceduren i artikel 15, stk. 2, besluttes, at de i nærværende artikel omhandlede specifikationer skal være hemmelige og ikke må offentliggøres. I så fald stilles de kun til rådighed for de organer, der er udpeget af medlemsstaterne til at forestå trykningen, og til personer, der er behørigt bemyndiget af en medlemsstat eller af Kommissionen.

3.   Hver medlemsstat udpeger ét organ, der har ansvaret for trykning af identitetskort, og ét organ, der har ansvaret for trykning af opholdskort for unionsborgeres familiemedlemmer, og meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater navnene på disse organer. Medlemsstaterne har ret til at udskifte sådanne udpegede organer og underretter i givet fald Kommissionen og de øvrige medlemsstater herom.

Medlemsstaterne kan også beslutte at udpege ét enkelt organ, der har ansvaret for trykning af såvel identitetskort som opholdskort for unionsborgeres familiemedlemmer, og meddeler Kommissionen og de øvrige medlemsstater navnet på dette organ.

To eller flere medlemsstater kan ligeledes beslutte at udpege ét enkelt organ med henblik på at varetage disse opgaver og underretter i givet fald Kommissionen og de øvrige medlemsstater herom.

Artikel 15

Udvalgsprocedure

1.   Kommissionen bistås af det udvalg, der er nedsat ved artikel 6 i forordning (EF) nr. 1683/95. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.

2.   Når der henvises til dette stykke, finder artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendelse. Afgiver udvalget ikke nogen udtalelse, vedtager Kommissionen ikke udkastet til gennemførelsesretsakt, og artikel 5, stk. 4, tredje afsnit, i forordning (EU) nr. 182/2011 finder anvendelse.

Artikel 16

Ikrafttræden

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den Europæiske Unions Tidende

Den finder anvendelse fra den 2. august 2021.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juni 2019.

På Europa-Parlamentets vegne

A. TAJANI

Formand

På Rådets vegne

G. CIAMBA

Formand

---

(1)  
  EUT C 367 af 10.10.2018, s. 78.

1

(2)  Europa-Parlamentets holdning af 4.4.2019 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 6.6.2019.

2

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 158 af 30.4.2004, s. 77).

3

(4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 910/2014 af 23. juli 2014 om elektronisk identifikation og tillidstjenester til brug for elektroniske transaktioner på det indre marked og om ophævelse af direktiv 1999/93/EF (EUT L 257 af 28.8.2014, s. 73).

4

(5)  Rådets forordning (EF) nr. 1030/2002 af 13. juni 2002 om ensartet udformning af opholdstilladelser til tredjelandsstatsborgere (EFT L 157 af 15.6.2002, s. 1).

5

(6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13).

6

(7)  Rådets forordning (EF) nr. 1683/95 af 29. maj 1995 om ensartet udformning af visa (EFT L 164 af 14.7.1995, s. 1).

7

(8)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1954 af 25. oktober 2017 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1030/2002 om ensartet udformning af opholdstilladelser til tredjelandsstatsborgere (EUT L 286 af 1.11.2017, s. 9).

8

(9)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 af 27. april 2016 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af direktiv 95/46/EF (generel forordning om databeskyttelse) (EUT L 119 af 4.5.2016, s. 1).

9

(10)  
  EUT L 123 af 12.5.2016, s. 1.

10

(11)  
  EUT C 338 af 21.9.2018, s. 22.

11

(12)  Endnu ikke offentliggjort.

12

(13)  Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2018)7767 af 30. november 2018 om fastsættelse af tekniske specifikationer for den ensartede udformning af opholdstilladelser til tredjelandsstatsborgere og om ophævelse af afgørelse C(2002)3069.

13

(14)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1724 af 2. oktober 2018 om oprettelse af en fælles digital portal, der giver adgang til oplysninger, procedurer og bistands- og problemløsningstjenester, og om ændring af forordning (EU) nr. 1024/2012 (EUT L 295 af 21.11.2018, s. 1).

14

---

DIREKTIVER

| 12.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 188/79 |
| --- | --- | --- | --- |

12.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 188/79

---

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV (EU) 2019/1158

af 20. juni 2019

om balance mellem arbejdsliv og privatliv for forældre og omsorgspersoner og om ophævelse af Rådets direktiv 2010/18/EU

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 153, stk. 2, litra b), sammenholdt med artikel 153, stk. 1, litra i),

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),

efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Ifølge artikel 153, stk. 1, litra i), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) skal Unionen støtte og supplere medlemsstaternes indsats for så vidt angår lige muligheder for mænd og kvinder på arbejdsmarkedet og ligebehandling i arbejdet. |
| --- | --- |

(1)

Ifølge artikel 153, stk. 1, litra i), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) skal Unionen støtte og supplere medlemsstaternes indsats for så vidt angår lige muligheder for mænd og kvinder på arbejdsmarkedet og ligebehandling i arbejdet.

| (2) | Ligestilling mellem mænd og kvinder er et grundlæggende princip i Unionen. I henhold til artikel 3, stk. 3, andet afsnit, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) skal Unionen fremme ligestilling mellem kvinder og mænd. I artikel 23 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (chartret) er det ligeledes fastsat, at der skal sikres ligestilling mellem mænd og kvinder på alle områder, herunder i forbindelse med beskæftigelse, arbejde og løn. |
| --- | --- |

(2)

Ligestilling mellem mænd og kvinder er et grundlæggende princip i Unionen. I henhold til artikel 3, stk. 3, andet afsnit, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) skal Unionen fremme ligestilling mellem kvinder og mænd. I artikel 23 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (chartret) er det ligeledes fastsat, at der skal sikres ligestilling mellem mænd og kvinder på alle områder, herunder i forbindelse med beskæftigelse, arbejde og løn.

| (3) | For at kunne forene familieliv og arbejdsliv fastsætter chartrets artikel 33 retten til at være beskyttet mod afskedigelse på grund af graviditet og barsel samt ret til betalt barselsorlov og til forældreorlov efter et barns fødsel eller ved adoption af et barn. |
| --- | --- |

(3)

For at kunne forene familieliv og arbejdsliv fastsætter chartrets artikel 33 retten til at være beskyttet mod afskedigelse på grund af graviditet og barsel samt ret til betalt barselsorlov og til forældreorlov efter et barns fødsel eller ved adoption af et barn.

| (4) | Unionen har ratificeret De Forenede Nationers konvention om rettigheder for personer med handicap fra 2006. Konventionen er således en integreret del af Unionens retsorden, og Unionens retsakter skal så vidt muligt fortolkes på en måde, der er i overensstemmelse med konventionen. Konventionen fastsætter navnlig i artikel 7, stk. 1, at parterne skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at børn med handicap fuldt ud kan nyde alle menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder på lige fod med andre børn. |
| --- | --- |

(4)

Unionen har ratificeret De Forenede Nationers konvention om rettigheder for personer med handicap fra 2006. Konventionen er således en integreret del af Unionens retsorden, og Unionens retsakter skal så vidt muligt fortolkes på en måde, der er i overensstemmelse med konventionen. Konventionen fastsætter navnlig i artikel 7, stk. 1, at parterne skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at børn med handicap fuldt ud kan nyde alle menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder på lige fod med andre børn.

| (5) | Medlemsstaterne har ratificeret De Forenede Nationers konvention om barnets rettigheder fra 1989. Konventionens artikel 18, stk. 1, fastsætter, at begge forældre har fælles ansvar for barnets opdragelse og udvikling, og at barnets tarv for forældrene bør komme i første række. |
| --- | --- |

(5)

Medlemsstaterne har ratificeret De Forenede Nationers konvention om barnets rettigheder fra 1989. Konventionens artikel 18, stk. 1, fastsætter, at begge forældre har fælles ansvar for barnets opdragelse og udvikling, og at barnets tarv for forældrene bør komme i første række.

| (6) | Politikker, der fremmer balance mellem arbejdsliv og privatliv, bør bidrage til at opnå ligestilling mellem kønnene ved at fremme kvinders deltagelse på arbejdsmarkedet, tilskynde til en ligelig fordeling af omsorgsforpligtelser mellem mænd og kvinder og mindske forskellen i mænds og kvinders indkomst og løn. Sådanne politikker bør tage hensyn til demografiske forandringer, herunder virkningerne af en aldrende befolkning. |
| --- | --- |

(6)

Politikker, der fremmer balance mellem arbejdsliv og privatliv, bør bidrage til at opnå ligestilling mellem kønnene ved at fremme kvinders deltagelse på arbejdsmarkedet, tilskynde til en ligelig fordeling af omsorgsforpligtelser mellem mænd og kvinder og mindske forskellen i mænds og kvinders indkomst og løn. Sådanne politikker bør tage hensyn til demografiske forandringer, herunder virkningerne af en aldrende befolkning.

| (7) | I lyset af de udfordringer, der opstår som følge af demografiske ændringer, og det deraf følgende pres på de offentlige udgifter i visse medlemsstater, forventes behovet for uformel pleje at stige. |
| --- | --- |

(7)

I lyset af de udfordringer, der opstår som følge af demografiske ændringer, og det deraf følgende pres på de offentlige udgifter i visse medlemsstater, forventes behovet for uformel pleje at stige.

| (8) | Der er på EU-niveau en række direktiver vedrørende ligestilling mellem kønnene og arbejdsbetingelser, som allerede berører visse aspekter af balancen mellem arbejdsliv og privatliv, navnlig Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF (4) og 2010/41/EU (5) og Rådets direktiv 92/85/EØF (6), 97/81/EF (7) og 2010/18/EU (8). |
| --- | --- |

(8)

Der er på EU-niveau en række direktiver vedrørende ligestilling mellem kønnene og arbejdsbetingelser, som allerede berører visse aspekter af balancen mellem arbejdsliv og privatliv, navnlig Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF (4) og 2010/41/EU (5) og Rådets direktiv 92/85/EØF (6), 97/81/EF (7) og 2010/18/EU (8).

| (9) | Principperne om ligestilling mellem kønnene og balance mellem arbejdsliv og privatliv bekræftes på ny i princip 2 og 9 i den europæiske søjle for sociale rettigheder, som Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen bekendtgjorde den 17. november 2017. |
| --- | --- |

(9)

Principperne om ligestilling mellem kønnene og balance mellem arbejdsliv og privatliv bekræftes på ny i princip 2 og 9 i den europæiske søjle for sociale rettigheder, som Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen bekendtgjorde den 17. november 2017.

| (10) | Balance mellem arbejdsliv og privatliv er dog stadig en stor udfordring for mange forældre og arbejdstagere med omsorgsforpligtelser, navnlig på grund af den stadig større udbredelse af lange og skiftende arbejdstider, der har en negativ indvirkning på kvinders beskæftigelse. En vigtig faktor, der bidrager til kvinders underrepræsentation på arbejdsmarkedet, er vanskeligheden ved at forene arbejde og familiemæssige forpligtelser. Når kvinder har børn, arbejder de sandsynligvis færre timer i lønnet beskæftigelse og tilbringer mere tid med at udføre ulønnede omsorgsopgaver. Det har også vist sig at have en negativ indvirkning på kvinders beskæftigelse, hvis de har en syg eller omsorgskrævende pårørende, hvilket får nogle kvinder til helt at forlade arbejdsmarkedet. |
| --- | --- |

(10)

Balance mellem arbejdsliv og privatliv er dog stadig en stor udfordring for mange forældre og arbejdstagere med omsorgsforpligtelser, navnlig på grund af den stadig større udbredelse af lange og skiftende arbejdstider, der har en negativ indvirkning på kvinders beskæftigelse. En vigtig faktor, der bidrager til kvinders underrepræsentation på arbejdsmarkedet, er vanskeligheden ved at forene arbejde og familiemæssige forpligtelser. Når kvinder har børn, arbejder de sandsynligvis færre timer i lønnet beskæftigelse og tilbringer mere tid med at udføre ulønnede omsorgsopgaver. Det har også vist sig at have en negativ indvirkning på kvinders beskæftigelse, hvis de har en syg eller omsorgskrævende pårørende, hvilket får nogle kvinder til helt at forlade arbejdsmarkedet.

| (11) | Unionens nuværende retlige rammer indeholder begrænsede incitamenter for mænd til at påtage sig en ligelig del af omsorgsforpligtelserne. Manglende betalt fædreorlov og forældreorlov i mange medlemsstater bidrager til fædrenes lave udnyttelse af orlov. Ubalancen mellem kvinder og mænd for så vidt angår udformningen af politikker for balance mellem arbejdsliv og privatliv styrker de kønsbetingede stereotyper og forskelle med hensyn til arbejde og omsorg. Politikkerne for ligebehandling bør sigte mod at håndtere problemet med stereotyper i både mande- og kvindefag og i mænds og kvinders roller, og arbejdsmarkedets parter opfordres til at påtage sig deres centrale rolle med hensyn til at oplyse både arbejdstagere og arbejdsgivere og gøre dem mere bevidste om at bekæmpe forskelsbehandling. Derudover har fædrenes anvendelse af ordninger til opnåelse af balance mellem arbejdsliv og privatliv, såsom orlovsordninger eller fleksible arbejdsordninger, vist sig at have en positiv effekt med hensyn til at reducere den relative andel af ulønnet familiearbejde, der udføres af kvinder, og give dem mere tid til lønnet beskæftigelse. |
| --- | --- |

(11)

Unionens nuværende retlige rammer indeholder begrænsede incitamenter for mænd til at påtage sig en ligelig del af omsorgsforpligtelserne. Manglende betalt fædreorlov og forældreorlov i mange medlemsstater bidrager til fædrenes lave udnyttelse af orlov. Ubalancen mellem kvinder og mænd for så vidt angår udformningen af politikker for balance mellem arbejdsliv og privatliv styrker de kønsbetingede stereotyper og forskelle med hensyn til arbejde og omsorg. Politikkerne for ligebehandling bør sigte mod at håndtere problemet med stereotyper i både mande- og kvindefag og i mænds og kvinders roller, og arbejdsmarkedets parter opfordres til at påtage sig deres centrale rolle med hensyn til at oplyse både arbejdstagere og arbejdsgivere og gøre dem mere bevidste om at bekæmpe forskelsbehandling. Derudover har fædrenes anvendelse af ordninger til opnåelse af balance mellem arbejdsliv og privatliv, såsom orlovsordninger eller fleksible arbejdsordninger, vist sig at have en positiv effekt med hensyn til at reducere den relative andel af ulønnet familiearbejde, der udføres af kvinder, og give dem mere tid til lønnet beskæftigelse.

| (12) | Ved gennemførelsen af dette direktiv bør medlemsstaterne tage hensyn til, at en ligelig fordelt brug af familieorlov mellem mænd og kvinder også afhænger af andre passende foranstaltninger, såsom tilvejebringelse af tilgængelig og prismæssigt overkommelig børnepasning og langtidspleje, hvilket er afgørende for, at forældre og andre personer med omsorgsforpligtelser kan komme ind på, forblive på eller vende tilbage til arbejdsmarkedet. Fjernelse af de økonomiske motivationshæmmende faktorer kan også tilskynde de sekundære forsørgere, hvoraf størstedelen er kvinder, til at deltage fuldt ud på arbejdsmarkedet. |
| --- | --- |

(12)

Ved gennemførelsen af dette direktiv bør medlemsstaterne tage hensyn til, at en ligelig fordelt brug af familieorlov mellem mænd og kvinder også afhænger af andre passende foranstaltninger, såsom tilvejebringelse af tilgængelig og prismæssigt overkommelig børnepasning og langtidspleje, hvilket er afgørende for, at forældre og andre personer med omsorgsforpligtelser kan komme ind på, forblive på eller vende tilbage til arbejdsmarkedet. Fjernelse af de økonomiske motivationshæmmende faktorer kan også tilskynde de sekundære forsørgere, hvoraf størstedelen er kvinder, til at deltage fuldt ud på arbejdsmarkedet.

| (13) | For at vurdere virkningen af dette direktiv bør Kommissionen og medlemsstaterne fortsat samarbejde med hinanden for at udvikle sammenlignelige statistikker, der er kønsopdelte. |
| --- | --- |

(13)

For at vurdere virkningen af dette direktiv bør Kommissionen og medlemsstaterne fortsat samarbejde med hinanden for at udvikle sammenlignelige statistikker, der er kønsopdelte.

| (14) | I overensstemmelse med artikel 154 i TEUF har Kommissionen i en proces med to faser konsulteret arbejdsmarkedets parter om de udfordringer, der er forbundet med balancen mellem arbejdsliv og privatliv. Der var ikke enighed blandt arbejdsmarkedets parter om at indlede forhandlinger om disse spørgsmål, herunder om forældreorlov. Det er imidlertid vigtigt at skride til handling på dette område ved at modernisere og tilpasse den nuværende retlige ramme under hensyntagen til resultaterne af disse høringer samt af den offentlige høring, der fandt sted for at indhente synspunkter fra interessenter og borgere. |
| --- | --- |

(14)

I overensstemmelse med artikel 154 i TEUF har Kommissionen i en proces med to faser konsulteret arbejdsmarkedets parter om de udfordringer, der er forbundet med balancen mellem arbejdsliv og privatliv. Der var ikke enighed blandt arbejdsmarkedets parter om at indlede forhandlinger om disse spørgsmål, herunder om forældreorlov. Det er imidlertid vigtigt at skride til handling på dette område ved at modernisere og tilpasse den nuværende retlige ramme under hensyntagen til resultaterne af disse høringer samt af den offentlige høring, der fandt sted for at indhente synspunkter fra interessenter og borgere.

| (15) | Direktiv 2010/18/EU regulerer forældreorlov ved at iværksætte en rammeaftale, der er indgået mellem arbejdsmarkedets parter. Nærværende direktiv tager udgangspunkt i de regler, der er fastsat i direktiv 2010/18/EU, og supplerer dem ved at styrke eksisterende rettigheder og indføre nye rettigheder. Direktiv 2010/18/EU bør ophæves og erstattes af nærværende direktiv. |
| --- | --- |

(15)

Direktiv 2010/18/EU regulerer forældreorlov ved at iværksætte en rammeaftale, der er indgået mellem arbejdsmarkedets parter. Nærværende direktiv tager udgangspunkt i de regler, der er fastsat i direktiv 2010/18/EU, og supplerer dem ved at styrke eksisterende rettigheder og indføre nye rettigheder. Direktiv 2010/18/EU bør ophæves og erstattes af nærværende direktiv.

| (16) | Dette direktiv fastsætter mindstekrav vedrørende fædreorlov, forældreorlov og omsorgsorlov samt fleksible arbejdsordninger for arbejdstagere, der er forældre eller omsorgspersoner. Ved at gøre det nemmere for sådanne forældre og omsorgspersoner at forene arbejde og familieliv bør dette direktiv bidrage til de traktatbaserede mål om ligestilling mellem mænd og kvinder med hensyn til mulighederne på arbejdsmarkedet, ligebehandling på arbejdspladsen og fremme af et højt beskæftigelsesniveau i Unionen. |
| --- | --- |

(16)

Dette direktiv fastsætter mindstekrav vedrørende fædreorlov, forældreorlov og omsorgsorlov samt fleksible arbejdsordninger for arbejdstagere, der er forældre eller omsorgspersoner. Ved at gøre det nemmere for sådanne forældre og omsorgspersoner at forene arbejde og familieliv bør dette direktiv bidrage til de traktatbaserede mål om ligestilling mellem mænd og kvinder med hensyn til mulighederne på arbejdsmarkedet, ligebehandling på arbejdspladsen og fremme af et højt beskæftigelsesniveau i Unionen.

| (17) | Dette direktiv finder anvendelse på alle arbejdstagere, som er omfattet af en ansættelseskontrakt eller et andet ansættelsesforhold, herunder kontrakter vedrørende ansættelse eller ansættelsesforhold for deltidsansatte, arbejdstagere i et tidsbegrænset ansættelsesforhold eller personer, der har indgået en arbejdsaftale eller et ansættelsesforhold med et vikarbureau, som tidligere fastsat i direktiv 2010/18/EU. Det er op til medlemsstaterne at definere ansættelseskontrakter og ansættelsesforhold under hensyntagen til Den Europæiske Unions Domstols (EU-Domstolens) retspraksis for så vidt angår kriterierne for fastlæggelse af status som arbejdstager. |
| --- | --- |

(17)

Dette direktiv finder anvendelse på alle arbejdstagere, som er omfattet af en ansættelseskontrakt eller et andet ansættelsesforhold, herunder kontrakter vedrørende ansættelse eller ansættelsesforhold for deltidsansatte, arbejdstagere i et tidsbegrænset ansættelsesforhold eller personer, der har indgået en arbejdsaftale eller et ansættelsesforhold med et vikarbureau, som tidligere fastsat i direktiv 2010/18/EU. Det er op til medlemsstaterne at definere ansættelseskontrakter og ansættelsesforhold under hensyntagen til Den Europæiske Unions Domstols (EU-Domstolens) retspraksis for så vidt angår kriterierne for fastlæggelse af status som arbejdstager.

| (18) | Medlemsstaterne har kompetence til at definere ægteskabelig og familiemæssig status, samt fastsætte hvilke personer der skal betragtes som værende en forælder, en mor og en far. |
| --- | --- |

(18)

Medlemsstaterne har kompetence til at definere ægteskabelig og familiemæssig status, samt fastsætte hvilke personer der skal betragtes som værende en forælder, en mor og en far.

| (19) | For at tilskynde til en mere ligelig fordeling af omsorgsforpligtelser mellem kvinder og mænd og gøre det muligt tidligt at knytte et bånd mellem fædre og børn bør der indføres en ret til fædreorlov for fædre eller, hvor og for så vidt som det anerkendes i national ret, en tilsvarende anden forælder. En sådan fædreorlov bør tages omkring tidspunktet for barnets fødsel og bør være klart knyttet til fødslen med henblik på at yde omsorg. Medlemsstaterne er også i stand til at bevilge fædreorlov i tilfælde af en dødfødsel. Det er op til medlemsstaterne at afgøre, om det skal være tilladt at tage en del af fædreorloven før barnets fødsel, eller at kræve, at den skal tages i sin helhed derefter, samt at fastsætte den tidsramme, inden for hvilken fædreorloven skal tages, og om og på hvilke betingelser der tillades fædreorlov på deltidsbasis, i vekslende perioder såsom et på hinanden følgende antal dages orlov fordelt mellem perioder med arbejde, eller på andre fleksible måder. Medlemsstaterne er i stand til at præcisere, hvorvidt fædreorlov udtrykkes i arbejdsdage, uger eller andre tidsenheder, under hensyntagen til at ti arbejdsdage svarer til to kalenderuger. For at tage hensyn til forskelle mellem medlemsstaterne bør der gives ret til fædreorlov uanset den ægteskabelige eller familiemæssige status, som fastsat ved national ret. |
| --- | --- |

(19)

For at tilskynde til en mere ligelig fordeling af omsorgsforpligtelser mellem kvinder og mænd og gøre det muligt tidligt at knytte et bånd mellem fædre og børn bør der indføres en ret til fædreorlov for fædre eller, hvor og for så vidt som det anerkendes i national ret, en tilsvarende anden forælder. En sådan fædreorlov bør tages omkring tidspunktet for barnets fødsel og bør være klart knyttet til fødslen med henblik på at yde omsorg. Medlemsstaterne er også i stand til at bevilge fædreorlov i tilfælde af en dødfødsel. Det er op til medlemsstaterne at afgøre, om det skal være tilladt at tage en del af fædreorloven før barnets fødsel, eller at kræve, at den skal tages i sin helhed derefter, samt at fastsætte den tidsramme, inden for hvilken fædreorloven skal tages, og om og på hvilke betingelser der tillades fædreorlov på deltidsbasis, i vekslende perioder såsom et på hinanden følgende antal dages orlov fordelt mellem perioder med arbejde, eller på andre fleksible måder. Medlemsstaterne er i stand til at præcisere, hvorvidt fædreorlov udtrykkes i arbejdsdage, uger eller andre tidsenheder, under hensyntagen til at ti arbejdsdage svarer til to kalenderuger. For at tage hensyn til forskelle mellem medlemsstaterne bør der gives ret til fædreorlov uanset den ægteskabelige eller familiemæssige status, som fastsat ved national ret.

| (20) | Da de fleste fædre ikke benytter sig af deres ret til forældreorlov eller overfører en betydelig del af deres orlov til mødrene, udvider dette direktiv den minimumsperiode for forældreorlov, som ikke kan overdrages fra den ene forælder til den anden, fra en til to måneder med henblik på at tilskynde fædre til at tage forældreorlov, samtidig med at det bevarer hver forælders ret til at holde mindst fire måneders forældreorlov som fastsat i direktiv 2010/18/EU. Formålet med at sikre, at hver af forældrene råder over mindst to måneders forældreorlov, som ikke kan overdrages til den anden forælder, er at tilskynde fædre til at gøre brug af deres ret til en sådan orlov. Dette fremmer og letter endvidere mødrenes reintegration på arbejdsmarkedet, efter at de har taget en periode med barselsorlov og forældreorlov. |
| --- | --- |

(20)

Da de fleste fædre ikke benytter sig af deres ret til forældreorlov eller overfører en betydelig del af deres orlov til mødrene, udvider dette direktiv den minimumsperiode for forældreorlov, som ikke kan overdrages fra den ene forælder til den anden, fra en til to måneder med henblik på at tilskynde fædre til at tage forældreorlov, samtidig med at det bevarer hver forælders ret til at holde mindst fire måneders forældreorlov som fastsat i direktiv 2010/18/EU. Formålet med at sikre, at hver af forældrene råder over mindst to måneders forældreorlov, som ikke kan overdrages til den anden forælder, er at tilskynde fædre til at gøre brug af deres ret til en sådan orlov. Dette fremmer og letter endvidere mødrenes reintegration på arbejdsmarkedet, efter at de har taget en periode med barselsorlov og forældreorlov.

| (21) | En minimumsperiode på fire måneders forældreorlov garanteres i henhold til dette direktiv for arbejdstagere, der er forældre. Medlemsstaterne opfordres til at give alle arbejdstagere, der udøver forældreansvar, ret til forældreorlov i overensstemmelse med nationale retssystemer. |
| --- | --- |

(21)

En minimumsperiode på fire måneders forældreorlov garanteres i henhold til dette direktiv for arbejdstagere, der er forældre. Medlemsstaterne opfordres til at give alle arbejdstagere, der udøver forældreansvar, ret til forældreorlov i overensstemmelse med nationale retssystemer.

| (22) | Medlemsstaterne bør have mulighed for at fastsætte en frist for det varsel, som en arbejdstager skal give til arbejdsgiveren ved ansøgning om forældreorlov, og bør have mulighed for at afgøre, om retten til forældreorlov er betinget af en særlig anciennitet i arbejdsforholdet. I betragtning af den stigende diversitet inden for kontraktforhold bør summen af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter med samme arbejdsgiver tages i betragtning ved beregningen af en sådan anciennitet i arbejdsforholdet. For at skabe balance mellem arbejdstageres og arbejdsgiveres behov bør medlemsstaterne også kunne beslutte, om de vil tillade, at arbejdsgiverne udsætter forældreorloven under visse omstændigheder, under forudsætning af at arbejdsgiverne begrunder en sådan udsættelse skriftligt. |
| --- | --- |

(22)

Medlemsstaterne bør have mulighed for at fastsætte en frist for det varsel, som en arbejdstager skal give til arbejdsgiveren ved ansøgning om forældreorlov, og bør have mulighed for at afgøre, om retten til forældreorlov er betinget af en særlig anciennitet i arbejdsforholdet. I betragtning af den stigende diversitet inden for kontraktforhold bør summen af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter med samme arbejdsgiver tages i betragtning ved beregningen af en sådan anciennitet i arbejdsforholdet. For at skabe balance mellem arbejdstageres og arbejdsgiveres behov bør medlemsstaterne også kunne beslutte, om de vil tillade, at arbejdsgiverne udsætter forældreorloven under visse omstændigheder, under forudsætning af at arbejdsgiverne begrunder en sådan udsættelse skriftligt.

| (23) | Eftersom fleksibilitet gør det mere sandsynligt, at hver af forældrene, navnlig fædre, vil benytte deres ret til forældreorlov, bør arbejdstagere kunne anmode om, at der bevilges forældreorlov på fuld tid eller deltid, i vekslende perioder såsom et på hinanden følgende antal ugers orlov fordelt mellem perioder med arbejde, eller på andre fleksible måder. Arbejdsgiveren bør kunne acceptere eller afvise en sådan anmodning om forældreorlov på andre måder end på fuld tid. Medlemsstaterne bør vurdere, om betingelserne for adgang til og de nærmere regler for forældreorlov bør tilpasses de særlige behov hos forældre, der befinder sig i en særligt vanskelig situation. |
| --- | --- |

(23)

Eftersom fleksibilitet gør det mere sandsynligt, at hver af forældrene, navnlig fædre, vil benytte deres ret til forældreorlov, bør arbejdstagere kunne anmode om, at der bevilges forældreorlov på fuld tid eller deltid, i vekslende perioder såsom et på hinanden følgende antal ugers orlov fordelt mellem perioder med arbejde, eller på andre fleksible måder. Arbejdsgiveren bør kunne acceptere eller afvise en sådan anmodning om forældreorlov på andre måder end på fuld tid. Medlemsstaterne bør vurdere, om betingelserne for adgang til og de nærmere regler for forældreorlov bør tilpasses de særlige behov hos forældre, der befinder sig i en særligt vanskelig situation.

| (24) | Perioden, inden for hvilken arbejdstagerne bør have ret til at tage forældreorlov, bør være knyttet til barnets alder. Denne alder bør fastsættes på en sådan måde, at begge forældre reelt sættes i stand til at benytte sig af deres fulde ret til forældreorlov i henhold til dette direktiv. |
| --- | --- |

(24)

Perioden, inden for hvilken arbejdstagerne bør have ret til at tage forældreorlov, bør være knyttet til barnets alder. Denne alder bør fastsættes på en sådan måde, at begge forældre reelt sættes i stand til at benytte sig af deres fulde ret til forældreorlov i henhold til dette direktiv.

| (25) | For at fremme genoptagelse af arbejdet efter en periode med forældreorlov tilskyndes arbejdstagere og arbejdsgivere til på frivillig basis at forblive i kontakt med hinanden under orlovsperioden og kan iværksætte ordninger om passende foranstaltninger for at lette reintegrationen på arbejdspladsen. En sådan kontakt og sådanne ordninger fastlægges af de berørte parter under hensyntagen til national ret, kollektive overenskomster eller praksis. Arbejdstagere bør oplyses om forfremmelsesprocedurer og interne ledige stillinger og bør være i stand til at deltage i sådanne procedurer og ansøge om sådanne stillinger. |
| --- | --- |

(25)

For at fremme genoptagelse af arbejdet efter en periode med forældreorlov tilskyndes arbejdstagere og arbejdsgivere til på frivillig basis at forblive i kontakt med hinanden under orlovsperioden og kan iværksætte ordninger om passende foranstaltninger for at lette reintegrationen på arbejdspladsen. En sådan kontakt og sådanne ordninger fastlægges af de berørte parter under hensyntagen til national ret, kollektive overenskomster eller praksis. Arbejdstagere bør oplyses om forfremmelsesprocedurer og interne ledige stillinger og bør være i stand til at deltage i sådanne procedurer og ansøge om sådanne stillinger.

| (26) | Undersøgelser viser, at medlemsstater, der giver en betydelig del af forældreorloven til fædre og betaler arbejdstageren en løn eller ydelse under denne orlov med en relativt høj kompensationsgrad, oplever en højere udnyttelsesgrad blandt fædre og en positiv tendens med hensyn til mødres erhvervsfrekvens. Det er derfor hensigtsmæssigt at lade sådanne ordninger fortsætte, forudsat at de opfylder visse minimumskriterier, i stedet for at udbetale den løn eller ydelse for fædreorlov, der er fastsat i dette direktiv. |
| --- | --- |

(26)

Undersøgelser viser, at medlemsstater, der giver en betydelig del af forældreorloven til fædre og betaler arbejdstageren en løn eller ydelse under denne orlov med en relativt høj kompensationsgrad, oplever en højere udnyttelsesgrad blandt fædre og en positiv tendens med hensyn til mødres erhvervsfrekvens. Det er derfor hensigtsmæssigt at lade sådanne ordninger fortsætte, forudsat at de opfylder visse minimumskriterier, i stedet for at udbetale den løn eller ydelse for fædreorlov, der er fastsat i dette direktiv.

| (27) | For at give mænd og kvinder med omsorgsforpligtelser bedre muligheder for at forblive i arbejdsstyrken bør hver arbejdstager have ret til omsorgsorlov på fem arbejdsdage om året. Medlemsstaterne kan fastsætte, at en sådan orlov kan tages i perioder af en eller flere arbejdsdage pr. tilfælde. For at tage hensyn til divergerende nationale systemer bør medlemsstaterne kunne tildele omsorgsorlov på grundlag af en anden periode end et år ved henvisning til den person, som har behov for omsorg eller støtte, eller ved henvisning til tilfældet. Der forudses en fortsat stigning i plejebehov på grund af en aldrende befolkning og den deraf følgende stigning i antallet af aldersrelaterede funktionsnedsættelser. Medlemsstaterne bør tage hensyn til stigningen i plejebehov, når de udvikler deres plejepolitikker, herunder vedrørende omsorgsorlov. Medlemsstaterne opfordres til at bevilge ret til omsorgsorlov for så vidt angår yderligere familiemedlemmer, såsom bedsteforældre og søskende. Medlemsstaterne kan kræve forudgående lægeattest vedrørende behovet for betydelig pleje eller støtte i forbindelse med en alvorlig helbredsmæssig tilstand. |
| --- | --- |

(27)

For at give mænd og kvinder med omsorgsforpligtelser bedre muligheder for at forblive i arbejdsstyrken bør hver arbejdstager have ret til omsorgsorlov på fem arbejdsdage om året. Medlemsstaterne kan fastsætte, at en sådan orlov kan tages i perioder af en eller flere arbejdsdage pr. tilfælde. For at tage hensyn til divergerende nationale systemer bør medlemsstaterne kunne tildele omsorgsorlov på grundlag af en anden periode end et år ved henvisning til den person, som har behov for omsorg eller støtte, eller ved henvisning til tilfældet. Der forudses en fortsat stigning i plejebehov på grund af en aldrende befolkning og den deraf følgende stigning i antallet af aldersrelaterede funktionsnedsættelser. Medlemsstaterne bør tage hensyn til stigningen i plejebehov, når de udvikler deres plejepolitikker, herunder vedrørende omsorgsorlov. Medlemsstaterne opfordres til at bevilge ret til omsorgsorlov for så vidt angår yderligere familiemedlemmer, såsom bedsteforældre og søskende. Medlemsstaterne kan kræve forudgående lægeattest vedrørende behovet for betydelig pleje eller støtte i forbindelse med en alvorlig helbredsmæssig tilstand.

| (28) | Ud over retten til omsorgsorlov som fastsat i dette direktiv bør alle arbejdstagere opretholde deres ret til arbejdsfrihed uden tab af arbejdstagerrettigheder, der allerede er blevet erhvervet eller er ved at blive erhvervet, som følge af force majeure ved hastende og uforudsete familiemæssige årsager, som fastsat i direktiv 2010/18/EU, i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat af medlemsstaterne. |
| --- | --- |

(28)

Ud over retten til omsorgsorlov som fastsat i dette direktiv bør alle arbejdstagere opretholde deres ret til arbejdsfrihed uden tab af arbejdstagerrettigheder, der allerede er blevet erhvervet eller er ved at blive erhvervet, som følge af force majeure ved hastende og uforudsete familiemæssige årsager, som fastsat i direktiv 2010/18/EU, i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat af medlemsstaterne.

| (29) | For at øge incitamenterne for arbejdstagere, der er forældre, navnlig mænd, til at tage de orlovsperioder, som er fastsat i dette direktiv, bør arbejdstagere have ret til en passende ydelse under orloven. |
| --- | --- |

(29)

For at øge incitamenterne for arbejdstagere, der er forældre, navnlig mænd, til at tage de orlovsperioder, som er fastsat i dette direktiv, bør arbejdstagere have ret til en passende ydelse under orloven.

| (30) | Medlemsstaterne bør derfor fastsætte en løn- eller ydelsessats for fædreorlovens minimumsperiode, der mindst svarer til den nationale sygedagpengesats. Eftersom indrømmelse af ret til fædreorlov og barselsorlov forfølger samme mål, nemlig at skabe et bånd mellem forælderen og barnet, opfordres medlemsstaterne til at indføre en løn eller en ydelse for fædreorlov, der svarer til den løn eller den ydelse, der ydes til barselsorlov på nationalt plan. |
| --- | --- |

(30)

Medlemsstaterne bør derfor fastsætte en løn- eller ydelsessats for fædreorlovens minimumsperiode, der mindst svarer til den nationale sygedagpengesats. Eftersom indrømmelse af ret til fædreorlov og barselsorlov forfølger samme mål, nemlig at skabe et bånd mellem forælderen og barnet, opfordres medlemsstaterne til at indføre en løn eller en ydelse for fædreorlov, der svarer til den løn eller den ydelse, der ydes til barselsorlov på nationalt plan.

| (31) | Medlemsstaterne bør fastsætte lønnen eller ydelsen for den minimumsperiode af forældreorloven, der ikke kan overdrages, og som garanteres i henhold til dette direktiv, på et passende niveau. Ved fastsættelsen af niveauet for lønnen eller ydelsen for den minimumsperiode af forældreorloven, der ikke kan overdrages, bør medlemsstaterne tage hensyn til, at afholdelse af forældreorlov ofte resulterer i et tab af indtægter for familien, og at de primære forsørgere i en familie kun er i stand til at gøre brug af deres ret til forældreorlov, hvis lønnen eller ydelsen er tilstrækkelig høj til at muliggøre en værdig levestandard. |
| --- | --- |

(31)

Medlemsstaterne bør fastsætte lønnen eller ydelsen for den minimumsperiode af forældreorloven, der ikke kan overdrages, og som garanteres i henhold til dette direktiv, på et passende niveau. Ved fastsættelsen af niveauet for lønnen eller ydelsen for den minimumsperiode af forældreorloven, der ikke kan overdrages, bør medlemsstaterne tage hensyn til, at afholdelse af forældreorlov ofte resulterer i et tab af indtægter for familien, og at de primære forsørgere i en familie kun er i stand til at gøre brug af deres ret til forældreorlov, hvis lønnen eller ydelsen er tilstrækkelig høj til at muliggøre en værdig levestandard.

| (32) | Selv om medlemsstaterne frit kan beslutte, om de vil yde en løn eller en ydelse til omsorgsorlov, opfordres de til at indføre en sådan løn eller en ydelse for at sikre den effektive udnyttelse af retten blandt omsorgspersoner, navnlig blandt mænd. |
| --- | --- |

(32)

Selv om medlemsstaterne frit kan beslutte, om de vil yde en løn eller en ydelse til omsorgsorlov, opfordres de til at indføre en sådan løn eller en ydelse for at sikre den effektive udnyttelse af retten blandt omsorgspersoner, navnlig blandt mænd.

| (33) | Dette direktiv berører ikke koordineringen af de sociale sikringsordninger i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 (9) og (EU) nr. 1231/2010 (10) samt Rådets forordning (EF) nr. 859/2003 (11). Hvilken medlemsstat, der har kompetence med hensyn til en arbejdstagers sociale sikring, fastsættes i nævnte forordninger. |
| --- | --- |

(33)

Dette direktiv berører ikke koordineringen af de sociale sikringsordninger i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 (9) og (EU) nr. 1231/2010 (10) samt Rådets forordning (EF) nr. 859/2003 (11). Hvilken medlemsstat, der har kompetence med hensyn til en arbejdstagers sociale sikring, fastsættes i nævnte forordninger.

| (34) | For at tilskynde arbejdstagere, der er forældre og omsorgspersoner, til at forblive i arbejdsstyrken bør sådanne arbejdstagere kunne tilpasse deres arbejdstid til deres personlige behov og præferencer. Med henblik herpå, og idet der sættes fokus på arbejdstagernes behov, har de ret til at anmode om fleksible arbejdsordninger med henblik på at tilpasse deres arbejdsmønstre, herunder om muligt gennem brug af distancearbejde, fleksibel arbejdstid eller en nedsættelse af arbejdstiden med henblik på at yde omsorg. |
| --- | --- |

(34)

For at tilskynde arbejdstagere, der er forældre og omsorgspersoner, til at forblive i arbejdsstyrken bør sådanne arbejdstagere kunne tilpasse deres arbejdstid til deres personlige behov og præferencer. Med henblik herpå, og idet der sættes fokus på arbejdstagernes behov, har de ret til at anmode om fleksible arbejdsordninger med henblik på at tilpasse deres arbejdsmønstre, herunder om muligt gennem brug af distancearbejde, fleksibel arbejdstid eller en nedsættelse af arbejdstiden med henblik på at yde omsorg.

