# Euroopa Liidu L 317/2013

| | ISSN 1977-0650
  doi:10.3000/19770650.L_2013.317.est |
| --- | --- |
| Euroopa Liidu
  Teataja | L 317 |
| | |
| Eestikeelne väljaanne | Õigusaktid | 56. köide28. november 2013 |

ISSN 1977-0650

doi:10.3000/19770650.L_2013.317.est

Euroopa Liidu

Teataja

L 317

Eestikeelne väljaanne

Õigusaktid

56. köide28. november 2013

---

| Sisukord | | II   Muud kui seadusandlikud aktid | Lehekülg |
| --- | --- | --- | --- |
| | | MÄÄRUSED |
| | * | Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 1207/2013, 22. november 2013, millega kiidetakse heaks väike muudatus kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse kantud nimetuse spetsifikaadis [Fourme d’Ambert (KPN)] | 1 |
| | * | Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 1208/2013, 25. november 2013, millega kiidetakse heaks väike muudatus kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse kantud nimetuse spetsifikaadis [Prosciutto di Parma (KPN)] | 8 |
| | * | Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 1209/2013, 25. november 2013, millega kiidetakse heaks oluline muudatus kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse kantud nimetuse spetsifikaadis [Camembert de Normandie (KPN)] | 17 |
| | * | Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 1210/2013, 25. november 2013, millega kiidetakse heaks oluline muudatus kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse kantud nimetuse spetsifikaadis [Melocotón de Calanda (KPN)] | 19 |
| | * | Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 1211/2013, 25. november 2013, millega kiidetakse heaks väike muudatus kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse kantud nimetuse spetsifikaadis [Banon (KPN)] | 21 |
| | * | Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 1212/2013, 26. november 2013, teatavate kaupade klassifitseerimise kohta kombineeritud nomenklatuuris | 30 |
| | | Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 1213/2013, 27. november 2013, millega kehtestatakse kindlad impordiväärtused, et määrata kindlaks teatava puu- ja köögivilja hind piiril | 33 |
| | | OTSUSED |
| | | 2013/687/EL |
| | * | Komisjoni otsus, 26. november 2013, siseriikliku üleminekukava kohta, mille Kreeka Vabariik esitas kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2010/75/EL (tööstusheidete kohta) artikliga 32
  (teatavaks tehtud numbri C(2013) 8133 all) | 35 |

Sisukord

II   Muud kui seadusandlikud aktid

Lehekülg

MÄÄRUSED

*

Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 1207/2013, 22. november 2013, millega kiidetakse heaks väike muudatus kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse kantud nimetuse spetsifikaadis [Fourme d’Ambert (KPN)]

1

*

Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 1208/2013, 25. november 2013, millega kiidetakse heaks väike muudatus kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse kantud nimetuse spetsifikaadis [Prosciutto di Parma (KPN)]

8

*

Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 1209/2013, 25. november 2013, millega kiidetakse heaks oluline muudatus kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse kantud nimetuse spetsifikaadis [Camembert de Normandie (KPN)]

17

*

Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 1210/2013, 25. november 2013, millega kiidetakse heaks oluline muudatus kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse kantud nimetuse spetsifikaadis [Melocotón de Calanda (KPN)]

19

*

Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 1211/2013, 25. november 2013, millega kiidetakse heaks väike muudatus kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse kantud nimetuse spetsifikaadis [Banon (KPN)]

21

*

Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 1212/2013, 26. november 2013, teatavate kaupade klassifitseerimise kohta kombineeritud nomenklatuuris

30

Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 1213/2013, 27. november 2013, millega kehtestatakse kindlad impordiväärtused, et määrata kindlaks teatava puu- ja köögivilja hind piiril

33

OTSUSED

2013/687/EL

*

Komisjoni otsus, 26. november 2013, siseriikliku üleminekukava kohta, mille Kreeka Vabariik esitas kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2010/75/EL (tööstusheidete kohta) artikliga 32
  (teatavaks tehtud numbri C(2013) 8133 all)

(teatavaks tehtud numbri C(2013) 8133 all)

35

| | | III   Muud aktid |
| --- | --- | --- |
| | | EUROOPA MAJANDUSPIIRKOND |
| | * | EFTA järelevalveameti otsus nr 258A/13/COL, 25. juuni 2013, kiita heaks eranditaotlus, mis põhineb Euroopa Majanduspiirkonna lepingu XIII lisa I peatüki punktis 13c osutatud õigusakti (Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 2008. aasta direktiiv 2008/68/EÜ ohtlike kaupade siseveo kohta) artikli 6 lõike 2 punktil a, et anda luba ohtlike jäätmete veoks vastavalt Norra ohtlike kaupade maismaavedu käsitleva 1. aprilli 2009. aasta määruse nr 384 (Forskrift om landtransport av farlig gods, edaspidi Norra määrus) artiklile 12, tingimusel et veoettevõtjal on ADR ohutusnõustaja ning et ohtlikku kaupa käitlevad ja transportivad isikud läbivad enne asjaomase loa saamist erikoolituse | 38 |

III   Muud aktid

EUROOPA MAJANDUSPIIRKOND

*

EFTA järelevalveameti otsus nr 258A/13/COL, 25. juuni 2013, kiita heaks eranditaotlus, mis põhineb Euroopa Majanduspiirkonna lepingu XIII lisa I peatüki punktis 13c osutatud õigusakti (Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 2008. aasta direktiiv 2008/68/EÜ ohtlike kaupade siseveo kohta) artikli 6 lõike 2 punktil a, et anda luba ohtlike jäätmete veoks vastavalt Norra ohtlike kaupade maismaavedu käsitleva 1. aprilli 2009. aasta määruse nr 384 (Forskrift om landtransport av farlig gods, edaspidi Norra määrus) artiklile 12, tingimusel et veoettevõtjal on ADR ohutusnõustaja ning et ohtlikku kaupa käitlevad ja transportivad isikud läbivad enne asjaomase loa saamist erikoolituse

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 2008. aasta direktiiv 2008/68/EÜ ohtlike kaupade siseveo kohta

Forskrift om landtransport av farlig gods

38

| ET | Aktid, mille peakiri on trükitud harilikus trükikirjas, käsitlevad põllumajandusküsimuste igapäevast korraldust ning nende kehtivusaeg on üldjuhul piiratud.
  Kõigi ülejäänud aktide pealkirjad on trükitud poolpaksus kirjas ja nende ette on märgitud tärn. |
| --- | --- |

ET

Aktid, mille peakiri on trükitud harilikus trükikirjas, käsitlevad põllumajandusküsimuste igapäevast korraldust ning nende kehtivusaeg on üldjuhul piiratud.

Kõigi ülejäänud aktide pealkirjad on trükitud poolpaksus kirjas ja nende ette on märgitud tärn.

---

II Muud kui seadusandlikud aktid

MÄÄRUSED

| 28.11.2013 | ET | Euroopa Liidu Teataja | L 317/1 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2013

ET

Euroopa Liidu Teataja

L 317/1

---

KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 1207/2013,

22. november 2013,

millega kiidetakse heaks väike muudatus kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse kantud nimetuse spetsifikaadis [Fourme d’Ambert (KPN)]

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määrust (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta, (1) eriti selle artikli 53 lõike 2 teist lõiku,

ning arvestades järgmist:

| (1) | Määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 1 esimese lõigu kohaselt vaatas komisjon läbi Prantsusmaa taotluse, millega soovitakse saada heakskiit komisjoni määruse (EÜ) nr 1263/96 alusel registreeritud kaitstud päritolunimetuse „Fourme d’Ambert” spetsifikaadi muudatusele (2). |
| --- | --- |

(1)

Määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 1 esimese lõigu kohaselt vaatas komisjon läbi Prantsusmaa taotluse, millega soovitakse saada heakskiit komisjoni määruse (EÜ) nr 1263/96 alusel registreeritud kaitstud päritolunimetuse „Fourme d’Ambert” spetsifikaadi muudatusele (2).

| (2) | Taotluses soovitakse muuta spetsifikaati, et täpsustada päritolutõendit, tootmismeetodit, märgistust, riiklikke nõudeid ja päritolunimetuse kontrolliasutuste kontaktandmeid. |
| --- | --- |

(2)

Taotluses soovitakse muuta spetsifikaati, et täpsustada päritolutõendit, tootmismeetodit, märgistust, riiklikke nõudeid ja päritolunimetuse kontrolliasutuste kontaktandmeid.

| (3) | Komisjon on kõnealuse muudatuse läbi vaadanud ja leidnud, et see on põhjendatud. Kuna muudatus on väike määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 2 kolmanda lõigu tähenduses, võib komisjon selle heaks kiita ilma kõnealuse määruse artiklites 50–52 sätestatud menetlust kohaldamata, |
| --- | --- |

(3)

Komisjon on kõnealuse muudatuse läbi vaadanud ja leidnud, et see on põhjendatud. Kuna muudatus on väike määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 2 kolmanda lõigu tähenduses, võib komisjon selle heaks kiita ilma kõnealuse määruse artiklites 50–52 sätestatud menetlust kohaldamata,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Kaitstud päritolunimetuse „Fourme d’Ambert” spetsifikaati muudetakse vastavalt käesoleva määruse I lisale.

Artikkel 2

Konsolideeritud koonddokument, millega on ette nähtud spetsifikaadi peamised üksikasjad, on esitatud käesoleva määruse II lisas.

Artikkel 3

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel, 22. november 2013

Komisjoni nimel presidendi eest

komisjoni liige

Dacian CIOLOȘ

---

(1)  ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.

1

(2)  EÜT L 269, 13.10.2010, lk 21.

2

---

I LISA

Kaitstud päritolunimetuse „Fourme d’Ambert” spetsifikaadi järgmine muudatus on heaks kiidetud.

1.   Punkt IV.2. „Toote kirjeldus”

| — | Toote kirjeldusele on lisatud järgmine organoleptiline kirjeldus: „Juustul „Fourme d’Ambert” on pehme ja kreemjas tekstuur. Tal on hõrk järelmaitse ja iseloomulik lõhn, piimatoodetele omane maitse, mida rõhutab pintselhalliku Penicillium roqueforti tüve tekitatav järelmaitsete kombinatsioon, iseloomulik mahlakas maitse. Lubatud on vähene soolasus ja kerge mõrkjas maitse”. See kirjeldus on vajalik toote organoleptiliste omaduste hindamiseks toote kontrollimisel. |
| --- | --- |

—

Toote kirjeldusele on lisatud järgmine organoleptiline kirjeldus: „Juustul „Fourme d’Ambert” on pehme ja kreemjas tekstuur. Tal on hõrk järelmaitse ja iseloomulik lõhn, piimatoodetele omane maitse, mida rõhutab pintselhalliku Penicillium roqueforti tüve tekitatav järelmaitsete kombinatsioon, iseloomulik mahlakas maitse. Lubatud on vähene soolasus ja kerge mõrkjas maitse”. See kirjeldus on vajalik toote organoleptiliste omaduste hindamiseks toote kontrollimisel.

| — | Täpsustatud on, et „juustu „Fourme d’Ambert” tükeldamine on lubatud, kui see ei riku toote tekstuuri”. Võttes arvesse juustu tarbimisviiside jätkuvat arengut, on selle sätte eesmärk määratleda raamistik, mis võimaldab vältida eri lõikamisviisidest tulenevat segadust. |
| --- | --- |

—

Täpsustatud on, et „juustu „Fourme d’Ambert” tükeldamine on lubatud, kui see ei riku toote tekstuuri”. Võttes arvesse juustu tarbimisviiside jätkuvat arengut, on selle sätte eesmärk määratleda raamistik, mis võimaldab vältida eri lõikamisviisidest tulenevat segadust.

2.   Punkt IV.4. „Päritolutõend”

2.1.   Alapunkt IV.4.1. „Deklareeritavad andmed”

| — | Täpsustatud on, et „identifitseerimist võimaldav deklaratsioon koostatakse riikliku päritolu- ja kvaliteediinstituudi juhataja kinnitatud vormi kohaselt”. Toodete identifitseerimise ja järelevalve tagamiseks vajalike deklaratsioonide sisu ja esitamisviis määratakse kindlaks iga asjaomase ettevõtjate kategooria jaoks eraldi. Need muudatused on seotud päritolunimetuste kontrollimise süsteemi reformimisega, mida tehti 7. detsembri 2006. aasta määrusega nr 2006-1547 põllumajandussaaduste, metsandussaaduste või toiduainete ja meresaaduste väärindamise kohta (Ordonnance no 2006-1547 relative à la valorisation des produits agricoles, forestiers ou alimentaires et des produits de la mer). |
| --- | --- |

—

Täpsustatud on, et „identifitseerimist võimaldav deklaratsioon koostatakse riikliku päritolu- ja kvaliteediinstituudi juhataja kinnitatud vormi kohaselt”. Toodete identifitseerimise ja järelevalve tagamiseks vajalike deklaratsioonide sisu ja esitamisviis määratakse kindlaks iga asjaomase ettevõtjate kategooria jaoks eraldi. Need muudatused on seotud päritolunimetuste kontrollimise süsteemi reformimisega, mida tehti 7. detsembri 2006. aasta määrusega nr 2006-1547 põllumajandussaaduste, metsandussaaduste või toiduainete ja meresaaduste väärindamise kohta (Ordonnance no 2006-1547 relative à la valorisation des produits agricoles, forestiers ou alimentaires et des produits de la mer).

2.2.   Alapunkt IV.4.2. „Registrid”

| — | Täiendatud on loetelu registreerimiste kohta, mida ettevõtjad peavad tegema, et lihtsustada spetsifikaadis kindlaksmääratud tootmistingimuste kontrollimist. |
| --- | --- |

—

Täiendatud on loetelu registreerimiste kohta, mida ettevõtjad peavad tegema, et lihtsustada spetsifikaadis kindlaksmääratud tootmistingimuste kontrollimist.

2.3.   Alapunkt IV.4.3. „Toote kontrollimine”

| — | Täpsustatud on etappi, mil viiakse läbi organoleptiline kontrollimine, ning proovi võtmise meetodit. Samu menetlusi kasutatakse seejärel ka kontrolliasutuse teostatava kaitstud päritolunimetuse kontrollimise või inspekteerimise käigus. |
| --- | --- |

—

Täpsustatud on etappi, mil viiakse läbi organoleptiline kontrollimine, ning proovi võtmise meetodit. Samu menetlusi kasutatakse seejärel ka kontrolliasutuse teostatava kaitstud päritolunimetuse kontrollimise või inspekteerimise käigus.