| (35) | For at imødekomme både arbejdstageres og arbejdsgiveres behov bør det være muligt for medlemsstaterne at begrænse varigheden af fleksible arbejdsordninger, herunder enhver nedsættelse af arbejdstiden eller ethvert distancearbejde. Selvom deltidsarbejde har vist sig at være en god måde til at få nogle kvinder til at forblive på arbejdsmarkedet efter at have fået børn eller taget sig af pårørende med pleje- eller støttebehov, kan lange perioder med nedsat arbejdstid føre til lavere socialsikringsbidrag og dermed reducerede eller bortfald af pensionsrettigheder. |
| --- | --- |

(35)

For at imødekomme både arbejdstageres og arbejdsgiveres behov bør det være muligt for medlemsstaterne at begrænse varigheden af fleksible arbejdsordninger, herunder enhver nedsættelse af arbejdstiden eller ethvert distancearbejde. Selvom deltidsarbejde har vist sig at være en god måde til at få nogle kvinder til at forblive på arbejdsmarkedet efter at have fået børn eller taget sig af pårørende med pleje- eller støttebehov, kan lange perioder med nedsat arbejdstid føre til lavere socialsikringsbidrag og dermed reducerede eller bortfald af pensionsrettigheder.

| (36) | Ved overvejelse af anmodninger om fleksible arbejdsordninger bør arbejdsgivere kunne tage hensyn til bl.a. varigheden af de fleksible arbejdsordninger, der anmodes om, samt arbejdsgivernes ressourcer og operationelle kapacitet til at tilbyde sådanne ordninger. Arbejdsgiveren bør kunne beslutte, om vedkommende vil godkende eller afvise en arbejdstagers anmodning om fleksible arbejdsordninger. De særlige omstændigheder, der ligger til grund for behovet for fleksible arbejdsordninger, kan ændre sig. Arbejdstagere bør derfor have ret til at vende tilbage til deres oprindelige arbejdsmønster ikke kun ved udløbet af en indbyrdes aftalt periode, men bør også kunne anmode om at vende tilbage tidligere, hvis krævet på baggrund af en ændring i de tilgrundliggende omstændigheder. |
| --- | --- |

(36)

Ved overvejelse af anmodninger om fleksible arbejdsordninger bør arbejdsgivere kunne tage hensyn til bl.a. varigheden af de fleksible arbejdsordninger, der anmodes om, samt arbejdsgivernes ressourcer og operationelle kapacitet til at tilbyde sådanne ordninger. Arbejdsgiveren bør kunne beslutte, om vedkommende vil godkende eller afvise en arbejdstagers anmodning om fleksible arbejdsordninger. De særlige omstændigheder, der ligger til grund for behovet for fleksible arbejdsordninger, kan ændre sig. Arbejdstagere bør derfor have ret til at vende tilbage til deres oprindelige arbejdsmønster ikke kun ved udløbet af en indbyrdes aftalt periode, men bør også kunne anmode om at vende tilbage tidligere, hvis krævet på baggrund af en ændring i de tilgrundliggende omstændigheder.

| (37) | Uanset kravet om at vurdere, om betingelserne for adgang til og de nærmere ordninger for forældreorlov bør tilpasses de særlige behov hos forældre i særligt udsatte situationer, opfordres medlemsstaterne til at vurdere, om betingelserne for at få adgang til og de nærmere ordninger for udøvelse af retten til fædreorlov, omsorgsorlov og fleksible arbejdsordninger bør tilpasses særlige behov, såsom hos enlige forældre, adoptivforældre, forældre med handicap, forældre til børn med handicap eller langvarig sygdom eller forældre i særlige situationer, såsom i forbindelse med flerfødsler og for tidlige fødsler. |
| --- | --- |

(37)

Uanset kravet om at vurdere, om betingelserne for adgang til og de nærmere ordninger for forældreorlov bør tilpasses de særlige behov hos forældre i særligt udsatte situationer, opfordres medlemsstaterne til at vurdere, om betingelserne for at få adgang til og de nærmere ordninger for udøvelse af retten til fædreorlov, omsorgsorlov og fleksible arbejdsordninger bør tilpasses særlige behov, såsom hos enlige forældre, adoptivforældre, forældre med handicap, forældre til børn med handicap eller langvarig sygdom eller forældre i særlige situationer, såsom i forbindelse med flerfødsler og for tidlige fødsler.

| (38) | Orlovsordninger er beregnet til at støtte arbejdstagere, der er forældre og omsorgspersoner, i en bestemt periode og har til formål at bevare og fremme arbejdstagernes fortsatte tilknytning til arbejdsmarkedet. Der er derfor passende at indføre udtrykkelige bestemmelser om beskyttelse af beskæftigelsesrettighederne for de arbejdstagere, der tager de former for orlov, der er omfattet af dette direktiv. Dette direktiv beskytter navnlig arbejdstagernes ret til at vende tilbage til det samme eller et tilsvarende arbejde efter at have taget en sådan orlov og retten til ikke at blive udsat for nogen negativ påvirkning af de vilkår og betingelser, der er fastsat i deres ansættelseskontrakt eller ansættelsesforhold, som følge af at have taget en sådan orlov. Arbejdstagere bør bevare deres ret til relevante rettigheder, der allerede er erhvervet eller er ved at blive erhvervet, indtil udløbet af en sådan orlov. |
| --- | --- |

(38)

Orlovsordninger er beregnet til at støtte arbejdstagere, der er forældre og omsorgspersoner, i en bestemt periode og har til formål at bevare og fremme arbejdstagernes fortsatte tilknytning til arbejdsmarkedet. Der er derfor passende at indføre udtrykkelige bestemmelser om beskyttelse af beskæftigelsesrettighederne for de arbejdstagere, der tager de former for orlov, der er omfattet af dette direktiv. Dette direktiv beskytter navnlig arbejdstagernes ret til at vende tilbage til det samme eller et tilsvarende arbejde efter at have taget en sådan orlov og retten til ikke at blive udsat for nogen negativ påvirkning af de vilkår og betingelser, der er fastsat i deres ansættelseskontrakt eller ansættelsesforhold, som følge af at have taget en sådan orlov. Arbejdstagere bør bevare deres ret til relevante rettigheder, der allerede er erhvervet eller er ved at blive erhvervet, indtil udløbet af en sådan orlov.

| (39) | Medlemsstaterne skal som fastsat i direktiv 2010/18/EU fastsætte ansættelseskontraktens eller ansættelsesforholdets status under forældreorlovsperioden. Ifølge EU-Domstolens retspraksis opretholdes ansættelsesforholdet mellem arbejdstageren og arbejdsgiveren i orlovsperioden, og orlovstager skal således i løbet af denne periode fortsat betragtes som en arbejdstager i henhold til EU-retten. Ved fastlæggelsen af ansættelseskontraktens eller ansættelsesforholdets status i perioderne for de forskellige typer orlov, der er omfattet af dette direktiv, herunder hvad angår retten til social sikring, bør medlemsstaterne derfor sikre, at arbejdsforholdet opretholdes. |
| --- | --- |

(39)

Medlemsstaterne skal som fastsat i direktiv 2010/18/EU fastsætte ansættelseskontraktens eller ansættelsesforholdets status under forældreorlovsperioden. Ifølge EU-Domstolens retspraksis opretholdes ansættelsesforholdet mellem arbejdstageren og arbejdsgiveren i orlovsperioden, og orlovstager skal således i løbet af denne periode fortsat betragtes som en arbejdstager i henhold til EU-retten. Ved fastlæggelsen af ansættelseskontraktens eller ansættelsesforholdets status i perioderne for de forskellige typer orlov, der er omfattet af dette direktiv, herunder hvad angår retten til social sikring, bør medlemsstaterne derfor sikre, at arbejdsforholdet opretholdes.

| (40) | Arbejdstagere, der udøver deres ret til orlov eller til at anmode om fleksible arbejdsordninger som fastsat i dette direktiv, bør beskyttes mod forskelsbehandling eller enhver form for mindre gunstig behandling på dette grundlag. |
| --- | --- |

(40)

Arbejdstagere, der udøver deres ret til orlov eller til at anmode om fleksible arbejdsordninger som fastsat i dette direktiv, bør beskyttes mod forskelsbehandling eller enhver form for mindre gunstig behandling på dette grundlag.

| (41) | Arbejdstagere, der udøver deres ret til orlov eller til at anmode om fleksible arbejdsordninger som fastsat i dette direktiv, bør i overensstemmelse med EU-Domstolens retspraksis, herunder dens dom i sag C-460/06 (12), beskyttes mod afskedigelse og alle forberedende skridt med henblik på en mulig afskedigelse på det grundlag, at de har anmodet om, har taget en sådan orlov eller har benyttet sig af deres ret til at anmode om sådanne fleksible arbejdsordninger. Arbejdstagere, der mener, at de er blevet afskediget på det grundlag, at de har udøvet sådanne rettigheder, bør kunne anmode arbejdsgiveren om at give en behørig begrundelse for afskedigelsen. Hvis en arbejdstager har anmodet om eller har taget fædreorlov, forældreorlov eller omsorgsorlov som omhandlet i dette direktiv, bør arbejdsgiveren give en skriftlig begrundelse for afskedigelsen. |
| --- | --- |

(41)

Arbejdstagere, der udøver deres ret til orlov eller til at anmode om fleksible arbejdsordninger som fastsat i dette direktiv, bør i overensstemmelse med EU-Domstolens retspraksis, herunder dens dom i sag C-460/06 (12), beskyttes mod afskedigelse og alle forberedende skridt med henblik på en mulig afskedigelse på det grundlag, at de har anmodet om, har taget en sådan orlov eller har benyttet sig af deres ret til at anmode om sådanne fleksible arbejdsordninger. Arbejdstagere, der mener, at de er blevet afskediget på det grundlag, at de har udøvet sådanne rettigheder, bør kunne anmode arbejdsgiveren om at give en behørig begrundelse for afskedigelsen. Hvis en arbejdstager har anmodet om eller har taget fædreorlov, forældreorlov eller omsorgsorlov som omhandlet i dette direktiv, bør arbejdsgiveren give en skriftlig begrundelse for afskedigelsen.

| (42) | Bevisbyrden for, at der ikke er sket afskedigelse på grundlag af, at arbejdstagere har anmodet om eller har taget fædreorlov, forældreorlov eller omsorgsorlov som omhandlet i dette direktiv, bør påhvile arbejdsgiveren, hvor en arbejdstager ved en domstol eller anden kompetent myndighed har fremført faktiske omstændigheder, der kan give anledning til en formodning om, at arbejdstageren er blevet afskediget på et sådant grundlag. |
| --- | --- |

(42)

Bevisbyrden for, at der ikke er sket afskedigelse på grundlag af, at arbejdstagere har anmodet om eller har taget fædreorlov, forældreorlov eller omsorgsorlov som omhandlet i dette direktiv, bør påhvile arbejdsgiveren, hvor en arbejdstager ved en domstol eller anden kompetent myndighed har fremført faktiske omstændigheder, der kan give anledning til en formodning om, at arbejdstageren er blevet afskediget på et sådant grundlag.

| (43) | Medlemsstaterne bør fastsætte effektive, forholdsmæssige og afskrækkende sanktioner mod overtrædelser af de nationale bestemmelser, der er vedtaget i medfør af dette direktiv, eller de nationale bestemmelser, der allerede er gældende på datoen for dette direktivs ikrafttræden, og som vedrører rettigheder, der ligger inden for dets anvendelsesområde. Sådanne sanktioner kan omfatte administrative og finansielle sanktioner såsom bøder eller betaling af erstatning samt andre typer sanktioner. |
| --- | --- |

(43)

Medlemsstaterne bør fastsætte effektive, forholdsmæssige og afskrækkende sanktioner mod overtrædelser af de nationale bestemmelser, der er vedtaget i medfør af dette direktiv, eller de nationale bestemmelser, der allerede er gældende på datoen for dette direktivs ikrafttræden, og som vedrører rettigheder, der ligger inden for dets anvendelsesområde. Sådanne sanktioner kan omfatte administrative og finansielle sanktioner såsom bøder eller betaling af erstatning samt andre typer sanktioner.

| (44) | En effektiv gennemførelse af principperne om ligebehandling og lige muligheder kræver passende retlig beskyttelse af arbejdstagere mod ugunstig behandling eller skadelige følger, der er en følge af, at der er indgivet en klage, eller der er indledt retlige procedurer vedrørende rettighederne i henhold til dette direktiv. Det kan ske, at ofre undlader at gøre deres rettigheder gældende på grund af risikoen for repressalier, og de bør derfor beskyttes mod ugunstig behandling, hvor de udøver deres rettigheder i henhold til dette direktiv. En sådan beskyttelse er særlig relevant for så vidt angår repræsentanterne for arbejdstagere i udøvelsen af deres hverv. |
| --- | --- |

(44)

En effektiv gennemførelse af principperne om ligebehandling og lige muligheder kræver passende retlig beskyttelse af arbejdstagere mod ugunstig behandling eller skadelige følger, der er en følge af, at der er indgivet en klage, eller der er indledt retlige procedurer vedrørende rettighederne i henhold til dette direktiv. Det kan ske, at ofre undlader at gøre deres rettigheder gældende på grund af risikoen for repressalier, og de bør derfor beskyttes mod ugunstig behandling, hvor de udøver deres rettigheder i henhold til dette direktiv. En sådan beskyttelse er særlig relevant for så vidt angår repræsentanterne for arbejdstagere i udøvelsen af deres hverv.

| (45) | For yderligere at forbedre beskyttelsesniveauet for de rettigheder, der er fastsat i dette direktiv, bør de nationale ligestillingsorganer være kompetente med hensyn til de spørgsmål vedrørende forskelsbehandling, der er omfattet af dette direktivs anvendelsesområde, herunder opgaven med at yde uafhængig bistand til ofre for forskelsbehandling i forbindelse med forfølgelsen af deres klager. |
| --- | --- |

(45)

For yderligere at forbedre beskyttelsesniveauet for de rettigheder, der er fastsat i dette direktiv, bør de nationale ligestillingsorganer være kompetente med hensyn til de spørgsmål vedrørende forskelsbehandling, der er omfattet af dette direktivs anvendelsesområde, herunder opgaven med at yde uafhængig bistand til ofre for forskelsbehandling i forbindelse med forfølgelsen af deres klager.

| (46) | Dette direktiv fastsætter mindstekrav og giver derved medlemsstaterne mulighed for at indføre eller opretholde bestemmelser, der er gunstigere for arbejdstagerne. At give en forælder mulighed for at overføre mere end to måneder ud af de fire måneders forældreorlov, der er fastsat i dette direktiv, til den anden forælder, udgør ikke en bestemmelse, der er mere gunstig for arbejdstageren end minimumsbestemmelserne i dette direktiv. Rettigheder, der allerede er erhvervet på datoen for dette direktivs ikrafttræden, bør fortsat finde anvendelse, medmindre dette direktiv fastsætter gunstigere bestemmelser. Gennemførelsen af dette direktiv bør hverken anvendes til at indskrænke eksisterende rettigheder i EU-retten eller udgøre en gyldig begrundelse for at sænke det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne på de områder, der er omfattet af dette direktiv. |
| --- | --- |

(46)

Dette direktiv fastsætter mindstekrav og giver derved medlemsstaterne mulighed for at indføre eller opretholde bestemmelser, der er gunstigere for arbejdstagerne. At give en forælder mulighed for at overføre mere end to måneder ud af de fire måneders forældreorlov, der er fastsat i dette direktiv, til den anden forælder, udgør ikke en bestemmelse, der er mere gunstig for arbejdstageren end minimumsbestemmelserne i dette direktiv. Rettigheder, der allerede er erhvervet på datoen for dette direktivs ikrafttræden, bør fortsat finde anvendelse, medmindre dette direktiv fastsætter gunstigere bestemmelser. Gennemførelsen af dette direktiv bør hverken anvendes til at indskrænke eksisterende rettigheder i EU-retten eller udgøre en gyldig begrundelse for at sænke det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne på de områder, der er omfattet af dette direktiv.

| (47) | Navnlig bør intet i dette direktiv fortolkes som en indskrænkning af de rettigheder, der er fastsat i direktiv 2010/18/EU, 92/85/EØF og 2006/54/EF, herunder artikel 19 i direktiv 2006/54/EF. |
| --- | --- |

(47)

Navnlig bør intet i dette direktiv fortolkes som en indskrænkning af de rettigheder, der er fastsat i direktiv 2010/18/EU, 92/85/EØF og 2006/54/EF, herunder artikel 19 i direktiv 2006/54/EF.

| (48) | Mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder (SMV'er) som defineret i bilaget til Kommissionens henstilling 2003/361/EF (13), som repræsenterer det store flertal af virksomheder i Unionen, kan have begrænsede finansielle, tekniske og menneskelige ressourcer. Medlemsstaterne bør ved gennemførelsen af dette direktiv bestræbe sig på at undgå at pålægge administrative, finansielle eller retlige byrder på en sådan måde, at de vil hæmme oprettelsen og udviklingen af SMV'er eller udgøre en overdreven byrde for arbejdsgivere. Medlemsstaterne opfordres derfor til grundigt at vurdere virkningen af deres gennemførelsesforanstaltninger på SMV'er for at sikre ligebehandling af alle arbejdstagere, at SMV'er ikke rammes uforholdsmæssigt hårdt af foranstaltningerne, idet der bør være særligt fokus på mikrovirksomheder, og at alle unødvendige administrative byrder undgås. Medlemsstaterne opfordres til at give incitamenter, vejledning og rådgivning til SMV'er for at hjælpe dem med at opfylde deres forpligtelser i henhold til dette direktiv. |
| --- | --- |

(48)

Mikrovirksomheder og små og mellemstore virksomheder (SMV'er) som defineret i bilaget til Kommissionens henstilling 2003/361/EF (13), som repræsenterer det store flertal af virksomheder i Unionen, kan have begrænsede finansielle, tekniske og menneskelige ressourcer. Medlemsstaterne bør ved gennemførelsen af dette direktiv bestræbe sig på at undgå at pålægge administrative, finansielle eller retlige byrder på en sådan måde, at de vil hæmme oprettelsen og udviklingen af SMV'er eller udgøre en overdreven byrde for arbejdsgivere. Medlemsstaterne opfordres derfor til grundigt at vurdere virkningen af deres gennemførelsesforanstaltninger på SMV'er for at sikre ligebehandling af alle arbejdstagere, at SMV'er ikke rammes uforholdsmæssigt hårdt af foranstaltningerne, idet der bør være særligt fokus på mikrovirksomheder, og at alle unødvendige administrative byrder undgås. Medlemsstaterne opfordres til at give incitamenter, vejledning og rådgivning til SMV'er for at hjælpe dem med at opfylde deres forpligtelser i henhold til dette direktiv.

| (49) | Enhver form for familierelateret fritagelse fra arbejde, navnlig barselsorlov, fædreorlov, forældreorlov og omsorgsorlov, der er til rådighed i henhold til national ret eller kollektive overenskomster, bør tælle med i opfyldelsen af kravene til en eller flere af de typer orlov, der er fastsat i nærværende direktiv og i direktiv 92/85/EØF, forudsat at minimumskravene i disse direktiver er opfyldt, og at det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne på de områder, der er omfattet af direktiverne, ikke sænkes. Det påhviler ikke medlemsstaterne ved gennemførelsen af nærværende direktiv at omdøbe eller på anden måde ændre de forskellige typer familierelateret orlov, der er til rådighed i henhold til national ret eller kollektive overenskomster, og som tæller med med henblik på overholdelse af nærværende direktiv. |
| --- | --- |

(49)

Enhver form for familierelateret fritagelse fra arbejde, navnlig barselsorlov, fædreorlov, forældreorlov og omsorgsorlov, der er til rådighed i henhold til national ret eller kollektive overenskomster, bør tælle med i opfyldelsen af kravene til en eller flere af de typer orlov, der er fastsat i nærværende direktiv og i direktiv 92/85/EØF, forudsat at minimumskravene i disse direktiver er opfyldt, og at det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne på de områder, der er omfattet af direktiverne, ikke sænkes. Det påhviler ikke medlemsstaterne ved gennemførelsen af nærværende direktiv at omdøbe eller på anden måde ændre de forskellige typer familierelateret orlov, der er til rådighed i henhold til national ret eller kollektive overenskomster, og som tæller med med henblik på overholdelse af nærværende direktiv.

| (50) | Medlemsstaterne opfordres til i overensstemmelse med national praksis at fremme en social dialog med arbejdsmarkedets parter med henblik på at fremme foreningen af arbejde og privatliv, herunder ved at fremme foranstaltninger på arbejdspladsen til opnåelse af balance mellem arbejdsliv og privatliv, ved at indføre frivillige certificeringsordninger, tilbyde faglig uddannelse, øge bevidstheden og gennemføre informationskampagner. Desuden opfordres medlemsstaterne til at indlede en dialog med relevante interessenter, såsom ikkestatslige organisationer, lokale og regionale myndigheder og tjenesteydere, med henblik på at fremme politikker til opnåelse af balance mellem arbejdsliv og privatliv i overensstemmelse med national ret og praksis. |
| --- | --- |

(50)

Medlemsstaterne opfordres til i overensstemmelse med national praksis at fremme en social dialog med arbejdsmarkedets parter med henblik på at fremme foreningen af arbejde og privatliv, herunder ved at fremme foranstaltninger på arbejdspladsen til opnåelse af balance mellem arbejdsliv og privatliv, ved at indføre frivillige certificeringsordninger, tilbyde faglig uddannelse, øge bevidstheden og gennemføre informationskampagner. Desuden opfordres medlemsstaterne til at indlede en dialog med relevante interessenter, såsom ikkestatslige organisationer, lokale og regionale myndigheder og tjenesteydere, med henblik på at fremme politikker til opnåelse af balance mellem arbejdsliv og privatliv i overensstemmelse med national ret og praksis.

| (51) | Arbejdsmarkedets parter bør opfordres til at fremme frivillige certificeringsordninger til vurdering af balancen mellem arbejdsliv og privatliv på arbejdspladsen. |
| --- | --- |

(51)

Arbejdsmarkedets parter bør opfordres til at fremme frivillige certificeringsordninger til vurdering af balancen mellem arbejdsliv og privatliv på arbejdspladsen.

| (52) | Målene for dette direktiv, nemlig at sikre gennemførelsen af princippet om lige muligheder for mænd og kvinder på arbejdsmarkedet og ligebehandling i arbejdet i hele Unionen, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af deres omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål — |
| --- | --- |

(52)

Målene for dette direktiv, nemlig at sikre gennemførelsen af princippet om lige muligheder for mænd og kvinder på arbejdsmarkedet og ligebehandling i arbejdet i hele Unionen, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af deres omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål —

VEDTAGET DETTE DIREKTIV:

Artikel 1

Genstand

Dette direktiv opstiller minimumskrav, der har til formål at skabe lige muligheder for mænd og kvinder på arbejdsmarkedet og ligebehandling på arbejdspladsen ved at gøre det nemmere at forene arbejdsliv og privatliv for arbejdstagere, der er forældre eller omsorgspersoner.

Til dette formål fastsætter dette direktiv individuelle rettigheder i forbindelse med følgende:

| a) | fædreorlov, forældreorlov og omsorgsorlov |
| --- | --- |

a)

fædreorlov, forældreorlov og omsorgsorlov

| b) | fleksible arbejdsordninger for arbejdstagere, der er forældre eller omsorgspersoner. |
| --- | --- |

b)

fleksible arbejdsordninger for arbejdstagere, der er forældre eller omsorgspersoner.

Artikel 2

Anvendelsesområde

Dette direktiv finder anvendelse på alle arbejdstagere, mænd som kvinder, der har en ansættelseskontrakt eller er i et ansættelsesforhold, som fastsat ved lov, kollektive overenskomster eller gældende praksis i den enkelte medlemsstat, under hensyntagen til EU-Domstolens retspraksis.

Artikel 3

Definitioner

1.   I dette direktiv forstås ved:

a)   »fædreorlov«: orlov for fædre eller, hvor og for så vidt som det anerkendes i national ret, en tilsvarende anden forælder i forbindelse med et barns fødsel med henblik på at yde omsorg

b)   »forældreorlov«: orlov for forældre, i forbindelse med et barns fødsel eller i forbindelse med adoption af et barn med henblik på at yde omsorg over for dette barn

c)   »omsorgsorlov«: orlov for arbejdstagere med henblik på at yde personlig omsorg eller støtte til en pårørende eller en person, der bor i samme husstand som arbejdstageren, og som har behov for væsentlig omsorg eller støtte på grund af en alvorlig helbredsmæssig tilstand som defineret af den enkelte medlemsstat

d)   »omsorgsperson«: en arbejdstager, der giver personlig omsorg eller støtte til en pårørende eller en person, der bor i samme husstand som arbejdstageren, og som har behov for væsentlig omsorg eller støtte på grund af en alvorlig helbredsmæssig tilstand som defineret af den enkelte medlemsstat

e)   »familiemedlem«: en arbejdstagers søn, datter, mor, far, ægtefælle og, hvor sådanne partnerskaber anerkendes i national ret, partner i et registreret partnerskab,

f)   »fleksible arbejdsordninger«: muligheden for, at arbejdstagere kan tilpasse deres arbejdsmønstre, herunder ved brug af distancearbejde, fleksibel arbejdstid eller nedsat arbejdstid.

2.   Henvisningen til arbejdsdage i artikel 4 og 6 skal forstås som en henvisning til et arbejdsmønster med fuldtidsarbejde, som defineret i den pågældende medlemsstat.

En arbejdstagers ret til orlov kan beregnes proportionalt i forhold til arbejdstagerens arbejdstid i overensstemmelse med det arbejdsmønster, der er angivet i arbejdstagerens ansættelseskontrakt eller ansættelsesforhold.

Artikel 4

Fædreorlov

1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at fædre eller, hvor og for så vidt som det anerkendes i national ret, en tilsvarende anden forælde, har ret til fædreorlov på 10 arbejdsdage, der skal tages i forbindelse med fødslen af arbejdstagerens barn. Medlemsstaterne kan bestemme, om de tillader, at fædreorloven tages delvist før eller kun efter barnets fødsel, og om de tillader, at en sådan orlov kan tages på fleksible måder.

2.   Retten til fædreorlov må ikke gøres betinget af en arbejdsmæssig kvalifikationsperiode eller en ansættelsesperiode.

3.   Retten til fædreorlov gives uanset arbejdstagerens ægteskabelige eller familiemæssige status som fastsat ved national ret.

Artikel 5

Forældreorlov

1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at den enkelte arbejdstager har en individuel ret til forældreorlov i fire måneder, der skal tages, inden barnet når en fastlagt alder, op til otte år, der fastsættes af den enkelte medlemsstat eller ved kollektive overenskomster. Denne alder fastsættes med henblik på at sikre, at hver af forældrene kan udøve sin ret til forældreorlov effektivt og på lige fod.

2.   Medlemsstaterne sikrer, at to måneders forældreorlov ikke kan overdrages.

3.   Medlemsstaterne fastsætter en rimelig frist for det varsel, som arbejdstagere skal give til arbejdsgivere, når de udøver deres ret til forældreorlov. Medlemsstaterne tager i denne forbindelse hensyn til såvel arbejdsgivernes som arbejdstagernes behov.

Medlemsstaterne sikrer, at arbejdstagerens anmodning om forældreorlov angiver den påtænkte påbegyndelse og afslutning af orlovsperioden.

4.   Medlemsstaterne kan gøre retten til forældreorlov betinget af en arbejdsmæssig kvalifikationsperiode eller en ansættelsesperiode, der ikke må overstige et år. I tilfælde af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter, som defineret i Rådets direktiv 1999/70/EF (14), med samme arbejdsgiver skal summen af sådanne kontrakter tages i betragtning i forbindelse med beregning af den kvalificerende periode.

5.   Medlemsstaterne kan, efter høring i overensstemmelse med national ret, kollektive overenskomster eller praksis, fastsætte, under hvilke omstændigheder arbejdsgiveren er berettiget til at udsætte forældreorloven i en rimelig periode med den begrundelse, at afholdelse af forældreorloven på det tidspunkt, der er anmodet om, vil medføre alvorlige forstyrrelser af driften hos arbejdsgiveren. Arbejdsgivere begrunder en sådan udsættelse af forældreorlov skriftligt.

6.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at arbejdstagerne har ret til at anmode om at tage forældreorlov på fleksible måder. Medlemsstaterne kan fastsætte de nærmere ordninger for anvendelsen heraf. Arbejdsgiveren overvejer og besvarer sådanne anmodninger under hensyntagen til både sine egne og arbejdstagerens behov. Arbejdsgiveren begrunder ethvert afslag på en sådan anmodning skriftligt inden for et rimeligt tidsrum efter anmodningen.

7.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at arbejdsgivere, når de overvejer anmodninger om forældreorlov på fuld tid, inden en eventuel udsættelse i overensstemmelse med stk. 5, i det omfang, det er muligt, tilbyder fleksible måder at tage forældreorlov på, jf. stk. 6.

8.   Medlemsstaterne vurderer, hvorvidt det er nødvendigt at tilpasse betingelserne for adgang til og de nærmere ordninger for anvendelsen af forældreorlov til de behov, som adoptivforældre, forældre med handicap og forældre til børn med handicap eller langvarig sygdom, har.

Artikel 6

Omsorgsorlov

1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at hver arbejdstager har ret til omsorgsorlov på fem arbejdsdage om året. Medlemsstaterne kan fastsætte nærmere bestemmelser om anvendelsesområdet og betingelserne for omsorgsorlov i overensstemmelse med national ret eller praksis. Anvendelsen af denne ret kan gøres betinget af passende dokumentation i overensstemmelse med national ret eller praksis.

2.   Medlemsstaterne kan tildele omsorgsorlov på grundlag af en anden referenceperiode end et år, pr. person, der har behov for omsorg eller støtte, eller pr. tilfælde.

Artikel 7

Arbejdsfrihed som følge af force majeure

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at hver arbejdstager har ret til arbejdsfrihed som følge af force majeure, når tvingende familiemæssige årsager gør sig gældende i tilfælde af sygdom eller ulykke, der gør arbejdstagerens umiddelbare tilstedeværelse påtrængende nødvendig. Medlemsstaterne kan begrænse hver arbejdstagers ret til arbejdsfrihed som følge af force majeure til en vis varighed pr. år eller pr. tilfælde, eller begge dele.

Artikel 8

Løn eller ydelse

1.   Medlemsstaterne sikrer i overensstemmelse med nationale forhold såsom national ret, kollektive overenskomster eller praksis og under hensyntagen til de beføjelser, der er delegeret til arbejdsmarkedets parter, at arbejdstagere, der udøver deres ret til orlov som fastsat i artikel 4, stk. 1, eller artikel 5, stk. 2, modtager en løn eller en ydelse i overensstemmelse med denne artikels stk. 2 og 3.

2.   For så vidt angår fædreorlov som omhandlet i artikel 4, stk. 1, skal en sådan løn eller ydelse sikre en indkomst, der mindst svarer til, hvad den pågældende arbejdstager ville være berettiget til i tilfælde af en afbrydelse af arbejdstagerens aktiviteter, der skyldes arbejdstagerens helbredstilstand, med forbehold af et eventuelt loft fastsat i national ret. Medlemsstaterne kan gøre retten til en løn eller en ydelse betinget af perioder med tidligere ansættelse, som ikke må overstige seks måneder umiddelbart før den forventede fødselsdato for barnet.

3.   For så vidt angår forældreorlov som omhandlet i artikel 5, stk. 2, bestemmes en sådan løn eller ydelse af medlemsstaten eller arbejdsmarkedets parter og fastsættes på en sådan måde, at begge forældres udnyttelse af forældreorlov lettes.

Artikel 9

Fleksible arbejdsordninger

1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at arbejdstagere med børn op til en fastlagt alder, som skal være mindst otte år og omsorgspersoner har ret til at anmode om fleksible arbejdsordninger med henblik på omsorgsformål. Sådanne fleksible arbejdsordninger kan være underlagt en passende tidsbegrænsning.

2.   Arbejdsgivere overvejer og besvarer anmodninger om fleksible arbejdsordninger som omhandlet i stk. 1 inden for et rimeligt tidsrum under hensyntagen til både sine egne og arbejdstagerens behov. Arbejdsgivere begrunder ethvert afslag på en sådan anmodning eller enhver udsættelse af sådanne ordninger.

3.   Er de fleksible arbejdsordninger som omhandlet i stk. 1 tidsmæssigt begrænset, har arbejdstageren ret til at vende tilbage til det oprindelige arbejdsmønster ved udløbet af den aftalte periode. Arbejdstageren har også ret til at anmode om at vende tilbage til det oprindelige arbejdsmønster inden udløbet af den aftalte periode, hvor en ændring af omstændighederne berettiger dette. Arbejdsgiveren overvejer og besvarer en anmodning om en tidlig tilbagevenden til det oprindelige arbejdsmønster under hensyntagen til både sine egne og arbejdstagerens behov.

4.   Medlemsstaterne kan gøre retten til at anmode om fleksible arbejdsordninger betinget af en arbejdsmæssig kvalifikationsperiode eller en ansættelsesperiode, der ikke må overstige seks måneder. I tilfælde af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter som defineret i direktiv 1999/70/EF med samme arbejdsgiver skal summen af sådanne kontrakter tages i betragtning i forbindelse med beregning af den kvalificerende periode.

Artikel 10

Ansættelsesrelaterede rettigheder

1.   Rettigheder, som arbejdstageren allerede har erhvervet eller er i færd med at erhverve på det tidspunkt, hvor orlov som fastsat i artikel 4, 5 og 6 eller arbejdsfrihed som fastsat i artikel 7 påbegyndes, opretholdes indtil udløbet af sådan orlov eller arbejdsfrihed. Disse rettigheder gælder ved udløbet af sådan orlov eller arbejdsfrihed, herunder med eventuelle ændringer som følge af national ret, kollektive overenskomster eller praksis.

2.   Medlemsstaterne sikrer, at en arbejdstager ved udløbet af orlov som fastsat i artikel 4, 5 og 6 har ret til at vende tilbage til sit arbejde eller et tilsvarende arbejde på betingelser og vilkår, som ikke er mindre gunstige for vedkommende, og til at nyde godt af enhver forbedring i arbejdsvilkårene, som vedkommende ville have været berettiget til, hvis vedkommende ikke havde taget orloven.

3.   Medlemsstaterne fastsætter, hvilken status ansættelseskontrakten eller ansættelsesforholdet skal have i orlovsperioden som fastsat i artikel 4, 5 og 6 eller i perioden med arbejdsfrihed som fastsat i artikel 7, herunder for så vidt angår rettigheder til social sikring, herunder pensionsbidrag, og sikrer samtidig, at ansættelsesforholdet opretholdes i denne periode.

Artikel 11

Forskelsbehandling

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at forbyde mindre gunstig behandling af arbejdstagere på det grundlag, at de har anmodet om eller har taget orlov som fastsat i artikel 4, 5 og 6 eller arbejdsfrihed som fastsat i artikel 7, eller at de har udøvet rettighederne som fastsat i artikel 9.

Artikel 12

Beskyttelse mod afskedigelse og bevisbyrde

1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at forbyde afskedigelse og alle skridt med henblik på afskedigelse af arbejdstagere på det grundlag, at de har anmodet om eller har taget orlov som fastsat i artikel 4, 5 og 6 eller har udøvet retten til at anmode om fleksible arbejdsordninger, der er omhandlet i artikel 9.

2.   Arbejdstagere, som mener, at de er blevet afskediget på det grundlag, at de har anmodet om eller har taget orlov som fastsat i artikel 4, 5 og 6 eller har udøvet retten til at anmode om fleksible arbejdsordninger som omhandlet i artikel 9, kan anmode arbejdsgiveren om at give en behørig begrundelse for deres afskedigelse. I forbindelse med afskedigelse af en arbejdstager, der har ansøgt om eller har taget orlov som fastsat i artikel 4, 5 eller 6, giver arbejdsgiveren en skriftlig begrundelse for afskedigelsen.

3.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at hvor arbejdstagere, som mener, at de er blevet afskediget på det grundlag, at de har ansøgt om eller har taget orlov som fastsat i artikel 4, 5 og 6, fremfører faktiske omstændigheder for en domstol eller en anden kompetent myndighed, som giver anledning til at formode, at de er blevet afskediget på dette grundlag, påhviler det arbejdsgiveren at bevise, at afskedigelsen er begrundet i andre forhold.

4.   Stk. 3 er ikke til hinder for, at medlemsstaterne indfører regler for bevisførelse, der er gunstigere for arbejdstagerne.

5.   Medlemsstaterne er ikke forpligtede til at anvende stk. 3 i sager, hvor det påhviler en domstol eller den kompetente instans at undersøge sagens faktiske omstændigheder.

6.   Stk. 3 finder ikke anvendelse i straffesager, medmindre medlemsstaterne bestemmer andet.

Artikel 13

Sanktioner

Medlemsstaterne fastsætter regler om sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af overtrædelse af de nationale regler, der er vedtaget i medfør af dette direktiv, eller af de allerede gældende regler vedrørende rettigheder, der er omfattet af dette direktivs anvendelsesområde, og træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de gennemføres. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.

Artikel 14

Beskyttelse mod ugunstig behandling eller negative følger

Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at beskytte arbejdstagere, herunder arbejdstagere, der er personalerepræsentanter, mod ugunstig behandling fra arbejdsgiverens side eller mod negative følger af, at der er indgivet en klage inden for virksomheden eller indledt retlige procedurer med det formål at sikre overholdelse af de krav, der er fastsat i dette direktiv.

Artikel 15

Ligestillingsorganer

Uden at det berører den kompetence, som tilkommer arbejdstilsyn eller andre organer, der håndhæver arbejdstageres rettigheder, herunder arbejdsmarkedets parter, sikrer medlemsstaterne, at det organ eller de organer, der er udpeget i henhold til artikel 20 i direktiv 2006/54/EF, til fremme, analyse og overvågning af samt støtte for ligebehandling af alle personer uden forskelsbehandling på grund af køn, er kompetent(e) med hensyn til de spørgsmål vedrørende forskelsbehandling, der er omfattet af dette direktivs anvendelsesområde.

Artikel 16

Beskyttelsesniveau

1.   Medlemsstaterne kan indføre eller opretholde bestemmelser, der er gunstigere for arbejdstagere end dem, der er fastsat i dette direktiv.

2.   Gennemførelsen af dette direktiv må ikke anvendes som begrundelse for at sænke det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne på de områder, direktivet omfatter. Forbuddet mod en sådan sænkning af beskyttelsesniveauet berører ikke medlemsstaternes og arbejdsmarkedets parters ret til på baggrund af ændrede omstændigheder at fastsætte andre love, forskrifter eller kontrakter end dem, der er i kraft den 1. august 2019, forudsat at de minimumskrav, der er fastsat i dette direktiv, er opfyldt.

Artikel 17

Formidling af information

Medlemsstaterne sikrer, at de nationale foranstaltninger, der gennemfører dette direktiv, sammen med de relevante bestemmelser, der allerede finder anvendelse vedrørende direktivets genstand som fastsat i artikel 1, på hele deres område bringes til arbejdstageres og arbejdsgiveres, herunder SMV-arbejdsgiveres, kendskab ved hjælp af alle egnede midler.

Artikel 18

Rapportering og evaluering

1.   Medlemsstaterne meddeler senest den 2. august 2027 Kommissionen alle oplysninger om dette direktivs gennemførelse, som den har brug for til udarbejdelse af en rapport. Disse oplysninger omfatter tilgængelige aggregerede data om mænds og kvinders anvendelse af forskellige typer orlov og fleksible arbejdsordninger i henhold til dette direktiv med henblik på at muliggøre en behørig overvågning og vurdering af gennemførelsen af dette direktiv, navnlig med hensyn til ligestilling mellem kønnene.

2.   Kommissionen forelægger den i stk. 1 nævnte rapport for Europa-Parlamentet og Rådet. Rapporten ledsages, hvis det er hensigtsmæssigt, af et forslag til retsakt.

Rapporten ledsages endvidere af:

| a) | en undersøgelse af samspillet mellem de forskellige typer orlov, der er fastsat i dette direktiv, samt andre typer familierelateret orlov såsom adoptionsorlov og |
| --- | --- |

a)

en undersøgelse af samspillet mellem de forskellige typer orlov, der er fastsat i dette direktiv, samt andre typer familierelateret orlov såsom adoptionsorlov og

| b) | en undersøgelse af de rettigheder til familierelateret orlov, som gives til selvstændige erhvervsdrivende. |
| --- | --- |

b)

en undersøgelse af de rettigheder til familierelateret orlov, som gives til selvstændige erhvervsdrivende.