3.   Punkt IV.5. „Tootmismeetod”

3.1.   Alapunkt IV.5.1. „Piima tootmine”

| — | Määratletud on piimakarja mõiste. Tegemist on „kõikide tootmisettevõttes olemas olevate piimalehmade ja karja uuendamiseks ettenähtud mullikatega”, kusjuures „piimalehmad on lakteerivad ja kinnisloomad” ning „mullikad on loomad pärast võõrutamist ja enne esimest poegimist”. See määratlus võimaldab selgelt kindlaks määrata, milliste loomadega on tegemist spetsifikaadis osutatud mõistete „piimakari”, „piimalehmad” ja „mullikad” puhul ning see aitab vältida segadust mõistete kasutamisel. |
| --- | --- |

—

Määratletud on piimakarja mõiste. Tegemist on „kõikide tootmisettevõttes olemas olevate piimalehmade ja karja uuendamiseks ettenähtud mullikatega”, kusjuures „piimalehmad on lakteerivad ja kinnisloomad” ning „mullikad on loomad pärast võõrutamist ja enne esimest poegimist”. See määratlus võimaldab selgelt kindlaks määrata, milliste loomadega on tegemist spetsifikaadis osutatud mõistete „piimakari”, „piimalehmad” ja „mullikad” puhul ning see aitab vältida segadust mõistete kasutamisel.

| — | Esitatud on ettepanek lisada järgmine säte:

  „Alates 1. jaanuarist 2015 peab mullikatele antav sööt pärinema geograafilisest piirkonnast. Mullikad peavad olema tootmisettevõttes vähemalt üks kuu enne laktatsiooniperioodi algust ja neile antav sööt peab vastama käesolevas spetsifikaadis lakteerivate lüpsilehmade sööda jaoks kindlaksmääratud tingimustele.” |
| --- | --- |

—

Esitatud on ettepanek lisada järgmine säte:

„Alates 1. jaanuarist 2015 peab mullikatele antav sööt pärinema geograafilisest piirkonnast. Mullikad peavad olema tootmisettevõttes vähemalt üks kuu enne laktatsiooniperioodi algust ja neile antav sööt peab vastama käesolevas spetsifikaadis lakteerivate lüpsilehmade sööda jaoks kindlaksmääratud tingimustele.”

Selle meetme eesmärk on tugevdada piimakarja (sealhulgas mullikate) sööda abil seost geograafilise piirkonnaga ja hõlbustada loomasööda kontrollimist (vältides eeskätt sööda vahetamist piimalehmade ja mullikate vahel). Kindlaks on määratud kõnealuse meetme kohaldamise tähtaeg. Tuleb arvestada, et eraldi sööda andmine võib nõuda pikaajalisi aeganõudvate ümberkorralduste tegemist – tootmistavade muutmist või maatükkide kasutuse ümberkorraldamist.

| — | Täpsustatud on ristõieliste taimede söödaks kasutamise keeldu: „Ristõieliste taimede haljassöödana tarbimine ja haljassöödaks andmine on keelatud kõikide tootmisettevõttes olevate loomade puhul”. Selle sätte eesmärk on lihtsustada kontrollimist ja vältida segadust teatavate ristõieliste taimede puhul, mida võib kasutada nii söödataimena kui ka söödalisandina (näiteks raps). |
| --- | --- |

—

Täpsustatud on ristõieliste taimede söödaks kasutamise keeldu: „Ristõieliste taimede haljassöödana tarbimine ja haljassöödaks andmine on keelatud kõikide tootmisettevõttes olevate loomade puhul”. Selle sätte eesmärk on lihtsustada kontrollimist ja vältida segadust teatavate ristõieliste taimede puhul, mida võib kasutada nii söödataimena kui ka söödalisandina (näiteks raps).

| — | Järgmiste sätete abil on kinnitatud, täpsustatud ja suurendatud rohusööda rolli põhisöödana: „Aasta kohta keskmiselt peab rohusööt (karjamaalt saadav rohi, hein, koresööt või silo) moodustama kuivaines väljendatuna vähemalt 50 % piimalehmade põhisöödast. Igapäevases söödaratsioonis peab rohusööt (karjamaalt saadav rohi, hein, koresööt või silo) moodustama kuivaines väljendatuna vähemalt 30 % piimalehmade põhisöödast”. |
| --- | --- |

—

Järgmiste sätete abil on kinnitatud, täpsustatud ja suurendatud rohusööda rolli põhisöödana: „Aasta kohta keskmiselt peab rohusööt (karjamaalt saadav rohi, hein, koresööt või silo) moodustama kuivaines väljendatuna vähemalt 50 % piimalehmade põhisöödast. Igapäevases söödaratsioonis peab rohusööt (karjamaalt saadav rohi, hein, koresööt või silo) moodustama kuivaines väljendatuna vähemalt 30 % piimalehmade põhisöödast”.

| — | Säte piimalehmadele muul kui karjamaal karjatamise ajal söödana antava heina minimaalse koguse kohta on ümber sõnastatud ja sellele on lisatud järgmine lause: „Heinaks nimetatakse niidetud ja kuivatatud rohtu, mille kuivainesisaldus on suurem kui 80 %”. Kontrollimisel osutus vajalikuks heina mõistet täpsustada. |
| --- | --- |

—

Säte piimalehmadele muul kui karjamaal karjatamise ajal söödana antava heina minimaalse koguse kohta on ümber sõnastatud ja sellele on lisatud järgmine lause: „Heinaks nimetatakse niidetud ja kuivatatud rohtu, mille kuivainesisaldus on suurem kui 80 %”. Kontrollimisel osutus vajalikuks heina mõistet täpsustada.

| — | Täpsustatud on sööda hoidmistingimusi: „Alates 1. jaanuarist 2015 tuleb piimakarjale söödana antavat heina hoida statsionaarse varjualuse all, kuivas ja maapinnast isoleeritud kohas. Sileeritud sööta tuleb hoida betoneeritud või tugevdatud põrandal”. Nende sätete eesmärk on tagada loomasööda kvaliteet. Esimese sätte erinev kohaldamisaeg peab võimaldama ettevõtjatel teha vajalikud investeeringud. |
| --- | --- |

—

Täpsustatud on sööda hoidmistingimusi: „Alates 1. jaanuarist 2015 tuleb piimakarjale söödana antavat heina hoida statsionaarse varjualuse all, kuivas ja maapinnast isoleeritud kohas. Sileeritud sööta tuleb hoida betoneeritud või tugevdatud põrandal”. Nende sätete eesmärk on tagada loomasööda kvaliteet. Esimese sätte erinev kohaldamisaeg peab võimaldama ettevõtjatel teha vajalikud investeeringud.

| — | Suurema täpsuse huvides on sätestatud, et loomade pideva sisetingimustes hoidmise keeld puudutab piimalehmi. Kui karjamaadel on rohtu, tuleb lakteerivad lüpsilehmad välja lasta kohe, kui ilmastikutingimused seda lubavad, pidades silmas järgmisi tingimusi: „Loomi tuleb pidada karjamaal vähemalt 150 päeva jooksul aastas. Lakteerivate lüpsilehmade karjamaal pidamisel peab karjamaa suurus olema selline, et iga lehma kohta jääb keskmiselt vähemalt 30 aari maad kogu karjamaal pidamise aja jooksul. Karjamaad peavad olema loomadele ligipääsetavad”. Kõnealuste sätete eesmärk on tähtsustada karjamaade rolli piimalehmade söödaratsioonis. |
| --- | --- |

—

Suurema täpsuse huvides on sätestatud, et loomade pideva sisetingimustes hoidmise keeld puudutab piimalehmi. Kui karjamaadel on rohtu, tuleb lakteerivad lüpsilehmad välja lasta kohe, kui ilmastikutingimused seda lubavad, pidades silmas järgmisi tingimusi: „Loomi tuleb pidada karjamaal vähemalt 150 päeva jooksul aastas. Lakteerivate lüpsilehmade karjamaal pidamisel peab karjamaa suurus olema selline, et iga lehma kohta jääb keskmiselt vähemalt 30 aari maad kogu karjamaal pidamise aja jooksul. Karjamaad peavad olema loomadele ligipääsetavad”. Kõnealuste sätete eesmärk on tähtsustada karjamaade rolli piimalehmade söödaratsioonis.

| — | Suurema selguse huvides on piimalehmadele antavas täiendsöödas sisalduvad lubatud toorained ja lubatud söödalisandid jagatud kahte eraldi lubatud ainete loendisse. |
| --- | --- |

—

Suurema selguse huvides on piimalehmadele antavas täiendsöödas sisalduvad lubatud toorained ja lubatud söödalisandid jagatud kahte eraldi lubatud ainete loendisse.