Artikel 19

Ophævelse

1.   Direktiv 2010/18/EU ophæves med virkning fra den 2. august 2022. Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilaget.

2.   Uanset ophævelsen af direktiv 2010/18/EU i henhold til denne artikels stk. 1 kan enhver periode eller særskilte kumulative perioder med forældreorlov, der tages eller overdrages af en arbejdstager i medfør af dette direktiv inden den 2. august 2022, fratrækkes denne arbejdstagers ret til forældreorlov i henhold til nærværende direktivs artikel 5.

Artikel 20

Gennemførelse

1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 2.august 2022. De underretter straks Kommissionen herom.

2.   Uanset denne artikels stk. 1 sætter medlemsstaterne for så vidt angår den løn eller ydelse, der svarer til de sidste to ugers forældreorlov som fastsat i artikel 8, stk. 3, de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 2. august 2024. De underretter straks Kommissionen herom.

3.   De love og bestemmelser, som er omhandlet i stk. 1 og 2, skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. Medlemsstaterne fastsætter de nærmere regler for henvisningen.

4.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på de områder, der er omfattet af dette direktiv.

5.   De nærmere regler og ordninger for anvendelsen af dette direktiv fastlægges i overensstemmelse med national ret, kollektive overenskomster eller praksis, så længe mindstekravene og målene i dette direktiv er opfyldt.

6.   Med henblik på at overholde dette direktivs artikel 4, 5, 6 og 8 og direktiv 92/85/EØF kan medlemsstaterne tage hensyn til en periode med, og løn eller ydelse for, familierelateret fritagelse fra arbejdet, navnlig barselsorlov, fædreorlov, forældreorlov og omsorgsorlov, der findes på nationalt plan, og som er mere vidtrækkende end de fastsatte minimumsstandarder i nærværende direktiv eller direktiv 92/85/EØF, forudsat at mindstekravene for en sådan orlov er opfyldt, og det generelle niveau for beskyttelse af arbejdstagerne på de områder, der er omfattet af disse direktiver, ikke sænkes.

7.   Hvor medlemsstaterne sikrer en løn eller en ydelse på mindst 65 % af arbejdstagerens nettoløn, som kan være omfattet af et loft, i mindst seks måneder af forældreorloven for hver forælder, kan de beslutte at opretholde en sådan ordning i stedet for at fastsætte den løn eller ydelse, der er omhandlet i artikel 8, stk. 2.

8.   Medlemsstaterne kan efter fælles anmodning herom fra arbejdsmarkedets parter overlade det til disse at gennemføre dette direktiv, forudsat at medlemsstaterne træffer alle de foranstaltninger, der er nødvendige for, at de resultater, der tilstræbes med dette direktiv, til enhver tid garanteres.

Artikel 21

Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den Europæiske Unions Tidende

Artikel 22

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juni 2019.

På Europa-Parlamentets vegne

A. TAJANI

Formand

På Rådets vegne

G. CIAMBA

Formand

---

(1)  
  EUT C 129 af 11.4.2018, s. 44.

1

(2)  
  EUT C 164 af 8.5.2018, s. 62.

2

(3)  Europa-Parlamentets holdning af 4.4.2019 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 13.6.2019.

3

(4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (EUT L 204 af 26.7.2006, s. 23).

4

(5)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/41/EU af 7. juli 2010 om anvendelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i selvstændige erhverv og om ophævelse af Rådets direktiv 86/613/EØF (EUT L 180 af 15.7.2010, s. 1).

5

(6)  Rådets direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer (tiende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF) (EFT L 348 af 28.11.1992, s. 1).

6

(7)  Rådets direktiv 97/81/EF af 15. december 1997 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af Unice, CEEP og EFS (EFT L 14 af 20.1.1998, s. 9).

7

(8)  Rådets direktiv 2010/18/EU af 8. marts 2010 om iværksættelse af den reviderede rammeaftale vedrørende forældreorlov, der er indgået af BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP og EFS, og om ophævelse af direktiv 96/34/EF (EUT L 68 af 18.3.2010, s. 13).

8

(9)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT L 166 af 30.4.2004, s. 1).

9

(10)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1231/2010 af 24. november 2010 om udvidelse af forordning (EF) nr. 883/2004 og forordning (EF) nr. 987/2009 til at omfatte tredjelandsstatsborgere, der ikke allerede er omfattet af disse forordninger udelukkende på grund af deres nationalitet (EUT L 344 af 29.12.2010, s. 1).

10

(11)  Rådets forordning (EF) nr. 859/2003 af 14. maj 2003 om udvidelse af bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1408/71 og forordning (EØF) nr. 574/72 til at omfatte tredjelandsstatsborgere, der ikke allerede er dækket af disse bestemmelser udelukkende på grund af deres nationalitet (EUT L 124 af 20.5.2003, s. 1).

11

(12)  Domstolens dom af 11. oktober 2007, Nadine Paquay mod Société d'architectes Hoet + Minne SPRL, C-460/06, ECLI:EU:C:2007:601.

12

(13)  Kommissionens henstilling 2003/361/EF af 6. maj 2003 om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (EUT L 124 af 20.5.2003, s. 36).

13

(14)  Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT L 175 af 10.7.1999, s. 43).

14

---

BILAG

SAMMENLIGNINGSTABEL

| Direktiv 2010/18/EU | Nærværende direktiv |
| --- | --- |
| Paragraf 1, stk. 1 | Artikel 1 |
| Paragraf 1, stk. 2 | Artikel 2 |
| Paragraf 1, stk. 3 | Artikel 2 |
| Paragraf 2, stk. 1 | Artikel 5, stk. 1 |
| Paragraf 2, stk. 2 | Artikel 5, stk. 1 og 2 |
| Paragraf 3, stk. 1, litra a) | Artikel 5, stk. 6 |
| Paragraf 3, stk. 1, litra b) | Artikel 5, stk. 4 |
| Paragraf 3, stk. 1, litra c) | Artikel 5, stk. 5 |
| Paragraf 3, stk. 1, litra d) | — |
| Paragraf 3, stk. 2 | Artikel 5, stk. 3 |
| Paragraf 3, stk. 3 | Artikel 5, stk. 8 |
| Paragraf 4, stk. 1 | Artikel 5, stk. 8 |
| Paragraf 5, stk. 1 | Artikel 10, stk. 2 |
| Paragraf 5, stk. 2 | Artikel 10, stk. 1 |
| Paragraf 5, stk. 3 | Artikel 10, stk. 3 |
| Paragraf 5, stk. 4 | Artikel 11 |
| Paragraf 5, stk. 5, første afsnit | Artikel 10, stk. 3 |
| Paragraf 5, stk. 5, andet afsnit | Artikel 8, stk. 3 |
| Paragraf 6, stk. 1 | Artikel 9 |
| Paragraf 6, stk. 2 | Betragtning 25 |
| Paragraf 7, stk. 1 | Artikel 7 |
| Paragraf 7, stk. 2 | Artikel 7 |
| Paragraf 8, stk. 1 | Artikel 16, stk. 1 |
| Paragraf 8, stk. 2 | Artikel 16, stk. 2 |
| Paragraf 8, stk. 3 | — |
| Paragraf 8, stk. 4 | — |
| Paragraf 8, stk. 5 | — |
| Paragraf 8, stk. 6 | — |
| Paragraf 8, stk. 7 | — |

Direktiv 2010/18/EU

Nærværende direktiv

Paragraf 1, stk. 1

Artikel 1

Paragraf 1, stk. 2

Artikel 2

Paragraf 1, stk. 3

Artikel 2

Paragraf 2, stk. 1

Artikel 5, stk. 1

Paragraf 2, stk. 2

Artikel 5, stk. 1 og 2

Paragraf 3, stk. 1, litra a)

Artikel 5, stk. 6

Paragraf 3, stk. 1, litra b)

Artikel 5, stk. 4

Paragraf 3, stk. 1, litra c)

Artikel 5, stk. 5

Paragraf 3, stk. 1, litra d)

—

Paragraf 3, stk. 2

Artikel 5, stk. 3

Paragraf 3, stk. 3

Artikel 5, stk. 8

Paragraf 4, stk. 1

Artikel 5, stk. 8

Paragraf 5, stk. 1

Artikel 10, stk. 2

Paragraf 5, stk. 2

Artikel 10, stk. 1

Paragraf 5, stk. 3

Artikel 10, stk. 3

Paragraf 5, stk. 4

Artikel 11

Paragraf 5, stk. 5, første afsnit

Artikel 10, stk. 3

Paragraf 5, stk. 5, andet afsnit

Artikel 8, stk. 3

Paragraf 6, stk. 1

Artikel 9

Paragraf 6, stk. 2

Betragtning 25

Paragraf 7, stk. 1

Artikel 7

Paragraf 7, stk. 2

Artikel 7

Paragraf 8, stk. 1

Artikel 16, stk. 1

Paragraf 8, stk. 2

Artikel 16, stk. 2

Paragraf 8, stk. 3

—

Paragraf 8, stk. 4

—

Paragraf 8, stk. 5

—

Paragraf 8, stk. 6

—

Paragraf 8, stk. 7

—

---

| 12.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 188/94 |
| --- | --- | --- | --- |

12.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 188/94

---

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV (EU) 2019/1159

af 20. juni 2019

om ændring af direktiv 2008/106/EF om minimumsuddannelsesniveauet for søfartserhverv og om ophævelse af direktiv 2005/45/EF om gensidig anerkendelse af sønæringsbeviser, som er udstedt af medlemsstaterne

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 100, stk. 2,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

efter høring af Regionsudvalget,

efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | For at opretholde et højt niveau af sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening til søs og tilstræbe at forbedre det er det altafgørende at opretholde og om muligt forbedre EU-søfarendes kundskabs- og færdighedsniveau ved at udvikle uddannelsen og udstedelsen af beviser inden for det maritime område i overensstemmelse med de internationale regler og de teknologiske fremskridt samt at træffe yderligere foranstaltninger for at styrke den europæiske færdighedsbase inden for det maritime område. |
| --- | --- |

(1)

For at opretholde et højt niveau af sikkerhed til søs og forebyggelse af forurening til søs og tilstræbe at forbedre det er det altafgørende at opretholde og om muligt forbedre EU-søfarendes kundskabs- og færdighedsniveau ved at udvikle uddannelsen og udstedelsen af beviser inden for det maritime område i overensstemmelse med de internationale regler og de teknologiske fremskridt samt at træffe yderligere foranstaltninger for at styrke den europæiske færdighedsbase inden for det maritime område.

| (2) | Uddannelsen af og udstedelsen af beviser til søfarende er på internationalt niveau reguleret ved Den Internationale Søfartsorganisations internationale konvention af 1978 om uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold med senere ændringer (»STCW-konventionen«), der var genstand for en omfattende revision i 2010. I 2015 blev der vedtaget ændringer af STCW-konventionen vedrørende uddannelses- og kvalifikationskravene til søfarende, som arbejder om bord på skibe, der er underlagt den internationale kode for sikkerhed for skibe, der benytter gas eller andre brændstoffer med lavt flammepunkt (»IGF-koden«). I 2016 blev der vedtaget ændringer af STCW-konventionen for så vidt angår uddannelse og kvalifikation for søfarende, som arbejder om bord på passagerskibe og om bord på skibe, som opererer i polare farvande. |
| --- | --- |

(2)

Uddannelsen af og udstedelsen af beviser til søfarende er på internationalt niveau reguleret ved Den Internationale Søfartsorganisations internationale konvention af 1978 om uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold med senere ændringer (»STCW-konventionen«), der var genstand for en omfattende revision i 2010. I 2015 blev der vedtaget ændringer af STCW-konventionen vedrørende uddannelses- og kvalifikationskravene til søfarende, som arbejder om bord på skibe, der er underlagt den internationale kode for sikkerhed for skibe, der benytter gas eller andre brændstoffer med lavt flammepunkt (»IGF-koden«). I 2016 blev der vedtaget ændringer af STCW-konventionen for så vidt angår uddannelse og kvalifikation for søfarende, som arbejder om bord på passagerskibe og om bord på skibe, som opererer i polare farvande.

| (3) | Ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/106/EF (3) indarbejdes STCW-konventionen i EU-retten. Alle medlemsstater er signatarer af STCW-konventionen, og der skal derfor opnås en harmoniseret gennemførelse af deres internationale forpligtelser gennem afstemning af EU-reglerne om uddannelse af og udstedelse af beviser til søfarende med STCW-konventionen. Flere bestemmelser i direktiv 2008/106/EF bør derfor ændres for at afspejle de seneste ændringer af STCW-konventionen for så vidt angår uddannelse og kvalifikation for søfarende, som arbejder om bord på skibe, der henhører under IGF-koden, om bord på passagerskibe og om bord på skibe, som opererer i polare farvande. |
| --- | --- |

(3)

Ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/106/EF (3) indarbejdes STCW-konventionen i EU-retten. Alle medlemsstater er signatarer af STCW-konventionen, og der skal derfor opnås en harmoniseret gennemførelse af deres internationale forpligtelser gennem afstemning af EU-reglerne om uddannelse af og udstedelse af beviser til søfarende med STCW-konventionen. Flere bestemmelser i direktiv 2008/106/EF bør derfor ændres for at afspejle de seneste ændringer af STCW-konventionen for så vidt angår uddannelse og kvalifikation for søfarende, som arbejder om bord på skibe, der henhører under IGF-koden, om bord på passagerskibe og om bord på skibe, som opererer i polare farvande.

| (4) | Koden om uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold, som vedtaget ved STCW-partskonferencens resolution nr. 2 i 1995, i dens opdaterede affattelse (»STCW-koden«) indeholder allerede vejledning angående forebyggelse af træthed (afsnit B-VIII/1) og egnethed til tjeneste (afsnit A-VIII/1). Af sikkerhedshensyn er det absolut nødvendigt, at kravene i artikel 15 i direktiv 2008/106/EF håndhæves og efterleves uden undtagelse, og at der tages behørigt hensyn til denne vejledning. |
| --- | --- |

(4)

Koden om uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold, som vedtaget ved STCW-partskonferencens resolution nr. 2 i 1995, i dens opdaterede affattelse (»STCW-koden«) indeholder allerede vejledning angående forebyggelse af træthed (afsnit B-VIII/1) og egnethed til tjeneste (afsnit A-VIII/1). Af sikkerhedshensyn er det absolut nødvendigt, at kravene i artikel 15 i direktiv 2008/106/EF håndhæves og efterleves uden undtagelse, og at der tages behørigt hensyn til denne vejledning.

| (5) | Et af målene for den fælles transportpolitik på søtransportområdet er at lette bevægeligheden blandt søfarende i Unionen. En sådan bevægelighed bidrager bl.a. til at gøre Unionens søtransportsektor attraktiv for fremtidige generationer for derved at undgå en situation, hvor den europæiske maritime klynge kommer til at opleve mangel på kompetent arbejdskraft med den rette kombination af færdigheder og kompetencer. Gensidig anerkendelse af søfarendes beviser, som er udstedt af medlemsstaterne, er afgørende for at lette bevægeligheden blandt søfarende. I lyset af retten til god forvaltning bør medlemsstaternes afgørelser vedrørende accept af kvalifikationsbeviser, der er udstedt til søfarende af andre medlemsstater til brug for udstedelse af nationale sønæringsbeviser, være baseret på forhold, som den pågældende søfarende kan verificere. |
| --- | --- |

(5)

Et af målene for den fælles transportpolitik på søtransportområdet er at lette bevægeligheden blandt søfarende i Unionen. En sådan bevægelighed bidrager bl.a. til at gøre Unionens søtransportsektor attraktiv for fremtidige generationer for derved at undgå en situation, hvor den europæiske maritime klynge kommer til at opleve mangel på kompetent arbejdskraft med den rette kombination af færdigheder og kompetencer. Gensidig anerkendelse af søfarendes beviser, som er udstedt af medlemsstaterne, er afgørende for at lette bevægeligheden blandt søfarende. I lyset af retten til god forvaltning bør medlemsstaternes afgørelser vedrørende accept af kvalifikationsbeviser, der er udstedt til søfarende af andre medlemsstater til brug for udstedelse af nationale sønæringsbeviser, være baseret på forhold, som den pågældende søfarende kan verificere.

| (6) | Direktiv 2008/106/EF indeholder desuden et centraliseret system til anerkendelse af søfarendes beviser, som er udstedt af tredjelande. Evalueringen af programmet for målrettet og effektiv regulering (Refit) viste, at der var opnået betydelige omkostningsbesparelser for medlemsstaterne, siden det centraliserede system blev indført. Evalueringen afslørede imidlertid også, at medlemsstaterne i forbindelse med nogle af de anerkendte tredjelande kun udstedte et meget begrænset antal påtegninger, der attesterer anerkendelsen af beviser for så vidt angår sønæringsbeviser eller kvalifikationsbeviser, som er udstedt af disse tredjelande. For at bruge de tilgængelige menneskelige og finansielle ressourcer på en mere effektiv måde bør proceduren for anerkendelse af tredjelande derfor baseres på en analyse af behovet for sådan anerkendelse, herunder, men ikke begrænset til, angivelse af det anslåede antal skibsførere, officerer og radiooperatører fra det pågældende land, som forventes at gøre tjeneste om bord på skibe, der fører medlemsstaternes flag. Denne analyse bør forelægges Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS) til behandling. |
| --- | --- |

(6)

Direktiv 2008/106/EF indeholder desuden et centraliseret system til anerkendelse af søfarendes beviser, som er udstedt af tredjelande. Evalueringen af programmet for målrettet og effektiv regulering (Refit) viste, at der var opnået betydelige omkostningsbesparelser for medlemsstaterne, siden det centraliserede system blev indført. Evalueringen afslørede imidlertid også, at medlemsstaterne i forbindelse med nogle af de anerkendte tredjelande kun udstedte et meget begrænset antal påtegninger, der attesterer anerkendelsen af beviser for så vidt angår sønæringsbeviser eller kvalifikationsbeviser, som er udstedt af disse tredjelande. For at bruge de tilgængelige menneskelige og finansielle ressourcer på en mere effektiv måde bør proceduren for anerkendelse af tredjelande derfor baseres på en analyse af behovet for sådan anerkendelse, herunder, men ikke begrænset til, angivelse af det anslåede antal skibsførere, officerer og radiooperatører fra det pågældende land, som forventes at gøre tjeneste om bord på skibe, der fører medlemsstaternes flag. Denne analyse bør forelægges Udvalget for Sikkerhed til Søs og Forebyggelse af Forurening fra Skibe (USS) til behandling.

| (7) | I lyset af den erfaring, der blev opnået ved at anvende proceduren for anerkendelse af tredjelande, afslørede Refitevalueringen, at den aktuelle tidsramme på 18 måneder ikke tager hensyn til processens kompleksitet, der omfatter en inspektion på stedet foretaget af Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed. De nødvendige diplomatiske foranstaltninger til at planlægge og foretage en sådan inspektion kræver mere tid. Desuden er tidsrammen på 18 måneder ikke tilstrækkelig, når tredjelandet skal træffe korrigerende foranstaltninger og foretage juridiske ændringer i sit system for at opfylde kravene i STCW-konventionen. På det grundlag bør fristen for vedtagelsen af en kommissionsafgørelse forlænges fra 18 til 24 måneder, og hvis tredjelandet skal træffe betydelige korrigerende foranstaltninger, herunder ændringer af juridiske bestemmelser, bør fristen forlænges til 36 måneder. Derudover bør den anmodende medlemsstats mulighed for foreløbigt at anerkende tredjelandets system med standarder for uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold bevares for at opretholde fleksibiliteten i anerkendelsesproceduren. |
| --- | --- |

(7)

I lyset af den erfaring, der blev opnået ved at anvende proceduren for anerkendelse af tredjelande, afslørede Refitevalueringen, at den aktuelle tidsramme på 18 måneder ikke tager hensyn til processens kompleksitet, der omfatter en inspektion på stedet foretaget af Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed. De nødvendige diplomatiske foranstaltninger til at planlægge og foretage en sådan inspektion kræver mere tid. Desuden er tidsrammen på 18 måneder ikke tilstrækkelig, når tredjelandet skal træffe korrigerende foranstaltninger og foretage juridiske ændringer i sit system for at opfylde kravene i STCW-konventionen. På det grundlag bør fristen for vedtagelsen af en kommissionsafgørelse forlænges fra 18 til 24 måneder, og hvis tredjelandet skal træffe betydelige korrigerende foranstaltninger, herunder ændringer af juridiske bestemmelser, bør fristen forlænges til 36 måneder. Derudover bør den anmodende medlemsstats mulighed for foreløbigt at anerkende tredjelandets system med standarder for uddannelse af søfarende, om sønæring og om vagthold bevares for at opretholde fleksibiliteten i anerkendelsesproceduren.

| (8) | For at sikre alle søfarendes ret til menneskeværdig beskæftigelse og for at begrænse konkurrenceforvridning i det indre marked bør der ved fremtidig anerkendelse af tredjelande tages hensyn til, om disse tredjelande har ratificeret konventionen fra 2006 om søfarendes arbejdsforhold. |
| --- | --- |

(8)

For at sikre alle søfarendes ret til menneskeværdig beskæftigelse og for at begrænse konkurrenceforvridning i det indre marked bør der ved fremtidig anerkendelse af tredjelande tages hensyn til, om disse tredjelande har ratificeret konventionen fra 2006 om søfarendes arbejdsforhold.

| (9) | For at øge effektiviteten ved det centraliserede system til anerkendelse af tredjelande yderligere bør genvurderingen af tredjelande, som leverer et lille antal søfarende til skibe, der fører medlemsstaternes flag, foretages med længere mellemrum, som bør øges til ti år. Dette længere tidsrum for genvurdering af de pågældende tredjelandes system bør imidlertid kombineres med prioritetskriterier, som tager hensyn til sikkerhedsspørgsmål og afvejer behovet for effektivitet og en effektiv beskyttelsesmekanisme i tilfælde af en forringelse af kvaliteten af søfarendes uddannelse i de relevante tredjelande. |
| --- | --- |

(9)

For at øge effektiviteten ved det centraliserede system til anerkendelse af tredjelande yderligere bør genvurderingen af tredjelande, som leverer et lille antal søfarende til skibe, der fører medlemsstaternes flag, foretages med længere mellemrum, som bør øges til ti år. Dette længere tidsrum for genvurdering af de pågældende tredjelandes system bør imidlertid kombineres med prioritetskriterier, som tager hensyn til sikkerhedsspørgsmål og afvejer behovet for effektivitet og en effektiv beskyttelsesmekanisme i tilfælde af en forringelse af kvaliteten af søfarendes uddannelse i de relevante tredjelande.

| (10) | Oplysninger om de søfarende, der er ansat fra tredjelande, er blevet tilgængelige på EU-niveau, idet medlemsstaterne stiller de relevante oplysninger i deres nationale registre over udstedte beviser og påtegninger til rådighed. Disse oplysninger bør bruges til statistik- og politikformuleringsformål, navnlig med henblik på at gøre det centraliserede system til anerkendelse af tredjelande mere effektivt. På grundlag af de oplysninger, der meddeles af medlemsstaterne, bør anerkendelsen af tredjelande, der ikke har leveret søfarende til skibe, der fører medlemsstaternes flag, i et tidsrum på mindst otte år, undersøges på ny. Den fornyede undersøgelsesproces bør omfatte muligheden for at fastholde anerkendelsen af det pågældende tredjeland eller trække den tilbage. Desuden bør de oplysninger, der meddeles af medlemsstaterne, også bruges for at prioritere genvurderingen af de anerkendte tredjelande. |
| --- | --- |

(10)

Oplysninger om de søfarende, der er ansat fra tredjelande, er blevet tilgængelige på EU-niveau, idet medlemsstaterne stiller de relevante oplysninger i deres nationale registre over udstedte beviser og påtegninger til rådighed. Disse oplysninger bør bruges til statistik- og politikformuleringsformål, navnlig med henblik på at gøre det centraliserede system til anerkendelse af tredjelande mere effektivt. På grundlag af de oplysninger, der meddeles af medlemsstaterne, bør anerkendelsen af tredjelande, der ikke har leveret søfarende til skibe, der fører medlemsstaternes flag, i et tidsrum på mindst otte år, undersøges på ny. Den fornyede undersøgelsesproces bør omfatte muligheden for at fastholde anerkendelsen af det pågældende tredjeland eller trække den tilbage. Desuden bør de oplysninger, der meddeles af medlemsstaterne, også bruges for at prioritere genvurderingen af de anerkendte tredjelande.

| (11) | For at tage hensyn til udviklinger på internationalt niveau og sikre den rettidige tilpasning af EU-reglerne til de pågældende udviklinger bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår indarbejdelse af ændringer af STCW-konventionen og del A i STCW-koden ved at opdatere de tekniske krav til uddannelse af og udstedelse af beviser til søfarende og ved at afstemme alle de relevante bestemmelser i direktiv 2008/106/EF vedrørende digitale beviser til søfarende. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau, og at disse høringer gennemføres i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning (4). For at sikre lige deltagelse i forberedelsen af delegerede retsakter modtager Europa-Parlamentet og Rådet navnlig alle dokumenter på samme tid som medlemsstaternes eksperter, og deres eksperter har systematisk adgang til møder i Kommissionens ekspertgrupper, der beskæftiger sig med forberedelse af delegerede retsakter. |
| --- | --- |

(11)

For at tage hensyn til udviklinger på internationalt niveau og sikre den rettidige tilpasning af EU-reglerne til de pågældende udviklinger bør beføjelsen til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår indarbejdelse af ændringer af STCW-konventionen og del A i STCW-koden ved at opdatere de tekniske krav til uddannelse af og udstedelse af beviser til søfarende og ved at afstemme alle de relevante bestemmelser i direktiv 2008/106/EF vedrørende digitale beviser til søfarende. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau, og at disse høringer gennemføres i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning (4). For at sikre lige deltagelse i forberedelsen af delegerede retsakter modtager Europa-Parlamentet og Rådet navnlig alle dokumenter på samme tid som medlemsstaternes eksperter, og deres eksperter har systematisk adgang til møder i Kommissionens ekspertgrupper, der beskæftiger sig med forberedelse af delegerede retsakter.

| (12) | For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af bestemmelserne i dette direktiv om anerkendelsen af tredjelande bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (5). |
| --- | --- |

(12)

For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af bestemmelserne i dette direktiv om anerkendelsen af tredjelande bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (5).

| (13) | Bestemmelserne om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF (6) finder ikke anvendelse for så vidt angår anerkendelse af sønæringsbeviser i henhold til direktiv 2008/106/EF. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/45/EF (7) regulerede den gensidige anerkendelse af søfarendes beviser, som er udstedt af medlemsstaterne. De definitioner af søfarendes beviser, som er omhandlet i direktiv 2005/45/EF, er imidlertid blevet forældede efter ændringerne i 2010 af STCW-konventionen. Ordningen om gensidig anerkendelse af søfarendes beviser, som er udstedt af medlemsstaterne, bør derfor ændres for at afspejle de internationale ændringer og definitionerne af søfarendes beviser i direktiv 2008/106/EF. Desuden bør søfarendes helbredsattester, som er udstedt under medlemsstaternes myndighed, også indgå i ordningen om gensidig anerkendelse. For at fjerne tvetydighed og risikoen for uoverensstemmelser mellem direktiv 2005/45/EF og 2008/106/EF bør den gensidige anerkendelse af søfarendes beviser kun reguleres af direktiv 2008/106/EF. Desuden bør der for at mindske den administrative byrde for medlemsstaterne indføres et elektronisk system til fremlæggelse af søfarendes kvalifikationer, når de relevante ændringer af STCW-konventionen er vedtaget. |
| --- | --- |

(13)

Bestemmelserne om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF (6) finder ikke anvendelse for så vidt angår anerkendelse af sønæringsbeviser i henhold til direktiv 2008/106/EF. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/45/EF (7) regulerede den gensidige anerkendelse af søfarendes beviser, som er udstedt af medlemsstaterne. De definitioner af søfarendes beviser, som er omhandlet i direktiv 2005/45/EF, er imidlertid blevet forældede efter ændringerne i 2010 af STCW-konventionen. Ordningen om gensidig anerkendelse af søfarendes beviser, som er udstedt af medlemsstaterne, bør derfor ændres for at afspejle de internationale ændringer og definitionerne af søfarendes beviser i direktiv 2008/106/EF. Desuden bør søfarendes helbredsattester, som er udstedt under medlemsstaternes myndighed, også indgå i ordningen om gensidig anerkendelse. For at fjerne tvetydighed og risikoen for uoverensstemmelser mellem direktiv 2005/45/EF og 2008/106/EF bør den gensidige anerkendelse af søfarendes beviser kun reguleres af direktiv 2008/106/EF. Desuden bør der for at mindske den administrative byrde for medlemsstaterne indføres et elektronisk system til fremlæggelse af søfarendes kvalifikationer, når de relevante ændringer af STCW-konventionen er vedtaget.

| (14) | Digitalisering af data er en fast bestanddel af teknologiske fremskridt på området indsamling og meddelelse af data med henblik på at bidrage til omkostningsbesparelser og gøre effektiv brug af menneskelige ressourcer. Kommissionen bør overveje foranstaltninger til at øge effektiviteten af havnestatskontrol, herunder bl.a. en evaluering af gennemførligheden af og merværdien ved oprettelse og forvaltning af en central database over søfarendes beviser, som skal være forbundet med den inspektionsdatabase, der er omhandlet i artikel 24 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/16/EF (8), og som alle medlemsstaterne vil være forbundet til. Denne centrale database bør indeholde alle de i bilag V til direktiv 2008/106/EF fastsatte oplysninger om sønæringsbeviser og påtegninger, der attesterer anerkendelse af kvalifikationsbeviser udstedt i overensstemmelse med reglement V/1-1 og V/1-2 i STCW-konventionen. |
| --- | --- |

(14)

Digitalisering af data er en fast bestanddel af teknologiske fremskridt på området indsamling og meddelelse af data med henblik på at bidrage til omkostningsbesparelser og gøre effektiv brug af menneskelige ressourcer. Kommissionen bør overveje foranstaltninger til at øge effektiviteten af havnestatskontrol, herunder bl.a. en evaluering af gennemførligheden af og merværdien ved oprettelse og forvaltning af en central database over søfarendes beviser, som skal være forbundet med den inspektionsdatabase, der er omhandlet i artikel 24 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/16/EF (8), og som alle medlemsstaterne vil være forbundet til. Denne centrale database bør indeholde alle de i bilag V til direktiv 2008/106/EF fastsatte oplysninger om sønæringsbeviser og påtegninger, der attesterer anerkendelse af kvalifikationsbeviser udstedt i overensstemmelse med reglement V/1-1 og V/1-2 i STCW-konventionen.

| (15) | Uddannelsen af europæiske søfarende til skibsførere og officerer bør støttes gennem udveksling af studerende mellem søfartsuddannelsesinstitutioner i Unionen. For at dyrke og udvikle færdighederne og kvalifikationerne hos søfarende, der sejler under et europæisk flag, er det nødvendigt at udveksle god praksis mellem medlemsstaterne. Uddannelsen af søfarende bør drage fuld nytte af de muligheder, som programmet Erasmus+ giver. |
| --- | --- |

(15)

Uddannelsen af europæiske søfarende til skibsførere og officerer bør støttes gennem udveksling af studerende mellem søfartsuddannelsesinstitutioner i Unionen. For at dyrke og udvikle færdighederne og kvalifikationerne hos søfarende, der sejler under et europæisk flag, er det nødvendigt at udveksle god praksis mellem medlemsstaterne. Uddannelsen af søfarende bør drage fuld nytte af de muligheder, som programmet Erasmus+ giver.

| (16) | Kommissionen bør etablere en dialog med arbejdsmarkedets parter og medlemsstaterne for at udvikle søfartsuddannelsesinitiativer, der supplerer det internationalt fastlagte minimumsuddannelsesniveau for søfartserhverv, og som kan anerkendes gensidigt af medlemsstaterne som europæiske beviser for søfartsuddannelse på højt niveau. Disse initiativer bør bygge på og udvikles i overensstemmelse med anbefalingerne fra de igangværende pilotprojekter og strategier, der er anført i Kommissionens plan for sektorsamarbejde om færdigheder. |
| --- | --- |

(16)

Kommissionen bør etablere en dialog med arbejdsmarkedets parter og medlemsstaterne for at udvikle søfartsuddannelsesinitiativer, der supplerer det internationalt fastlagte minimumsuddannelsesniveau for søfartserhverv, og som kan anerkendes gensidigt af medlemsstaterne som europæiske beviser for søfartsuddannelse på højt niveau. Disse initiativer bør bygge på og udvikles i overensstemmelse med anbefalingerne fra de igangværende pilotprojekter og strategier, der er anført i Kommissionens plan for sektorsamarbejde om færdigheder.

| (17) | For at skabe større juridisk klarhed og sammenhæng bør direktiv 2005/45/EF ophæves. |
| --- | --- |

(17)

For at skabe større juridisk klarhed og sammenhæng bør direktiv 2005/45/EF ophæves.

| (18) | Direktiv 2008/106/EF bør ændres i overensstemmelse hermed — |
| --- | --- |

(18)

Direktiv 2008/106/EF bør ændres i overensstemmelse hermed —

VEDTAGET DETTE DIREKTIV:

Artikel 1

Ændringer af direktiv 2008/106/EF

I direktiv 2008/106/EF foretages følgende ændringer:

| 1) | I artikel 1 tilføjes følgende numre:
  »43)   »værtsmedlemsstat«: den medlemsstat, hvor søfarende søger accept eller anerkendelse af deres sønæringsbeviser, kvalifikationsbeviser eller dokumentation
  44)   »IGF-kode«: den internationale kode for sikkerhed for skibe, der bruger gas eller andre brændstoffer med lavt flammepunkt, som defineret i SOLAS 74 reglement II-1/2.29
  45)   »polarkode«: den internationale kode for skibe, som opererer i polare farvande, som defineret i SOLAS 74 reglement XIV/1.1
  46)   »polare farvande«: arktiske farvande og/eller Antarktisområdet, som defineret i SOLAS 74 reglement XIV/1.2 til XIV/1.4.« |
| --- | --- |

1)

I artikel 1 tilføjes følgende numre:

»43)   »værtsmedlemsstat«: den medlemsstat, hvor søfarende søger accept eller anerkendelse af deres sønæringsbeviser, kvalifikationsbeviser eller dokumentation

»værtsmedlemsstat«

44)   »IGF-kode«: den internationale kode for sikkerhed for skibe, der bruger gas eller andre brændstoffer med lavt flammepunkt, som defineret i SOLAS 74 reglement II-1/2.29

»IGF-kode«

45)   »polarkode«: den internationale kode for skibe, som opererer i polare farvande, som defineret i SOLAS 74 reglement XIV/1.1

»polarkode«

46)   »polare farvande«: arktiske farvande og/eller Antarktisområdet, som defineret i SOLAS 74 reglement XIV/1.2 til XIV/1.4.«

»polare farvande«

| 2) | I artikel 2 foretages følgende ændringer:






  a) | I det eneste stykke affattes indledningen således:

  »1.   Dette direktiv finder anvendelse på søfarende, som omhandlet i dette direktiv, der gør tjeneste om bord på søgående skibe, der fører en medlemsstats flag, med undtagelse af:«. |
| --- | --- | --- |

2)

I artikel 2 foretages følgende ændringer:

a)

I det eneste stykke affattes indledningen således:

»1.   Dette direktiv finder anvendelse på søfarende, som omhandlet i dette direktiv, der gør tjeneste om bord på søgående skibe, der fører en medlemsstats flag, med undtagelse af:«.

| b) | Følgende stykke tilføjes:

  »2.   Artikel 5b finder anvendelse på søfarende, der er i besiddelse af et bevis, som er udstedt af en medlemsstat, uanset deres nationalitet.« |
| --- | --- |

b)

Følgende stykke tilføjes:

»2.   Artikel 5b finder anvendelse på søfarende, der er i besiddelse af et bevis, som er udstedt af en medlemsstat, uanset deres nationalitet.«

| 3) | I artikel 5 foretages følgende ændringer:






  a) | Stk. 10 affattes således:

  »10.   Med forbehold af bestemmelserne i artikel 19, stk. 7, skal de beviser, der kræves i henhold til nærværende direktiv, forefindes i original om bord på det skib, hvor indehaveren er tjenstgørende, i papirform eller elektronisk form, idet deres ægthed og gyldighed kan verificeres efter proceduren i denne artikels stk. 12, litra b).« |
| --- | --- | --- |

3)

I artikel 5 foretages følgende ændringer:

a)

Stk. 10 affattes således:

»10.   Med forbehold af bestemmelserne i artikel 19, stk. 7, skal de beviser, der kræves i henhold til nærværende direktiv, forefindes i original om bord på det skib, hvor indehaveren er tjenstgørende, i papirform eller elektronisk form, idet deres ægthed og gyldighed kan verificeres efter proceduren i denne artikels stk. 12, litra b).«

| b) | Stk. 13 affattes således:

  »13.   Når de relevante ændringer af STCW-konventionen og del A i STCW-koden vedrørende digitale beviser for søfarende træder i kraft, tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 27a for at ændre dette direktiv ved at afstemme alle de relevante bestemmelser deri med de pågældende ændringer med henblik på at digitalisere søfarendes beviser og påtegninger.« |
| --- | --- |

b)

Stk. 13 affattes således:

»13.   Når de relevante ændringer af STCW-konventionen og del A i STCW-koden vedrørende digitale beviser for søfarende træder i kraft, tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 27a for at ændre dette direktiv ved at afstemme alle de relevante bestemmelser deri med de pågældende ændringer med henblik på at digitalisere søfarendes beviser og påtegninger.«

| 4) | Artikel 5a affattes således:

  »Artikel 5a
  Oplysninger til Kommissionen
  Med henblik på artikel 20, stk. 8, og artikel 21, stk. 2, og udelukkende til brug for medlemsstaterne og Kommissionen i forbindelse med politikformulering og til statistiske formål indsender medlemsstaterne hvert år de oplysninger, som er angivet i bilag V til dette direktiv, om sønæringsbeviser og påtegninger, der attesterer anerkendelse af sønæringsbeviserne, til Kommissionen. De kan også på frivilligt grundlag fremlægge oplysninger om de kvalifikationsbeviser, der er udstedt til menige i overensstemmelse med kapitel II, III og VII i bilaget til STCW-konventionen, såsom de oplysninger, der er angivet i bilag V til dette direktiv.« |
| --- | --- |

4)

Artikel 5a affattes således:

»Artikel 5a

Oplysninger til Kommissionen

Med henblik på artikel 20, stk. 8, og artikel 21, stk. 2, og udelukkende til brug for medlemsstaterne og Kommissionen i forbindelse med politikformulering og til statistiske formål indsender medlemsstaterne hvert år de oplysninger, som er angivet i bilag V til dette direktiv, om sønæringsbeviser og påtegninger, der attesterer anerkendelse af sønæringsbeviserne, til Kommissionen. De kan også på frivilligt grundlag fremlægge oplysninger om de kvalifikationsbeviser, der er udstedt til menige i overensstemmelse med kapitel II, III og VII i bilaget til STCW-konventionen, såsom de oplysninger, der er angivet i bilag V til dette direktiv.«

| 5) | Følgende artikel indsættes:

  »Artikel 5b
  Gensidig anerkendelse af søfarendes beviser, som er udstedt af medlemsstaterne

  1.   Enhver medlemsstat accepterer kvalifikationsbeviser og dokumentation, som er udstedt af en anden medlemsstat eller under dennes myndighed, i papirform eller elektronisk form, med henblik på at tillade søfarende at gøre tjeneste på skibe, der fører dens flag.


  2.   Enhver medlemsstat anerkender sønæringsbeviser, som er udstedt af en anden medlemsstat, eller kvalifikationsbeviser, som er udstedt af en anden medlemsstat, til skibsførere og officerer i henhold til reglement V/1-1 og V/1-2 i bilag I til dette direktiv ved at påtegne disse beviser for at attestere deres anerkendelse. Påtegningen, som attesterer anerkendelsen, begrænses til de stillinger, funktioner og kompetence- eller kvalifikationsniveauer, der er foreskrevet heri. Påtegningen udstedes kun, hvis alle krav i STCW-konventionen er opfyldt i henhold til reglement I/2, stk. 7, i STCW-konventionen. Den anvendte påtegningsform er den, der er gengivet i afsnit A-I/2, stk. 3, i STCW-koden.


  3.   Enhver medlemsstat accepterer med henblik på at tillade søfarende at gøre tjeneste på skibe, der fører dens flag, helbredsattester, som er udstedt under en anden medlemsstats myndighed i henhold til artikel 11.


  4.   Værtsmedlemsstaterne sikrer, at de i stk. 1, 2 og 3 omhandlede afgørelser træffes inden for en rimelig frist. Værtsmedlemsstaterne sikrer også, at søfarende i overensstemmelse med national lovgivning og nationale procedurer har ret til at påklage afgørelser, hvorved der nægtes påtegning eller accept af et gyldigt bevis, og klage over manglende svar, og at søfarende ydes tilstrækkelig rådgivning og bistand i forbindelse med sådanne klager i overensstemmelse med fastlagt national lovgivning og fastlagte nationale procedurer.


  5.   Uanset denne artikels stk. 2 kan en værtsmedlemsstats kompetente myndigheder indføre yderligere begrænsninger med hensyn til stillinger, funktioner og kompetence- eller kvalifikationsniveauer, der vedrører kystfart, som omhandlet i artikel 7 eller alternative beviser, der er udstedt i henhold til reglement VII/1 i bilag I.


  6.   Uanset stk. 2 kan en værtsmedlemsstat om fornødent tillade en søfarende at gøre tjeneste i et tidsrum på ikke over tre måneder om bord på et skib, der fører medlemsstatens flag, med et behørigt og gyldigt bevis, som er udstedt og påtegnet af en anden medlemsstat, men som endnu ikke er blevet påtegnet af den pågældende værtsmedlemsstat.
  Der skal foreligge dokumentation for, at der er blevet indsendt en ansøgning om påtegning til de kompetente myndigheder.


  7.   En værtsmedlemsstat sikrer, at søfarende, som med henblik på anerkendelse fremlægger beviser for funktioner på lederniveau, har tilstrækkeligt kendskab til den del af den pågældende medlemsstats søfartslovgivning, som er relevant for de funktioner, de har ret til at udføre.« |
| --- | --- |

5)

Følgende artikel indsættes:

»Artikel 5b

Gensidig anerkendelse af søfarendes beviser, som er udstedt af medlemsstaterne

1.   Enhver medlemsstat accepterer kvalifikationsbeviser og dokumentation, som er udstedt af en anden medlemsstat eller under dennes myndighed, i papirform eller elektronisk form, med henblik på at tillade søfarende at gøre tjeneste på skibe, der fører dens flag.

2.   Enhver medlemsstat anerkender sønæringsbeviser, som er udstedt af en anden medlemsstat, eller kvalifikationsbeviser, som er udstedt af en anden medlemsstat, til skibsførere og officerer i henhold til reglement V/1-1 og V/1-2 i bilag I til dette direktiv ved at påtegne disse beviser for at attestere deres anerkendelse. Påtegningen, som attesterer anerkendelsen, begrænses til de stillinger, funktioner og kompetence- eller kvalifikationsniveauer, der er foreskrevet heri. Påtegningen udstedes kun, hvis alle krav i STCW-konventionen er opfyldt i henhold til reglement I/2, stk. 7, i STCW-konventionen. Den anvendte påtegningsform er den, der er gengivet i afsnit A-I/2, stk. 3, i STCW-koden.

3.   Enhver medlemsstat accepterer med henblik på at tillade søfarende at gøre tjeneste på skibe, der fører dens flag, helbredsattester, som er udstedt under en anden medlemsstats myndighed i henhold til artikel 11.

4.   Værtsmedlemsstaterne sikrer, at de i stk. 1, 2 og 3 omhandlede afgørelser træffes inden for en rimelig frist. Værtsmedlemsstaterne sikrer også, at søfarende i overensstemmelse med national lovgivning og nationale procedurer har ret til at påklage afgørelser, hvorved der nægtes påtegning eller accept af et gyldigt bevis, og klage over manglende svar, og at søfarende ydes tilstrækkelig rådgivning og bistand i forbindelse med sådanne klager i overensstemmelse med fastlagt national lovgivning og fastlagte nationale procedurer.

5.   Uanset denne artikels stk. 2 kan en værtsmedlemsstats kompetente myndigheder indføre yderligere begrænsninger med hensyn til stillinger, funktioner og kompetence- eller kvalifikationsniveauer, der vedrører kystfart, som omhandlet i artikel 7 eller alternative beviser, der er udstedt i henhold til reglement VII/1 i bilag I.

6.   Uanset stk. 2 kan en værtsmedlemsstat om fornødent tillade en søfarende at gøre tjeneste i et tidsrum på ikke over tre måneder om bord på et skib, der fører medlemsstatens flag, med et behørigt og gyldigt bevis, som er udstedt og påtegnet af en anden medlemsstat, men som endnu ikke er blevet påtegnet af den pågældende værtsmedlemsstat.

Der skal foreligge dokumentation for, at der er blevet indsendt en ansøgning om påtegning til de kompetente myndigheder.

7.   En værtsmedlemsstat sikrer, at søfarende, som med henblik på anerkendelse fremlægger beviser for funktioner på lederniveau, har tilstrækkeligt kendskab til den del af den pågældende medlemsstats søfartslovgivning, som er relevant for de funktioner, de har ret til at udføre.«

| 6) | I artikel 12 foretages følgende ændringer:






  a) | Stk. 1 affattes således:

  »1.   Skibsførere, officerer og radiooperatører med et bevis, der er udstedt af eller anerkendt i henhold til kapitlerne i bilag I, bortset fra reglement V/3 i kapitel V eller kapitel VI, som gør tjeneste til søs eller har til hensigt at vende tilbage til søen efter en periode i land, skal med henblik på fortsat fartstid til søs med mellemrum på højst fem år:






  a) | opfylde kravene til sundhedsmæssig egnethed i artikel 11, og |
| --- | --- | --- | --- |

6)

I artikel 12 foretages følgende ændringer:

a)

Stk. 1 affattes således:

»1.   Skibsførere, officerer og radiooperatører med et bevis, der er udstedt af eller anerkendt i henhold til kapitlerne i bilag I, bortset fra reglement V/3 i kapitel V eller kapitel VI, som gør tjeneste til søs eller har til hensigt at vende tilbage til søen efter en periode i land, skal med henblik på fortsat fartstid til søs med mellemrum på højst fem år:

a)

opfylde kravene til sundhedsmæssig egnethed i artikel 11, og

| b) | bevise, at de fortsat er i besiddelse af deres faglige kvalifikationer i henhold til afsnit A-I/11 i STCW-koden.« |
| --- | --- |

b)

bevise, at de fortsat er i besiddelse af deres faglige kvalifikationer i henhold til afsnit A-I/11 i STCW-koden.«

| b) | Følgende stykke indsættes:

  »2b.   Skibsførere eller officerer skal med henblik på fortsat fartstid til søs om bord på skibe, som opererer i polare farvande, opfylde kravene i stk. 1 og med mellemrum på højst fem år bevise, at de fortsat er i besiddelse af deres faglige kvalifikationer til skibe, som opererer i polare farvande, i henhold til afsnit A-I/11, stk. 4, i STCW-koden.« |
| --- | --- |

b)

Følgende stykke indsættes:

»2b.   Skibsførere eller officerer skal med henblik på fortsat fartstid til søs om bord på skibe, som opererer i polare farvande, opfylde kravene i stk. 1 og med mellemrum på højst fem år bevise, at de fortsat er i besiddelse af deres faglige kvalifikationer til skibe, som opererer i polare farvande, i henhold til afsnit A-I/11, stk. 4, i STCW-koden.«

| c) | Stk. 3 affattes således:

  »3.   Medlemsstaterne sammenligner de uddannelses- og kvalifikationskrav, som kræves for udstedelse af sønæringsbeviser og/eller kvalifikationsbeviser indtil den 1. januar 2017, med specifikationerne for de pågældende sønærings- og/eller kvalifikationsbeviser i del A i STCW-koden og fastsætter, hvorvidt indehaverne af sådanne sønærings- og/eller kvalifikationsbeviser skal gennemgå relevant genopfrisknings- og ajourføringsuddannelse eller underkastes bedømmelse.« |
| --- | --- |

c)

Stk. 3 affattes således:

»3.   Medlemsstaterne sammenligner de uddannelses- og kvalifikationskrav, som kræves for udstedelse af sønæringsbeviser og/eller kvalifikationsbeviser indtil den 1. januar 2017, med specifikationerne for de pågældende sønærings- og/eller kvalifikationsbeviser i del A i STCW-koden og fastsætter, hvorvidt indehaverne af sådanne sønærings- og/eller kvalifikationsbeviser skal gennemgå relevant genopfrisknings- og ajourføringsuddannelse eller underkastes bedømmelse.«

| d) | Følgende stykke indsættes:

  »3a.   Medlemsstaterne sammenligner de uddannelses- og kvalifikationskrav, der kræves for personer, som gør tjeneste på gasdrevne skibe før den 1. januar 2017, med uddannelses- og kvalifikationskravene i afsnit A-V/3 i STCW-koden og fastsætter, hvorvidt disse personer skal ajourføre sine kvalifikationer.« |
| --- | --- |

d)

Følgende stykke indsættes:

»3a.   Medlemsstaterne sammenligner de uddannelses- og kvalifikationskrav, der kræves for personer, som gør tjeneste på gasdrevne skibe før den 1. januar 2017, med uddannelses- og kvalifikationskravene i afsnit A-V/3 i STCW-koden og fastsætter, hvorvidt disse personer skal ajourføre sine kvalifikationer.«

| 7) | Artikel 19, stk. 2 og 3, affattes således:

  »2.   En medlemsstat, som tilsigter ved påtegning at anerkende de sønæringsbeviser eller kvalifikationsbeviser som omhandlet i denne artikels stk. 1, der er udstedt af et tredjeland til en skibsfører, officer eller radiooperatør med henblik på tjeneste på skibe, der fører dens flag, indsender en anmodning til Kommissionen om anerkendelse af det pågældende tredjeland ledsaget af en foreløbig analyse af tredjelandets opfyldelse af kravene i STCW-konventionen ved at indsamle de oplysninger, der er omhandlet i bilag II til dette direktiv. I denne foreløbige analyse giver medlemsstaten yderligere oplysninger om årsagerne til anerkendelse af tredjelandet til støtte for sin anmodning.
  Efter en medlemsstat har indsendt en sådan anmodning, behandler Kommissionen straks denne anmodning og træffer afgørelse efter undersøgelsesproceduren i artikel 28, stk. 2, om indledning af vurderingen af uddannelses- og bevisudstedelsessystemet i tredjelandet inden for rimelig tid under behørig hensyntagen til den frist, der er fastsat i denne artikels stk. 3.
  Når der er vedtaget en positiv afgørelse om at indlede vurderingen, indsamler Kommissionen med bistand fra Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed og i påkommende fald med deltagelse af den medlemsstat, der har indsendt anmodningen, og eventuelle andre interesserede medlemsstater de i bilag II til dette direktiv nævnte oplysninger og foretager en vurdering af uddannelses- og bevisudstedelsessystemerne i det tredjeland, som anerkendelsesanmodningen vedrører, for at verificere, at det pågældende land opfylder alle kravene i STCW-konventionen, og at der er truffet tilstrækkelige foranstaltninger til at hindre svig med beviser, og tage hensyn til, om det har ratificeret konventionen fra 2006 om søfarendes arbejdsforhold.


  3.   Hvis Kommissionen som følge af den i denne artikels stk. 2 omhandlede vurdering konkluderer, at alle disse krav er opfyldt, vedtager den gennemførelsesretsakter, der fastsætter dens afgørelse om anerkendelse af et tredjeland. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 28, stk. 2, inden for 24 måneder fra en medlemsstat har indsendt anmodningen som omhandlet i nærværende artikels stk. 2.
  Hvis det pågældende tredjeland skal træffe større korrigerende foranstaltninger, herunder ændringer af dets lovgivning samt dets uddannelses- og bevisudstedelsessystem for at opfylde kravene i STCW-konventionen, vedtages de gennemførelsesretsakter, der er omhandlet i dette stykkes første afsnit, inden for 36 måneder fra en medlemsstat har indsendt anmodningen som omhandlet i stk. 2 i denne artikel.
  Den medlemsstat, der har indsendt denne anmodning, kan ensidigt beslutte at anerkende et tredjeland, indtil der er vedtaget en gennemførelsesretsakt i henhold til dette stykke. I tilfælde af en sådan ensidig anerkendelse meddeler medlemsstaten Kommissionen antallet af de påtegninger, der attesterer anerkendelsen, og som er udstedt for så vidt angår de i stk. 1 omhandlede sønæringsbeviser og kvalifikationsbeviser, som er udstedt af tredjelandet, indtil gennemførelsesretsakten vedrørende anerkendelsen af nævnte tredjeland vedtages.« |
| --- | --- |

7)

Artikel 19, stk. 2 og 3, affattes således:

»2.   En medlemsstat, som tilsigter ved påtegning at anerkende de sønæringsbeviser eller kvalifikationsbeviser som omhandlet i denne artikels stk. 1, der er udstedt af et tredjeland til en skibsfører, officer eller radiooperatør med henblik på tjeneste på skibe, der fører dens flag, indsender en anmodning til Kommissionen om anerkendelse af det pågældende tredjeland ledsaget af en foreløbig analyse af tredjelandets opfyldelse af kravene i STCW-konventionen ved at indsamle de oplysninger, der er omhandlet i bilag II til dette direktiv. I denne foreløbige analyse giver medlemsstaten yderligere oplysninger om årsagerne til anerkendelse af tredjelandet til støtte for sin anmodning.

Efter en medlemsstat har indsendt en sådan anmodning, behandler Kommissionen straks denne anmodning og træffer afgørelse efter undersøgelsesproceduren i artikel 28, stk. 2, om indledning af vurderingen af uddannelses- og bevisudstedelsessystemet i tredjelandet inden for rimelig tid under behørig hensyntagen til den frist, der er fastsat i denne artikels stk. 3.

Når der er vedtaget en positiv afgørelse om at indlede vurderingen, indsamler Kommissionen med bistand fra Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed og i påkommende fald med deltagelse af den medlemsstat, der har indsendt anmodningen, og eventuelle andre interesserede medlemsstater de i bilag II til dette direktiv nævnte oplysninger og foretager en vurdering af uddannelses- og bevisudstedelsessystemerne i det tredjeland, som anerkendelsesanmodningen vedrører, for at verificere, at det pågældende land opfylder alle kravene i STCW-konventionen, og at der er truffet tilstrækkelige foranstaltninger til at hindre svig med beviser, og tage hensyn til, om det har ratificeret konventionen fra 2006 om søfarendes arbejdsforhold.

3.   Hvis Kommissionen som følge af den i denne artikels stk. 2 omhandlede vurdering konkluderer, at alle disse krav er opfyldt, vedtager den gennemførelsesretsakter, der fastsætter dens afgørelse om anerkendelse af et tredjeland. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 28, stk. 2, inden for 24 måneder fra en medlemsstat har indsendt anmodningen som omhandlet i nærværende artikels stk. 2.

Hvis det pågældende tredjeland skal træffe større korrigerende foranstaltninger, herunder ændringer af dets lovgivning samt dets uddannelses- og bevisudstedelsessystem for at opfylde kravene i STCW-konventionen, vedtages de gennemførelsesretsakter, der er omhandlet i dette stykkes første afsnit, inden for 36 måneder fra en medlemsstat har indsendt anmodningen som omhandlet i stk. 2 i denne artikel.

Den medlemsstat, der har indsendt denne anmodning, kan ensidigt beslutte at anerkende et tredjeland, indtil der er vedtaget en gennemførelsesretsakt i henhold til dette stykke. I tilfælde af en sådan ensidig anerkendelse meddeler medlemsstaten Kommissionen antallet af de påtegninger, der attesterer anerkendelsen, og som er udstedt for så vidt angår de i stk. 1 omhandlede sønæringsbeviser og kvalifikationsbeviser, som er udstedt af tredjelandet, indtil gennemførelsesretsakten vedrørende anerkendelsen af nævnte tredjeland vedtages.«

| 8) | I artikel 20 tilføjes følgende stykke:

  »8.   Hvis der ikke er nogen påtegninger, der attesterer den anerkendelse, som er udstedt af en medlemsstat for så vidt angår de i artikel 19, stk. 1, omhandlede sønæringsbeviser eller kvalifikationsbeviser, som er udstedt af et tredjeland i en periode på mere end otte år, skal anerkendelsen af dette lands beviser undersøges på ny. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, der fastsætter dens afgørelse efter denne fornyede undersøgelse. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 28, stk. 2, efter underretning af medlemsstaterne samt det pågældende tredjeland mindst seks måneder i forvejen.« |
| --- | --- |

8)

I artikel 20 tilføjes følgende stykke:

»8.   Hvis der ikke er nogen påtegninger, der attesterer den anerkendelse, som er udstedt af en medlemsstat for så vidt angår de i artikel 19, stk. 1, omhandlede sønæringsbeviser eller kvalifikationsbeviser, som er udstedt af et tredjeland i en periode på mere end otte år, skal anerkendelsen af dette lands beviser undersøges på ny. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter, der fastsætter dens afgørelse efter denne fornyede undersøgelse. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 28, stk. 2, efter underretning af medlemsstaterne samt det pågældende tredjeland mindst seks måneder i forvejen.«

| 9) | Artikel 21, stk. 1 og 2, affattes således:

  »1.   De tredjelande, der er blevet anerkendt efter proceduren i artikel 19, stk. 3, første afsnit, herunder de tredjelande, der henvises til i artikel 19, stk. 6, genvurderes regelmæssigt og mindst hvert tiende år af Kommissionen med bistand fra Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed for at verificere, at de opfylder de relevante kriterier i bilag II, og om der er truffet tilstrækkelige foranstaltninger til at hindre svig med beviser.


  2.   Kommissionen foretager med bistand fra Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed genvurderingen af tredjelandene baseret på prioritetskriterier. Disse prioritetskriterier omfatter følgende:






  a) | resultaterne af havnestatskontrollen i henhold til artikel 23 |
| --- | --- | --- |

9)

Artikel 21, stk. 1 og 2, affattes således:

»1.   De tredjelande, der er blevet anerkendt efter proceduren i artikel 19, stk. 3, første afsnit, herunder de tredjelande, der henvises til i artikel 19, stk. 6, genvurderes regelmæssigt og mindst hvert tiende år af Kommissionen med bistand fra Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed for at verificere, at de opfylder de relevante kriterier i bilag II, og om der er truffet tilstrækkelige foranstaltninger til at hindre svig med beviser.

2.   Kommissionen foretager med bistand fra Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed genvurderingen af tredjelandene baseret på prioritetskriterier. Disse prioritetskriterier omfatter følgende:

a)

resultaterne af havnestatskontrollen i henhold til artikel 23

| b) | antallet af de påtegninger, der attesterer anerkendelsen, for så vidt angår sønæringsbeviser, eller kvalifikationsbeviser, der er udstedt i overensstemmelse med reglement V/1-1 og V/1-2 i STCW-konventionen, og som er udstedt af tredjelandet |
| --- | --- |

b)

antallet af de påtegninger, der attesterer anerkendelsen, for så vidt angår sønæringsbeviser, eller kvalifikationsbeviser, der er udstedt i overensstemmelse med reglement V/1-1 og V/1-2 i STCW-konventionen, og som er udstedt af tredjelandet

| c) | antallet af søfartsuddannelsesinstitutioner, som er akkrediteret af tredjelandet |
| --- | --- |

c)

antallet af søfartsuddannelsesinstitutioner, som er akkrediteret af tredjelandet

| d) | antallet af programmer for uddannelse og faglig udvikling af søfarende, som er godkendt af tredjelandet |
| --- | --- |

d)

antallet af programmer for uddannelse og faglig udvikling af søfarende, som er godkendt af tredjelandet

| e) | datoen for Kommissionens sidste vurdering af tredjelandet og antallet af mangler i kritiske processer, der er identificeret under denne vurdering |
| --- | --- |

e)

datoen for Kommissionens sidste vurdering af tredjelandet og antallet af mangler i kritiske processer, der er identificeret under denne vurdering

| f) | alle væsentlige ændringer i tredjelandets søfartsuddannelses- og bevisudstedelsessystem |
| --- | --- |

f)

alle væsentlige ændringer i tredjelandets søfartsuddannelses- og bevisudstedelsessystem

| g) | det samlede antal søfarende, der har modtaget bevis fra tredjelandet, og som gør tjeneste om bord på skibe, der fører medlemsstaternes flag, og disse søfarendes uddannelses- og kvalifikationsniveau |
| --- | --- |

g)

det samlede antal søfarende, der har modtaget bevis fra tredjelandet, og som gør tjeneste om bord på skibe, der fører medlemsstaternes flag, og disse søfarendes uddannelses- og kvalifikationsniveau

| h) | oplysninger om uddannelsesstandarderne i tredjelandet fra berørte myndigheder eller andre interessenter, hvis sådanne foreligger. |
| --- | --- |

h)

oplysninger om uddannelsesstandarderne i tredjelandet fra berørte myndigheder eller andre interessenter, hvis sådanne foreligger.

Hvis et tredjeland ikke opfylder kravene i STCW-konventionen i overensstemmelse med dette direktivs artikel 20, har genvurderingen af nævnte tredjeland prioritet i forbindelse med de øvrige tredjelande.«

| 10) | Artikel 25a, stk. 1, affattes således:

  »1.   Medlemsstaterne meddeler de oplysninger, der er omhandlet i bilag V, til Kommissionen med henblik på artikel 20, stk. 8, og artikel 21, stk. 2, samt til brug af medlemsstaterne og Kommissionen ved politikformulering.« |
| --- | --- |

10)

Artikel 25a, stk. 1, affattes således:

»1.   Medlemsstaterne meddeler de oplysninger, der er omhandlet i bilag V, til Kommissionen med henblik på artikel 20, stk. 8, og artikel 21, stk. 2, samt til brug af medlemsstaterne og Kommissionen ved politikformulering.«

| 11) | Artikel 26 affattes således:

  »Artikel 26
  Evalueringsrapport
  Senest den 2. august 2024 forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en evalueringsrapport, herunder forslag til opfølgende foranstaltninger, der skal træffes i lyset af denne evaluering. I denne evalueringsrapport undersøger Kommissionen gennemførelsen af ordningen om gensidig anerkendelse af søfarendes beviser, som er udstedt af medlemsstaterne, og enhver udvikling vedrørende digitale beviser til søfarende på internationalt plan. Kommissionen evaluerer desuden enhver udvikling vedrørende en fremtidig overvejelse af de europæiske beviser for søfartsuddannelse på højt niveau, som understøttes af anbefalingerne fra arbejdsmarkedets parter.« |
| --- | --- |

11)

Artikel 26 affattes således:

»Artikel 26

Evalueringsrapport

Senest den 2. august 2024 forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en evalueringsrapport, herunder forslag til opfølgende foranstaltninger, der skal træffes i lyset af denne evaluering. I denne evalueringsrapport undersøger Kommissionen gennemførelsen af ordningen om gensidig anerkendelse af søfarendes beviser, som er udstedt af medlemsstaterne, og enhver udvikling vedrørende digitale beviser til søfarende på internationalt plan. Kommissionen evaluerer desuden enhver udvikling vedrørende en fremtidig overvejelse af de europæiske beviser for søfartsuddannelse på højt niveau, som understøttes af anbefalingerne fra arbejdsmarkedets parter.«

| 12) | Artikel 27 affattes således:

  »Artikel 27
  Ændring

  1.   Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 27a om ændring af bilag I til dette direktiv og de tilhørende bestemmelser i dette direktiv for at afstemme nævnte bilag og disse bestemmelser med ændringerne i STCW-konventionen og del A i STCW-koden.


  2.   Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 27a om ændring af bilag V til dette direktiv vedrørende specifikt og relevant indhold og detaljer vedrørende de oplysninger, der skal indberettes af medlemsstaterne, forudsat at de pågældende retsakter er begrænset til at tage hensyn til ændringerne i STCW-konventionen og del A i STCW-koden og overholder forholdsreglerne om databeskyttelse. Sådanne delegerede retsakter må ikke ændre bestemmelserne om anonymisering af oplysninger som fastsat i artikel 25a, stk. 3.« |
| --- | --- |

12)

Artikel 27 affattes således:

»Artikel 27

Ændring

1.   Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 27a om ændring af bilag I til dette direktiv og de tilhørende bestemmelser i dette direktiv for at afstemme nævnte bilag og disse bestemmelser med ændringerne i STCW-konventionen og del A i STCW-koden.

2.   Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 27a om ændring af bilag V til dette direktiv vedrørende specifikt og relevant indhold og detaljer vedrørende de oplysninger, der skal indberettes af medlemsstaterne, forudsat at de pågældende retsakter er begrænset til at tage hensyn til ændringerne i STCW-konventionen og del A i STCW-koden og overholder forholdsreglerne om databeskyttelse. Sådanne delegerede retsakter må ikke ændre bestemmelserne om anonymisering af oplysninger som fastsat i artikel 25a, stk. 3.«

| 13) | Artikel 27a affattes således:

  »Artikel 27a
  Udøvelse af de delegerede beføjelser

  1.   Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.


  2.   Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 5, stk. 13, og artikel 27, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 1. august 2019. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.


  3.   Den i artikel 5, stk. 13, og artikel 27 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.


  4.   Inden vedtagelsen af en delegeret retsakt hører Kommissionen eksperter, som er udpeget af hver enkelt medlemsstat, i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning af 13. april 2016.


  5.   Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.


  6.   En delegeret retsakt, der er vedtaget i henhold til artikel 5, stk. 13, og artikel 27, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har underrettet Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.« |
| --- | --- |

13)

Artikel 27a affattes således:

»Artikel 27a

Udøvelse af de delegerede beføjelser

1.   Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.

2.   Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 5, stk. 13, og artikel 27, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 1. august 2019. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.

3.   Den i artikel 5, stk. 13, og artikel 27 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.

4.   Inden vedtagelsen af en delegeret retsakt hører Kommissionen eksperter, som er udpeget af hver enkelt medlemsstat, i overensstemmelse med principperne i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning af 13. april 2016.

5.   Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.

6.   En delegeret retsakt, der er vedtaget i henhold til artikel 5, stk. 13, og artikel 27, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har underrettet Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.«

| 14) | Bilag I til direktiv 2008/106/EF ændres som anført i bilaget til dette direktiv. |
| --- | --- |

14)

Bilag I til direktiv 2008/106/EF ændres som anført i bilaget til dette direktiv.

Artikel 2

Ophævelse

Direktiv 2005/45/EF ophæves.

Artikel 3

Gennemførelse

1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 2. august 2021. De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 4

Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den Europæiske Unions Tidende

Artikel 5

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juni 2019.

På Europa-Parlamentets vegne

A. TAJANI

Formand

På Rådets vegne

G. CIAMBA

Formand

---

(1)  
  EUT C 110 af 22.3.2019, s. 125.

1

(2)  Europa-Parlamentets holdning af 4.4.2019 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 6.6.2019.

2

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/106/EF af 19. november 2008 om minimumsuddannelsesniveauet for søfartserhverv (EUT L 323 af 3.12.2008, s. 33).

3

(4)  
  EUT L 123 af 12.5.2016, s. 1.

4

(5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13).

5

(6)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (EUT L 255 af 30.9.2005, s. 22).

6

(7)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/45/EF af 7. september 2005 om gensidig anerkendelse af sønæringsbeviser, som er udstedt af medlemsstaterne, og om ændring af direktiv 2001/25/EF (EUT L 255 af 30.9.2005, s. 160).

7

(8)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/16/EF af 23. april 2009 om havnestatskontrol (EUT L 131 af 28.5.2009, s. 57).

8

---

BILAG

I bilag I til direktiv 2008/106/EF, kapitel V, foretages følgende ændringer:

| 1) | Reglement V/2 affattes således:

  »
  Reglement V/2


  Obligatoriske minimumskrav til uddannelse og kvalifikationer for skibsførere, officerer, menige og andet personale på passagerskibe









  1. | Dette reglement gælder for skibsførere, officerer, menige og andet personale om bord på passagerskibe i udenrigsfart. Medlemsstaterne fastsætter, hvorvidt disse krav gælder for personale på passagerskibe i indenrigsfart. |
| --- | --- | --- |

1)

Reglement V/2 affattes således:

»
  Reglement V/2

Obligatoriske minimumskrav til uddannelse og kvalifikationer for skibsførere, officerer, menige og andet personale på passagerskibe

1.

| 2. | Alle personer, som gør tjeneste på et passagerskib, skal, før de tildeles pligter om bord, opfylde kravene i afsnit A-VI/1, stk. 1 i STCW-koden. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Skibsførere, officerer, menige og andet personale, som gør tjeneste om bord på passagerskibe, skal gennemføre den i punkt 5-9 krævede uddannelse og orientering i henhold til deres stilling, pligter og ansvar. |
| --- | --- |

3.

| 4. | Skibsførere, officerer, menige og andet personale, som skal gennemgå den obligatoriske uddannelse i henhold til punkt 7-9, skal mindst hvert femte år gennemgå relevant genopfriskningsuddannelse eller kunne fremlægge bevis for at have opnået det krævede kvalifikationsniveau inden for de foregående fem år. |
| --- | --- |

4.

| 5. | Personale, som gør tjeneste om bord på passagerskibe, skal gennemføre den orientering vedrørende nødsituationer om bord på passagerskibe, der er relevant for deres stilling, pligter og ansvar som specificeret i afsnit A-V/2, stk. 1, i STCW-koden. |
| --- | --- |

5.

| 6. | Personale, som direkte betjener passagerer i passagerområderne om bord på passagerskibe, skal gennemføre sikkerhedsuddannelse som specificeret i afsnit A-V/2, stk. 2, i STCW-koden. |
| --- | --- |

6.

| 7. | Skibsførere, officerer og menige med kvalifikationer i henhold til kapitel II, III og VII i dette bilag, samt andet personale, som på mønstringsrullen er udpeget til at assistere passagerer i nødsituationer om bord på passagerskibe, skal gennemføre uddannelse i vejledning af passagererne i nødsituationer (»crowd management«) som specificeret i afsnit A-V/2, stk. 3, i STCW-koden. |
| --- | --- |

7.

| 8. | Skibsførere, maskinmestre, overstyrmænd, førstemaskinmestre og enhver person, der ifølge mønstringsrullen har ansvaret for passagerernes sikkerhed i nødsituationer om bord på passagerskibe, skal gennemføre godkendt uddannelse i krisestyring (»crisis management«) og menneskelig adfærd som specificeret i afsnit A-V/2, stk. 4, i STCW-koden. |
| --- | --- |

8.

| 9. | Skibsførere, maskinmestre, overstyrmænd, førstemaskinmestre og enhver person, der har umiddelbart ansvar for indskibning og udskibning af passagerer, for losning, lastning eller sikring af lasten eller for lukning af åbninger i skroget om bord på ro-ro-passagerskibe, skal gennemføre godkendt uddannelse i passagersikkerhed, lastsikkerhed og skrogintegritet som specificeret i afsnit A-V/2, stk. 5, i STCW-koden. |
| --- | --- |

9.

| 10. | Medlemsstaterne sikrer, at alle, der gennemfører uddannelsen, og som er kvalificeret i henhold til punkt 6-9 i dette reglement, modtager dokumentation herfor.« |
| --- | --- |

10.

| 2) | Følgende reglement tilføjes:

  »
  Reglement V/3


  Obligatoriske minimumskrav til uddannelse og kvalifikationer for skibsførere, officerer, menige og andet personale på skibe, som er omfattet af IGF-koden









  1. | Dette reglement gælder for skibsførere, officerer, menige og andet personale om bord på skibe, som er omfattet af IGF-koden. |
| --- | --- | --- |

2)

Følgende reglement tilføjes:

»
  Reglement V/3

Obligatoriske minimumskrav til uddannelse og kvalifikationer for skibsførere, officerer, menige og andet personale på skibe, som er omfattet af IGF-koden

1.

| 2. | Søfarende skal, før de tildeles pligter om bord på skibe, som er omfattet af IGF-koden, have gennemført den i punkt 4-9 krævede uddannelse i henhold til deres stilling, pligter og ansvar. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Alle søfarende, der gør tjeneste om bord på skibe, som er omfattet af IGF-koden, skal, før de tildeles pligter om bord, modtage relevant skibs- og udstyrsspecifik orientering som specificeret i artikel 14, stk. 1, litra d), i dette direktiv. |
| --- | --- |

3.

| 4. | Søfarende med ansvar for udpegede sikkerhedsopgaver i forbindelse med behandlingen af, brugen af eller beredskabet vedrørende brændstoffer om bord på skibe, som er omfattet af IGF-koden, skal være i besiddelse af et bevis for grundlæggende uddannelse i tjeneste på skibe, som er omfattet af IGF-koden. |
| --- | --- |

4.

| 5. | Alle, der ansøger om et bevis for grundlæggende uddannelse i tjeneste på skibe, som er omfattet af IGF-koden, skal have gennemført den grundlæggende uddannelse i henhold til bestemmelserne i afsnit A-V/3, stk. 1, i STCW-koden. |
| --- | --- |

5.

| 6. | Søfarende med ansvar for udpegede sikkerhedsopgaver i forbindelse med behandlingen af, brugen af eller beredskabet vedrørende brændstoffer om bord på skibe, som er omfattet af IGF-koden, og som har kvalifikationer og et bevis i henhold til reglement V/1-2, punkt 2 og 5, eller reglement V/1-2, punkt 4 og 5, om gastankskibe, anses for at have opfyldt de krav, der er specificeret i afsnit A-V/3, stk. 1, i STCW-koden for grundlæggende uddannelse i tjeneste på skibe, som er omfattet af IGF-koden. |
| --- | --- |

6.

| 7. | Skibsførere, maskinofficerer og alt personale med direkte ansvar for behandlingen og brugen af brændstoffer og brændstofsystemer på skibe, som er omfattet af IGF-koden, skal være i besiddelse af et bevis for videregående uddannelse i tjeneste på skibe, som er omfattet af IGF-koden. |
| --- | --- |

7.

| 8. | Alle, der ansøger om et bevis for videregåede uddannelse i tjeneste på skibe, som er omfattet af IGF-koden, skal ud over at være i besiddelse af sønæringsbeviset, der er beskrevet i punkt 4:






  8.1. | have gennemført godkendt videregående uddannelse i tjeneste på skibe, som er omfattet af IGF-koden, og opfylde de uddannelses- og kvalifikationskrav, der er specificeret i afsnit A-V/3, stk. 2, i STCW-koden, og |
| --- | --- | --- |

8.

8.1.

have gennemført godkendt videregående uddannelse i tjeneste på skibe, som er omfattet af IGF-koden, og opfylde de uddannelses- og kvalifikationskrav, der er specificeret i afsnit A-V/3, stk. 2, i STCW-koden, og

| 8.2. | have gennemført mindst én måneds godkendt fartstid til søs, som omfatter mindst tre bunkringsoperationer om bord på skibe, som er omfattet af IGF-koden. To af de tre bunkringsoperationer kan erstattes med godkendt simulatortræning i bunkringsoperationer som del af uddannelsen i punkt 8.1 ovenfor. |
| --- | --- |

8.2.

have gennemført mindst én måneds godkendt fartstid til søs, som omfatter mindst tre bunkringsoperationer om bord på skibe, som er omfattet af IGF-koden. To af de tre bunkringsoperationer kan erstattes med godkendt simulatortræning i bunkringsoperationer som del af uddannelsen i punkt 8.1 ovenfor.

| 9. | Skibsførere, maskinofficerer og enhver person, der har direkte ansvar for behandlingen og brugen af brændstoffer på skibe, som er omfattet af IGF-koden, og som har kvalifikationer og et bevis i henhold til de uddannelses- og kvalifikationskravene, der er specificeret i afsnit A-V/1-2, stk. 2, i STCW-koden vedrørende tjeneste på gastankskibe, anses for at have opfyldt de krav, der er specificeret i afsnit A-V/3, stk. 2, i STWC-koden for videregående uddannelse i skibe, som er omfattet af IGF-koden, forudsat at de også:






  9.1. | opfylder kravene i punkt. 6 |
| --- | --- | --- |

9.

9.1.

opfylder kravene i punkt. 6

| 9.2. | opfylder kravene i punkt 8.2 vedrørende bunkring eller har deltaget i lastarbejde tre gange om bord på gastankskibet og |
| --- | --- |

9.2.

opfylder kravene i punkt 8.2 vedrørende bunkring eller har deltaget i lastarbejde tre gange om bord på gastankskibet og

| 9.3. | har tre måneders fartstid til søs inden for de foregående fem år om bord på:






  9.3.1. | skibe, som er omfattet af IGF-koden |
| --- | --- | --- |

9.3.

har tre måneders fartstid til søs inden for de foregående fem år om bord på:

9.3.1.

skibe, som er omfattet af IGF-koden

| 9.3.2. | tankskibe, der som last transporterer brændstoffer, der falder ind under IGF-koden, eller |
| --- | --- |

9.3.2.

tankskibe, der som last transporterer brændstoffer, der falder ind under IGF-koden, eller

| 9.3.3. | skibe, der bruger gas eller brændstoffer med lavt flammepunkt som brændstof. |
| --- | --- |

9.3.3.

skibe, der bruger gas eller brændstoffer med lavt flammepunkt som brændstof.

| 10. | Medlemsstaterne sikrer, at der udstedes et kvalifikationsbevis til søfarende med kvalifikationer i henhold til punkt 4 eller 7 alt efter omstændighederne. |
| --- | --- |

10.

| 11. | Søfarende med kvalifikationsbeviser i henhold til punkt 4 eller 7 ovenfor skal mindst hvert femte år gennemgå relevant genopfriskningsuddannelse eller kunne fremlægge bevis for at have opnået det krævede kvalifikationsniveau inden for de foregående fem år. |
| --- | --- |

11.

Reglement V/4

Obligatoriske minimumskrav til uddannelse og kvalifikationer for skibsførere eller dæksofficerer på skibe, som opererer i polare farvande

| 1. | Skibsførere, overstyrmænd og vagthavende navigatører på skibe, som opererer i polare farvande, skal være i besiddelse af et bevis for grundlæggende uddannelse i skibe, som opererer i polare farvande, jf. polarkoden. |
| --- | --- |

1.

| 2. | Alle, der ansøger om et bevis for grundlæggende uddannelse i skibe, som opererer i polare farvande, skal have gennemført en godkendt grundlæggende uddannelse i skibe, som opererer i polare farvande, og opfylde de uddannelses- og kvalifikationskrav, der er specificeret i afsnit A-V/4, stk. 1, i STCW-koden. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Skibsførere og overstyrmænd på skibe, som opererer i polare farvande, skal være i besiddelse af et bevis for videregående uddannelse i skibe, som opererer i polare farvande, jf. polarkoden. |
| --- | --- |

3.

| 4. | Alle, der ansøger om et bevis for videregående uddannelse i skibe, der opererer i polare farvande, skal:






  4.1. | opfylde kravene for erhvervelse af bevis for grundlæggende uddannelse i skibe i polare farvande |
| --- | --- | --- |

4.

4.1.

opfylde kravene for erhvervelse af bevis for grundlæggende uddannelse i skibe i polare farvande

| 4.2. | have mindst to måneders godkendt fartstid til søs på dækket, på lederniveau eller under varetagelse af vagttjeneste på operatørniveau, i polare farvande eller anden tilsvarende godkendt fartstid til søs og |
| --- | --- |

4.2.

have mindst to måneders godkendt fartstid til søs på dækket, på lederniveau eller under varetagelse af vagttjeneste på operatørniveau, i polare farvande eller anden tilsvarende godkendt fartstid til søs og

| 4.3. | have gennemført godkendt videregående uddannelse i skibe, som opererer i polare farvande, og opfylde de uddannelses- og kvalifikationskrav, der er specificeret i afsnit A-V/4, stk. 2, i STCW-koden. |
| --- | --- |

4.3.

have gennemført godkendt videregående uddannelse i skibe, som opererer i polare farvande, og opfylde de uddannelses- og kvalifikationskrav, der er specificeret i afsnit A-V/4, stk. 2, i STCW-koden.

| 5. | Medlemsstaterne sikrer, at der udstedes et kvalifikationsbevis til søfarende med kvalifikationer i henhold til punkt 2 eller 4 alt efter omstændighederne. |
| --- | --- |

5.

| 6. | Indtil den 1. juli 2020 skal søfarende, som har påbegyndt godkendt fartstid til søs i polare farvande før den 1. juli 2018, kunne dokumentere, at de opfylder kravene i punkt 2, ved:






  6.1. | at de har gennemført godkendt fartstid til søs om bord på et skib, som opererer i polare farvande, eller tilsvarende godkendt fartstid til søs i form af dæktjeneste på operatør- eller lederniveau i en periode på mindst tre måneder i alt inden for de foregående fem år, eller |
| --- | --- | --- |

6.