Piimalehmadele antavas täiendsöödas lubatud komponentide nimekirja on täiendatud teraviljade teradest, niiskest teramaisist, õlitaimede ja kaunviljade seemnetest valmistatud toodete, kaunviljade seemnete kõrvalsaaduste, aminohapete fermenteerimise teel tootmisel tekkivate kaassaaduste ning ammooniumsooladega. Mõisted „valgurikaste taimede seemned”, „õlikoogid, kuhu ei ole lisatud uureat” ja „sool, mineraalained” on asendatud vastavalt terminitega „kaunviljade seemned”, „õliseemnete või õliviljade kõrvalsaadused, millele ei ole lisatud karbamiidi” ja „mineraalained”. Samuti on täpsustatud, et maisitõlvikute säilitamiseks on lubatud nii nende kuiv- kui ka märgtöötlemine. Kõnealused komponendid ei mõjuta toote kvaliteeti.

Kaustilise sooda kasutamine teraviljade ja nende kõrvalsaaduste töötlemiseks on keelatud, kuna tegemist ei ole traditsioonilise meetodiga.

Lubatud söödalisandite loetelu on asendatud järgmise lausega: „Keelatud on kasutada mis tahes söödalisandit, mis muudab otseselt piima koostist”, samuti on nõuetele vastavat terminoloogiat kasutades ammendava üksikasjalikkusega kirjeldatud lubatud söödalisandi eri kategooriaid ja funktsionaalrühmi. Selle muudatuse eesmärk on vältida segadust või erinevaid tõlgendamisvõimalusi kontrolli teostamise käigus.

| — | Lisatud on säte, millega keelatakse GMOde kasutamine loomasöödas ja majandis kasvatatavate kultuuride puhul, eesmärgiga tagada loomasööda vastavus traditsioonilistele tootmismeetoditele. |
| --- | --- |

—

Lisatud on säte, millega keelatakse GMOde kasutamine loomasöödas ja majandis kasvatatavate kultuuride puhul, eesmärgiga tagada loomasööda vastavus traditsioonilistele tootmismeetoditele.

| — | Tootmisettevõtte piimakarja väljastpoolt majandit sisseostetud loomade lisamise nõudeid on täpsustatud järgmise lausega: „Sisseostetud mullikad ja kinnislehmad peavad olema tootmisettevõttes vähemalt üks kuu enne laktatsiooniperioodi algust ja neile antav sööt peab vastama käesolevas spetsifikaadis lakteerivate lüpsilehmade sööda jaoks kindlaksmääratud tingimustele”. Seega on väljastpoolt tootmisettevõtet sisseostetud lehmade puhul nähtud ette vähemalt ühe kuu pikkune kohanemisperiood, enne kui nende piima võib kasutada juustu „Fourme d’Ambert” valmistamiseks. |
| --- | --- |

—

Tootmisettevõtte piimakarja väljastpoolt majandit sisseostetud loomade lisamise nõudeid on täpsustatud järgmise lausega: „Sisseostetud mullikad ja kinnislehmad peavad olema tootmisettevõttes vähemalt üks kuu enne laktatsiooniperioodi algust ja neile antav sööt peab vastama käesolevas spetsifikaadis lakteerivate lüpsilehmade sööda jaoks kindlaksmääratud tingimustele”. Seega on väljastpoolt tootmisettevõtet sisseostetud lehmade puhul nähtud ette vähemalt ühe kuu pikkune kohanemisperiood, enne kui nende piima võib kasutada juustu „Fourme d’Ambert” valmistamiseks.

Piimalehmade lisamine nende laktatsiooniperioodil on lubatud järgmistel tingimustel: „Piimakarja täienduseks teistelt loomakasvatajatelt ostetud lakteerivate lüpsilehmade, kes ei vasta kaitstud päritolunimetuse „Fourme d’Ambert” tootmise tingimustele, osakaal ei või olla suurem kui 10 % majandi kõigi lakteerivate lüpsilehmade koguarvust konkreetsel aastal, või majandites, kus on vähem kui kümme lakteerivat lüpsilehma, mitte rohkem kui üks lakteeriv lüpsilehm konkreetsel aastal”.

| — | Piima jälgitavuse parandamiseks ja kontrollimeetmete hõlbustamiseks on täpsustatud, et „piima ladustamine tsisternidest statsionaarsetesse mahutitesse peab igal juhul toimuma päritolunimetuse geograafilises piirkonnas”. |
| --- | --- |

—

Piima jälgitavuse parandamiseks ja kontrollimeetmete hõlbustamiseks on täpsustatud, et „piima ladustamine tsisternidest statsionaarsetesse mahutitesse peab igal juhul toimuma päritolunimetuse geograafilises piirkonnas”.

3.2.   Alapunkt IV.5.5. „Tootmine põllumajandusettevõttes”

Alapunkt IV.5.5. „Tootmine põllumajandusettevõttes”

| — | Põllumajandusettevõttes tootmise puhul kohaldatavatest nõuetest on jäetud välja lause: „kasutatakse kuni kahe järjestikuse lüpsi piima, kusjuures esimese lüpsi piima säilitatakse jahutatult”. Seda lauset ei peetud vajalikuks, kuivõrd sellise tootmise puhul kohaldatakse sätet, milles on nähtud ette, et „kalgendamine toimub hiljemalt 16 tundi pärast esimest lüpsi”. |
| --- | --- |

—

Põllumajandusettevõttes tootmise puhul kohaldatavatest nõuetest on jäetud välja lause: „kasutatakse kuni kahe järjestikuse lüpsi piima, kusjuures esimese lüpsi piima säilitatakse jahutatult”. Seda lauset ei peetud vajalikuks, kuivõrd sellise tootmise puhul kohaldatakse sätet, milles on nähtud ette, et „kalgendamine toimub hiljemalt 16 tundi pärast esimest lüpsi”.

3.3.   Alapunkt IV.5.3. „Töötlemine”

Alapunkt IV.5.3. „Töötlemine”

| — | On täpsustatud, et juustu võib perforeerida alates neljandast päevast pärast kalgendamist, erinevalt varasemast nõudest, milles nähti ette selle toimingu teostamist neljandal päeval pärast kalgendamist; selle muudatuse eesmärk on vältida segadust kontrollimisel ja tagada vastavus tavapärastele toimingutele kõnealuses valdkonnas. |
| --- | --- |

—

On täpsustatud, et juustu võib perforeerida alates neljandast päevast pärast kalgendamist, erinevalt varasemast nõudest, milles nähti ette selle toimingu teostamist neljandal päeval pärast kalgendamist; selle muudatuse eesmärk on vältida segadust kontrollimisel ja tagada vastavus tavapärastele toimingutele kõnealuses valdkonnas.

4.   Punkt IV.8. „Märgistus”

Punkt IV.8. „Märgistus”

Välja on jäetud kohustus esitada märgisel väljend „appellation d’origine contrôlée” (kaitstud päritolunimetus), selle asemel on sätestatud kohustus esitada märgisel Euroopa Liidu kaitstud päritolunimetuse tähis AOP (KPN); selle muudatuse eesmärk on parandada märgise loetavust ja tekitada KPNiga registreeritud toodete esitlemisel sünergiat.