6.1.

at de har gennemført godkendt fartstid til søs om bord på et skib, som opererer i polare farvande, eller tilsvarende godkendt fartstid til søs i form af dæktjeneste på operatør- eller lederniveau i en periode på mindst tre måneder i alt inden for de foregående fem år, eller

| 6.2. | at de med positivt resultat har gennemført et uddannelseskursus, der er tilrettelagt i henhold til den uddannelsesvejledning, som Den Internationale Søfartsorganisation har udarbejdet for skibe, som opererer i polare farvande. |
| --- | --- |

6.2.

at de med positivt resultat har gennemført et uddannelseskursus, der er tilrettelagt i henhold til den uddannelsesvejledning, som Den Internationale Søfartsorganisation har udarbejdet for skibe, som opererer i polare farvande.

| 7. | Indtil den 1. juli 2020 skal søfarende, som har påbegyndt godkendt fartstid til søs i polare farvande før den 1. juli 2018, kunne dokumentere, at de opfylder kravene i punkt 4, ved:






  7.1. | de har gennemført godkendt fartstid til søs om bord på et skib, som opererer i polare farvande, eller tilsvarende godkendt fartstid til søs i form af dæktjeneste på lederniveau i en periode på mindst tre måneder i alt inden for de foregående fem år, eller |
| --- | --- | --- |

7.

7.1.

de har gennemført godkendt fartstid til søs om bord på et skib, som opererer i polare farvande, eller tilsvarende godkendt fartstid til søs i form af dæktjeneste på lederniveau i en periode på mindst tre måneder i alt inden for de foregående fem år, eller

| 7.2. | at de med positivt resultat har gennemført et uddannelseskursus i overensstemmelse med den uddannelsesvejledning, som Den Internationale Søfartsorganisation har fastlagt for skibe, som opererer i polare farvande, og har gennemført godkendt fartstid til søs om bord på et skib, som opererer i polare farvande, eller tilsvarende godkendt fartstid til søs i form af dækshverv på lederniveau i en periode på mindst to måneder i alt inden for de foregående fem år.« |
| --- | --- |

7.2.

at de med positivt resultat har gennemført et uddannelseskursus i overensstemmelse med den uddannelsesvejledning, som Den Internationale Søfartsorganisation har fastlagt for skibe, som opererer i polare farvande, og har gennemført godkendt fartstid til søs om bord på et skib, som opererer i polare farvande, eller tilsvarende godkendt fartstid til søs i form af dækshverv på lederniveau i en periode på mindst to måneder i alt inden for de foregående fem år.«

---

| 12.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 188/106 |
| --- | --- | --- | --- |

12.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 188/106

---

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV (EU) 2019/1160

af 20. juni 2019

om ændring af direktiv 2009/65/EF og 2011/61/EU for så vidt angår grænseoverskridende distribution af kollektive investeringsinstitutter

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 53, stk. 1,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Blandt de fælles mål for Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF (3) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU (4) er at sikre lige vilkår blandt kollektive investeringsinstitutter og afskaffe restriktionerne for den fri bevægelighed for andele og aktier i kollektive investeringsinstitutter i Unionen, samtidig med at der sikres en mere ensartet beskyttelse for investorer. Skønt disse mål i vid udstrækning er nået, er der stadig visse hindringer, der hæmmer fondsforvalteres mulighed for fuldt ud at drage fordel af det indre marked. |
| --- | --- |

(1)

Blandt de fælles mål for Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF (3) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU (4) er at sikre lige vilkår blandt kollektive investeringsinstitutter og afskaffe restriktionerne for den fri bevægelighed for andele og aktier i kollektive investeringsinstitutter i Unionen, samtidig med at der sikres en mere ensartet beskyttelse for investorer. Skønt disse mål i vid udstrækning er nået, er der stadig visse hindringer, der hæmmer fondsforvalteres mulighed for fuldt ud at drage fordel af det indre marked.

| (2) | Dette direktiv suppleres af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1156 (5). Nævnte forordning fastsætter supplerende regler og procedurer vedrørende institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) og forvaltere af alternative investeringsfonde (FAIF'er). Forordningen og dette direktiv bør tilsammen yderligere samordne betingelserne for fondsforvaltere, der opererer i det indre marked, og lette grænseoverskridende distributionen af de fonde, de forvalter. |
| --- | --- |

(2)

Dette direktiv suppleres af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1156 (5). Nævnte forordning fastsætter supplerende regler og procedurer vedrørende institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) og forvaltere af alternative investeringsfonde (FAIF'er). Forordningen og dette direktiv bør tilsammen yderligere samordne betingelserne for fondsforvaltere, der opererer i det indre marked, og lette grænseoverskridende distributionen af de fonde, de forvalter.

| (3) | Det er nødvendigt at udfylde det lovgivningsmæssige tomrum og bringe proceduren for anmeldelse til de kompetente myndigheder af ændringer vedrørende investeringsinstitutter i overensstemmelse med anmeldelsesproceduren i direktiv 2011/61/EU. |
| --- | --- |

(3)

Det er nødvendigt at udfylde det lovgivningsmæssige tomrum og bringe proceduren for anmeldelse til de kompetente myndigheder af ændringer vedrørende investeringsinstitutter i overensstemmelse med anmeldelsesproceduren i direktiv 2011/61/EU.

| (4) | Forordning (EU) 2019/1156 indebærer en yderligere styrkelse af de principper, der finder anvendelse på markedsføringsmateriale, der er omfattet af direktiv 2009/65/EF, og udvider anvendelsen af disse principper, så de også gælder for FAIF'er, hvilket resulterer i en høj standard for investorbeskyttelse, uanset typen af investor. De tilsvarende bestemmelser i direktiv 2009/65/EF vedrørende markedsføringsmateriale og tilgængelighed af nationale love og regler, der er relevante for ordningen for markedsføring af andele i et investeringsinstitut, er derfor ikke længere nødvendige og de bør udgå. |
| --- | --- |

(4)

Forordning (EU) 2019/1156 indebærer en yderligere styrkelse af de principper, der finder anvendelse på markedsføringsmateriale, der er omfattet af direktiv 2009/65/EF, og udvider anvendelsen af disse principper, så de også gælder for FAIF'er, hvilket resulterer i en høj standard for investorbeskyttelse, uanset typen af investor. De tilsvarende bestemmelser i direktiv 2009/65/EF vedrørende markedsføringsmateriale og tilgængelighed af nationale love og regler, der er relevante for ordningen for markedsføring af andele i et investeringsinstitut, er derfor ikke længere nødvendige og de bør udgå.

| (5) | Bestemmelserne i direktiv 2009/65/EF, som kræver, at investeringsinstitutter stiller faciliteter til rådighed for investorer, således som de er gennemført i visse nationale retssystemer, har vist sig at være byrdefulde. Endvidere benyttes de lokale faciliteter sjældent af investorer, på den måde som direktivet tilsigter. Den foretrukne kontaktmetode har ændret sig til direkte interaktion mellem investorer og fondsforvaltere, enten elektronisk eller telefonisk, hvorimod betalinger og indløsning udføres via andre kanaler. De pågældende lokale faciliteter anvendes i øjeblikket til administrative formål såsom grænseoverskridende inddrivelse af lovbestemte gebyrer, men sådanne problemstillinger bør håndteres ved hjælp af andre metoder, herunder samarbejde mellem kompetente myndigheder. Der bør derfor fastlægges regler, der moderniserer og præciserer kravene om at stille faciliteter til rådighed for detailinvestorer, og medlemsstater bør ikke kræve en lokal fysisk tilstedeværelse for tilrådighedsstillelsen af sådanne faciliteter. Under alle omstændigheder bør der være regler, der sikrer, at investorer har adgang til de oplysninger, de har ret til. |
| --- | --- |

(5)

Bestemmelserne i direktiv 2009/65/EF, som kræver, at investeringsinstitutter stiller faciliteter til rådighed for investorer, således som de er gennemført i visse nationale retssystemer, har vist sig at være byrdefulde. Endvidere benyttes de lokale faciliteter sjældent af investorer, på den måde som direktivet tilsigter. Den foretrukne kontaktmetode har ændret sig til direkte interaktion mellem investorer og fondsforvaltere, enten elektronisk eller telefonisk, hvorimod betalinger og indløsning udføres via andre kanaler. De pågældende lokale faciliteter anvendes i øjeblikket til administrative formål såsom grænseoverskridende inddrivelse af lovbestemte gebyrer, men sådanne problemstillinger bør håndteres ved hjælp af andre metoder, herunder samarbejde mellem kompetente myndigheder. Der bør derfor fastlægges regler, der moderniserer og præciserer kravene om at stille faciliteter til rådighed for detailinvestorer, og medlemsstater bør ikke kræve en lokal fysisk tilstedeværelse for tilrådighedsstillelsen af sådanne faciliteter. Under alle omstændigheder bør der være regler, der sikrer, at investorer har adgang til de oplysninger, de har ret til.

| (6) | For at sikre en konsekvent behandling af detailinvestorer er det nødvendigt, at kravene vedrørende faciliteter også gælder for FAIF'er, hvis medlemsstaterne tillader dem at markedsføre andele eller kapitalandele i alternative investeringsfonde (AIF'er) til detailinvestorer på deres område. |
| --- | --- |

(6)

For at sikre en konsekvent behandling af detailinvestorer er det nødvendigt, at kravene vedrørende faciliteter også gælder for FAIF'er, hvis medlemsstaterne tillader dem at markedsføre andele eller kapitalandele i alternative investeringsfonde (AIF'er) til detailinvestorer på deres område.

| (7) | Manglen på klare og ensartede betingelser for ophør af markedsføring af andele eller aktier i et investeringsinstitut eller en AIF i et værtsland skaber økonomisk og retlig usikkerhed for fondsforvaltere. Derfor bør direktiv 2009/65/EF og 2011/61/EU fastsætte klare betingelser for, hvornår der kan indgives en anmeldelse af ophør af de aftaler, der er indgået med henblik på markedsføring af nogle eller alle andelene eller aktierne. Disse betingelser bør skabe balance mellem på den ene side de kollektive investeringsinstitutters eller deres forvalteres mulighed for at bringe deres aftaler vedrørende markedsføring af andele eller aktier til ophør, når de fastsatte betingelser er opfyldt, og på den anden side investorernes interesser i sådanne selskaber. |
| --- | --- |

(7)

Manglen på klare og ensartede betingelser for ophør af markedsføring af andele eller aktier i et investeringsinstitut eller en AIF i et værtsland skaber økonomisk og retlig usikkerhed for fondsforvaltere. Derfor bør direktiv 2009/65/EF og 2011/61/EU fastsætte klare betingelser for, hvornår der kan indgives en anmeldelse af ophør af de aftaler, der er indgået med henblik på markedsføring af nogle eller alle andelene eller aktierne. Disse betingelser bør skabe balance mellem på den ene side de kollektive investeringsinstitutters eller deres forvalteres mulighed for at bringe deres aftaler vedrørende markedsføring af andele eller aktier til ophør, når de fastsatte betingelser er opfyldt, og på den anden side investorernes interesser i sådanne selskaber.

| (8) | Muligheden for at ophøre med at markedsføre investeringsinstitutter eller AIF'er i en given medlemsstat bør hverken medføre omkostninger for investorer eller mindske beskyttelsen af dem i henhold til direktiv 2009/65/EF eller 2011/61/EU, navnlig med hensyn til deres ret til at få nøjagtige oplysninger om de pågældende fondes fortsatte aktiviteter. |
| --- | --- |

(8)

Muligheden for at ophøre med at markedsføre investeringsinstitutter eller AIF'er i en given medlemsstat bør hverken medføre omkostninger for investorer eller mindske beskyttelsen af dem i henhold til direktiv 2009/65/EF eller 2011/61/EU, navnlig med hensyn til deres ret til at få nøjagtige oplysninger om de pågældende fondes fortsatte aktiviteter.

| (9) | Der er tilfælde, hvor en FAIF, der ønsker at afprøve investorinteressen for en bestemt investeringsidé eller investeringsstrategi oplever en forskelligartet behandling af præmarkedsføringsaktiviteter i forskellige nationale retssystemer. Definitionen af præmarkedsføring og de betingelser, hvorunder den er tilladt, varierer betydeligt mellem de medlemsstater, hvor det er tilladt, mens begrebet præmarkedsføring slet ikke eksisterer i andre medlemsstater. For at imødegå disse forskelle bør der fastlægges en harmoniseret definition af præmarkedsføring og betingelserne for, hvordan en EU-FAIF kan foretage præmarkedsføring. |
| --- | --- |

(9)

Der er tilfælde, hvor en FAIF, der ønsker at afprøve investorinteressen for en bestemt investeringsidé eller investeringsstrategi oplever en forskelligartet behandling af præmarkedsføringsaktiviteter i forskellige nationale retssystemer. Definitionen af præmarkedsføring og de betingelser, hvorunder den er tilladt, varierer betydeligt mellem de medlemsstater, hvor det er tilladt, mens begrebet præmarkedsføring slet ikke eksisterer i andre medlemsstater. For at imødegå disse forskelle bør der fastlægges en harmoniseret definition af præmarkedsføring og betingelserne for, hvordan en EU-FAIF kan foretage præmarkedsføring.

| (10) | For at præmarkedsføring kan anerkendes som sådan i henhold til direktiv 2011/61/EU, bør den være henvendt til potentielle professionelle investorer og vedrøre en investeringsidé eller investeringsstrategi for at teste deres interesse i en AIF eller en afdeling, som endnu ikke er etableret, eller som er etableret, men om hvilken der endnu ikke er indgivet anmeldelse om markedsføring i overensstemmelse med nævnte direktiv. I løbet af præmarkedsføringsperioden bør det således ikke være muligt for investorerne at tegne andele eller kapitalandele i en AIF, og distribution af tegningsformularer eller lignende dokumenter til potentielle professionelle investorer, uanset om det er i udkast eller i endelig form, bør ikke være tilladt. EU-FAIF'er bør sikre, at investorer ikke erhverver andele eller kapitalandele i en AIF gennem præmarkedsføring, og at investorer, der kontaktes som led i præmarkedsføring, kun kan erhverve andele eller kapitalandele i den pågældende AIF efter markedsføring, som er tilladt i henhold til direktiv 2011/61/EU.
  Enhver tegning fra professionelle investorers side inden for 18 måneder efter, at EU-FAIF'en har påbegyndt præmarkedsføring af andele eller kapitalandele i en AIF, som der er henvist til i de udleverede oplysninger i forbindelse med præmarkedsføring, eller i en AIF etableret som et resultat af præmarkedsføring, bør betragtes som værende et resultat af markedsføring og være underlagt de gældende anmeldelsesprocedurer som omhandlet i direktiv 2011/61/EU. For at sikre, at de nationale kompetente myndigheder kan udøve kontrol med præmarkedsføring i deres medlemsstat, bør en EU-FAIF, senest to uger efter at have påbegyndt præmarkedsføring, sende en uformel skrivelse, i papirform eller elektronisk form, til de kompetente myndigheder i sit hjemland med angivelse af, bl.a. i hvilke medlemsstater den foretager eller har foretaget præmarkedsføring, de perioder, hvor præmarkedsføringen finder eller fandt sted, og herunder, hvor det er relevant, en liste over dens AIF'er og afdelinger af AIF'er, der er eller var genstand for præmarkedsføring. De kompetente myndigheder i EU-FAIF'ens hjemland bør straks underrette de kompetente myndigheder i de medlemsstater, hvor EU-FAIF'en foretager eller har foretaget en sådan præmarkedsføring. |
| --- | --- |

(10)

For at præmarkedsføring kan anerkendes som sådan i henhold til direktiv 2011/61/EU, bør den være henvendt til potentielle professionelle investorer og vedrøre en investeringsidé eller investeringsstrategi for at teste deres interesse i en AIF eller en afdeling, som endnu ikke er etableret, eller som er etableret, men om hvilken der endnu ikke er indgivet anmeldelse om markedsføring i overensstemmelse med nævnte direktiv. I løbet af præmarkedsføringsperioden bør det således ikke være muligt for investorerne at tegne andele eller kapitalandele i en AIF, og distribution af tegningsformularer eller lignende dokumenter til potentielle professionelle investorer, uanset om det er i udkast eller i endelig form, bør ikke være tilladt. EU-FAIF'er bør sikre, at investorer ikke erhverver andele eller kapitalandele i en AIF gennem præmarkedsføring, og at investorer, der kontaktes som led i præmarkedsføring, kun kan erhverve andele eller kapitalandele i den pågældende AIF efter markedsføring, som er tilladt i henhold til direktiv 2011/61/EU.

Enhver tegning fra professionelle investorers side inden for 18 måneder efter, at EU-FAIF'en har påbegyndt præmarkedsføring af andele eller kapitalandele i en AIF, som der er henvist til i de udleverede oplysninger i forbindelse med præmarkedsføring, eller i en AIF etableret som et resultat af præmarkedsføring, bør betragtes som værende et resultat af markedsføring og være underlagt de gældende anmeldelsesprocedurer som omhandlet i direktiv 2011/61/EU. For at sikre, at de nationale kompetente myndigheder kan udøve kontrol med præmarkedsføring i deres medlemsstat, bør en EU-FAIF, senest to uger efter at have påbegyndt præmarkedsføring, sende en uformel skrivelse, i papirform eller elektronisk form, til de kompetente myndigheder i sit hjemland med angivelse af, bl.a. i hvilke medlemsstater den foretager eller har foretaget præmarkedsføring, de perioder, hvor præmarkedsføringen finder eller fandt sted, og herunder, hvor det er relevant, en liste over dens AIF'er og afdelinger af AIF'er, der er eller var genstand for præmarkedsføring. De kompetente myndigheder i EU-FAIF'ens hjemland bør straks underrette de kompetente myndigheder i de medlemsstater, hvor EU-FAIF'en foretager eller har foretaget en sådan præmarkedsføring.

| (11) | EU-FAIF'er bør sikre, at deres præmarkedsføring er tilstrækkeligt dokumenteret. |
| --- | --- |

(11)

EU-FAIF'er bør sikre, at deres præmarkedsføring er tilstrækkeligt dokumenteret.

| (12) | Nationale love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktiv 2011/61/EU, og navnlig harmoniserede regler om præmarkedsføring, bør på ingen måde stille EU-FAIF'er ringere i forhold til ikke-EU-FAIF'er. Dette gælder både i den nuværende situation, hvor ikke-EU-FAIF'er ikke har ret til at anvende markedsføringspas, og i den situation, hvor bestemmelserne om sådanne markedsføringspas i direktiv 2011/61/EU kommer til at finde anvendelse. |
| --- | --- |

(12)

Nationale love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktiv 2011/61/EU, og navnlig harmoniserede regler om præmarkedsføring, bør på ingen måde stille EU-FAIF'er ringere i forhold til ikke-EU-FAIF'er. Dette gælder både i den nuværende situation, hvor ikke-EU-FAIF'er ikke har ret til at anvende markedsføringspas, og i den situation, hvor bestemmelserne om sådanne markedsføringspas i direktiv 2011/61/EU kommer til at finde anvendelse.

| (13) | For at sikre retssikkerheden er det nødvendigt at synkronisere anvendelsesdatoen for nationale love og administrative bestemmelser, der gennemfører dette direktiv og forordning (EU) 2019/1156 for så vidt angår de relevante bestemmelser om markedsføringsmateriale og præmarkedsføring. |
| --- | --- |

(13)

For at sikre retssikkerheden er det nødvendigt at synkronisere anvendelsesdatoen for nationale love og administrative bestemmelser, der gennemfører dette direktiv og forordning (EU) 2019/1156 for så vidt angår de relevante bestemmelser om markedsføringsmateriale og præmarkedsføring.

| (14) | I henhold til den fælles politiske erklæring af 28. september 2011 fra medlemsstaterne og Kommissionen om forklarende dokumenter (6) har medlemsstaterne forpligtet sig til i tilfælde, hvor det er berettiget, at lade meddelelsen af gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele i de nationale gennemførelsesinstrumenter. I forbindelse med dette direktiv finder lovgiver, at fremsendelse af sådanne dokumenter er berettiget — |
| --- | --- |

(14)

I henhold til den fælles politiske erklæring af 28. september 2011 fra medlemsstaterne og Kommissionen om forklarende dokumenter (6) har medlemsstaterne forpligtet sig til i tilfælde, hvor det er berettiget, at lade meddelelsen af gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele i de nationale gennemførelsesinstrumenter. I forbindelse med dette direktiv finder lovgiver, at fremsendelse af sådanne dokumenter er berettiget —

VEDTAGET DETTE DIREKTIV:

Artikel 1

Ændringer af direktiv 2009/65/EF

I direktiv 2009/65/EF foretages følgende ændringer:

| 1) | I artikel 17, stk. 8, tilføjes følgende afsnit:
  »Hvis administrationsselskabet efter en ændring som omhandlet i første afsnit ikke længere ville overholde dette direktiv, underretter de kompetente myndigheder i administrationsselskabets hjemland inden for 15 arbejdsdage efter modtagelsen af alle de oplysninger, der er omhandlet i første afsnit, administrationsselskabet om, at det ikke må iværksætte ændringen. I så fald underretter de kompetente myndigheder i administrationsselskabets hjemland de kompetente myndigheder i administrationsselskabets værtsland om, at ændringen ikke vil blive gennemført.
  Hvis en ændring som omhandlet i første afsnit gennemføres, efter oplysningerne er blevet meddelt i overensstemmelse med andet afsnit, og administrationsselskabet efter ændringen ikke længere overholder dette direktiv, skal de kompetente myndigheder i administrationsselskabets hjemland træffe alle behørige foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 98 og omgående underrette de kompetente myndigheder i administrationsselskabets værtsland om de foranstaltninger, der er truffet.« |
| --- | --- |

1)

I artikel 17, stk. 8, tilføjes følgende afsnit:

»Hvis administrationsselskabet efter en ændring som omhandlet i første afsnit ikke længere ville overholde dette direktiv, underretter de kompetente myndigheder i administrationsselskabets hjemland inden for 15 arbejdsdage efter modtagelsen af alle de oplysninger, der er omhandlet i første afsnit, administrationsselskabet om, at det ikke må iværksætte ændringen. I så fald underretter de kompetente myndigheder i administrationsselskabets hjemland de kompetente myndigheder i administrationsselskabets værtsland om, at ændringen ikke vil blive gennemført.

Hvis en ændring som omhandlet i første afsnit gennemføres, efter oplysningerne er blevet meddelt i overensstemmelse med andet afsnit, og administrationsselskabet efter ændringen ikke længere overholder dette direktiv, skal de kompetente myndigheder i administrationsselskabets hjemland træffe alle behørige foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 98 og omgående underrette de kompetente myndigheder i administrationsselskabets værtsland om de foranstaltninger, der er truffet.«

| 2) | Artikel 77 udgår. |
| --- | --- |

2)

Artikel 77 udgår.

| 3) | Artikel 91, stk. 3, udgår. |
| --- | --- |

3)

Artikel 91, stk. 3, udgår.

| 4) | Artikel 92 affattes således:

  »Artikel 92

  1.   Medlemsstaterne sikrer, at et investeringsinstitut i hver af de medlemsstater, hvor det har til hensigt at markedsføre sine andele, stiller faciliteter til rådighed til udførelse af følgende opgaver:






  a) | at behandle tegnings-, tilbagekøbs- og indløsningsordrer og foretage andre udbetalinger til deltagerne i forbindelse med andele i investeringsinstituttet i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i de dokumenter, der kræves i henhold til kapitel IX |
| --- | --- | --- |

4)

Artikel 92 affattes således:

»Artikel 92

1.   Medlemsstaterne sikrer, at et investeringsinstitut i hver af de medlemsstater, hvor det har til hensigt at markedsføre sine andele, stiller faciliteter til rådighed til udførelse af følgende opgaver:

a)

at behandle tegnings-, tilbagekøbs- og indløsningsordrer og foretage andre udbetalinger til deltagerne i forbindelse med andele i investeringsinstituttet i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i de dokumenter, der kræves i henhold til kapitel IX

| b) | at give investorer oplysninger om, hvordan ordrer, der er omhandlet i litra a), kan foretages, og hvordan tilbagekøb og indløsning betales |
| --- | --- |

b)

at give investorer oplysninger om, hvordan ordrer, der er omhandlet i litra a), kan foretages, og hvordan tilbagekøb og indløsning betales

| c) | at lette håndteringen af oplysninger og adgang til procedurer og ordninger som omhandlet i artikel 15 om investorers udøvelse af deres rettigheder som følge af deres investeringer i investeringsinstituttet i den medlemsstat, hvor investeringsinstituttet markedsføres |
| --- | --- |

c)

at lette håndteringen af oplysninger og adgang til procedurer og ordninger som omhandlet i artikel 15 om investorers udøvelse af deres rettigheder som følge af deres investeringer i investeringsinstituttet i den medlemsstat, hvor investeringsinstituttet markedsføres

| d) | at stille de oplysninger og dokumenter, der kræves i henhold til kapitel IX, til rådighed for investorerne på de i artikel 94 fastsatte betingelser med henblik på nærmere undersøgelse og rekvirering af eksemplarer heraf |
| --- | --- |

d)

at stille de oplysninger og dokumenter, der kræves i henhold til kapitel IX, til rådighed for investorerne på de i artikel 94 fastsatte betingelser med henblik på nærmere undersøgelse og rekvirering af eksemplarer heraf

| e) | at give investorerne oplysninger af relevans for de opgaver, faciliteterne udfører, på et varigt medium, og |
| --- | --- |

e)

at give investorerne oplysninger af relevans for de opgaver, faciliteterne udfører, på et varigt medium, og

| f) | at fungere som kontaktpunkt for kommunikation med de kompetente myndigheder. |
| --- | --- |

f)

at fungere som kontaktpunkt for kommunikation med de kompetente myndigheder.

2.   Medlemsstaterne må ikke kræve, at et investeringsinstitut har en fysisk tilstedeværelse i værtslandet eller har udpeget en tredjepart med henblik på stk. 1.

3.   Investeringsinstituttet sikrer, at faciliteterne til udførelse af de opgaver, der er omhandlet i stk. 1, herunder elektronisk, stilles til rådighed:

| a) | på det officielle sprog eller et af de officielle sprog i den medlemsstat, hvor investeringsinstituttet markedsføres, eller på et sprog, der er godkendt af denne medlemsstats kompetente myndigheder |
| --- | --- |

a)

på det officielle sprog eller et af de officielle sprog i den medlemsstat, hvor investeringsinstituttet markedsføres, eller på et sprog, der er godkendt af denne medlemsstats kompetente myndigheder

| b) | af investeringsinstituttet selv, af en tredjepart, der er underlagt regulering og tilsyn vedrørende de opgaver, der skal varetages, eller af begge. |
| --- | --- |

b)

af investeringsinstituttet selv, af en tredjepart, der er underlagt regulering og tilsyn vedrørende de opgaver, der skal varetages, eller af begge.

For så vidt angår litra b), og hvis opgaverne skal varetages af en tredjepart, skal udpegelsen af den pågældende tredjepart dokumenteres ved en skriftlig aftale, der præciserer, hvilke af de i stk. 1 omhandlede opgaver der ikke udføres af investeringsinstituttet, og at tredjeparten modtager alle relevante oplysninger og dokumenter fra investeringsinstituttet.«

| 5) | Artikel 93 ændres således:






  a) | I stk. 1 tilføjes følgende afsnit:
  »Anmeldelsen skal også indeholde de oplysninger, herunder adressen, der er nødvendige for fremsendelse af fakturaer eller meddelelser fra værtslandets kompetente myndigheder om eventuelle gældende lovbestemte gebyrer og afgifter og oplysning om faciliteterne til udførelse af de i artikel 92, stk. 1, omhandlede opgaver.« |
| --- | --- | --- |

5)

Artikel 93 ændres således:

a)

I stk. 1 tilføjes følgende afsnit:

»Anmeldelsen skal også indeholde de oplysninger, herunder adressen, der er nødvendige for fremsendelse af fakturaer eller meddelelser fra værtslandets kompetente myndigheder om eventuelle gældende lovbestemte gebyrer og afgifter og oplysning om faciliteterne til udførelse af de i artikel 92, stk. 1, omhandlede opgaver.«

| b) | Stk. 8 erstattes af følgende:

  »8.   I tilfælde af en ændring af oplysningerne i den anmeldelse, der er fremsendt som omhandlet i stk. 1, eller en ændring vedrørende de aktiekategorier, der skal markedsføres, giver investeringsinstituttet skriftlig meddelelse til de kompetente myndigheder både i investeringsinstituttets hjemland og værtsland, mindst en måned før ændringen iværksættes.
  Hvis investeringsinstituttet efter en ændring som omhandlet i første afsnit ikke længere ville overholde dette direktiv, skal de kompetente myndigheder i investeringsinstituttets hjemland inden for 15 arbejdsdage efter modtagelsen af alle de oplysninger, der er omhandlet i første afsnit, underrette investeringsinstituttet om, at det ikke må iværksætte ændringen. I så fald underretter de kompetente myndigheder i investeringsinstituttets hjemland de kompetente myndigheder i investeringsinstituttets værtsland om, at ændringen ikke vil blive gennemført.
  Hvis en ændring som omhandlet i første afsnit gennemføres, efter oplysningerne er blevet meddelt i overensstemmelse med andet afsnit, og investeringsinstituttet efter ændringen ikke længere overholder dette direktiv, træffer de kompetente myndigheder i investeringsinstituttets hjemland alle behørige foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 98, herunder om nødvendigt et udtrykkeligt forbud mod markedsføring af investeringsinstituttet, og underretter uden unødigt ophold de kompetente myndigheder i investeringsinstituttets værtsland om de foranstaltninger, der er truffet.« |
| --- | --- |

b)

Stk. 8 erstattes af følgende:

»8.   I tilfælde af en ændring af oplysningerne i den anmeldelse, der er fremsendt som omhandlet i stk. 1, eller en ændring vedrørende de aktiekategorier, der skal markedsføres, giver investeringsinstituttet skriftlig meddelelse til de kompetente myndigheder både i investeringsinstituttets hjemland og værtsland, mindst en måned før ændringen iværksættes.

Hvis investeringsinstituttet efter en ændring som omhandlet i første afsnit ikke længere ville overholde dette direktiv, skal de kompetente myndigheder i investeringsinstituttets hjemland inden for 15 arbejdsdage efter modtagelsen af alle de oplysninger, der er omhandlet i første afsnit, underrette investeringsinstituttet om, at det ikke må iværksætte ændringen. I så fald underretter de kompetente myndigheder i investeringsinstituttets hjemland de kompetente myndigheder i investeringsinstituttets værtsland om, at ændringen ikke vil blive gennemført.

Hvis en ændring som omhandlet i første afsnit gennemføres, efter oplysningerne er blevet meddelt i overensstemmelse med andet afsnit, og investeringsinstituttet efter ændringen ikke længere overholder dette direktiv, træffer de kompetente myndigheder i investeringsinstituttets hjemland alle behørige foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 98, herunder om nødvendigt et udtrykkeligt forbud mod markedsføring af investeringsinstituttet, og underretter uden unødigt ophold de kompetente myndigheder i investeringsinstituttets værtsland om de foranstaltninger, der er truffet.«

| 6) | Som artikel 93a indsættes følgende:

  »Artikel 93a

  1.   Medlemsstaterne sikrer, at et investeringsinstitut kan indgive anmeldelse om ophør af aftaler, der er indgået med henblik på markedsføring af andele, herunder eventuelt hvad angår aktiekategorier, i en medlemsstat, for hvilken det har indgivet en anmeldelse i overensstemmelse med artikel 93, hvis alle følgende betingelser er opfyldt:






  a) | Der er fremsat et generelt tilbud om tilbagekøb eller indløsning, uden nogen gebyrer eller fradrag, af alle sådanne andele, der besiddes af investorer i den pågældende medlemsstat, som er offentligt tilgængeligt i mindst 30 arbejdsdage og det er stilet individuelt — enten direkte eller via finansielle formidlere — til alle investorer i den pågældende medlemsstat, hvis identitet er kendt |
| --- | --- | --- |

6)

Som artikel 93a indsættes følgende:

»Artikel 93a

1.   Medlemsstaterne sikrer, at et investeringsinstitut kan indgive anmeldelse om ophør af aftaler, der er indgået med henblik på markedsføring af andele, herunder eventuelt hvad angår aktiekategorier, i en medlemsstat, for hvilken det har indgivet en anmeldelse i overensstemmelse med artikel 93, hvis alle følgende betingelser er opfyldt:

a)

Der er fremsat et generelt tilbud om tilbagekøb eller indløsning, uden nogen gebyrer eller fradrag, af alle sådanne andele, der besiddes af investorer i den pågældende medlemsstat, som er offentligt tilgængeligt i mindst 30 arbejdsdage og det er stilet individuelt — enten direkte eller via finansielle formidlere — til alle investorer i den pågældende medlemsstat, hvis identitet er kendt

| b) | Hensigten om at opsige aftaler, der er indgået med henblik på markedsføring af sådanne andele i den pågældende medlemsstat, offentliggøres via et offentligt tilgængeligt medium, herunder ad elektronisk vej, der sædvanligvis anvendes til markedsføring af investeringsinstitutter og er egnet for en typisk investor i investeringsinstitutter |
| --- | --- |

b)

Hensigten om at opsige aftaler, der er indgået med henblik på markedsføring af sådanne andele i den pågældende medlemsstat, offentliggøres via et offentligt tilgængeligt medium, herunder ad elektronisk vej, der sædvanligvis anvendes til markedsføring af investeringsinstitutter og er egnet for en typisk investor i investeringsinstitutter

| c) | Eventuelle aftaler med finansielle formidlere eller delegerede ændres eller opsiges med virkning fra datoen for anmeldelsen af ophøret med henblik på at forhindre eventuel ny eller yderligere direkte eller indirekte udbydelse eller placering af de andele, der er angivet i den i stk. 2 omhandlede anmeldelse. |
| --- | --- |

c)

Eventuelle aftaler med finansielle formidlere eller delegerede ændres eller opsiges med virkning fra datoen for anmeldelsen af ophøret med henblik på at forhindre eventuel ny eller yderligere direkte eller indirekte udbydelse eller placering af de andele, der er angivet i den i stk. 2 omhandlede anmeldelse.

De oplysninger, der er omhandlet i første afsnit, litra a) og b), skal klart beskrive, hvilke konsekvenser det får for investorer, hvis de ikke accepterer tilbuddet om at indløse eller tilbagekøbe deres andele.

De oplysninger, der er omhandlet i første afsnit, litra a) og b), skal stilles til rådighed på det officielle sprog eller et af de officielle sprog i den medlemsstat, hvortil investeringsinstituttet har indgivet en anmeldelse i overensstemmelse med artikel 93, eller på et sprog, der er godkendt af den pågældende medlemsstats kompetente myndigheder. Fra og med den dato, der er omhandlet i første afsnit, litra c), skal investeringsinstituttet ophøre med enhver ny eller yderligere direkte eller indirekte udbydelse eller placering af sine andele, der var genstand for anmeldelse om ophør i nævnte medlemsstat.

2.   Investeringsinstituttet skal til sit hjemlands kompetente myndigheder fremsende en anmeldelse, der indeholder de oplysninger, der er omhandlet i stk. 1, første afsnit, litra a), b) og c).

3.   De kompetente myndigheder i investeringsinstituttets hjemland kontrollerer, om investeringsinstituttets anmeldelse i overensstemmelse med stk. 2 er fuldstændig. De kompetente myndigheder i investeringsinstituttets hjemland videresender senest 15 arbejdsdage efter modtagelsen af en fuldstændig anmeldelse den pågældende anmeldelse til de kompetente myndigheder i medlemsstaten, der er angivet i anmeldelsen omhandlet i stk. 2, og til ESMA.

Efter at have videresendt anmeldelsen, jf. første afsnit, underretter de kompetente myndigheder i investeringsinstituttets hjemland straks investeringsinstituttet herom.

4.   Investeringsinstituttets skal give investorer, der vedbliver med at investere i investeringsinstituttet, såvel som de kompetente myndigheder i investeringsinstituttets hjemland de oplysninger, der kræves i henhold til artikel 68-82 og artikel 94.

5.   De kompetente myndigheder i investeringsinstituttets hjemland fremsender til de kompetente myndigheder i medlemsstaten, der er angivet i anmeldelsen omhandlet i denne artikels stk. 2, oplysninger om eventuelle ændringer i de i artikel 93, stk. 2, omhandlede dokumenter.

6.   De kompetente myndigheder i medlemsstaten, der er angivet i anmeldelsen omhandlet i denne artikels stk. 2, har samme rettigheder og forpligtelser som de kompetente myndigheder i investeringsinstituttets værtsland som omhandlet i artikel 21, stk. 2, artikel 97, stk. 3, og artikel 108. Uden at det berører andre overvågningsaktiviteter og tilsynsbeføjelser som omhandlet i artikel 21, stk. 2, og artikel 97, skal de kompetente myndigheder i medlemsstaten, der er angivet i anmeldelsen omhandlet i denne artikels stk. 2, fra og med datoen for fremsendelsen i henhold til denne artikels stk. 5 ikke kræve, at det pågældende investeringsinstitut påviser overensstemmelse med nationale love og administrative bestemmelser vedrørende markedsføringskrav som omhandlet i artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1156 (*1).

7.   Medlemsstaterne tillader anvendelse af eventuelle elektroniske eller andre midler til fjernkommunikation med henblik på stk. 4, under forudsætning af at informations- og kommunikationsmidlerne er tilgængelige for investorer på det officielle sprog eller et af de officielle sprog i den medlemsstat, hvor investoren befinder sig, eller på et sprog, der er godkendt af denne medlemsstats kompetente myndigheder.

(*1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1156 af 20. juni 2019 om lettere grænseoverskridende distribution af kollektive investeringsinstitutter og om ændring af forordning (EU) nr. 345/2013, (EU) nr. 346/2013 og (EU) nr. 1286/2014 (EUT L 188 af 12.7.2019, s. 55).«
  "

*1

| 7) | Artikel 95, stk. 1, litra a), udgår. |
| --- | --- |

7)

Artikel 95, stk. 1, litra a), udgår.

Artikel 2

Ændringer af direktiv 2011/61/EU

I direktiv 2011/61/EU foretages følgende ændringer:

| 1) | I artikel 4, stk. 1, indsættes følgende litra:
  »aea)   »præmarkedsføring«: udlevering af oplysninger eller meddelelser, direkte eller indirekte, om investeringsstrategier eller -idéer fra en EU-FAIF, eller på dennes vegne, til potentielle professionelle investorer, som er hjemmehørende eller har deres vedtægtsmæssige hjemsted i Unionen, for at afprøve deres interesse i en AIF eller en afdeling, der endnu ikke er etableret, eller som er etableret, men om hvilken der endnu ikke er indgivet anmeldelse om markedsføring i overensstemmelse med artikel 31 eller 32 i den pågældende medlemsstat, hvor de potentielle investorer er hjemmehørende eller har deres vedtægtsmæssige hjemsted, og som i det enkelte tilfælde ikke udgør det samme som et udbud til eller en placering hos den potentielle investor med henblik på at investere i andelene eller kapitalandelene i den pågældende AIF eller afdeling.« |
| --- | --- |

1)

I artikel 4, stk. 1, indsættes følgende litra:

»aea)   »præmarkedsføring«: udlevering af oplysninger eller meddelelser, direkte eller indirekte, om investeringsstrategier eller -idéer fra en EU-FAIF, eller på dennes vegne, til potentielle professionelle investorer, som er hjemmehørende eller har deres vedtægtsmæssige hjemsted i Unionen, for at afprøve deres interesse i en AIF eller en afdeling, der endnu ikke er etableret, eller som er etableret, men om hvilken der endnu ikke er indgivet anmeldelse om markedsføring i overensstemmelse med artikel 31 eller 32 i den pågældende medlemsstat, hvor de potentielle investorer er hjemmehørende eller har deres vedtægtsmæssige hjemsted, og som i det enkelte tilfælde ikke udgør det samme som et udbud til eller en placering hos den potentielle investor med henblik på at investere i andelene eller kapitalandelene i den pågældende AIF eller afdeling.«

»præmarkedsføring«

| 2) | I begyndelsen af kapitel VI indsættes følgende artikel:

  »Artikel 30a
  Betingelser for en EU-FAIF's præmarkedsføring i Unionen

  1.   Medlemsstaterne sikrer, at en EU-FAIF, som har fået meddelt tilladelse, kan foretage præmarkedsføring i Unionen, undtagen hvis de oplysninger, der gives til potentielle professionelle investorer:






  a) | er tilstrækkelige til at sætte investorerne i stand til at forpligte sig til at erhverve andele eller kapitalandele i en bestemt AIF |
| --- | --- | --- |

2)

I begyndelsen af kapitel VI indsættes følgende artikel:

»Artikel 30a

Betingelser for en EU-FAIF's præmarkedsføring i Unionen

1.   Medlemsstaterne sikrer, at en EU-FAIF, som har fået meddelt tilladelse, kan foretage præmarkedsføring i Unionen, undtagen hvis de oplysninger, der gives til potentielle professionelle investorer:

a)

er tilstrækkelige til at sætte investorerne i stand til at forpligte sig til at erhverve andele eller kapitalandele i en bestemt AIF

| b) | udgør det samme som tegningsformularer eller lignende dokumenter, i udkast eller i endelig form, eller |
| --- | --- |

b)

udgør det samme som tegningsformularer eller lignende dokumenter, i udkast eller i endelig form, eller

| c) | udgør det samme som stiftelsesdokumenter, et prospekt eller udbudsdokumenter for en endnu ikke etableret AIF i endelig form. |
| --- | --- |

c)

udgør det samme som stiftelsesdokumenter, et prospekt eller udbudsdokumenter for en endnu ikke etableret AIF i endelig form.