5.   Punkt IV.9. „Riiklikud nõuded”

Punkt IV.9. „Riiklikud nõuded”

Vastavalt eespool nimetatud päritolunimetuste kontrollimise süsteemi riiklikule reformile on lisatud tabel, milles on loetletud peamised kontrollitavad omadused ja nende hindamise meetodid.

---

II LISA

KONSOLIDEERITUD KOONDDOKUMENT

Nõukogu 20. märtsi 2006. aasta määrus (EÜ) nr 510/2006 põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (1)

„FOURME D’AMBERT”

EÜ nr: FR-PDO-0217-010150-6.7.2012

KGT ( ) KPN (X)

1.   Nimetus

„Fourme d’Ambert”

2.   Liikmesriik või kolmas riik

Prantsusmaa

3.   Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1.   Toote liik

| Klass 1.3. | Juust |
| --- | --- |

Klass 1.3.

Juust

3.2.   Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab

Päritolunimetuse „Fourme d’Ambert” all on registreeritud kalgendatud lehmapiimast valmistatud pressimata ja kuumtöötlemata laagerdatud ja soolatud sinihallitusjuust, mis on silindrikujuline, 17–21 cm kõrge, läbimõõduga 12,5–14 cm ja kaalub 1,9–2,5 kg.

100 grammis juustus peab pärast täielikku kuivamist olema vähemalt 50 grammi rasvainet ja kuivaine kogumass 100 grammis valminud juustus ei tohi olla alla 50 grammi.

Kaitstud päritolunimetust „Fourme d’Ambert” tohib kasutada alates 28. päevast pärast laabiga kalgendamist.

Juust „Fourme d’Ambert” on kaetud õhukese kuiva koorikuga, selle värvus võib olla helehallist tumehallini ning sellel võib esineda valget, kollast või punast hallitust ja sinakashallikat varjundit. Juustumassi värvus on valgest kreemikani, selles on avasid ja korrapäraseid rohekas-siniseid hallitusjoonekesi.

Juustul „ „Fourme d’Ambert” on pehme ja kreemjas tekstuur. Tal on hõrk järelmaitse ja iseloomulik lõhn, piimatoodetele omane maitse, mida rõhutab pintselhalliku Penicillium roqueforti tüve tekitatav järelmaitsete kombinatsioon, iseloomulik mahlakas maitse. Lubatav on vähene soolasus ja kerge mõrkjas maitse.

3.3.   Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

—

3.4.   Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul)

Kogu aasta vältel antakse piimalehmadele põhisöödana üksnes päritolunimetuse jaoks kinnitatud geograafilisest piirkonnast pärinevat sööta. Ristõieliste taimede haljassöödana tarbimine ja haljassöödaks andmine on keelatud kõikide majandis olevate loomade puhul.

Aasta kohta keskmiselt peab rohusööt (karjamaalt saadav rohi, hein, koresööt või silo) moodustama kuivaines väljendatuna vähemalt 50 % piimalehmade põhisöödast. Igapäevases söödaratsioonis peab rohusööt (karjamaalt saadav rohi, hein, koresööt või silo) moodustama kuivaines väljendatuna vähemalt 30 % piimalehmade põhisöödast

Muul kui karjamaal karjatamise ajal peab piimalehmadele antava heina keskmine kogus kuivainest olema vähemalt 3 kg lehma kohta päevas.

Kui karjamaadel on rohtu, tuleb lakteerivad lüpsilehmad välja lasta kohe, kui ilmastikutingimused seda lubavad. Loomi tuleb pidada karjamaal vähemalt 150 päeva jooksul aastas.

Täiendsööda ja söödalisandite aastane keskmine kogus on piiratud 1 800 kg kuivainega lehma kohta aastas; see piirang kehtib kõikide piimalehmade kohta.

Piimalehmadele antav täiendsööt ja söödalisandid võivad sisaldada üksnes lubatud ainete loendis toodud tooraineid ja lisandaineid.

Loomade söödas on lubatud üksnes taimed ja täiendsööt, mis ei ole saadud transgeensetest toodetest.

3.5.   Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Piima tootmine, juustu töötlemine, laagerdamine ja säilitamine kuni 28 päeva pärast laabi lisamist toimub määratletud geograafilises piirkonnas.

3.6.   Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta

Juustu „Fourme d’Ambert” tükeldamine on lubatud, kui see ei riku toote tekstuuri.

3.7.   Erieeskirjad märgistamise kohta

Juustu „Fourme d’Ambert” märgisele on kirjutatud päritolunimetus, mille tähtede suurus moodustab vähemalt kaks kolmandikku märgisel olevate kõige suuremate tähemärkide suurusest ning see sisaldab Euroopa Liidu KPNi logo.

Kaitstud päritolunimetusega otseselt seotud mis tahes muu omaduse osutamine on keelatud, välja arvatud eratootja või eraettevõtja tunnus.

4.   Geograafilise piirkonna täpne määratlus

Juustu „Fourme d’Ambert” geograafiline piirkond on järgmine.

Puy-de-Dôme’i departemang

Kantonid: Ambert, Ardes, Arlanc, Besse-et-Saint-Anastaise, Bourg-Lastic, Courpière, Cunlhat, Herment, Manzat, Montaigut, Olliergues, Pionsat, Pontaumur, Pontgibaud, Rochefort-Montagne, Saint-Amant-Roche-Savine, Saint-Anthème, Saint-Dier-d’Auvergne, Saint-Germain-l’Herm, Saint-Gervais-d’Auvergne, Saint-Rémy-sur-Durolle, Tauves, Thiers, La Tour-d’Auvergne, Viverols: kõik kommuunid.

Kommuunid: Aydat, Bansat, Blot-l’Eglise, Bongheat, Chaméane, Champagnat-le-Jeune, Chanat-la-Mouteyre, Chanonat, La Chapelle-sur-Usson, Châteldon, Châtelguyon, Clémensat, Combronde, Courgoul, Cournols, Creste, Durtol, Egliseneuve-des-Liards, Enval, Esteil, Grandeyrolles, Isserteaux, Lachaux, Lisseuil, Ludesse, Manglieu, Mauzun, Menat, Montaigut-le-Blanc, Montmorin, Néronde-sur-Dore, Neuf-Eglise, Olloix, Orcines, Orléat, Paslières, Peschadoires, Peslières, Pignols, Pouzol, Puy-Guillaume, Ris, Romagnat, Saint-Etienne-sur-Usson, Saint-Floret, Saint-Gal-sur-Sioule, Saint-Genès-Champanelle, Saint-Genès-la-Tourette, Saint-Gervazy, Saint-Jean-en-Val, Saint-Jean-Saint-Gervais, Saint-Martin-d’Ollières, Saint-Nectaire, Saint-Pardoux, Saint-Quentin-sur-Sauxillanges, Saint-Rémy-de-Blot, Saint-Sandoux, Saint-Saturnin, Saint-Vincent, Sallèdes, Saulzet-le-Froid, Saurier, Sauxillanges, Sayat, Servant, Sugères, Teilhet, Tourzel-Ronzières, Valz-sous-Châteauneuf, Vernet-la-Varenne, Le Vernet-Sainte-Marguerite, Verrières, Vodable, Volvic.

Cantali departemang

Kantonid: Allanche, Condat, Murat, Saint-Flour – Nord, Saint-Flour – Sud: kõik kommuunid.

Loire’i departemang

Kommuunid: Chalmazel, La Chamba, La Chambonie, Jeansagnière, Lérigneux, Roche, Saint-Bonnet-le-Courreau, Sauvain.