I de tilfælde, hvor der udleveres et udkast til prospekt eller udbudsdokumenter, må disse ikke indeholde tilstrækkelige oplysninger, der gør det muligt for investorerne at træffe en investeringsbeslutning, og det skal fremgå tydeligt, at:

| a) | de ikke udgør et tilbud om eller en invitation til at tegne andele eller kapitalandele i en AIF, og |
| --- | --- |

a)

de ikke udgør et tilbud om eller en invitation til at tegne andele eller kapitalandele i en AIF, og

| b) | oplysningerne deri ikke kan gøres gældende, da de er ufuldstændige og kan blive ændret. |
| --- | --- |

b)

oplysningerne deri ikke kan gøres gældende, da de er ufuldstændige og kan blive ændret.

Medlemsstaterne sikrer, at en EU-FAIF ikke har pligt til at underrette de kompetente myndigheder om indholdet eller adressaterne for præmarkedsføring eller til at opfylde andre betingelser eller krav end dem, der er fastsat i denne artikel, inden den foretager præmarkedsføring.

2.   EU-FAIF'er skal sikre, at investorer ikke erhverver andele eller kapitalandele i en AIF gennem præmarkedsføring, og at investorer, der kontaktes i forbindelse med præmarkedsføring, kun må erhverve andele eller kapitalandele i den pågældende AIF efter markedsføring, som er tilladt i henhold til artikel 31 eller 32.

Professionelle investorers eventuelle tegning inden for 18 måneder efter, at EU-FAIF'en er begyndt at foretage præmarkedsføring, af andele eller kapitalandele i en AIF, som der henvises til i den information, der er udleveret i forbindelse med præmarkedsføringen, eller i en AIF, der er etableret som et resultat af præmarkedsføring, betragtes som værende et resultat af markedsføring, og vil være underlagt de gældende anmeldelsesprocedurer, jf. artikel 31 og 32.

Medlemsstaterne sikrer, at en EU-FAIF inden for to uger efter, at den har påbegyndt præmarkedsføring, sender en uformel skrivelse i papir eller elektronisk form til de kompetente myndigheder i sit hjemland. I skrivelsen angives, i hvilke medlemsstater og hvilke perioder der er foregår eller er foregået præmarkedsføring, en kort beskrivelse af præmarkedsføringen med oplysninger om de fremlagte investeringsstrategier og, hvis det er relevant, en liste over de AIF'er og afdelinger af AIF'er, der var genstand for præmarkedsføringen. De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland underretter straks de kompetente myndigheder i de medlemsstater, hvor FAIF'en foretager eller har foretaget en sådan præmarkedsføring. De kompetente myndigheder i en medlemsstat, hvor der finder eller har fundet præmarkedsføring sted, kan anmode de kompetente myndigheder i EU-FAIF'ens hjemland om at fremlægge yderligere oplysninger om den præmarkedsføring, der finder eller har fundet sted på dens område.

3.   En tredjepart må kun foretage præmarkedsføring på vegne af en godkendt EU-FAIF, hvis den pågældende er godkendt som investeringsselskab i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU (*2), som kreditinstitut i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU ( (*3)), som administrationsselskab for et investeringsinstitut i overensstemmelse med direktiv 2009/65/EF, som FAIF i overensstemmelse med nærværende direktiv eller fungerer som tilknyttet agent i overensstemmelse med direktiv 2014/65/EU. En sådan tredjepart er underlagt de betingelser, der er fastsat i denne artikel.

4.   En EU-FAIF skal sikre, at præmarkedsføring er tilstrækkeligt dokumenteret.

(*2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/65/EU af 15. maj 2014 om markeder for finansielle instrumenter og om ændring af direktiv 2002/92/EF og direktiv 2011/61/EU (EUT L 173 af 12.6.2014, s. 349)."

*2

(*3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU af 26. juni 2013 om adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut og om tilsyn med kreditinstitutter og investeringsselskaber, om ændring af direktiv 2002/87/EF og om ophævelse af direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF (EUT L 176 af 27.6.2013, s. 338).«
  "

*3

| 3) | Artikel 32, stk. 7, anden, tredje og fjerde afsnit affattes således:
  »Hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en i henhold til en planlagt ændring ikke længere ville være i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke længere ville opfylde dette direktiv, informerer de relevante kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland inden for 15 arbejdsdage efter modtagelsen af alle de oplysninger, der er omhandlet i første afsnit, FAIF'en om, at den ikke må iværksætte ændringen. I så fald underretter de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland straks de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland om, at ændringen ikke vil blive gennemført.
  Hvis en planlagt ændring iværksættes på trods af første og andet afsnit, eller hvis der har fundet en uforudset ændring sted, hvorved FAIF'ens forvaltning af AIF'en ikke længere ville være i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke længere opfylder dette direktiv, træffer de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland alle behørige foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 46, herunder om nødvendigt et udtrykkeligt forbud mod markedsføring af AIF'en, og underretter straks de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland herom.
  Hvis ændringerne ikke påvirker overholdelsen af dette direktiv for så vidt angår FAIF'ens forvaltning af AIF'en eller FAIF'ens overholdelse af dette direktiv i øvrigt, underretter de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland inden for en måned de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland om de pågældende ændringer.« |
| --- | --- |

3)

Artikel 32, stk. 7, anden, tredje og fjerde afsnit affattes således:

»Hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en i henhold til en planlagt ændring ikke længere ville være i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke længere ville opfylde dette direktiv, informerer de relevante kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland inden for 15 arbejdsdage efter modtagelsen af alle de oplysninger, der er omhandlet i første afsnit, FAIF'en om, at den ikke må iværksætte ændringen. I så fald underretter de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland straks de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland om, at ændringen ikke vil blive gennemført.

Hvis en planlagt ændring iværksættes på trods af første og andet afsnit, eller hvis der har fundet en uforudset ændring sted, hvorved FAIF'ens forvaltning af AIF'en ikke længere ville være i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke længere opfylder dette direktiv, træffer de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland alle behørige foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 46, herunder om nødvendigt et udtrykkeligt forbud mod markedsføring af AIF'en, og underretter straks de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland herom.

Hvis ændringerne ikke påvirker overholdelsen af dette direktiv for så vidt angår FAIF'ens forvaltning af AIF'en eller FAIF'ens overholdelse af dette direktiv i øvrigt, underretter de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland inden for en måned de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland om de pågældende ændringer.«

| 4) | Som artikel 32a indsættes følgende:

  »Artikel 32a
  Anmeldelse af ophør af aftaler, der er indgået med henblik på markedsføring af andele eller kapitalandele i nogle eller alle EU-AIF'er i andre medlemsstater end FAIF'ens hjemland

  1.   Medlemsstaterne sikrer, at en EU-AIF kan indgive anmeldelse om ophør af aftaler, der er indgået med henblik på markedsføring, for så vidt angår nogle af eller alle sine andele eller kapitalandele i en medlemsstat, for hvilke den har indgivet en anmeldelse i overensstemmelse med artikel 32, hvis alle følgende betingelser er opfyldt:






  a) | Der er, undtagen for AIF'er af den lukkede type og fonde, der reguleres ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/760 (*4), fremsat et generelt tilbud om tilbagekøb eller indløsning, uden nogen gebyrer eller fradrag, af alle sådanne andele eller kapitalandele i AIF'er, der besiddes af investorer i den pågældende medlemsstat, som er offentligt tilgængeligt i mindst 30 arbejdsdage og er stilet individuelt, enten direkte eller via finansielle formidlere, til alle investorer i den pågældende medlemsstat, hvis identitet er kendt. |
| --- | --- | --- |

4)

Som artikel 32a indsættes følgende:

»Artikel 32a

Anmeldelse af ophør af aftaler, der er indgået med henblik på markedsføring af andele eller kapitalandele i nogle eller alle EU-AIF'er i andre medlemsstater end FAIF'ens hjemland

1.   Medlemsstaterne sikrer, at en EU-AIF kan indgive anmeldelse om ophør af aftaler, der er indgået med henblik på markedsføring, for så vidt angår nogle af eller alle sine andele eller kapitalandele i en medlemsstat, for hvilke den har indgivet en anmeldelse i overensstemmelse med artikel 32, hvis alle følgende betingelser er opfyldt:

a)

Der er, undtagen for AIF'er af den lukkede type og fonde, der reguleres ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/760 (*4), fremsat et generelt tilbud om tilbagekøb eller indløsning, uden nogen gebyrer eller fradrag, af alle sådanne andele eller kapitalandele i AIF'er, der besiddes af investorer i den pågældende medlemsstat, som er offentligt tilgængeligt i mindst 30 arbejdsdage og er stilet individuelt, enten direkte eller via finansielle formidlere, til alle investorer i den pågældende medlemsstat, hvis identitet er kendt.

| b) | Hensigten om at opsige aftaler, der er indgået med henblik på markedsføring af andele eller kapitalandele i nogle eller alle AIF'er på den pågældende medlemsstats område, offentliggøres via et offentligt tilgængeligt medium, herunder ad elektronisk vej, der sædvanligvis anvendes til markedsføring af AIF'er og er egnet for en typisk AIF-investor. |
| --- | --- |

b)

Hensigten om at opsige aftaler, der er indgået med henblik på markedsføring af andele eller kapitalandele i nogle eller alle AIF'er på den pågældende medlemsstats område, offentliggøres via et offentligt tilgængeligt medium, herunder ad elektronisk vej, der sædvanligvis anvendes til markedsføring af AIF'er og er egnet for en typisk AIF-investor.

| c) | Eventuelle aftaler med finansielle formidlere eller delegerede ændres eller opsiges med virkning fra datoen for anmeldelsen af ophøret med henblik på at forhindre eventuel ny eller yderligere direkte eller indirekte udbydelse eller placering af de andele eller kapitalandele, der er angivet i den i stk. 2 omhandlede anmeldelse. |
| --- | --- |

c)

Eventuelle aftaler med finansielle formidlere eller delegerede ændres eller opsiges med virkning fra datoen for anmeldelsen af ophøret med henblik på at forhindre eventuel ny eller yderligere direkte eller indirekte udbydelse eller placering af de andele eller kapitalandele, der er angivet i den i stk. 2 omhandlede anmeldelse.

Fra og med den dato, der er omhandlet i første afsnit, litra c), skal FAIF'en ophøre med enhver ny eller yderligere direkte eller indirekte udbydelse eller placering af sine andele eller kapitalandele i den AIF, den forvalter i den medlemsstat, for hvilken den har indgivet en anmeldelse i overensstemmelse med stk. 2.

2.   FAIF'en skal til sit hjemlands kompetente myndigheder fremsende en anmeldelse, der indeholder de oplysninger, der er omhandlet i stk. 1, første afsnit, litra a), b) og c).

3.   De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland kontrollerer, om FAIF'ens anmeldelse i overensstemmelse med stk. 2 er fuldstændig. De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland videresender senest 15 arbejdsdage efter modtagelsen af en fuldstændig anmeldelse den pågældende anmeldelse til de kompetente myndigheder i medlemsstaten, der er angivet i anmeldelsen omhandlet i stk. 2, og til ESMA.

Efter at have videresendt anmeldelsen, jf. første afsnit, underretter de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland straks FAIF'en herom.

I en periode på 36 måneder fra den i stk. 1, første afsnit, litra c), omhandlede dato må FAIF'en ikke foretage præmarkedsføring af andele eller kapitalandele i de EU-AIF'er, der er angivet i anmeldelsen, eller i forbindelse med lignende investeringsstrategier eller investeringsidéer, i medlemsstaten, der er angivet i anmeldelsen omhandlet i stk. 2.

4.   FAIF'en skal give investorer, der vedbliver med at investere i EU-AIF'en, og de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland de oplysninger, der kræves i henhold til artikel 22 og 23.

5.   De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland fremsender til de kompetente myndigheder i medlemsstaten, der er angivet i anmeldelsen omhandlet i stk. 2, oplysninger om eventuelle ændringer i den dokumentation og de oplysninger, der er omhandlet i bilag IV, litra b)-f).

6.   De kompetente myndigheder i medlemsstaten, der er angivet i anmeldelsen omhandlet i stk. 2, har samme rettigheder og forpligtelser som de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland som omhandlet i artikel 45.

7.   Uden at det berører andre tilsynsbeføjelser som omhandlet i artikel 45, stk. 3, skal de kompetente myndigheder i medlemsstaten, der er angivet i anmeldelsen omhandlet i stk. 2, fra og med datoen for fremsendelsen i henhold til denne artikels stk. 5 ikke kræve, at den pågældende FAIF påviser overensstemmelse med nationale love og administrative bestemmelser vedrørende markedsføringskrav som omhandlet i artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1156 (*5).

8.   Medlemsstaterne tillader anvendelse af eventuelle elektroniske eller andre midler til fjernkommunikation med henblik på stk. 4.

(*4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/760 af 29. april 2015 om europæiske langsigtede investeringsfonde (EUT L 123 af 19.5.2015, s. 98)."

*4

(*5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1156 af 20. juni 2019 om lettere grænseoverskridende distribution af kollektive investeringsinstitutter og om ændring af forordning (EU) nr. 345/2013, (EU) nr. 346/2013 og (EU) nr. 1286/2014 (EUT L 188 af 12.7.2019, s. 55).«
  "

*5

| 5) | Artikel 33, stk. 6, affattes andet og tredje afsnit således:
  »Hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en i henhold til en planlagt ændring ikke længere ville være i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke længere ville opfylde dette direktiv, informerer de relevante kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland inden for 15 arbejdsdage efter modtagelsen af alle de oplysninger, der er omhandlet i første afsnit, FAIF'en om, at den ikke må iværksætte ændringen.
  Hvis en planlagt ændring iværksættes på trods af første og andet afsnit, eller hvis en uforudset ændring har fundet sted, hvorved FAIF'ens forvaltning af AIF'en ikke længere ville være i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke længere ville opfylde dette direktiv, træffer de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland alle behørige foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 46 og underretter straks de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland herom.« |
| --- | --- |

5)

Artikel 33, stk. 6, affattes andet og tredje afsnit således:

»Hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en i henhold til en planlagt ændring ikke længere ville være i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke længere ville opfylde dette direktiv, informerer de relevante kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland inden for 15 arbejdsdage efter modtagelsen af alle de oplysninger, der er omhandlet i første afsnit, FAIF'en om, at den ikke må iværksætte ændringen.

Hvis en planlagt ændring iværksættes på trods af første og andet afsnit, eller hvis en uforudset ændring har fundet sted, hvorved FAIF'ens forvaltning af AIF'en ikke længere ville være i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke længere ville opfylde dette direktiv, træffer de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland alle behørige foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 46 og underretter straks de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland herom.«

| 6) | Som artikel 43a indsættes følgende:

  »Artikel 43a
  Faciliteter til rådighed for detailinvestorer

  1.   Uden at artikel 26 i forordning (EU) 2015/760 derved tilsidesættes, sikrer medlemsstaterne, at en FAIF i hver medlemsstat, hvor den har til hensigt at markedsføre andele eller kapitalandele i en AIF til detailinvestorer, stiller faciliteter til rådighed til at udføre følgende opgaver:






  a) | at behandle investorers tegnings-, betalings-, tilbagekøbs- og indløsningsordrer i forbindelse med andele eller kapitalandele i AIF'en i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i AIF'ens dokumenter |
| --- | --- | --- |

6)

Som artikel 43a indsættes følgende:

»Artikel 43a

Faciliteter til rådighed for detailinvestorer

1.   Uden at artikel 26 i forordning (EU) 2015/760 derved tilsidesættes, sikrer medlemsstaterne, at en FAIF i hver medlemsstat, hvor den har til hensigt at markedsføre andele eller kapitalandele i en AIF til detailinvestorer, stiller faciliteter til rådighed til at udføre følgende opgaver:

a)

at behandle investorers tegnings-, betalings-, tilbagekøbs- og indløsningsordrer i forbindelse med andele eller kapitalandele i AIF'en i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i AIF'ens dokumenter

| b) | at give investorer oplysninger om, hvordan ordrer, der er omhandlet i litra a), kan foretages, og hvordan tilbagekøb og indløsning betales |
| --- | --- |

b)

at give investorer oplysninger om, hvordan ordrer, der er omhandlet i litra a), kan foretages, og hvordan tilbagekøb og indløsning betales

| c) | at lette håndteringen af oplysninger om udøvelsen af investorernes rettigheder som følge af deres investeringer i AIF'en i den medlemsstat, hvor AIF'en markedsføres |
| --- | --- |

c)

at lette håndteringen af oplysninger om udøvelsen af investorernes rettigheder som følge af deres investeringer i AIF'en i den medlemsstat, hvor AIF'en markedsføres

| d) | at give investorer adgang til oplysninger og dokumenter i henhold til artikel 22 og 23 med henblik på nærmere undersøgelse og rekvirering af eksemplarer heraf |
| --- | --- |

d)

at give investorer adgang til oplysninger og dokumenter i henhold til artikel 22 og 23 med henblik på nærmere undersøgelse og rekvirering af eksemplarer heraf

| e) | at give investorerne oplysninger af relevans for de opgaver, som faciliteterne varetager, på et varigt medium som defineret i artikel 2, stk. 1, litra m), i direktiv 2009/65/EF, og |
| --- | --- |

e)

at give investorerne oplysninger af relevans for de opgaver, som faciliteterne varetager, på et varigt medium som defineret i artikel 2, stk. 1, litra m), i direktiv 2009/65/EF, og

| f) | at fungere som kontaktpunkt for kommunikation med de kompetente myndigheder. |
| --- | --- |

f)

at fungere som kontaktpunkt for kommunikation med de kompetente myndigheder.

2.   Medlemsstaterne må ikke kræve, at en FAIF har en fysisk tilstedeværelse i værtslandet eller har udpeget en tredjepart med henblik på stk. 1.

3.   FAIF'en sikrer, at faciliteterne til udførelse af de opgaver, der er omhandlet i stk. 1, herunder elektronisk, stilles til rådighed:

| a) | på det officielle sprog eller et af de officielle sprog i den medlemsstat, hvor AIF'en markedsføres, eller på et sprog, der er godkendt af denne medlemsstats kompetente myndigheder |
| --- | --- |

a)

på det officielle sprog eller et af de officielle sprog i den medlemsstat, hvor AIF'en markedsføres, eller på et sprog, der er godkendt af denne medlemsstats kompetente myndigheder

| b) | af FAIF'en selv, af en tredjepart, der er underlagt regulering og tilsyn vedrørende de opgaver, der skal varetages, eller af begge. |
| --- | --- |

b)

af FAIF'en selv, af en tredjepart, der er underlagt regulering og tilsyn vedrørende de opgaver, der skal varetages, eller af begge.

For så vidt angår litra b), og hvis opgaverne skal varetages af en tredjepart, skal udpegelsen af den pågældende tredjepart dokumenteres ved en skriftlig aftale, der præciserer, hvilke af de i stk. 1 omhandlede opgaver der ikke udføres af FAIF'en, og at tredjeparten modtager alle relevante oplysninger og dokumenter fra FAIF'en.«

| 7) | Følgende artikel indsættes:

  »Artikel 69a
  Evaluering af ordningen med markedsføringspas
  Inden ikrafttrædelsen af de delegerede retsakter, der er omhandlet i artikel 67, stk. 6, i henhold til hvilke bestemmelserne i artikel 35 og artikel 37-41 får virkning, forelægger Kommissionen en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet under hensyntagen til resultatet af en evaluering af ordningen med markedsføringspas i dette direktiv, herunder udvidelsen af ordningen til ikke-EU-FAIF'er. Rapporten ledsages om fornødent af et lovgivningsforslag.« |
| --- | --- |

7)

Følgende artikel indsættes:

»Artikel 69a

Evaluering af ordningen med markedsføringspas

Inden ikrafttrædelsen af de delegerede retsakter, der er omhandlet i artikel 67, stk. 6, i henhold til hvilke bestemmelserne i artikel 35 og artikel 37-41 får virkning, forelægger Kommissionen en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet under hensyntagen til resultatet af en evaluering af ordningen med markedsføringspas i dette direktiv, herunder udvidelsen af ordningen til ikke-EU-FAIF'er. Rapporten ledsages om fornødent af et lovgivningsforslag.«

| 8) | I bilag IV tilføjes følgende litraer:






  »i) | de oplysninger og den adresse, der er nødvendige for, at de kompetente myndigheder i værtslandet kan fakturere eller meddele eventuelt gældende lovbestemte gebyrer eller afgifter |
| --- | --- | --- |

8)

I bilag IV tilføjes følgende litraer:

»i)

de oplysninger og den adresse, der er nødvendige for, at de kompetente myndigheder i værtslandet kan fakturere eller meddele eventuelt gældende lovbestemte gebyrer eller afgifter

| j) | oplysninger om de faciliteter, der er nødvendige for at udføre de opgaver, der er omhandlet i artikel 43a.« |
| --- | --- |

j)

oplysninger om de faciliteter, der er nødvendige for at udføre de opgaver, der er omhandlet i artikel 43a.«

Artikel 3

Gennemførelse

1.   Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest 2. august 2021 de nationale love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen herom.

De anvender disse bestemmelser fra den 2. august 2021.

Disse bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. Medlemsstaterne fastsætter de nærmere regler for henvisningen.

2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 4

Evaluering

Kommissionen skal senest den 2. august 2024 foretage en evaluering af anvendelsen af dette direktiv efter en offentlig høring og på baggrund af drøftelser med ESMA og de kompetente myndigheder. Senest den 2. august 2025 forelægger Kommissionen en rapport om anvendelsen af dette direktiv.

Artikel 5

Revision

Senest den 2. august 2023 forelægger Kommissionen en rapport med en vurdering af bl.a. fordelene ved at harmonisere de bestemmelser, der gælder for investeringsinstitutters administrationsselskaber, der afprøver investorernes interesse for en bestemt investeringsidé eller investeringsstrategi, og hvorvidt det med henblik herpå er nødvendigt med ændringer af direktiv 2009/65/EF.

Artikel 6

Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den Europæiske Unions Tidende

Artikel 7

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juni 2019.

På Europa-Parlamentet

A. TAJANI

Formand

På Rådets vegne

G. CIAMBA

Formand

---

(1)  
  EUT C 367 af 10.10.2018, s. 50.

1

(2)  Europa-Parlamentets holdning af 16.4.2019 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 14.6.2019.

2

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF af 13. juli 2009 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) (EUT L 302 af 17.11.2009, s. 32).

3

(4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU af 8. juni 2011 om forvaltere af alternative investeringsfonde og om ændring af direktiv 2003/41/EF og 2009/65/EF samt forordning (EF) nr. 1060/2009 og (EU) nr. 1095/2010 (EUT L 174 af 1.7.2011, s. 1).

4

(5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/1156 af 20. juni 2019 om lettere grænseoverskridende distribution af kollektive investeringsinstitutter og om ændring af forordning (EU) nr. 345/2013, (EU) nr. 346/2013 og (EU) nr. 1286/2014 (se side 55 i denne EUT).

5

(6)  
  EUT C 369 af 17.12.2011, s. 14.

6

---

| 12.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 188/116 |
| --- | --- | --- | --- |

12.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 188/116

---

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV (EU) 2019/1161

af 20. juni 2019

om ændring af direktiv 2009/33/EF om fremme af renere og mere energieffektive køretøjer til vejtransport

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),

efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | I overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde den 23.-24. oktober 2014 går Unionen fuldt ind for et bæredygtigt, konkurrencedygtigt, sikkert og kulstoffattigt energisystem. Kommissionens meddelelse af 22. januar 2014 med titlen »Politikramme for klima- og energipolitikken i perioden 2020-2030« fastsætter ambitiøse forpligtelser for Unionen til senest i 2030 yderligere at reducere drivhusgasemissionerne med mindst 40 % i forhold til 1990-niveauer, øge andelen af vedvarende energi, der forbruges, til mindst 27 %, gennemføre energibesparelser på mindst 27 % og forbedre Unionens energisikkerhed, konkurrenceevne og bæredygtighed. Siden da er andelen af energi fra vedvarende energikilder ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2001 (4) fastsat til mindst 32 % af Unionens udvidede endelige energiforbrug senest i 2030, og med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2002 (5) er der fastsat et nyt energieffektivitetsmål for Unionen senest i 2030 på mindst 32,5 %. |
| --- | --- |

(1)

I overensstemmelse med konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde den 23.-24. oktober 2014 går Unionen fuldt ind for et bæredygtigt, konkurrencedygtigt, sikkert og kulstoffattigt energisystem. Kommissionens meddelelse af 22. januar 2014 med titlen »Politikramme for klima- og energipolitikken i perioden 2020-2030« fastsætter ambitiøse forpligtelser for Unionen til senest i 2030 yderligere at reducere drivhusgasemissionerne med mindst 40 % i forhold til 1990-niveauer, øge andelen af vedvarende energi, der forbruges, til mindst 27 %, gennemføre energibesparelser på mindst 27 % og forbedre Unionens energisikkerhed, konkurrenceevne og bæredygtighed. Siden da er andelen af energi fra vedvarende energikilder ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2001 (4) fastsat til mindst 32 % af Unionens udvidede endelige energiforbrug senest i 2030, og med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2002 (5) er der fastsat et nyt energieffektivitetsmål for Unionen senest i 2030 på mindst 32,5 %.

| (2) | I sin meddelelse af 20. juli 2016 med titlen »En europæisk strategi for lavemissionsmobilitet« meddelte Kommissionen, at dekarboniseringen af transportsektoren med henblik på at opfylde Unionens forpligtelser som givet tilsagn om på den 21. partskonference under De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer, der blev afholdt i 2015 i Paris, skal fremskyndes, og at drivhusgasemissioner og luftforurenende emissioner fra transport derfor skal være godt på vej mod nul inden midten af århundredet. Desuden skal de emissioner af luftforurenende stoffer fra transport, der er sundhedsskadelige og miljøskadelige, reduceres betydeligt hurtigst muligt. Dette kan opnås ved hjælp af en række politiske initiativer, herunder foranstaltninger, der understøtter et skift i retning af offentlig transport, og anvendelse af offentlige udbud med henblik på fremme af renere køretøjer. |
| --- | --- |

(2)

I sin meddelelse af 20. juli 2016 med titlen »En europæisk strategi for lavemissionsmobilitet« meddelte Kommissionen, at dekarboniseringen af transportsektoren med henblik på at opfylde Unionens forpligtelser som givet tilsagn om på den 21. partskonference under De Forenede Nationers rammekonvention om klimaændringer, der blev afholdt i 2015 i Paris, skal fremskyndes, og at drivhusgasemissioner og luftforurenende emissioner fra transport derfor skal være godt på vej mod nul inden midten af århundredet. Desuden skal de emissioner af luftforurenende stoffer fra transport, der er sundhedsskadelige og miljøskadelige, reduceres betydeligt hurtigst muligt. Dette kan opnås ved hjælp af en række politiske initiativer, herunder foranstaltninger, der understøtter et skift i retning af offentlig transport, og anvendelse af offentlige udbud med henblik på fremme af renere køretøjer.

| (3) | Kommissionen understregede i sin meddelelse af 31. maj 2017 med titlen »Et mobilt Europa: En dagsorden for en socialt retfærdig omstilling til ren, konkurrencedygtig og sammenbundet mobilitet for alle«, at øget produktion og udbredelse af renere køretøjer, infrastrukturer for alternative brændstoffer og nye mobilitetstjenester, der udnytter digitaliseringen og automatiseringen i Unionen, giver Unionens borgere, medlemsstater og industrier mange fordele. Disse fordele omfatter mere sikre og fleksible mobilitetsløsninger og reduktionen af eksponering for skadelige forurenende emissioner. Som fastslået i talen om Unionens tilstand den 13. september 2017 er et af hovedmålene, at Unionen bliver førende i verden inden for dekarbonisering. |
| --- | --- |

(3)

Kommissionen understregede i sin meddelelse af 31. maj 2017 med titlen »Et mobilt Europa: En dagsorden for en socialt retfærdig omstilling til ren, konkurrencedygtig og sammenbundet mobilitet for alle«, at øget produktion og udbredelse af renere køretøjer, infrastrukturer for alternative brændstoffer og nye mobilitetstjenester, der udnytter digitaliseringen og automatiseringen i Unionen, giver Unionens borgere, medlemsstater og industrier mange fordele. Disse fordele omfatter mere sikre og fleksible mobilitetsløsninger og reduktionen af eksponering for skadelige forurenende emissioner. Som fastslået i talen om Unionens tilstand den 13. september 2017 er et af hovedmålene, at Unionen bliver førende i verden inden for dekarbonisering.

| (4) | Som anført i nævnte meddelelse fra Kommissionen »Et mobilt Europa« udgør dette direktiv en del af anden pakke af forslag, der skal bidrage til Unionens bestræbelser på at fremme lavemissionsmobilitet. Denne pakke, der blev præsenteret i Kommissionens meddelelse af 8. november 2017 med titlen »Fremme af lavemissionsmobilitet — En Europæisk Union, der beskytter planeten, styrker forbrugernes rettigheder og forsvarer industrien og arbejdstagerne«, omfatter en kombination af udbuds- og efterspørgselsorienterede foranstaltninger, der skal styre Unionen ind på vejen hen imod lavemissionsmobilitet og samtidig styrke Unionens økomobilitetssystems konkurrenceevne. Fremme af renere køretøjer bør ske sideløbende med den yderligere udvikling af offentlig transport som en måde til at nedbringe trafikbelastningen og som en konsekvens deraf nedbringe emissionerne og forbedre luftkvaliteten. |
| --- | --- |

(4)

Som anført i nævnte meddelelse fra Kommissionen »Et mobilt Europa« udgør dette direktiv en del af anden pakke af forslag, der skal bidrage til Unionens bestræbelser på at fremme lavemissionsmobilitet. Denne pakke, der blev præsenteret i Kommissionens meddelelse af 8. november 2017 med titlen »Fremme af lavemissionsmobilitet — En Europæisk Union, der beskytter planeten, styrker forbrugernes rettigheder og forsvarer industrien og arbejdstagerne«, omfatter en kombination af udbuds- og efterspørgselsorienterede foranstaltninger, der skal styre Unionen ind på vejen hen imod lavemissionsmobilitet og samtidig styrke Unionens økomobilitetssystems konkurrenceevne. Fremme af renere køretøjer bør ske sideløbende med den yderligere udvikling af offentlig transport som en måde til at nedbringe trafikbelastningen og som en konsekvens deraf nedbringe emissionerne og forbedre luftkvaliteten.

| (5) | Innovation af nye teknologier bidrager til at mindske CO2-emissioner fra køretøjer og til at reducere luft- og støjforurening, samtidig med at dekarboniseringen af transportsektoren understøttes. Øget udbredelse af køretøjer til vejtransport med lave eller ingen emissioner vil reducere CO2-emissionerne og visse forurenende emissioner (partikler, nitrogenoxider og andre carbonhydrider end methan) og derved forbedre luftkvaliteten i byer og i andre forurenede områder og samtidig bidrage til Unionens industris konkurrenceevne og vækst på de voksende globale markeder for lav- og nulemissionskøretøjer. Kommissionen bør tilstræbe vedtagelsen af politiske foranstaltninger, der fremmer udbredt industriel anvendelse af og fremstillingskapacitet for sådanne nye teknologier i alle medlemsstater, med henblik på at bidrage til at skabe lige vilkår og en afbalanceret udvikling på tværs af medlemsstaterne. |
| --- | --- |

(5)

Innovation af nye teknologier bidrager til at mindske CO2-emissioner fra køretøjer og til at reducere luft- og støjforurening, samtidig med at dekarboniseringen af transportsektoren understøttes. Øget udbredelse af køretøjer til vejtransport med lave eller ingen emissioner vil reducere CO2-emissionerne og visse forurenende emissioner (partikler, nitrogenoxider og andre carbonhydrider end methan) og derved forbedre luftkvaliteten i byer og i andre forurenede områder og samtidig bidrage til Unionens industris konkurrenceevne og vækst på de voksende globale markeder for lav- og nulemissionskøretøjer. Kommissionen bør tilstræbe vedtagelsen af politiske foranstaltninger, der fremmer udbredt industriel anvendelse af og fremstillingskapacitet for sådanne nye teknologier i alle medlemsstater, med henblik på at bidrage til at skabe lige vilkår og en afbalanceret udvikling på tværs af medlemsstaterne.

| (6) | Markedsprognoser skønner, at købspriserne på renere køretøjer fortsat vil falde. Allerede i dag medfører lavere drifts- og vedligeholdelsesomkostninger, at de samlede driftsomkostninger er konkurrencedygtige. Den forventede reduktion af købspriserne vil yderligere mindske hindringerne for markedsadgang og øge udbredelsen af renere køretøjer i det næste årti. |
| --- | --- |

(6)

Markedsprognoser skønner, at købspriserne på renere køretøjer fortsat vil falde. Allerede i dag medfører lavere drifts- og vedligeholdelsesomkostninger, at de samlede driftsomkostninger er konkurrencedygtige. Den forventede reduktion af købspriserne vil yderligere mindske hindringerne for markedsadgang og øge udbredelsen af renere køretøjer i det næste årti.

| (7) | Mens Unionen er en af de førende regioner inden for forskning og økoinnovation, er det Asien og Stillehavsområdet, der huser de største producenter af batteridrevne elbusser og batterier. På samme måde er udviklingen på det globale marked for batteridrevne elkøretøjer anført af markeder i Kina og USA. En ambitiøs politisk ramme for offentlige udbud af renere køretøjer i Unionen vil bidrage til at stimulere innovation og til at fremme Unionens industris konkurrenceevne og vækst i de voksende globale markeder for renere køretøjer og den dermed forbundne teknologiinfrastruktur yderligere. Som nævnt i Kommissionens meddelelse af 3. oktober 2017 med titlen »Udbud, der virker — i og for Europa«, vil Kommissionen fortsat føre an i bestræbelserne på at sikre lige vilkår og fremme en bedre adgang til tredjelandes markeder for offentlige udbud, herunder i forbindelse med køb, leasing, leje eller afbetalingskøb af køretøjer til vejtransport. |
| --- | --- |

(7)

Mens Unionen er en af de førende regioner inden for forskning og økoinnovation, er det Asien og Stillehavsområdet, der huser de største producenter af batteridrevne elbusser og batterier. På samme måde er udviklingen på det globale marked for batteridrevne elkøretøjer anført af markeder i Kina og USA. En ambitiøs politisk ramme for offentlige udbud af renere køretøjer i Unionen vil bidrage til at stimulere innovation og til at fremme Unionens industris konkurrenceevne og vækst i de voksende globale markeder for renere køretøjer og den dermed forbundne teknologiinfrastruktur yderligere. Som nævnt i Kommissionens meddelelse af 3. oktober 2017 med titlen »Udbud, der virker — i og for Europa«, vil Kommissionen fortsat føre an i bestræbelserne på at sikre lige vilkår og fremme en bedre adgang til tredjelandes markeder for offentlige udbud, herunder i forbindelse med køb, leasing, leje eller afbetalingskøb af køretøjer til vejtransport.

| (8) | I betragtning af at de offentlige udgifter til varer, bygge- og anlægsarbejder og tjenesteydelser fra og med 2018 udgør omkring 16 % af BNP, kan offentlige myndigheder gennem deres offentlige udbudspolitik opfostre og støtte markeder for innovative varer og tjenesteydelser. Med henblik på at nå dette mål bør Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/33/EF (6) fastsætte klare og gennemsigtige krav, herunder klare og langsigtede offentlige indkøbsmål, og en enkel metode til beregning heraf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU (7) og 2014/25/EU (8) fastsætter minimumsregler for offentlige udbud, der koordinerer den måde, hvorpå ordregivende myndigheder og ordregivere køber bygge- og anlægsarbejder, varer og tjenesteydelser. Disse direktiver fastsætter navnlig samlede beløbsgrænser til fastlæggelse af, hvilke offentlige kontrakter, der er omfattet af EU-lovgivningen om offentlige udbud. Disse beløbsgrænser gælder også for direktiv 2009/33/EF. |
| --- | --- |

(8)

I betragtning af at de offentlige udgifter til varer, bygge- og anlægsarbejder og tjenesteydelser fra og med 2018 udgør omkring 16 % af BNP, kan offentlige myndigheder gennem deres offentlige udbudspolitik opfostre og støtte markeder for innovative varer og tjenesteydelser. Med henblik på at nå dette mål bør Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/33/EF (6) fastsætte klare og gennemsigtige krav, herunder klare og langsigtede offentlige indkøbsmål, og en enkel metode til beregning heraf. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU (7) og 2014/25/EU (8) fastsætter minimumsregler for offentlige udbud, der koordinerer den måde, hvorpå ordregivende myndigheder og ordregivere køber bygge- og anlægsarbejder, varer og tjenesteydelser. Disse direktiver fastsætter navnlig samlede beløbsgrænser til fastlæggelse af, hvilke offentlige kontrakter, der er omfattet af EU-lovgivningen om offentlige udbud. Disse beløbsgrænser gælder også for direktiv 2009/33/EF.

| (9) | Tilgængeligheden af en tilstrækkelig opladnings- og optankningsinfrastruktur er en forudsætning for anvendelsen af køretøjer, som anvender alternative brændstoffer. Den 8. november 2017 vedtog Kommissionen en handlingsplan til støtte for en fremskyndet udrulning af køretøjer, der anvender alternative brændstoffer, i Unionen, herunder en øget støtte til etablering af offentligt tilgængelig infrastruktur ved hjælp af EU-midler, der bidrager til at skabe gunstigere betingelser for overgangen til renere køretøjer, herunder inden for den offentlige transport. Kommissionen vil senest den 31. december 2020 foretage en evaluering af gennemførelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/94/EU (9) og vil, hvis den på baggrund af en sådan evaluering finder det nødvendigt, fremsætte et forslag til ændring af nævnte direktiv. |
| --- | --- |

(9)

Tilgængeligheden af en tilstrækkelig opladnings- og optankningsinfrastruktur er en forudsætning for anvendelsen af køretøjer, som anvender alternative brændstoffer. Den 8. november 2017 vedtog Kommissionen en handlingsplan til støtte for en fremskyndet udrulning af køretøjer, der anvender alternative brændstoffer, i Unionen, herunder en øget støtte til etablering af offentligt tilgængelig infrastruktur ved hjælp af EU-midler, der bidrager til at skabe gunstigere betingelser for overgangen til renere køretøjer, herunder inden for den offentlige transport. Kommissionen vil senest den 31. december 2020 foretage en evaluering af gennemførelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/94/EU (9) og vil, hvis den på baggrund af en sådan evaluering finder det nødvendigt, fremsætte et forslag til ændring af nævnte direktiv.

| (10) | Direktiv 2009/33/EF supplerer den horisontale lovgivning om offentlige udbud i Unionen og tilføjer kriterier for bæredygtighed, der dermed tager sigte på at stimulere markedet for renere og mere energieffektive køretøjer til vejtransport. Kommissionen foretog en efterfølgende evaluering af direktiv 2009/33/EF i 2015 og konkluderede, at nævnte direktiv ikke sætter skub i markedsudbredelsen af renere køretøjer på tværs af Unionen, navnlig som følge af mangler i direktivets anvendelsesområde og bestemmelserne om køretøjsindkøb. Denne evaluering konkluderede, at indvirkningen af dette direktiv har været meget begrænset på reduktionen af emissionerne af drivhusgasser og luftforurenende stoffer og på fremme af industriens konkurrenceevne. |
| --- | --- |

(10)

Direktiv 2009/33/EF supplerer den horisontale lovgivning om offentlige udbud i Unionen og tilføjer kriterier for bæredygtighed, der dermed tager sigte på at stimulere markedet for renere og mere energieffektive køretøjer til vejtransport. Kommissionen foretog en efterfølgende evaluering af direktiv 2009/33/EF i 2015 og konkluderede, at nævnte direktiv ikke sætter skub i markedsudbredelsen af renere køretøjer på tværs af Unionen, navnlig som følge af mangler i direktivets anvendelsesområde og bestemmelserne om køretøjsindkøb. Denne evaluering konkluderede, at indvirkningen af dette direktiv har været meget begrænset på reduktionen af emissionerne af drivhusgasser og luftforurenende stoffer og på fremme af industriens konkurrenceevne.