5.   Seos geograafilise piirkonnaga

5.1.   Geograafilise piirkonna eripära

Looduslikud tegurid

Juustu „Fourme d’Ambert” geograafiline piirkond asub mägisel alal ja hõlmab järgmisi osi:

| — | Forezi piirkonna kõrgete küngaste ala, Forezi mägede kõrgem piirkond Loire’i ja Puy-de-Dôme’i departemangude piirialal. Kõrgete küngaste piirkond hõlmab graniidist koosneval aluspinnal laiuvaid suuri lagedaid alasid, mida piiravad okaspuumetsad, iseloomulik on küllalt suur sademete hulk (aastas keskmiselt üle 1 000 mm), samaaegselt ilmnevad kontinentaalsed ja ookeanikliima mõjutused (aasta keskmine temperatuur jääb alla 10 °C); |
| --- | --- |

—

Forezi piirkonna kõrgete küngaste ala, Forezi mägede kõrgem piirkond Loire’i ja Puy-de-Dôme’i departemangude piirialal. Kõrgete küngaste piirkond hõlmab graniidist koosneval aluspinnal laiuvaid suuri lagedaid alasid, mida piiravad okaspuumetsad, iseloomulik on küllalt suur sademete hulk (aastas keskmiselt üle 1 000 mm), samaaegselt ilmnevad kontinentaalsed ja ookeanikliima mõjutused (aasta keskmine temperatuur jääb alla 10 °C);

| — | kristallilise või vulkaanilise aluspõhjaga platoodest koosnev ala, mida läbivad sügavad orud ja mille kliimal on orgude sügavate või järskude nõlvade tõttu mitmeid mäestikukliimale iseloomulikke tunnuseid, võrreldes Limagne’i piirkonnaga selle kuivema kliimaga madalate tasandikuliste, eeskätt savi-lubjamuldadega aladega. |
| --- | --- |

—

kristallilise või vulkaanilise aluspõhjaga platoodest koosnev ala, mida läbivad sügavad orud ja mille kliimal on orgude sügavate või järskude nõlvade tõttu mitmeid mäestikukliimale iseloomulikke tunnuseid, võrreldes Limagne’i piirkonnaga selle kuivema kliimaga madalate tasandikuliste, eeskätt savi-lubjamuldadega aladega.

Ala kõrgus merepinnast ja suur sademete hulk teevad geograafilisest piirkonnast hea rohukasvuga piirkonna.

Inimtegurid

Kinnitust on leidnud juustu „Fourme d’Ambert” valmistamine hilisel keskajal, sellest annab tunnistust Forezi mägedes paikneva vana kabeli müüris paiknevasse kivisse raiutud kujutis. Forezi kõrgete küngaste alal leidub mägionne (jasseries), mis asuvad tavalisest püsiasustusest kõrgemal, st kõrgemal kui 1 200 m, mis annavad tunnistust omaaegse juustu „Fourme d’Ambert” valmistamisega seotud loomade karjatamisest. Kuni XX sajandi keskpaigani oli tegemist küllaltki eripärase majandustegevuse ja sotsiaalse korraldusega. Tagasihoidliku suurusega karjad aeti suveperioodiks mägikarjamaadele, külade lähedal asuvaid rohumaid kasutati heinamaadena talveperioodi jaoks vajaliku heina tegemiseks. Loomade talitamine, juustu valmistamine ja karjatamine oli üksnes naiste ülesandeks, kes veetsid seega osa aastast mägedes, samas kui mehed jäid küladesse ning tegid heina ja koristasid vilja. Valmistamise käigus asetati juustud pärast vormist väljavõtmist okaspuude tüvedest tehtud nõrutusrennidele (pooleks lõigatud ja seest tühjaks tehtud puutüved), mis andsid juustudele lõpliku kuju.

Ka tänapäeval kasutatakse piimalehmade söödaks peamiselt kasvavat rohtu. Juustu valmistamise tehnoloogia on XX sajandi alguses toimunud tootmise arengu tagajärjel küll muutunud, kuid säilinud on omaaegsete juustumeistrite tavad ja spetsiifiline oskusteave. Ka praegu on „Fourme d’Ambert” juustu valmistamiseks vaja rakendada seda spetsiifilist oskusteavet. Kalgend lõigatakse umbes maisitera suurusteks tükikesteks, seejärel neid segatakse, nii et nende ümber tekib õhuke kile, mis ei lase tükikestel vormimise käigus üksteise külge kleepuda. Enne vormidesse valamist toimub esimene nõrutamine restil, mis võimaldab eraldada kalgendist osa vadakut, rikkumata seejuures kalgendi teralist struktuuri. Pärast vormidesse paigutamist toimub juustude ümberpööramise abil ilma pressimiseta nõrutamine, mille käigus eraldub ülejäänud vadak, kuid säilivad juustu sisse eelmisel etapil tekkinud tühimikud. Nõrutamist soodustab soola lisamine. Kui juust on muutunud piisavalt kõvaks, st vähemalt nelja päeva pärast, tekitatakse perforeerimise teel juustu sisse avaused, mis avavad hapnikule juurdepääsu juustumassile. Juustu laagerdumise ajal kindla temperatuuri ja õhuniiskuse juures tekib juustule koorik ja seente Penicillium roqueforti toimel hallitus.

5.2.   Toote eripära

„Fourme d’Ambert” on lehmapiimast valmistatud juust, millel on iseloomulik väljavenitatud silindriline kuju, mille kõrgus on 17–21 sentimeetrit ja läbimõõt 12,5–14 sentimeetrit.

Juustumassis on avasid ja Penicillium roqueforti toimel tekkinud korrapäraseid hallitusjoonekesi.

Juustul on pehme ja kreemjas tekstuur.

5.3.   Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel

Juustu „Fourme d’Ambert” tootmise vorm on seotud majandusliku ja sotsiaalse korraldusega, mis on ajalooliselt välja kujunenud juustu tootmise geograafilises piirkonnas, kasutades ära soodsaid tingimusi rohukasvuks ja veisekasvatuseks.

Kõnealune tootmise vorm on kohanenud suhteliselt väikeste karjade ja asjaoluga, et juustu tootmiseks kasutati naiste tööjõudu: selline tootmine nõudis suhteliselt väikeseid piimakoguseid, mille käitlemine oli hõlpus. Juustu „Fourme d’Ambert” iseloomulik väljavenitatud silindriline kuju oli kohane nõrutamiseks omaaegsetel puutüvedest valmistatud nõrutamisrennidel.

Juustu „Fourme d’Ambert” korrapäraselt paiknevad hallitusjoonekesed saavutatakse juustu valmistamisel rakendatava oskusteabe tulemusena. Segatavate kalgenditükkide suurusest sõltub juustumassi tihedus, mis peab olema soodne tühimike tekkeks juustumassis, kus Penincillium roqueforti seened saavad areneda. Hallitusseente arengut soodustab juustu esmane nõrutamine nõrutuspinnal, seejärel ilma pressimata nõrutamine juustu pööramise teel ning seejärel hapniku juurdepääsu võimaldamine juustu perforeerimise teel. Hallitus kujuneb lõplikult välja juustu laagerdamise ajal.

Juustu „Fourme d’Ambert” pehme ja kreemjas tekstuur saavutatakse sellega, et kalgendatud piima tükke ei purustata, ning tänu asjakohasele nõrutamisele, soolamisele ja laagerdamisele.

Juust „Fourme d’Ambert” pärineb spetsiifilise elulaadiga ja juustuvalmistamise tehnoloogiaga keskkonnast ja on seega iseloomulik looduslikus keskmäestiku piirkonnas elavale spetsiifilisele inimkogukonnale.