| (11) | Den af Kommissionen gennemførte konsekvensanalyse om revisionen af direktiv 2009/33/EF understreger fordelene ved at ændre den overordnede forvaltningstilgang med hensyn til udbud af renere køretøjer på EU-plan. Ved at fastsætte minimumsmål for udbud kan man effektivt hjælpe med at nå målet om at fremme og stimulere markedsudbredelsen af renere køretøjer i forhold til at anvende internalisering af eksterne omkostninger i de overordnede indkøbsbeslutninger, idet der dog gøres opmærksom på relevansen af at tage hensyn til de miljømæssige aspekter i alle indkøbsbeslutninger. Fordelene på mellemlang og lang sigt for Unionens borgere og virksomheder begrunder fuldt ud denne tilgang, for så vidt den efterlader ordregivende myndigheder og ordregivere tilstrækkelig fleksibilitet med hensyn til valget af de teknologier, der skal anvendes. |
| --- | --- |

(11)

Den af Kommissionen gennemførte konsekvensanalyse om revisionen af direktiv 2009/33/EF understreger fordelene ved at ændre den overordnede forvaltningstilgang med hensyn til udbud af renere køretøjer på EU-plan. Ved at fastsætte minimumsmål for udbud kan man effektivt hjælpe med at nå målet om at fremme og stimulere markedsudbredelsen af renere køretøjer i forhold til at anvende internalisering af eksterne omkostninger i de overordnede indkøbsbeslutninger, idet der dog gøres opmærksom på relevansen af at tage hensyn til de miljømæssige aspekter i alle indkøbsbeslutninger. Fordelene på mellemlang og lang sigt for Unionens borgere og virksomheder begrunder fuldt ud denne tilgang, for så vidt den efterlader ordregivende myndigheder og ordregivere tilstrækkelig fleksibilitet med hensyn til valget af de teknologier, der skal anvendes.

| (12) | Gennem udvidelse af anvendelsesområdet for direktiv 2009/33/EF, således at det kommer til at omfatte andre former for praksisser såsom leasing, leje eller afbetalingskøb af køretøjer samt kontrakter om visse tjenesteydelser, sikres, at alle relevante udbudspraksisser er omfattet. De tjenesteydelser, der er dækket af dette direktivs anvendelsesområde såsom offentlig vejtransport, specialiseret personbefordring ad vej, persontransport, ikke rutekørsel, specifikke post- og pakkeleveringstjenester samt tjenester i forbindelse med affaldsindsamling, bør være de tjenester, hvor de køretøjer, der anvendes til levering af tjenesteydelserne, falder inden for de køretøjskategorier, der er omfattet af dette direktiv, og udgør et væsentligt element i kontrakten. Disse tjenesteydelser bør identificeres ved hjælp af deres respektive koder i det fælles glossar for offentlige kontrakter, der er opført i bilaget. Eksisterende kontrakter bør dog ikke berøres af dette direktiv med tilbagevirkende kraft. |
| --- | --- |

(12)

Gennem udvidelse af anvendelsesområdet for direktiv 2009/33/EF, således at det kommer til at omfatte andre former for praksisser såsom leasing, leje eller afbetalingskøb af køretøjer samt kontrakter om visse tjenesteydelser, sikres, at alle relevante udbudspraksisser er omfattet. De tjenesteydelser, der er dækket af dette direktivs anvendelsesområde såsom offentlig vejtransport, specialiseret personbefordring ad vej, persontransport, ikke rutekørsel, specifikke post- og pakkeleveringstjenester samt tjenester i forbindelse med affaldsindsamling, bør være de tjenester, hvor de køretøjer, der anvendes til levering af tjenesteydelserne, falder inden for de køretøjskategorier, der er omfattet af dette direktiv, og udgør et væsentligt element i kontrakten. Disse tjenesteydelser bør identificeres ved hjælp af deres respektive koder i det fælles glossar for offentlige kontrakter, der er opført i bilaget. Eksisterende kontrakter bør dog ikke berøres af dette direktiv med tilbagevirkende kraft.

| (13) | Der er bred støtte fra de vigtigste interessenter til en definition af renere køretøjer, som tager hensyn til kravene til reduktion af emissionerne af drivhusgasser og luftforurenende stoffer fra personbiler og lette erhvervskøretøjer. For at sikre, at der er tilstrækkelige incitamenter til at fremme markedsudbredelsen af lav- og nulemissionskøretøjer i Unionen, bør bestemmelserne om deres offentlige udbud i henhold til denne ændring tilpasses den i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/631 (10) fastsatte definition af nul- og lavemissionskøretøjer. Den indsats, der foretages i henhold til dette direktiv, vil bidrage til at overholde kravene vedrørende de normer, der er fastlagt i forordning (EU) 2019/631. Med henblik på at forbedre luftkvalitet bør renere køretøjer præstere bedre i forhold til mindstekrav for nitrogenoxider (NOx) og for ultrafine partikler — partikelantal (PN), der er fastsat ved de gældende grænseværdier for emissioner ved faktisk kørsel (RDE). Ud over nulemissionskøretøjer findes der i dag nogle få personbiler og lette erhvervskøretøjer med luftforurenende emissioner på 80 % eller derunder af de nuværende emissionsgrænser. Antallet af sådanne køretøjer forventes dog at stige i de kommende år, især pluginhybridbiler. En mere ambitiøs tilgang til offentlige udbud kan være en vigtig yderligere markedsstimulans. |
| --- | --- |

(13)

Der er bred støtte fra de vigtigste interessenter til en definition af renere køretøjer, som tager hensyn til kravene til reduktion af emissionerne af drivhusgasser og luftforurenende stoffer fra personbiler og lette erhvervskøretøjer. For at sikre, at der er tilstrækkelige incitamenter til at fremme markedsudbredelsen af lav- og nulemissionskøretøjer i Unionen, bør bestemmelserne om deres offentlige udbud i henhold til denne ændring tilpasses den i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/631 (10) fastsatte definition af nul- og lavemissionskøretøjer. Den indsats, der foretages i henhold til dette direktiv, vil bidrage til at overholde kravene vedrørende de normer, der er fastlagt i forordning (EU) 2019/631. Med henblik på at forbedre luftkvalitet bør renere køretøjer præstere bedre i forhold til mindstekrav for nitrogenoxider (NOx) og for ultrafine partikler — partikelantal (PN), der er fastsat ved de gældende grænseværdier for emissioner ved faktisk kørsel (RDE). Ud over nulemissionskøretøjer findes der i dag nogle få personbiler og lette erhvervskøretøjer med luftforurenende emissioner på 80 % eller derunder af de nuværende emissionsgrænser. Antallet af sådanne køretøjer forventes dog at stige i de kommende år, især pluginhybridbiler. En mere ambitiøs tilgang til offentlige udbud kan være en vigtig yderligere markedsstimulans.

| (14) | Renere tunge køretøjer bør defineres på basis af anvendelse af alternative brændstoffer i overensstemmelse med direktiv 2014/94/EU. Hvor flydende biobrændstoffer, syntetiske brændstoffer eller paraffinholdige brændstoffer skal anvendes af de indkøbte køretøjer, er de ordregivende myndigheder og ordregiverne nødt til ved hjælp af obligatoriske kontraktbestemmelser eller på anden tilsvarende effektiv vis inden for rammerne af proceduren for offentlige udbud at sikre, at det kun er sådanne brændstoffer, der må anvendes til disse køretøjer. Selv om det er muligt for disse brændstoffer at indeholde brændstofadditiver, som det f.eks. er tilfældet med ethanolbaseret brændstof til tilpassede dieselmotorer (ED95), bør de ikke blandes med fossile brændstoffer. |
| --- | --- |

(14)

Renere tunge køretøjer bør defineres på basis af anvendelse af alternative brændstoffer i overensstemmelse med direktiv 2014/94/EU. Hvor flydende biobrændstoffer, syntetiske brændstoffer eller paraffinholdige brændstoffer skal anvendes af de indkøbte køretøjer, er de ordregivende myndigheder og ordregiverne nødt til ved hjælp af obligatoriske kontraktbestemmelser eller på anden tilsvarende effektiv vis inden for rammerne af proceduren for offentlige udbud at sikre, at det kun er sådanne brændstoffer, der må anvendes til disse køretøjer. Selv om det er muligt for disse brændstoffer at indeholde brændstofadditiver, som det f.eks. er tilfældet med ethanolbaseret brændstof til tilpassede dieselmotorer (ED95), bør de ikke blandes med fossile brændstoffer.

| (15) | For at forbedre luftkvaliteten i kommuner er det helt afgørende at forny bilparken med renere køretøjer. Endvidere kræver principperne om den cirkulære økonomi en forlængelse af produktlevetiden. Derfor bør køretøjer, der opfylder kravene til renere køretøjer eller til nulemissionskøretøjer som følge af en eftermontering, medregnes blandt de køretøjer, der anses for at have opfyldt de respektive minimumsmål for udbud. |
| --- | --- |

(15)

For at forbedre luftkvaliteten i kommuner er det helt afgørende at forny bilparken med renere køretøjer. Endvidere kræver principperne om den cirkulære økonomi en forlængelse af produktlevetiden. Derfor bør køretøjer, der opfylder kravene til renere køretøjer eller til nulemissionskøretøjer som følge af en eftermontering, medregnes blandt de køretøjer, der anses for at have opfyldt de respektive minimumsmål for udbud.

| (16) | Personbiler, lette erhvervskøretøjer samt tunge køretøjer anvendes til forskellige formål og befinder sig på forskellige niveauer med hensyn til markedsmodenhed, og det ville være en fordel, hvis bestemmelserne om offentlige udbud anerkendte disse forskelle. Konsekvensanalysen anerkendte, at markederne for lav- og nulemissionsbybusser er kendetegnet ved større markedsmodenhed, hvorimod markederne for lav- og nulemissionslastbiler befinder sig på et lavere trin med hensyn til markedsmodenhed. På grund af den begrænsede markedsmodenhed for så vidt angår lav- og nulemissionsbusser, den forholdsvis begrænsede rolle, som offentlige indkøb spiller i dette markedssegment, og de særlige operationelle krav til disse bør turistbusser (coaches) ikke være omfattet af dette direktivs anvendelsesområde. I overensstemmelse med den tilgang, der er fulgt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 661/2009 (11) og i regulativ nr. 107 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UNECE), betragtes køretøjer i klasse M3, som er indrettet med ståpladser for at give mulighed for hyppig ind- og udstigning, som busser, mens køretøjer i klasse M3 med et meget begrænset eller intet areal til stående passagerer betragtes som turistbusser (coaches). I betragtning af det meget begrænsede marked for dobbeltdækkerbusser og deres specifikke begrænsninger med hensyn til udformning bør der i den første referenceperiode, der er omfattet af dette direktiv, gælde lavere minimumsmål for udbud af nulemissionskøretøjer, der tilhører den pågældende kategori af tunge køretøjer i medlemsstaterne, hvor dobbeltdækkerbusser udgør en betydelig del af de offentlige indkøb. |
| --- | --- |

(16)

Personbiler, lette erhvervskøretøjer samt tunge køretøjer anvendes til forskellige formål og befinder sig på forskellige niveauer med hensyn til markedsmodenhed, og det ville være en fordel, hvis bestemmelserne om offentlige udbud anerkendte disse forskelle. Konsekvensanalysen anerkendte, at markederne for lav- og nulemissionsbybusser er kendetegnet ved større markedsmodenhed, hvorimod markederne for lav- og nulemissionslastbiler befinder sig på et lavere trin med hensyn til markedsmodenhed. På grund af den begrænsede markedsmodenhed for så vidt angår lav- og nulemissionsbusser, den forholdsvis begrænsede rolle, som offentlige indkøb spiller i dette markedssegment, og de særlige operationelle krav til disse bør turistbusser (coaches) ikke være omfattet af dette direktivs anvendelsesområde. I overensstemmelse med den tilgang, der er fulgt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 661/2009 (11) og i regulativ nr. 107 fra De Forenede Nationers Økonomiske Kommission for Europa (UNECE), betragtes køretøjer i klasse M3, som er indrettet med ståpladser for at give mulighed for hyppig ind- og udstigning, som busser, mens køretøjer i klasse M3 med et meget begrænset eller intet areal til stående passagerer betragtes som turistbusser (coaches). I betragtning af det meget begrænsede marked for dobbeltdækkerbusser og deres specifikke begrænsninger med hensyn til udformning bør der i den første referenceperiode, der er omfattet af dette direktiv, gælde lavere minimumsmål for udbud af nulemissionskøretøjer, der tilhører den pågældende kategori af tunge køretøjer i medlemsstaterne, hvor dobbeltdækkerbusser udgør en betydelig del af de offentlige indkøb.

| (17) | For at undgå at pålægge offentlige myndigheder og operatører uforholdsmæssigt store byrder bør medlemsstaterne kunne fritage offentlige udbud af visse køretøjer med særlige køretøjsegenskaber, der er knyttet til deres driftskrav, fra kravene i dette direktiv. Disse køretøjer omfatter pansrede køretøjer, ambulancer, rustvogne, køretøjer i klasse M1 med kørestolsadgang, mobilkraner, køretøjer, der er konstrueret og fremstillet til primært at blive anvendt på byggepladser, i stenbrud, i havne eller i lufthavne, samt køretøjer, der er specielt udformet, konstrueret eller tilpasset til anvendelse inden for hæren, civilforsvaret, brandvæsenet og ordensmagten. Sådanne tilpasninger kan vedrøre installation af specialiseret kommunikationsudstyr eller nødbelysning. Kravene fastsat i dette direktiv bør ikke finde anvendelse på køretøjer, der er konstrueret og fremstillet specifikt med henblik på udførelse af arbejde, og som ikke egner sig til transport af passagerer eller varer. Disse køretøjer omfatter køretøjer til vedligeholdelse af veje såsom sneplove. |
| --- | --- |

(17)

For at undgå at pålægge offentlige myndigheder og operatører uforholdsmæssigt store byrder bør medlemsstaterne kunne fritage offentlige udbud af visse køretøjer med særlige køretøjsegenskaber, der er knyttet til deres driftskrav, fra kravene i dette direktiv. Disse køretøjer omfatter pansrede køretøjer, ambulancer, rustvogne, køretøjer i klasse M1 med kørestolsadgang, mobilkraner, køretøjer, der er konstrueret og fremstillet til primært at blive anvendt på byggepladser, i stenbrud, i havne eller i lufthavne, samt køretøjer, der er specielt udformet, konstrueret eller tilpasset til anvendelse inden for hæren, civilforsvaret, brandvæsenet og ordensmagten. Sådanne tilpasninger kan vedrøre installation af specialiseret kommunikationsudstyr eller nødbelysning. Kravene fastsat i dette direktiv bør ikke finde anvendelse på køretøjer, der er konstrueret og fremstillet specifikt med henblik på udførelse af arbejde, og som ikke egner sig til transport af passagerer eller varer. Disse køretøjer omfatter køretøjer til vedligeholdelse af veje såsom sneplove.

| (18) | Fastsættelse af minimumsmål for udbud af renere køretøjer, som skal nås i to referenceperioder, der slutter i 2025 og i 2030 på medlemsstatsplan, bør bidrage til politisk sikkerhed på markeder, hvor investeringer i lav- og nulemissionsmobilitet er nødvendige. Minimumsmål understøtter etableringen af markeder for rene kørertøjer i hele Unionen. De giver tid til tilpasning af de offentlige udbudsprocedurer og sender et klart markedssignal. Et krav om, at halvdelen af minimumsmålet for busser indkøbt i disse reference perioder skal opfyldes gennem udbud af nulemissionsbusser, styrker endvidere forpligtelsen til dekarboniseringen af transportsektoren. Det bør bemærkes, at trolleybusser anses for at være busser med nulemission, forudsat at de kun kører på elektricitet, eller at de udelukkende anvender en styreenhed med nulemission, når de ikke er tilsluttet til nettet, ellers betragtes de stadig som renere køretøjer. I konsekvensanalysen konstateres det, at medlemsstaterne i stigende grad fastsætter mål afhængigt af deres økonomiske kapacitet, og hvor alvorligt problemet er. Der bør fastsættes forskellige mål for de forskellige medlemsstater i overensstemmelse med deres økonomiske kapacitet (bruttonationalprodukt pr. indbygger) og eksponering for forurening (bybefolkningstæthed). Den territoriale konsekvensanalyse af dette direktiv viste, at virkningen vil blive jævnt fordelt mellem regionerne i Unionen. |
| --- | --- |

(18)

Fastsættelse af minimumsmål for udbud af renere køretøjer, som skal nås i to referenceperioder, der slutter i 2025 og i 2030 på medlemsstatsplan, bør bidrage til politisk sikkerhed på markeder, hvor investeringer i lav- og nulemissionsmobilitet er nødvendige. Minimumsmål understøtter etableringen af markeder for rene kørertøjer i hele Unionen. De giver tid til tilpasning af de offentlige udbudsprocedurer og sender et klart markedssignal. Et krav om, at halvdelen af minimumsmålet for busser indkøbt i disse reference perioder skal opfyldes gennem udbud af nulemissionsbusser, styrker endvidere forpligtelsen til dekarboniseringen af transportsektoren. Det bør bemærkes, at trolleybusser anses for at være busser med nulemission, forudsat at de kun kører på elektricitet, eller at de udelukkende anvender en styreenhed med nulemission, når de ikke er tilsluttet til nettet, ellers betragtes de stadig som renere køretøjer. I konsekvensanalysen konstateres det, at medlemsstaterne i stigende grad fastsætter mål afhængigt af deres økonomiske kapacitet, og hvor alvorligt problemet er. Der bør fastsættes forskellige mål for de forskellige medlemsstater i overensstemmelse med deres økonomiske kapacitet (bruttonationalprodukt pr. indbygger) og eksponering for forurening (bybefolkningstæthed). Den territoriale konsekvensanalyse af dette direktiv viste, at virkningen vil blive jævnt fordelt mellem regionerne i Unionen.

| (19) | Medlemsstaterne bør have fleksibilitet til at fordele indsatsen for at opfylde minimumsmålene på deres område i overensstemmelse med deres forfatningsmæssige rammer og i overensstemmelse med deres transportpolitiske mål. Ved fordelingen af indsatsen inden for en medlemsstat kan der tages hensyn til forskellige faktorer såsom forskelle i den økonomiske kapacitet, luftkvaliteten, befolkningstætheden, transportsystemernes karakteristika, politikker for dekarbonisering af transporten og nedbringelse af luftforureningen eller andre relevante kriterier. |
| --- | --- |

(19)

Medlemsstaterne bør have fleksibilitet til at fordele indsatsen for at opfylde minimumsmålene på deres område i overensstemmelse med deres forfatningsmæssige rammer og i overensstemmelse med deres transportpolitiske mål. Ved fordelingen af indsatsen inden for en medlemsstat kan der tages hensyn til forskellige faktorer såsom forskelle i den økonomiske kapacitet, luftkvaliteten, befolkningstætheden, transportsystemernes karakteristika, politikker for dekarbonisering af transporten og nedbringelse af luftforureningen eller andre relevante kriterier.

| (20) | Køretøjer med nulemissioner ved udstødningsrøret kan også medføre et væsentligt miljøaftryk som følge af de emissioner, der stammer fra brændstofforsyningskæden lige fra udvindingsfasen til udstødningen, samt som følge af processen for fremstilling af komponenterne og graden af deres genanvendelighed. Med henblik på at sikre overensstemmelse med målsætningerne for bæredygtighed bør batterier fremstilles med de færrest mulige miljømæssige konsekvenser i og uden for Unionen, hvad angår udvindingen af råmaterialer, der skal anvendes i fremstillingen af batterier. Fremme af teknologier, der søger at løse denne udfordring såsom bæredygtige og genanvendelige batterier, kan bidrage til den overordnede bæredygtighed af elektriske køretøjer, gennem initiativer såsom Unionens batterialliance og Unionens batterihandlingsplan samt i forbindelse med revisionen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/66/EF (12). En eventuel afspejling af køretøjers CO2-emissioner under hele deres livscyklus og køretøjers »well-to-wheel«-emissioner bør overvejes for perioden efter 2030 under hensyntagen til EU-rettens relevante bestemmelser vedrørende beregningen heraf på det givne tidspunkt. |
| --- | --- |

(20)

Køretøjer med nulemissioner ved udstødningsrøret kan også medføre et væsentligt miljøaftryk som følge af de emissioner, der stammer fra brændstofforsyningskæden lige fra udvindingsfasen til udstødningen, samt som følge af processen for fremstilling af komponenterne og graden af deres genanvendelighed. Med henblik på at sikre overensstemmelse med målsætningerne for bæredygtighed bør batterier fremstilles med de færrest mulige miljømæssige konsekvenser i og uden for Unionen, hvad angår udvindingen af råmaterialer, der skal anvendes i fremstillingen af batterier. Fremme af teknologier, der søger at løse denne udfordring såsom bæredygtige og genanvendelige batterier, kan bidrage til den overordnede bæredygtighed af elektriske køretøjer, gennem initiativer såsom Unionens batterialliance og Unionens batterihandlingsplan samt i forbindelse med revisionen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/66/EF (12). En eventuel afspejling af køretøjers CO2-emissioner under hele deres livscyklus og køretøjers »well-to-wheel«-emissioner bør overvejes for perioden efter 2030 under hensyntagen til EU-rettens relevante bestemmelser vedrørende beregningen heraf på det givne tidspunkt.

| (21) | Europa-Parlamentet opfordrede i sin henstilling til Rådet og Kommissionen af 4. april 2017 på baggrund af undersøgelsen af emissionsmålinger i bilindustrien (13) medlemsstaterne til at fremme politikker for grønne offentlige udbud gennem offentlige myndigheders indkøb af nulemissionskøretøjer og køretøjer med ultralave emissioner til deres egne flåder eller til offentlige eller halvoffentlige delebilsprogrammer og gennem udfasning af nye CO2-udledende biler inden 2035. |
| --- | --- |

(21)

Europa-Parlamentet opfordrede i sin henstilling til Rådet og Kommissionen af 4. april 2017 på baggrund af undersøgelsen af emissionsmålinger i bilindustrien (13) medlemsstaterne til at fremme politikker for grønne offentlige udbud gennem offentlige myndigheders indkøb af nulemissionskøretøjer og køretøjer med ultralave emissioner til deres egne flåder eller til offentlige eller halvoffentlige delebilsprogrammer og gennem udfasning af nye CO2-udledende biler inden 2035.

| (22) | Den maksimale virkning kan opnås, hvis offentlige udbud af renere køretøjer er målrettet mod områder med en relativt høj grad af luft- og støjforurening. De offentlige myndigheder i medlemsstaterne opfordres til at fokusere især på disse områder, når de gennemfører nationale minimumsmål for udbud. Offentlige myndigheder opfordres også til at træffe foranstaltninger såsom at stille tilstrækkelige finansielle midler til rådighed for ordregivende myndigheder og ordregivere, med henblik på at undgå, at omkostningerne ved at overholde de i dette direktiv fastsatte minimumsmål for udbud fører til højere billetpriser for forbrugerne eller til en forringelse af de offentlige transporttjenester eller modvirker udviklingen af andre former for ren transport, der ikke benytter vejnettet såsom sporvogne og metrotog. De offentlige myndigheder bør afspejle de relaterede tiltag i deres rapportering i henhold til dette direktiv. Med henblik på at undgå en uforholdsmæssigt stor byrde og for at optimere de potentielle resultater af dette direktiv bør der ydes passende teknisk bistand til de offentlige myndigheder. |
| --- | --- |

(22)

Den maksimale virkning kan opnås, hvis offentlige udbud af renere køretøjer er målrettet mod områder med en relativt høj grad af luft- og støjforurening. De offentlige myndigheder i medlemsstaterne opfordres til at fokusere især på disse områder, når de gennemfører nationale minimumsmål for udbud. Offentlige myndigheder opfordres også til at træffe foranstaltninger såsom at stille tilstrækkelige finansielle midler til rådighed for ordregivende myndigheder og ordregivere, med henblik på at undgå, at omkostningerne ved at overholde de i dette direktiv fastsatte minimumsmål for udbud fører til højere billetpriser for forbrugerne eller til en forringelse af de offentlige transporttjenester eller modvirker udviklingen af andre former for ren transport, der ikke benytter vejnettet såsom sporvogne og metrotog. De offentlige myndigheder bør afspejle de relaterede tiltag i deres rapportering i henhold til dette direktiv. Med henblik på at undgå en uforholdsmæssigt stor byrde og for at optimere de potentielle resultater af dette direktiv bør der ydes passende teknisk bistand til de offentlige myndigheder.

| (23) | Offentlig transport udgør kun en lille del af de emissioner, der stammer fra transportsektoren. For yderligere at fremme dekarbonisering af transportsektoren, forbedre luftkvaliteten og opretholde lige vilkår for de forskellige operatører kan medlemsstaterne i overensstemmelse med EU-retten beslutte også at pålægge private operatører og tjenesteydelser, der ikke er omfattet af dette direktivs anvendelsesområde, lignende krav såsom taxa-, biludlejnings- og samkørselsselskaber. |
| --- | --- |

(23)

Offentlig transport udgør kun en lille del af de emissioner, der stammer fra transportsektoren. For yderligere at fremme dekarbonisering af transportsektoren, forbedre luftkvaliteten og opretholde lige vilkår for de forskellige operatører kan medlemsstaterne i overensstemmelse med EU-retten beslutte også at pålægge private operatører og tjenesteydelser, der ikke er omfattet af dette direktivs anvendelsesområde, lignende krav såsom taxa-, biludlejnings- og samkørselsselskaber.

| (24) | Beregning af livscyklusomkostninger er et vigtigt redskab for ordregivende myndigheder og ordregivere til at dække energi- og miljøomkostningerne i løbet af et køretøjs livscyklus, herunder omkostningerne i forbindelse med emission af drivhusgasser og andre forurenende emissioner på grundlag af en relevant metode til at fastsætte deres økonomiske værdi. I betragtning af den begrænsede anvendelse af metoden til beregning af driftslevetidsomkostninger i henhold til direktiv 2009/33/EF og oplysningerne fra ordregivende myndigheder og ordregivere om anvendelsen af egne metoder, der er tilpasset deres specifikke forhold og behov, bør det ikke være påkrævet at anvende én obligatorisk metode, men ordregivende myndigheder og ordregivere bør kunne vælge en hvilken som helst metode til beregning af levetidsomkostninger for at understøtte deres udbudsprocedurer, på baggrund af det i artikel 67 i direktiv 2014/24/EU og artikel 82 i direktiv 2014/25/EU beskrevne kriterium om det økonomisk mest fordelagtige bud, under hensyntagen til omkostningseffektivitet i forhold til køretøjets samlede levetid samt til miljømæssige og sociale aspekter. |
| --- | --- |

(24)

Beregning af livscyklusomkostninger er et vigtigt redskab for ordregivende myndigheder og ordregivere til at dække energi- og miljøomkostningerne i løbet af et køretøjs livscyklus, herunder omkostningerne i forbindelse med emission af drivhusgasser og andre forurenende emissioner på grundlag af en relevant metode til at fastsætte deres økonomiske værdi. I betragtning af den begrænsede anvendelse af metoden til beregning af driftslevetidsomkostninger i henhold til direktiv 2009/33/EF og oplysningerne fra ordregivende myndigheder og ordregivere om anvendelsen af egne metoder, der er tilpasset deres specifikke forhold og behov, bør det ikke være påkrævet at anvende én obligatorisk metode, men ordregivende myndigheder og ordregivere bør kunne vælge en hvilken som helst metode til beregning af levetidsomkostninger for at understøtte deres udbudsprocedurer, på baggrund af det i artikel 67 i direktiv 2014/24/EU og artikel 82 i direktiv 2014/25/EU beskrevne kriterium om det økonomisk mest fordelagtige bud, under hensyntagen til omkostningseffektivitet i forhold til køretøjets samlede levetid samt til miljømæssige og sociale aspekter.

| (25) | Rapporteringen om offentlige udbud i henhold til dette direktiv bør give et klart overblik over markedet for at muliggøre effektiv overvågning af dets gennemførelse. En sådan rapportering bør indledes med en foreløbig indgivelse af oplysninger fra medlemsstaterne til Kommissionen senest den 2. august 2022 og fortsætte med en første omfattende rapport om gennemførelsen af minimumsmålene for udbud i 2026 og derefter hvert tredje år. Tidsrammen bør tilpasses de eksisterende rapporteringsforpligtelser i henhold til direktiv 2014/24/EU og direktiv 2014/25/EU. For at minimere den administrative byrde for de offentlige organer og skabe et effektivt overblik over markedet bør forenklet rapportering lettes. Kommissionen vil tilvejebringe løsninger med hensyn til registreringen og overvågningen i Tender Electronic Daily-databasen (TED) og sikre en omfattende rapportering om lav- og nulemissionskøretøjer og for andre køretøjer, der anvender alternative brændstoffer, inden for rammerne af Unionens fælles glossar for offentlige kontrakter. Specifikke koder i det fælles glossar for offentlige kontrakter vil lette registreringen og overvågningen i TED. |
| --- | --- |

(25)

Rapporteringen om offentlige udbud i henhold til dette direktiv bør give et klart overblik over markedet for at muliggøre effektiv overvågning af dets gennemførelse. En sådan rapportering bør indledes med en foreløbig indgivelse af oplysninger fra medlemsstaterne til Kommissionen senest den 2. august 2022 og fortsætte med en første omfattende rapport om gennemførelsen af minimumsmålene for udbud i 2026 og derefter hvert tredje år. Tidsrammen bør tilpasses de eksisterende rapporteringsforpligtelser i henhold til direktiv 2014/24/EU og direktiv 2014/25/EU. For at minimere den administrative byrde for de offentlige organer og skabe et effektivt overblik over markedet bør forenklet rapportering lettes. Kommissionen vil tilvejebringe løsninger med hensyn til registreringen og overvågningen i Tender Electronic Daily-databasen (TED) og sikre en omfattende rapportering om lav- og nulemissionskøretøjer og for andre køretøjer, der anvender alternative brændstoffer, inden for rammerne af Unionens fælles glossar for offentlige kontrakter. Specifikke koder i det fælles glossar for offentlige kontrakter vil lette registreringen og overvågningen i TED.

| (26) | Yderligere støtte til udbredelsen på markedet af renere køretøjer og infrastrukturen for sådanne køretøjer kan opnås ved at stille målrettede offentlige støtteforanstaltninger til rådighed på nationalt plan og EU-plan. Sådanne foranstaltninger omfatter øget anvendelse af EU-midler med henblik på at støtte fornyelsen af de offentlige transportflåder og sikre bedre udveksling af viden og tilpasning af udbud for at muliggøre en indsats i et omfang, der er tilstrækkeligt stort til omkostningsbesparelser og indvirkning på markedet. Muligheden for at yde offentlig støtte til fremme af udviklingen af de infrastrukturer, som er nødvendige for distribution af alternative brændstoffer, er anerkendt i retningslinjerne for statsstøtte til miljøbeskyttelse og energi 2014-2020 (14). Bestemmelserne i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, navnlig artikel 107 og 108, finder dog fortsat anvendelse på sådan offentlig støtte. |
| --- | --- |

(26)

Yderligere støtte til udbredelsen på markedet af renere køretøjer og infrastrukturen for sådanne køretøjer kan opnås ved at stille målrettede offentlige støtteforanstaltninger til rådighed på nationalt plan og EU-plan. Sådanne foranstaltninger omfatter øget anvendelse af EU-midler med henblik på at støtte fornyelsen af de offentlige transportflåder og sikre bedre udveksling af viden og tilpasning af udbud for at muliggøre en indsats i et omfang, der er tilstrækkeligt stort til omkostningsbesparelser og indvirkning på markedet. Muligheden for at yde offentlig støtte til fremme af udviklingen af de infrastrukturer, som er nødvendige for distribution af alternative brændstoffer, er anerkendt i retningslinjerne for statsstøtte til miljøbeskyttelse og energi 2014-2020 (14). Bestemmelserne i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, navnlig artikel 107 og 108, finder dog fortsat anvendelse på sådan offentlig støtte.

| (27) | Målrettede støtteforanstaltninger til udbud af renere køretøjer kan hjælpe ordregivende myndigheder og ordregivere. Under den nuværende flerårige finansielle ramme (FFR) for perioden 2014-2020 råder Unionen allerede over en lang række forskellige midler til at støtte medlemsstaterne, de lokale myndigheder og de berørte aktører i forbindelse med disses overgang til bæredygtig mobilitet. De europæiske struktur- og investeringsfonde er navnlig en vigtig kilde til finansiering af projekter vedrørende mobilitet i byer. Horisont 2020, Unionens forskningsprogram, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1291/2013 (15), finansierer forsknings- og innovationsprojekter i forbindelse med mobilitet i byer samt i forbindelse med intelligente byer og lokalsamfund, mens Connecting Europe-faciliteten, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1316/2013 (16), yder støtte til etablering af relevant infrastruktur i byknudepunkter. Indførelsen af en definition af renere køretøjer og fastsættelsen af minimumsmål for udbud af sådanne i dette direktiv kan bidrage til at sikre en endnu mere målrettet anvendelse af Unionens finansielle instrumenter, herunder i den næste FFR for perioden 2021-2027. Disse støtteforanstaltninger vil hjælpe med at reducere den indledende store investering i infrastrukturændringer og vil støtte dekarboniseringen af transport. |
| --- | --- |

(27)

Målrettede støtteforanstaltninger til udbud af renere køretøjer kan hjælpe ordregivende myndigheder og ordregivere. Under den nuværende flerårige finansielle ramme (FFR) for perioden 2014-2020 råder Unionen allerede over en lang række forskellige midler til at støtte medlemsstaterne, de lokale myndigheder og de berørte aktører i forbindelse med disses overgang til bæredygtig mobilitet. De europæiske struktur- og investeringsfonde er navnlig en vigtig kilde til finansiering af projekter vedrørende mobilitet i byer. Horisont 2020, Unionens forskningsprogram, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1291/2013 (15), finansierer forsknings- og innovationsprojekter i forbindelse med mobilitet i byer samt i forbindelse med intelligente byer og lokalsamfund, mens Connecting Europe-faciliteten, der er oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1316/2013 (16), yder støtte til etablering af relevant infrastruktur i byknudepunkter. Indførelsen af en definition af renere køretøjer og fastsættelsen af minimumsmål for udbud af sådanne i dette direktiv kan bidrage til at sikre en endnu mere målrettet anvendelse af Unionens finansielle instrumenter, herunder i den næste FFR for perioden 2021-2027. Disse støtteforanstaltninger vil hjælpe med at reducere den indledende store investering i infrastrukturændringer og vil støtte dekarboniseringen af transport.

| (28) | For at bidrage til at sikre, at de potentielle fordele udnyttes fuldt ud, bør Kommissionen yde vejledning til medlemsstaterne med hensyn til de forskellige EU-fonde, der kan anvendes, og bør lette og strukturere udvekslingen af viden og bedste praksis mellem medlemsstaterne med henblik på at fremme ordregivende myndigheders og ordregiveres indkøb, leasing, leje eller afbetalingskøb af renere og mere energieffektive køretøjer til vejtransport. Kommissionen bør også fortsat yde teknisk og finansiel rådgivning til lokale myndigheder og operatører gennem instrumenter som Det Europæiske Centrum for Investeringsrådgivning, Jaspersinitiativet og Jessicainitiativet. En sådan bistand bør omfatte, at de ordregivende myndigheder og ordregivere tilskyndes til at samle deres ressourcer i fælles indkøb af lavemissionskøretøjer og energieffektive køretøjer til vejtransport for at opnå stordriftsfordele og gøre det lettere at nå målene i dette direktiv. |
| --- | --- |

(28)

For at bidrage til at sikre, at de potentielle fordele udnyttes fuldt ud, bør Kommissionen yde vejledning til medlemsstaterne med hensyn til de forskellige EU-fonde, der kan anvendes, og bør lette og strukturere udvekslingen af viden og bedste praksis mellem medlemsstaterne med henblik på at fremme ordregivende myndigheders og ordregiveres indkøb, leasing, leje eller afbetalingskøb af renere og mere energieffektive køretøjer til vejtransport. Kommissionen bør også fortsat yde teknisk og finansiel rådgivning til lokale myndigheder og operatører gennem instrumenter som Det Europæiske Centrum for Investeringsrådgivning, Jaspersinitiativet og Jessicainitiativet. En sådan bistand bør omfatte, at de ordregivende myndigheder og ordregivere tilskyndes til at samle deres ressourcer i fælles indkøb af lavemissionskøretøjer og energieffektive køretøjer til vejtransport for at opnå stordriftsfordele og gøre det lettere at nå målene i dette direktiv.

| (29) | Med henblik på at maksimere effekten af investeringer er en bedre samordning af mobilitet og byplanlægning nødvendig, såsom gennem anvendelse af planer for bæredygtig bytrafik. Planer for bæredygtig bytrafik er planer, der er udviklet på tværs af individuelle politikområder, og som i et samarbejde mellem forskellige myndighedsniveauer kombinerer forskellige transportformer, trafiksikkerhed, godstransport, mobilitetsforvaltning og intelligente transportsystemer. Planer for bæredygtig mobilitet i byer kan spille en vigtig rolle med hensyn til at nå Unionens mål for nedbringelsen af CO2-emissioner og af støj- og luftforurening. |
| --- | --- |

(29)

Med henblik på at maksimere effekten af investeringer er en bedre samordning af mobilitet og byplanlægning nødvendig, såsom gennem anvendelse af planer for bæredygtig bytrafik. Planer for bæredygtig bytrafik er planer, der er udviklet på tværs af individuelle politikområder, og som i et samarbejde mellem forskellige myndighedsniveauer kombinerer forskellige transportformer, trafiksikkerhed, godstransport, mobilitetsforvaltning og intelligente transportsystemer. Planer for bæredygtig mobilitet i byer kan spille en vigtig rolle med hensyn til at nå Unionens mål for nedbringelsen af CO2-emissioner og af støj- og luftforurening.

| (30) | For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af dette direktiv bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser med henblik på at fastlægge det fælles format for medlemsstaternes rapporter og ordningerne for deres transmission. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (17). |
| --- | --- |

(30)

For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af dette direktiv bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser med henblik på at fastlægge det fælles format for medlemsstaternes rapporter og ordningerne for deres transmission. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (17).

| (31) | Senest den 31. december 2027 bør Kommissionen revidere gennemførelsen af direktiv 2009/33/EF. Denne revision bør, hvis det er relevant, ledsages af et lovgivningsmæssigt forslag om ændring af direktivet for perioden efter 2030, herunder med hensyn til fastsættelsen af nye ambitiøse mål og udvidelsen af anvendelsesområdet til at omfatte andre kategorier af køretøjer såsom køretøjer i klasse L og entreprenørmaskiner. Kommissionen bør i sin revision bl.a. også vurdere muligheden for at bringe dette direktiv på linje med en hvilken som helst metode til beregning af køretøjers CO2-emissioner under hele deres livscyklus og »well-to-wheel« CO2-emissioner, som er udviklet inden for rammerne af EU-præstationsnormer for køretøjers CO2-emissioner, samt muligheden for at fremme bæredygtige og genanvendelige batterier og brugen af de bedst klassificerede og regummierede dæk. |
| --- | --- |

(31)

Senest den 31. december 2027 bør Kommissionen revidere gennemførelsen af direktiv 2009/33/EF. Denne revision bør, hvis det er relevant, ledsages af et lovgivningsmæssigt forslag om ændring af direktivet for perioden efter 2030, herunder med hensyn til fastsættelsen af nye ambitiøse mål og udvidelsen af anvendelsesområdet til at omfatte andre kategorier af køretøjer såsom køretøjer i klasse L og entreprenørmaskiner. Kommissionen bør i sin revision bl.a. også vurdere muligheden for at bringe dette direktiv på linje med en hvilken som helst metode til beregning af køretøjers CO2-emissioner under hele deres livscyklus og »well-to-wheel« CO2-emissioner, som er udviklet inden for rammerne af EU-præstationsnormer for køretøjers CO2-emissioner, samt muligheden for at fremme bæredygtige og genanvendelige batterier og brugen af de bedst klassificerede og regummierede dæk.

| (32) | Til trods for at minimumsmålene for udbud fastsat i dette direktiv ikke finder anvendelse på EU-institutionerne, er det ønskeligt, at EU- institutionerne går foran med et godt eksempel. |
| --- | --- |

(32)

Til trods for at minimumsmålene for udbud fastsat i dette direktiv ikke finder anvendelse på EU-institutionerne, er det ønskeligt, at EU- institutionerne går foran med et godt eksempel.

| (33) | Målene for dette direktiv, nemlig at skabe en stimulans for renere køretøjer på efterspørgselssiden til støtte for en omstilling til lavemissionsmobilitet, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af en fælles og langsigtet politikramme og på grund af omfanget bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål. |
| --- | --- |

(33)

Målene for dette direktiv, nemlig at skabe en stimulans for renere køretøjer på efterspørgselssiden til støtte for en omstilling til lavemissionsmobilitet, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan på grund af en fælles og langsigtet politikramme og på grund af omfanget bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

| (34) | I henhold til den fælles politiske erklæring af 28. september 2011 fra medlemsstaterne og Kommissionen om forklarende dokumenter (18) har medlemsstaterne forpligtet sig til i tilfælde, hvor det er berettiget, at lade meddelelsen af gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele i de nationale gennemførelsesinstrumenter. I forbindelse med dette direktiv finder lovgiver, at fremsendelsen af sådanne dokumenter er berettiget. |
| --- | --- |

(34)

I henhold til den fælles politiske erklæring af 28. september 2011 fra medlemsstaterne og Kommissionen om forklarende dokumenter (18) har medlemsstaterne forpligtet sig til i tilfælde, hvor det er berettiget, at lade meddelelsen af gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele i de nationale gennemførelsesinstrumenter. I forbindelse med dette direktiv finder lovgiver, at fremsendelsen af sådanne dokumenter er berettiget.

| (35) | Direktiv 2009/33/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed — |
| --- | --- |

(35)

Direktiv 2009/33/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

VEDTAGET DETTE DIREKTIV:

Artikel 1

Ændringer af direktiv 2009/33/EF

I direktiv 2009/33/EF foretages følgende ændringer:

| 1) | Titlen affattes således:

  »Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/33/EF af 23. april 2009 om fremme af renere køretøjer til vejtransport til støtte for lavemissionsmobilitet«. |
| --- | --- |

1)

Titlen affattes således:

»Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/33/EF af 23. april 2009 om fremme af renere køretøjer til vejtransport til støtte for lavemissionsmobilitet«.

| 2) | Artikel 1 affattes således:

  »Artikel 1
  Genstand og formål
  I henhold til dette direktiv skal medlemsstaterne sikre, at ordregivende myndigheder og ordregivere tager hensyn til energi- og miljøbelastningen i hele driftslevetiden, herunder energiforbrug og CO2-emissioner samt visse forurenende stoffer, når de indkøber bestemte køretøjer til vejtransport, med det formål at fremme og stimulere markedet for renere og mere energieffektive køretøjer og at forbedre transportsektorens bidrag til Unionens miljø-, klima- og energipolitikker.« |
| --- | --- |

2)

Artikel 1 affattes således:

»Artikel 1

Genstand og formål

I henhold til dette direktiv skal medlemsstaterne sikre, at ordregivende myndigheder og ordregivere tager hensyn til energi- og miljøbelastningen i hele driftslevetiden, herunder energiforbrug og CO2-emissioner samt visse forurenende stoffer, når de indkøber bestemte køretøjer til vejtransport, med det formål at fremme og stimulere markedet for renere og mere energieffektive køretøjer og at forbedre transportsektorens bidrag til Unionens miljø-, klima- og energipolitikker.«

| 3) | Artikel 2 affattes således:

  »Artikel 2
  Undtagelser
  Medlemsstaterne kan undtage de køretøjer, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra d), og i artikel 2, stk. 3, litra a) og b), i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2018/858 (*1) samt i punkt 5.2.-5.5. og punkt 5.7 i del A i bilag I til nævnte forordning, fra kravene i dette direktiv.


  (*1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/858 af 30. maj 2018 om godkendelse og markedsovervågning af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer, om ændring af forordning (EF) nr. 715/2007 og (EF) nr. 595/2009 og om ophævelse af direktiv 2007/46/EF (EUT L 151 af 14.6.2018, s. 1).«
  " |
| --- | --- |

3)

Artikel 2 affattes således:

»Artikel 2

Undtagelser

Medlemsstaterne kan undtage de køretøjer, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra d), og i artikel 2, stk. 3, litra a) og b), i Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2018/858 (*1) samt i punkt 5.2.-5.5. og punkt 5.7 i del A i bilag I til nævnte forordning, fra kravene i dette direktiv.

(*1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/858 af 30. maj 2018 om godkendelse og markedsovervågning af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer, om ændring af forordning (EF) nr. 715/2007 og (EF) nr. 595/2009 og om ophævelse af direktiv 2007/46/EF (EUT L 151 af 14.6.2018, s. 1).«
  "

*1

| 4) | Artikel 3 affattes således:

  »Artikel 3
  Anvendelsesområde

  1.   Dette direktiv finder anvendelse på udbud gennem:






  a) | kontrakter om indkøb, leasing, leje eller afbetalingskøb af køretøjer til vejtransport tildelt af ordregivende myndigheder eller ordregivere, for så vidt de er forpligtet til at anvende indkøbsprocedurerne fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU (*2) og 2014/25/EU (*3) |
| --- | --- | --- |

4)

Artikel 3 affattes således:

»Artikel 3

Anvendelsesområde

1.   Dette direktiv finder anvendelse på udbud gennem:

a)

kontrakter om indkøb, leasing, leje eller afbetalingskøb af køretøjer til vejtransport tildelt af ordregivende myndigheder eller ordregivere, for så vidt de er forpligtet til at anvende indkøbsprocedurerne fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU (*2) og 2014/25/EU (*3)

| b) | offentlige tjenesteydelseskontrakter som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1370/2007 (*4), der vedrører levering af personbefordring ad vej, som går ud over en bestemt tærskelværdi, der fastsættes af medlemsstaterne, og som ikke må overstige den i artikel 5, stk. 4, i nævnte forordning gældende tærskelværdi |
| --- | --- |

b)

offentlige tjenesteydelseskontrakter som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1370/2007 (*4), der vedrører levering af personbefordring ad vej, som går ud over en bestemt tærskelværdi, der fastsættes af medlemsstaterne, og som ikke må overstige den i artikel 5, stk. 4, i nævnte forordning gældende tærskelværdi

| c) | tjenesteydelseskontrakter, jf. tabel 1 i bilaget til dette direktiv, i det omfang de ordregivende myndigheder eller ordregivere er forpligtet til at anvende indkøbsprocedurerne fastsat i direktiv 2014/24/EU og 2014/25/EU. |
| --- | --- |

c)

tjenesteydelseskontrakter, jf. tabel 1 i bilaget til dette direktiv, i det omfang de ordregivende myndigheder eller ordregivere er forpligtet til at anvende indkøbsprocedurerne fastsat i direktiv 2014/24/EU og 2014/25/EU.

Dette direktiv gælder kun for kontrakter, hvor indkaldelsen af tilbud er udsendt efter den 2. august 2021, eller, såfremt der ikke kræves en indkaldelse af tilbud, hvor den ordregivende myndighed eller ordregivere har indledt udbudsproceduren efter nævnte dato.

2.   Direktivet gælder ikke for:

| a) | køretøjer som omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra a), b) og c), og artikel 2, stk. 3, litra c), i forordning (EU) 2018/858 |
| --- | --- |

a)

køretøjer som omhandlet i artikel 2, stk. 2, litra a), b) og c), og artikel 2, stk. 3, litra c), i forordning (EU) 2018/858

| b) | køretøjer i klasse M3, bortset fra køretøjer i klasse I og klasse A, jf. definitionen i artikel 3, nr. 2) og 3), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 661/2009 (*5). |
| --- | --- |

b)

køretøjer i klasse M3, bortset fra køretøjer i klasse I og klasse A, jf. definitionen i artikel 3, nr. 2) og 3), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 661/2009 (*5).

(*2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF (EUT L 94 af 28.3.2014, s. 65)."

*2

(*3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/25/EU af 26. februar 2014 om fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester og om ophævelse af direktiv 2004/17/EF (EUT L 94 af 28.3.2014, s. 243)."

*3

(*4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1370/2007 af 23. oktober 2007 om offentlig personbefordring med jernbane og ad vej og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 1191/69 og (EØF) nr. 1107/70 (EUT L 315 af 3.12.2007, s. 1)."

*4

(*5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 661/2009 af 13. juli 2009 om krav til typegodkendelse for den generelle sikkerhed af motorkøretøjer, påhængskøretøjer dertil samt systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (EUT L 200 af 31.7.2009, s. 1).«
  "

*5

| 5) | Artikel 4 affattes således:

  »Artikel 4
  Definitioner
  I dette direktiv forstås ved:
  1)   »ordregivende myndigheder«: ordregivende myndigheder som defineret i artikel 2, stk. 1, nr. 1), i direktiv 2014/24/EU og i artikel 3 i direktiv 2014/25/EU
  2)   »ordregivere«: ordregivende enheder som defineret i artikel 4 i direktiv 2014/25/EU
  3)   »køretøj til vejtransport«: et køretøj i klasse M eller N, jf. artikel 4, stk. 1, litra a) og b), i forordning (EU) 2018/858
  4)   »renere køretøj«:






  a) | et køretøj i klasse M1, M2 eller N1 med en maksimal udstødningsemission udtrykt i CO2 g/km og forurenende emissioner ved faktisk kørsel, der ligger under en procentdel af de gældende emissionsgrænseværdier, jf. tabel 2 i bilaget, eller |
| --- | --- | --- |

5)

Artikel 4 affattes således:

»Artikel 4

Definitioner

I dette direktiv forstås ved:

1)   »ordregivende myndigheder«: ordregivende myndigheder som defineret i artikel 2, stk. 1, nr. 1), i direktiv 2014/24/EU og i artikel 3 i direktiv 2014/25/EU

2)   »ordregivere«: ordregivende enheder som defineret i artikel 4 i direktiv 2014/25/EU

3)   »køretøj til vejtransport«: et køretøj i klasse M eller N, jf. artikel 4, stk. 1, litra a) og b), i forordning (EU) 2018/858

4)   »renere køretøj«:

a)

et køretøj i klasse M1, M2 eller N1 med en maksimal udstødningsemission udtrykt i CO2 g/km og forurenende emissioner ved faktisk kørsel, der ligger under en procentdel af de gældende emissionsgrænseværdier, jf. tabel 2 i bilaget, eller

| b) | et køretøj i klasse M3, N2 eller N3, der anvender alternative brændstoffer som defineret i artikel 2, nr. 1) og 2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/94/EU (*6), bortset fra brændsler, som er produceret af råprodukter med stor risiko for indirekte arealanvendelsesændringer, og for hvilke der er konstateret en betydelig udvidelse af produktionsarealet ind på arealer med stort kulstoflager i overensstemmelse med artikel 26 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2001 (*7). Hvis køretøjer anvender flydende biobrændstoffer, syntetiske brændstoffer eller paraffinholdige brændstoffer, skal disse brændstoffer ikke blandes med konventionelle fossile brændstoffer |
| --- | --- |

b)

et køretøj i klasse M3, N2 eller N3, der anvender alternative brændstoffer som defineret i artikel 2, nr. 1) og 2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/94/EU (*6), bortset fra brændsler, som er produceret af råprodukter med stor risiko for indirekte arealanvendelsesændringer, og for hvilke der er konstateret en betydelig udvidelse af produktionsarealet ind på arealer med stort kulstoflager i overensstemmelse med artikel 26 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2001 (*7). Hvis køretøjer anvender flydende biobrændstoffer, syntetiske brændstoffer eller paraffinholdige brændstoffer, skal disse brændstoffer ikke blandes med konventionelle fossile brændstoffer

5)   »tungt nulemissionskøretøj«: et renere køretøj som defineret i denne artikels nr. 4), litra b), uden en intern forbrændingsmotor eller med en intern forbrændingsmotor, der udleder mindre end 1 g CO2/kWh målt i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 595/2009 (*8) og gennemførelsesforanstaltningerne hertil, eller som udleder mindre end 1 g CO2/km målt i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 715/2007 (*9) og gennemførelsesforanstaltningerne hertil.

(*6)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/94/EU af 22. oktober 2014 om etablering af infrastruktur for alternative brændstoffer (EUT L 307 af 28.10.2014, s. 1)."

*6

(*7)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2001 af 11. december 2018 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder (EUT L 328 af 21.12.2018, s. 82)."

*7

(*8)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 595/2009 af 18. juni 2009 om typegodkendelse af motorkøretøjer og motorer med hensyn til emissioner fra tunge erhvervskøretøjer (Euro VI) og om adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer og om ændring af forordning (EF) nr. 715/2007 og direktiv 2007/46/EF og om ophævelse af direktiv 80/1269/EØF, 2005/55/EF og 2005/78/EF (EUT L 188 af 18.7.2009, s. 1)."

*8

(*9)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 715/2007 af 20. juni 2007 om typegodkendelse af motorkøretøjer med hensyn til emissioner fra lette personbiler og lette erhvervskøretøjer (Euro 5 og Euro 6), om adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer (EUT L 171 af 29.6.2007, s. 1).«
  "

*9

| 6) | Artikel 5 affattes således:

  »Artikel 5
  Minimumsmål for udbud

  1.   Medlemsstaterne sikrer, at udbud af de i artikel 3 omhandlede køretøjer og tjenesteydelser opfylder minimumsmålene for udbud af renere lette køretøjer som fastsat i tabel 3 i bilaget, og af renere tunge køretøjer som fastsat i tabel 4 i bilaget. Disse mål udtrykkes som minimumsprocenter for renere køretøjer i det samlede antal køretøjer til vejtransport, der er omfattet af summen af alle de i artikel 3 omhandlede kontrakter, der er tildelt mellem den 2. august 2021 og den 31. december 2025 for så vidt angår den første referenceperiode og mellem den 1. januar 2026 og den 31. december 2030 for så vidt angår den anden referenceperiode.


  2.   Ved beregningen af minimumsmålene for udbud er den dato for det offentlige indkøb, der skal tages i betragtning, datoen for afslutningen af den offentlige udbudsprocedure ved tildelingen af kontrakten.


  3.   Køretøjer, der opfylder definitionen af et renere køretøj i henhold til artikel 4, nr. 4), eller af et tungt nulemissionskøretøj i henhold til artikel 4, nr. 5), som følge af en eftermontering, kan regnes for at være henholdsvis renere køretøjer eller tunge nulemissionskøretøjer med henblik på overholdelse af minimumsmålene for udbud.


  4.   Med henblik på vurderingen af overholdelsen af minimumsmålene for udbud tages der for så vidt angår de i artikel 3, stk. 1, litra a), omhandlede kontrakter hensyn til antallet af købte, leasede, lejede eller afbetalingskøbte køretøjer til vejtransport i henhold til hver kontrakt.


  5.   Med henblik på vurderingen af overholdelsen af minimumsmålene for udbud tages der for så vidt angår de i artikel 3, stk. 1, litra b) og c), omhandlede kontrakter hensyn til antallet af køretøjer til vejtransport, der skal anvendes til levering af tjenesteydelserne, omfattet af hver kontrakt.


  6.   Når der ikke vedtages nye mål for perioden efter den 1. januar 2030, gælder målene for den anden referenceperiode fortsat og beregnes i overensstemmelse med stk. 1-5 i efterfølgende femårsperioder.


  7.   Medlemsstaterne kan anvende eller bemyndige deres ordregivende myndigheder eller ordregivere til at anvende højere nationale mål eller strengere krav end dem, der er anført i bilaget.« |
| --- | --- |

6)

Artikel 5 affattes således:

»Artikel 5

Minimumsmål for udbud

1.   Medlemsstaterne sikrer, at udbud af de i artikel 3 omhandlede køretøjer og tjenesteydelser opfylder minimumsmålene for udbud af renere lette køretøjer som fastsat i tabel 3 i bilaget, og af renere tunge køretøjer som fastsat i tabel 4 i bilaget. Disse mål udtrykkes som minimumsprocenter for renere køretøjer i det samlede antal køretøjer til vejtransport, der er omfattet af summen af alle de i artikel 3 omhandlede kontrakter, der er tildelt mellem den 2. august 2021 og den 31. december 2025 for så vidt angår den første referenceperiode og mellem den 1. januar 2026 og den 31. december 2030 for så vidt angår den anden referenceperiode.

2.   Ved beregningen af minimumsmålene for udbud er den dato for det offentlige indkøb, der skal tages i betragtning, datoen for afslutningen af den offentlige udbudsprocedure ved tildelingen af kontrakten.

3.   Køretøjer, der opfylder definitionen af et renere køretøj i henhold til artikel 4, nr. 4), eller af et tungt nulemissionskøretøj i henhold til artikel 4, nr. 5), som følge af en eftermontering, kan regnes for at være henholdsvis renere køretøjer eller tunge nulemissionskøretøjer med henblik på overholdelse af minimumsmålene for udbud.

4.   Med henblik på vurderingen af overholdelsen af minimumsmålene for udbud tages der for så vidt angår de i artikel 3, stk. 1, litra a), omhandlede kontrakter hensyn til antallet af købte, leasede, lejede eller afbetalingskøbte køretøjer til vejtransport i henhold til hver kontrakt.

5.   Med henblik på vurderingen af overholdelsen af minimumsmålene for udbud tages der for så vidt angår de i artikel 3, stk. 1, litra b) og c), omhandlede kontrakter hensyn til antallet af køretøjer til vejtransport, der skal anvendes til levering af tjenesteydelserne, omfattet af hver kontrakt.

6.   Når der ikke vedtages nye mål for perioden efter den 1. januar 2030, gælder målene for den anden referenceperiode fortsat og beregnes i overensstemmelse med stk. 1-5 i efterfølgende femårsperioder.

7.   Medlemsstaterne kan anvende eller bemyndige deres ordregivende myndigheder eller ordregivere til at anvende højere nationale mål eller strengere krav end dem, der er anført i bilaget.«

| 7) | Artikel 6 og 7 udgår. |
| --- | --- |

7)

Artikel 6 og 7 udgår.

| 8) | Artikel 8 affattes således:

  »Artikel 8
  Udveksling af viden og bedste praksis
  Kommissionen letter og strukturerer udvekslingen af viden og bedste praksis mellem medlemsstaterne med hensyn til, hvordan ordregivende myndigheder og ordregivere kan fremme udbud af renere og mere energieffektive køretøjer til vejtransport.« |
| --- | --- |

8)

Artikel 8 affattes således:

»Artikel 8

Udveksling af viden og bedste praksis

Kommissionen letter og strukturerer udvekslingen af viden og bedste praksis mellem medlemsstaterne med hensyn til, hvordan ordregivende myndigheder og ordregivere kan fremme udbud af renere og mere energieffektive køretøjer til vejtransport.«

| 9) | Artikel 9 affattes således:

  »Artikel 9
  Udvalgsprocedure

  1.   Kommissionen bistås af udvalget nedsat ved artikel 9 i direktiv 2014/94/EU.
  Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (*10).


  2.   Når der henvises til dette stykke, finder artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendelse.


  3.   Når udvalgets udtalelse indhentes efter en skriftlig procedure, afsluttes proceduren uden noget resultat, hvis formanden for udvalget træffer beslutning herom, eller hvis et simpelt flertal af udvalgsmedlemmerne anmoder herom inden for tidsfristen for afgivelse af udtalelsen.



  (*10)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13).«
  " |
| --- | --- |

9)

Artikel 9 affattes således:

»Artikel 9

Udvalgsprocedure

1.   Kommissionen bistås af udvalget nedsat ved artikel 9 i direktiv 2014/94/EU.

Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 (*10).

2.   Når der henvises til dette stykke, finder artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011 anvendelse.

3.   Når udvalgets udtalelse indhentes efter en skriftlig procedure, afsluttes proceduren uden noget resultat, hvis formanden for udvalget træffer beslutning herom, eller hvis et simpelt flertal af udvalgsmedlemmerne anmoder herom inden for tidsfristen for afgivelse af udtalelsen.

(*10)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13).«
  "

*10

| 10) | Artikel 10 affattes således:

  »Artikel 10
  Rapportering og revision

  1.   Senest den 2. august 2022 underretter medlemsstaterne Kommissionen om de foranstaltninger, der er taget med henblik på at gennemføre dette direktiv, og om medlemsstaternes hensigter med hensyn til fremtidige gennemførelsesaktiviteter, herunder tidsplanen og den eventuelle indsatsfordeling mellem de forskellige forvaltningsniveauer, samt om alle andre oplysninger, som medlemsstaten anser for relevante.


  2.   Senest den 18. april 2026 og derefter hvert tredje år forelægger medlemsstaterne Kommissionen en rapport om gennemførelsen af dette direktiv. Disse rapporter skal ledsage de i artikel 83, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 2014/24/EU og artikel 99, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 2014/25/EU omhandlede rapporter og indeholde oplysninger om de foranstaltninger, der er truffet for at gennemføre dette direktiv, om fremtidige gennemførelsesaktiviteter samt alle andre oplysninger, som medlemsstaten anser for relevante. Disse rapporter skal ligeledes indeholde oplysninger om antallet og de kategorier af køretøjer, der er omfattet af de i artikel 3, stk. 1, i nærværende direktiv omhandlede kontrakter, på grundlag af de data, som Kommissionen har fremlagt i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 3. Oplysningerne præsenteres i overensstemmelse med de kategorier, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2195/2002 (*11).


  3.   Kommissionen skal for at støtte medlemsstaterne i deres rapporteringsforpligtelser indsamle og offentliggøre antallet og de kategorier af køretøjer, der er omfattet af de i artikel 3, stk. 1, litra a) og c), i dette direktiv omhandlede kontrakter ved at udtrække de relevante data fra bekendtgørelser om indgåede kontrakter, der er offentliggjort i Tenders Electronic Daily (TED) databasen, i overensstemmelse med direktiv 2014/24/EU og direktiv 2014/25/EU.


  4.   Som følge af de i stk. 2 omhandlede rapporter forelægger Kommissionen senest den 18. april 2027 og derefter hvert tredje år en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af dette direktiv med angivelse af de foranstaltninger, der er truffet af medlemsstaterne i denne forbindelse.


  5.   Senest den 31. december 2027 reviderer Kommissionen gennemførelsen af dette direktiv og forelægger, hvis det er relevant, et lovgivningsmæssigt forslag til ændring af direktivet for perioden efter 2030, herunder for fastsættelsen af nye mål og for medtagelsen af andre kategorier af køretøjer såsom to- og trehjulede køretøjer.


  6.   Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter i overensstemmelse med artikel 9, stk. 2, som fastsætter formatet for de i nærværende artikels stk. 2 omhandlede rapporter, samt ordningerne for deres transmission.



  (*11)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2195/2002 af 5. november 2002 om det fælles glossar for offentlige kontrakter (CPV) (EFT L 340 af 16.12.2002, s. 1).«
  " |
| --- | --- |

10)

Artikel 10 affattes således:

»Artikel 10

Rapportering og revision

1.   Senest den 2. august 2022 underretter medlemsstaterne Kommissionen om de foranstaltninger, der er taget med henblik på at gennemføre dette direktiv, og om medlemsstaternes hensigter med hensyn til fremtidige gennemførelsesaktiviteter, herunder tidsplanen og den eventuelle indsatsfordeling mellem de forskellige forvaltningsniveauer, samt om alle andre oplysninger, som medlemsstaten anser for relevante.

2.   Senest den 18. april 2026 og derefter hvert tredje år forelægger medlemsstaterne Kommissionen en rapport om gennemførelsen af dette direktiv. Disse rapporter skal ledsage de i artikel 83, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 2014/24/EU og artikel 99, stk. 3, andet afsnit, i direktiv 2014/25/EU omhandlede rapporter og indeholde oplysninger om de foranstaltninger, der er truffet for at gennemføre dette direktiv, om fremtidige gennemførelsesaktiviteter samt alle andre oplysninger, som medlemsstaten anser for relevante. Disse rapporter skal ligeledes indeholde oplysninger om antallet og de kategorier af køretøjer, der er omfattet af de i artikel 3, stk. 1, i nærværende direktiv omhandlede kontrakter, på grundlag af de data, som Kommissionen har fremlagt i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 3. Oplysningerne præsenteres i overensstemmelse med de kategorier, der er fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2195/2002 (*11).

3.   Kommissionen skal for at støtte medlemsstaterne i deres rapporteringsforpligtelser indsamle og offentliggøre antallet og de kategorier af køretøjer, der er omfattet af de i artikel 3, stk. 1, litra a) og c), i dette direktiv omhandlede kontrakter ved at udtrække de relevante data fra bekendtgørelser om indgåede kontrakter, der er offentliggjort i Tenders Electronic Daily (TED) databasen, i overensstemmelse med direktiv 2014/24/EU og direktiv 2014/25/EU.

4.   Som følge af de i stk. 2 omhandlede rapporter forelægger Kommissionen senest den 18. april 2027 og derefter hvert tredje år en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om gennemførelsen af dette direktiv med angivelse af de foranstaltninger, der er truffet af medlemsstaterne i denne forbindelse.

5.   Senest den 31. december 2027 reviderer Kommissionen gennemførelsen af dette direktiv og forelægger, hvis det er relevant, et lovgivningsmæssigt forslag til ændring af direktivet for perioden efter 2030, herunder for fastsættelsen af nye mål og for medtagelsen af andre kategorier af køretøjer såsom to- og trehjulede køretøjer.

6.   Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter i overensstemmelse med artikel 9, stk. 2, som fastsætter formatet for de i nærværende artikels stk. 2 omhandlede rapporter, samt ordningerne for deres transmission.

(*11)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2195/2002 af 5. november 2002 om det fælles glossar for offentlige kontrakter (CPV) (EFT L 340 af 16.12.2002, s. 1).«
  "

*11

| 11) | Bilaget erstattes af teksten i bilaget til nærværende direktiv. |
| --- | --- |

11)

Bilaget erstattes af teksten i bilaget til nærværende direktiv.

Artikel 2

Gennemførelse

1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 2. august 2021. De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. Medlemsstaterne fastsætter de nærmere regler for henvisningen.

2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 3

Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den Europæiske Unions Tidende

Artikel 4

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juni 2019.

På Europa-Parlamentets vegne

A. TAJANI

Formand

På Rådets vegne

G. CIAMBA

Formand

---

(1)  
  EUT C 262 af 25.7.2018, s. 58.

1

(2)  
  EUT C 387 af 25.10.2018, s. 70.

2

(3)  Europa-Parlamentets holdning af 18.4.2019 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 13.6.2019.

3

(4)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2001 af 11. december 2018 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder (EUT L 328 af 21.12.2018, s. 82).

4

(5)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/2002 af 11. december 2018 om ændring af direktiv 2012/27/EU om energieffektivitet (EUT L 328 af 21.12.2018, s. 210).

5

(6)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/33/EF af 23. april 2009 om fremme af renere og mere energieffektive køretøjer til vejtransport (EUT L 120 af 15.5.2009, s. 5).

6

(7)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF (EUT L 94 af 28.3.2014, s. 65).

7

(8)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/25/EU af 26. februar 2014 om fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester og om ophævelse af direktiv 2004/17/EF (EUT L 94 af 28.3.2014, s. 243).

8

(9)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/94/EU af 22. oktober 2014 om etablering af infrastruktur for alternative brændstoffer (EUT L 307 af 28.10.2014, s. 1).

9

(10)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/631 af 17. april 2019 om fastsættelse af præstationsnormer for nye personbilers og nye lette erhvervskøretøjers CO2-emissioner og om ophævelse af forordning (EF) nr. 443/2009 og forordning (EU) nr. 510/2011 (EUT L 111 af 25.4.2019, s. 13).

10

2

(11)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 661/2009 af 13. juli 2009 om krav til typegodkendelse for den generelle sikkerhed af motorkøretøjer, påhængskøretøjer dertil samt systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (EUT L 200 af 31.7.2009, s. 1).

11

(12)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/66/EF af 6. september 2006 om batterier og akkumulatorer og udtjente batterier og akkumulatorer og om ophævelse af direktiv 91/157/EØF (EUT L 266 af 26.9.2006, s. 1).

12

(13)  
  EUT C 298 af 23.8.2018, s. 140.

13

(14)  
  EUT C 200 af 28.6.2014, s. 1.

14

(15)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1291/2013 af 11. december 2013 om Horisont 2020 — rammeprogram for forskning og innovation (2014-2020) og om ophævelse af afgørelse nr. 1982/2006/EF (EUT L 347 af 20.12.2013, s. 104).

15

(16)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1316/2013 af 11. december 2013 om oprettelse af Connecting Europe-faciliteten, om ændring af forordning (EU) nr. 913/2010 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 680/2007 og (EF) nr. 67/2010 (EUT L 348 af 20.12.2013, s. 129).

16

(17)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (EUT L 55 af 28.2.2011, s. 13).

17

(18)  
  EUT C 369 af 17.12.2011, s. 14.

18

---

BILAG

»BILAG

OPLYSNINGER MED HENBLIK PÅ GENNEMFØRELSEN AF MINIMUMSMÅL FOR UDBUD AF RENERE KØRETØJER TIL VEJTRANSPORT TIL STØTTE FOR LAVEMISSIONSMOBILITET I MEDLEMSSTATERNE

Tabel 1: Koder i det fælles glossar for offentlige kontrakter (CPV) for tjenesteydelser, jf. artikel 3, stk. 1, litra c)

| CPV-kode | Beskrivelse |
| --- | --- |
| 60112000-6 | Offentlig vejtransport |
| 60130000-8 | Specialiseret personbefordring ad vej |
| 60140000-1 | Persontransport, ikke rutekørsel |
| 90511000-2 | Indsamling af affald |
| 60160000-7 | Postbefordring ad vej |
| 60161000-4 | Pakketransport |
| 64121100-1 | Postudbringning |
| 64121200-2 | Pakkeudbringning |

CPV-kode

Beskrivelse

60112000-6

Offentlig vejtransport

60130000-8

Specialiseret personbefordring ad vej

60140000-1

Persontransport, ikke rutekørsel

90511000-2

Indsamling af affald

60160000-7

Postbefordring ad vej

60161000-4

Pakketransport

64121100-1

Postudbringning

64121200-2

Pakkeudbringning

Tabel 2: Emissionstærskler for renere lette køretøjer

| Køretøjsklasser | Indtil den 31. december 2025 | Fra den 1. januar 2026 |
| --- | --- | --- |
| | CO2 g/km | Luftforurenende emissioner ved faktisk kørsel (1) som en procentdel af emissionsgrænseværdierne (2) | CO2 g/km | Luftforurenende emissioner ved faktisk kørsel (1) som en procentdel af emissionsgrænseværdierne (2) |
| Klasse M1 | 50 | 80 % | 0 | Ikke relevant |
| Klasse M2 | 50 | 80 % | 0 | Ikke relevant |
| Klasse N1 | 50 | 80 % | 0 | Ikke relevant |

Køretøjsklasser

Indtil den 31. december 2025

Fra den 1. januar 2026

CO2 g/km

Luftforurenende emissioner ved faktisk kørsel (1) som en procentdel af emissionsgrænseværdierne (2)

CO2 g/km

Luftforurenende emissioner ved faktisk kørsel (1) som en procentdel af emissionsgrænseværdierne (2)

Klasse M1

50

80 %

0

Ikke relevant

Klasse M2

50

80 %

0

Ikke relevant

Klasse N1

50

80 %

0

Ikke relevant

| (*) | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF af 5. september 2007 om fastlæggelse af en ramme for godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (»Rammedirektiv«) (EUT L 263 af 9.10.2007, s. 1). |
| --- | --- |

(*)

Tabel 3: Minimumsmål for udbud for andelen af renere lette køretøjer i overensstemmelse med tabel 2 i de samlede offentlige udbud af lette køretøjer omfattet af de i artikel 3 omhandlede kontrakter på medlemsstatsplan

| Medlemsstat | Fra den 2. august 2021 til den 31. december 2025 | Fra den 1. januar 2026 til den 31. december 2030 |
| --- | --- | --- |
| Luxembourg | 38,5 % | 38,5 % |
| Sverige | 38,5 % | 38,5 % |
| Danmark | 37,4 % | 37,4 % |
| Finland | 38,5 % | 38,5 % |
| Tyskland | 38,5 % | 38,5 % |
| Frankrig | 37,4 % | 37,4 % |
| Det Forenede Kongerige | 38,5 % | 38,5 % |
| Nederlandene | 38,5 % | 38,5 % |
| Østrig | 38,5 % | 38,5 % |
| Belgien | 38,5 % | 38,5 % |
| Italien | 38,5 % | 38,5 % |
| Irland | 38,5 % | 38,5 % |
| Spanien | 36,3 % | 36,3 % |
| Cypern | 31,9 % | 31,9 % |
| Malta | 38,5 % | 38,5 % |
| Portugal | 29,7 % | 29,7 % |
| Grækenland | 25,3 % | 25,3 % |
| Slovenien | 22 % | 22 % |
| Tjekkiet | 29,7 % | 29,7 % |
| Estland | 23,1 % | 23,1 % |
| Slovakiet | 22 % | 22 % |
| Litauen | 20,9 % | 20,9 % |
| Polen | 22 % | 22 % |
| Kroatien | 18,7 % | 18,7 % |
| Ungarn | 23,1 % | 23,1 % |
| Letland | 22 % | 22 % |
| Rumænien | 18,7 % | 18,7 % |
| Bulgarien | 17,6 % | 17,6 % |

Medlemsstat

Fra den 2. august 2021 til den 31. december 2025

Fra den 1. januar 2026 til den 31. december 2030

Luxembourg

38,5 %

38,5 %

Sverige

38,5 %

38,5 %

Danmark

37,4 %

37,4 %

Finland

38,5 %

38,5 %

Tyskland

38,5 %

38,5 %

Frankrig

37,4 %

37,4 %

Det Forenede Kongerige

38,5 %

38,5 %

Nederlandene

38,5 %

38,5 %

Østrig

38,5 %

38,5 %

Belgien

38,5 %

38,5 %

Italien

38,5 %

38,5 %

Irland

38,5 %

38,5 %

Spanien

36,3 %

36,3 %

Cypern

31,9 %

31,9 %

Malta

38,5 %

38,5 %

Portugal

29,7 %

29,7 %

Grækenland

25,3 %

25,3 %

Slovenien

22 %

22 %

Tjekkiet

29,7 %

29,7 %

Estland

23,1 %

23,1 %

Slovakiet

22 %

22 %

Litauen

20,9 %

20,9 %

Polen

22 %

22 %

Kroatien

18,7 %

18,7 %

Ungarn

23,1 %

23,1 %

Letland

22 %

22 %

Rumænien

18,7 %

18,7 %

Bulgarien

17,6 %

17,6 %

Tabel 4: Minimumsmål for udbud for andelen af renere tunge køretøjer i de samlede offentlige udbud af tunge køretøjer omfattet af de i artikel 3 omhandlede kontrakter på medlemsstatsplan (*)

| Medlemsstat | Lastbiler (køretøjsklasse N2 og N3) | Busser (køretøjsklasse M3) (*1) |
| --- | --- | --- |
| | Fra den 2. august 2021 til den 31. december 2025 | Fra den 1. januar 2026 til den 31. december 2030 | Fra den 2. august 2021 til den 31. december 2025 | Fra den 1. januar 2026 til den 31. december 2030 |
| Luxembourg | 10 % | 15 % | 45 % | 65 % |
| Sverige | 10 % | 15 % | 45 % | 65 % |
| Danmark | 10 % | 15 % | 45 % | 65 % |
| Finland | 9 % | 15 % | 41 % | 59 % |
| Tyskland | 10 % | 15 % | 45 % | 65 % |
| Frankrig | 10 % | 15 % | 43 % | 61 % |
| Det Forenede Kongerige | 10 % | 15 % | 45 % | 65 % |
| Nederlandene | 10 % | 15 % | 45 % | 65 % |
| Østrig | 10 % | 15 % | 45 % | 65 % |
| Belgien | 10 % | 15 % | 45 % | 65 % |
| Italien | 10 % | 15 % | 45 % | 65 % |
| Irland | 10 % | 15 % | 45 % | 65 % |
| Spanien | 10 % | 14 % | 45 % | 65 % |
| Cypern | 10 % | 13 % | 45 % | 65 % |
| Malta | 10 % | 15 % | 45 % | 65 % |
| Portugal | 8 % | 12 % | 35 % | 51 % |
| Grækenland | 8 % | 10 % | 33 % | 47 % |
| Slovenien | 7 % | 9 % | 28 % | 40 % |
| Tjekkiet | 9 % | 11 % | 41 % | 60 % |
| Estland | 7 % | 9 % | 31 % | 43 % |
| Slovakiet | 8 % | 9 % | 34 % | 48 % |
| Litauen | 8 % | 9 % | 42 % | 60 % |
| Polen | 7 % | 9 % | 32 % | 46 % |
| Kroatien | 6 % | 7 % | 27 % | 38 % |
| Ungarn | 8 % | 9 % | 37 % | 53 % |
| Letland | 8 % | 9 % | 35 % | 50 % |
| Rumænien | 6 % | 7 % | 24 % | 33 % |
| Bulgarien | 7 % | 8 % | 34 % | 48 % |

Medlemsstat

Lastbiler (køretøjsklasse N2 og N3)

Busser (køretøjsklasse M3) (*1)

Fra den 2. august 2021 til den 31. december 2025

Fra den 1. januar 2026 til den 31. december 2030

Fra den 2. august 2021 til den 31. december 2025

Fra den 1. januar 2026 til den 31. december 2030

Luxembourg

10 %

15 %

45 %

65 %

Sverige

10 %

15 %

45 %

65 %

Danmark

10 %

15 %

45 %

65 %

Finland

9 %

15 %

41 %

59 %

Tyskland

10 %

15 %

45 %

65 %

Frankrig

10 %

15 %

43 %

61 %

Det Forenede Kongerige

10 %

15 %

45 %

65 %

Nederlandene

10 %

15 %

45 %

65 %

Østrig

10 %

15 %

45 %

65 %

Belgien

10 %

15 %

45 %

65 %

Italien

10 %

15 %

45 %

65 %

Irland

10 %

15 %

45 %

65 %

Spanien

10 %

14 %

45 %

65 %

Cypern

10 %

13 %

45 %

65 %

Malta

10 %

15 %

45 %

65 %

Portugal

8 %

12 %

35 %

51 %

Grækenland

8 %

10 %

33 %

47 %

Slovenien

7 %

9 %

28 %

40 %

Tjekkiet

9 %

11 %

41 %

60 %

Estland

7 %

9 %

31 %

43 %

Slovakiet

8 %

9 %

34 %

48 %

Litauen

8 %

9 %

42 %

60 %

Polen

7 %

9 %

32 %

46 %

Kroatien

6 %

7 %

27 %

38 %

Ungarn

8 %

9 %

37 %

53 %

Letland

8 %

9 %

35 %

50 %

Rumænien

6 %

7 %

24 %

33 %

Bulgarien

7 %

8 %

34 %

48 %

---

(1)  Oplyst maksimale værdier for emission ved faktisk kørsel (RDE) for partikelantal (PN) i #/km og nitrogenoxider (NOx) i mg/km, jf. punkt 48.2 i typeattesten, som beskrevet i bilag IX til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF (*) for både komplette og bymæssige RDE-kørsler.

1

(2)  De gældende emissionsgrænseværdier fastlagt i bilag I til forordning (EF) nr. 715/2007 eller dens efterfølgere.

2

(*1)  Halvdelen af minimumsmålet for andelen af renere busser skal opfyldes ved indkøb af nulemissionsbusser som defineret i artikel 4, nr. 5). Dette krav sænkes til en fjerdedel af minimumsmålet for den første referenceperiode, hvis mere end 80 % af de busser, der er omfattet af den samlede sum af alle de i artikel 3 omhandlede kontrakter, og som i denne periode er blevet tildelt i en medlemsstat, er dobbeltdækkerbusser.

*1

---

II Ikke-lovgivningsmæssige retsakter

INTERINSTITUTIONELLE AFTALER

| 12.7.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 188/131 |
| --- | --- | --- | --- |

12.7.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 188/131

---

Fælles erklæring fra Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen

Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen bemærker, at proceduren for valg af hjemsted for Den Europæiske Arbejdsmarkedsmyndighed ikke var afsluttet på tidspunktet for vedtagelsen af forordningen om dens oprettelse (1).

1

Under henvisning til forpligtelsen til loyalt og gennemsigtigt samarbejde og under henvisning til traktaterne anerkender de tre institutioner værdien af udveksling af oplysninger fra de indledende faser af proceduren for udvælgelse af hjemsted for Den Europæiske Arbejdsmarkedsmyndighed.

En sådan tidlig udveksling af oplysninger vil gøre det lettere for de tre institutioner at udøve deres rettigheder i henhold til traktaterne gennem de tilknyttede procedurer.

Europa-Parlamentet og Rådet noterer sig Kommissionens intention om at træffe de nødvendige foranstaltninger til, at der i forordningen om oprettelse af Den Europæiske Arbejdsmarkedsmyndighed fastsættes en bestemmelse om myndighedens hjemsted, og til at sikre, at myndigheden fungerer selvstændigt i overensstemmelse med den nævnte forordning.

---

(1)  
  EUT L 186 af 11.7.2019, s. 21.

1

---