Viide spetsifikaadi avaldamisele

[Määruse (EÜ) nr 510/2006 (2) artikli 5 lõige 7]

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCFourmeDAmbert.pdf

---

(1)  ELT L 93, 31.3.2006, lk 12. Asendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määrusega (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta (ELT L 343, 14.12.2012, lk 1).

(2)  Asendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määrusega (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta.

---

| 28.11.2013 | ET | Euroopa Liidu Teataja | L 317/8 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2013

ET

Euroopa Liidu Teataja

L 317/8

---

KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 1208/2013,

25. november 2013,

millega kiidetakse heaks väike muudatus kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse kantud nimetuse spetsifikaadis [Prosciutto di Parma (KPN)]

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määrust (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta, (1) eriti selle artikli 53 lõike 2 teist lõiku,

ning arvestades järgmist:

| (1) | Määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 1 esimese lõigu kohaselt vaatas komisjon läbi Itaalia taotluse, millega soovitakse saada heakskiit komisjoni 12. juuni 1996. aasta määruse (EÜ) nr 1107/96 (geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste registreerimise kohta nõukogu määruse (EMÜ) nr 2081/92 artiklis 17 sätestatud korras) (2) alusel registreeritud kaitstud päritolunimetuse „Prosciutto di Parma” spetsifikaadi muudatusele. |
| --- | --- |

(1)

Määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 1 esimese lõigu kohaselt vaatas komisjon läbi Itaalia taotluse, millega soovitakse saada heakskiit komisjoni 12. juuni 1996. aasta määruse (EÜ) nr 1107/96 (geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste registreerimise kohta nõukogu määruse (EMÜ) nr 2081/92 artiklis 17 sätestatud korras) (2) alusel registreeritud kaitstud päritolunimetuse „Prosciutto di Parma” spetsifikaadi muudatusele.

| (2) | Taotluse eesmärk on spetsifikaati järgmiselt muuta. |
| --- | --- |

(2)

Taotluse eesmärk on spetsifikaati järgmiselt muuta.

| (3) | Toitumisteadlaste soovituste kohaselt, mida nüüdseks on kinnitanud ka Maailma Terviseorganisatsioon, on keskmisele soolasisaldusele kehtestatud näitaja ülempiiri vähendatud 6,9 protsendilt 6,2 protsendile ja keskmise näitaja alampiiri 4,5 protsendilt 4,2 protsendile. |
| --- | --- |

(3)

Toitumisteadlaste soovituste kohaselt, mida nüüdseks on kinnitanud ka Maailma Terviseorganisatsioon, on keskmisele soolasisaldusele kehtestatud näitaja ülempiiri vähendatud 6,9 protsendilt 6,2 protsendile ja keskmise näitaja alampiiri 4,5 protsendilt 4,2 protsendile.

| (4) | Viilutatud ja müügipakendis singi „Prosciutto di Parma” märgistuse puhul on ette nähtud kohustus lisada konsortsiumi sümboli alla tootja tähise asemel pakendamis- või viilutamisettevõtja tähis. Lisaks sellele on muudetud kohustuslikuks märkida viilutatud ja müügipakendis singi „Prosciutto di Parma” märgisel tootja nimi või igal juhul selle isiku nimi, kes on kaitstud päritolunimetuste kontrollisüsteemis registreeritud ning kelle suhtes kohaldatakse kõikide kõnealuse süsteemiga ettenähtud kontrolli- ja sertifitseerimisprotseduure. Koonddokumendis esitatud erisätted märgisel oleva graafilise kujundi kohta on asendatud vähem üksikasjaliku kirjeldusega. |
| --- | --- |

(4)

Viilutatud ja müügipakendis singi „Prosciutto di Parma” märgistuse puhul on ette nähtud kohustus lisada konsortsiumi sümboli alla tootja tähise asemel pakendamis- või viilutamisettevõtja tähis. Lisaks sellele on muudetud kohustuslikuks märkida viilutatud ja müügipakendis singi „Prosciutto di Parma” märgisel tootja nimi või igal juhul selle isiku nimi, kes on kaitstud päritolunimetuste kontrollisüsteemis registreeritud ning kelle suhtes kohaldatakse kõikide kõnealuse süsteemiga ettenähtud kontrolli- ja sertifitseerimisprotseduure. Koonddokumendis esitatud erisätted märgisel oleva graafilise kujundi kohta on asendatud vähem üksikasjaliku kirjeldusega.

| (5) | Tabelit, millega nähti ette eri tootekategooriate vähim säilivusaeg ning viilutatud ja müügipakendis singi „Prosciutto di Parma” eri liiki pakendamistehnoloogiad, on muudetud vastavalt hiljutiste vastavasisuliste uurimuste tulemustele. |
| --- | --- |

(5)

Tabelit, millega nähti ette eri tootekategooriate vähim säilivusaeg ning viilutatud ja müügipakendis singi „Prosciutto di Parma” eri liiki pakendamistehnoloogiad, on muudetud vastavalt hiljutiste vastavasisuliste uurimuste tulemustele.

| (6) | Et toote valmistamiseks lubatud searümba reietüki liigid oleksid üheselt kindlaks tehtavad, on teksti tehtud täpsustus ja lisatud praegu kasutusel olevale väljendile „EMÜ klassifikatsiooni keskmised kategooriad” märkus, et tegemist peab olema reietükkidega kategooriatest, mis on tähistatud tähtedega „U”, „R” ja „O”. |
| --- | --- |

(6)

Et toote valmistamiseks lubatud searümba reietüki liigid oleksid üheselt kindlaks tehtavad, on teksti tehtud täpsustus ja lisatud praegu kasutusel olevale väljendile „EMÜ klassifikatsiooni keskmised kategooriad” märkus, et tegemist peab olema reietükkidega kategooriatest, mis on tähistatud tähtedega „U”, „R” ja „O”.

| (7) | Komisjon on kõnealuse muudatuse läbi vaadanud ja leidnud, et see on õigustatud. Kuna muudatus on väike määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 2 kolmanda lõigu tähenduses, võib komisjon selle heaks kiita ilma kõnealuse määruse artiklites 50–52 sätestatud menetlust kohaldamata, |
| --- | --- |

(7)

Komisjon on kõnealuse muudatuse läbi vaadanud ja leidnud, et see on õigustatud. Kuna muudatus on väike määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 2 kolmanda lõigu tähenduses, võib komisjon selle heaks kiita ilma kõnealuse määruse artiklites 50–52 sätestatud menetlust kohaldamata,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Kaitstud päritolunimetuse „Prosciutto di Parma” spetsifikaati muudetakse vastavalt käesoleva määruse I lisale.

Artikkel 2

Spetsifikaadi peamisi üksikasju sisaldav konsolideeritud koonddokument on esitatud käesoleva määruse II lisas.

Artikkel 3

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel, 25. november 2013

Komisjoni nimel presidendi eest

komisjoni liige

Dacian CIOLOȘ

---

(1)  ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.

1

(2)  EÜT L 148, 21.6.1996, lk 1.

2

---

I LISA

Kiidetakse heaks päritolunimetuse „Prosciutto di Parma” spetsifikaadi järgmine muudatus.

MUUTMISTAOTLUS

Nõukogu 20. märtsi 2006. aasta määrus (EÜ) nr 510/2006 põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (1)

MUUTMISTAOTLUS VASTAVALT ARTIKLILE 9

„PROSCIUTTO DI PARMA”

EÜ nr: IT-PDO-0317-01028-9.8.2012

KGT ( ) KPN (X)

1.   Spetsifikaadi osa, mida muutmine hõlmab

| — | Toote kirjeldus |
| --- | --- |

—

Toote kirjeldus

| — | Tootmismeetod |
| --- | --- |

—

Tootmismeetod

| — | Märgistus |
| --- | --- |

—

Märgistus

2.   Muudatus(t)e liik

| — | Koonddokumendi või kokkuvõtte muutmine |
| --- | --- |

—

Koonddokumendi või kokkuvõtte muutmine

3.   Muudatus(ed)

Koonddokumenti ja spetsifikaadi teksti tehtud muudatuste kokkuvõte on esitatud alljärgnevalt.

Esimene muudatus tehakse spetsifikaadi B osas ja koonddokumendi punktis 5.2 ning see hõlmab tootele iseloomuliku niiskuse ja soolasisalduse näitajaid. Et norm oleks lihtsamalt kohaldatav, on seda lihtsustatud. Peamine muudatus hõlmab keskmise soolasisalduse näitaja ülem- ja alampiiri. Selleks et toote keskmine soolasisaldus oleks varasemast märksa madalam, on keskmisele soolasisaldusele kehtestatud näitaja ülempiiri vähendatud 6,9 protsendilt 6,2 protsendile ja keskmise näitaja alampiiri 4,5 protsendilt 4,2 protsendile. Selline otsus põhineb toitumisteadlaste soovitustel, mida on nüüdseks kinnitanud ka Maailma Terviseorganisatsioon.

Teine muudatus tehakse spetsifikaadi B osas (märgistust käsitlev viimane punkt), H osas ja koonddokumendi punktis 3.7 ning selles käsitletakse viilutatud ja müügipakendis singi „Prosciutto di Parma” märgistust. Täpsemalt on tekstiga ettenähtud erisätted asendatud üldisema sõnastusega, mis ei sisalda tehnilisi nõudeid. Muudatusega püütakse lihtsustada pakendil oleva graafilise kujunduse võimalikke edaspidiseid muudatusi, nii et vajaduse korral oleks võimalik teha muudatusi kas ainult spetsifikaadis või ühes selle lisas (osutatud direktiiv), selle asemel, et muuta korraga nimetatud dokumente ja koonddokumenti.

Kolmas muudatus hõlmab spetsifikaadi H osa, kuid mitte koonddokumenti. Selles käsitletakse samuti viilutatud ja müügipakendis singi „Prosciutto di Parma” pakendil olevat graafilist kujundust. Suurema kaubandusliku läbipaistvuse huvides on ette nähtud lisada hertsogikrooni alla tootja tähise asemel pakendamis- või viilutamisettevõtja tähis. Pakendamis- või viilutamisettevõtja on tegelikult viimane osaleja toote valmistamise tsüklis enne selle turule laskmist ning seega langeb talle ka peamine vastutus tarbija ees. Märgistusalaste ettekirjutustega on ette nähtud lisada kohustusliku elemendina pakendamisasutuse asukoht. Selle tähise kõrval on vaja esitada ühtsuse huvides ka tähtnumbriline märgis, mille järgi kõnealust ettevõtjat KPNiga „Prosciutto di Parma” hõlmatud ettevõtjate seas ära tunda.

Hilisemad muudatused, mis põhinevad direktiivi artiklitel 13 ja 14 ja mis hõlmavad singi „Prosciutto di Parma” viilutamist ja müügipakendisse pakendamist on kõnealuse viimase muudatusega tihedalt seotud. Asjaomaste muudatuste eesmärk on teha kohustuslikuks lisada viilutatud ja müügipakendis singi „Prosciutto di Parma” pakendile kaitstud päritolunimetuste kontrollisüsteemi registreeritud ja kaitstud päritolunimetuse „Prosciutto di Parma” süsteemiga ettenähtud kõigi kontrolli ja sertifitseerimistoimingute eest vastutava tootja või pakendamisasutuse nimi. Selleks on artiklit 13 täiendatud ja lisatud uus artikkel 14.

Viimati osutatud muudatus põhineb järgmistel asjaoludel. Selles spetsifikaadi versioonis, mida muutmistaotlus hõlmab, ei ole kehtestatud kohustust esitada märgisel või toote pakendil tootja või pakendamisettevõtja nime; spetsifikaadis on seega riiklike ja ELi õigusaktidega ette nähtud võimalus märkida üksnes toodet levitava või turustava isiku nimi. Viimati osutatud isik jääb ilmselgelt väljapoole toote mis tahes tootmis-, kontrolli- ja pakendamistegevust, samuti ei kuulu ta KPNiga singi „Prosciutto di Parma” sertifitseerimisasutuse kontrolli alla.

Et lähtuda üldpõhimõttest ja teatavatest uutest üksikasjadest, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 1169/2011, (2) eelkõige selle artiklis 8 ja järgnevates artiklites, otsustati juba ennetavalt, arvestades, et määrus ei ole veel lõplikult jõustunud, määrata kindlaks „toidualase teabe esitamise eest vastutav toidukäitleja” (eespool osutatud määrusega selgesõnaliselt ettenähtud kohustus), kes suudaks tegelikult tagada, et sink „Prosciutto di Parma” vastab märgisel esitatud tähistusele. Sellise garantii saavad anda üksnes toote valmistanud ja toodet kontrollinud tootjad ning toote viilutanud ja pakendanud pakendamis- ja viilutamisettevõtjad, sest viilutamine ja pakendamine on omavahel seotud ühtne tegevus ning pakendamisettevõtja teostab ka viilutamist. Need kaks ettevõtjat saavad anda peamise garantii tootel oleva teabe kohta ning seetõttu võib neid õiguslikult lugeda tootja suhtes vastutavateks. Sellest lähtuvalt oleks kohustus esitada märgisel üksnes tootja nimi diskrimineeriv ja põhjendamatu, kui arvestada põhjuseid, mis tingisid muutmistaotluse esitamise.

Lisaks sellele on muudatuse eesmärk määrata kindlaks, et tootega seotud teabe eest vastutavad üksnes need isikud, kes on registreeritud KPNiga singi „Prosciutto di Parma” sertifitseerimisasutuse kontrolli ametlikku süsteemi. Sellega seoses kontrollivad pädevad ametiasutused korrapäraselt nii tootjaid kui ka viilutamis- ja pakendamisettevõtjaid. Ka siin on eespool esitatud põhjenduste alusel vastuoluline nõue, et nende seast tuleb valida eranditult üks.

Osutatud põhjustel leiame, et tootja või viilutamis- ja pakendamisettevõtja nime esitamiseks tuleks ette näha kaks võimalust.

Lisaks sellele parandab ettevõtja täieliku ärinime esitamine pakendil (mis asendab tähtnumbriliste tähiste ja koodide kasutamist) toote jälgitavust, läbipaistvust ja muudab süsteemi lihtsamini kättesaadavaks ka vähem teadlikule tarbijale.

Kui viilutamis-/pakendamisettevõtja nimi on osutatud musta kolmnurga all, võib tootja lisada muu märgisel ja pakendil oleva teabe kõrvale oma kaubamärgi ja ettevõtja ärinime.

Üldiselt püütakse eespool osutatud ettevõtjate ärinime lisamisega pakendi alumisse ossa anda eelkõige garantii tarbijatele, et toode „Prosciutto di Parma” vastab tootele lisatud märgisel esitatud teabele, mille eest vastutavad sertifitseerimisasutuse kontrolli alla kuuluvad ettevõtjad. Üksnes ostu tegeva tarbija hüvest lähtuvalt on muudatuse eesmärk teha toote pakendil olev teave võimalikult läbipaistvaks.

Hiljem tehtav muudatus on samuti seotud viilutamist käsitleva direktiiviga ja hõlmab kõnealuse direktiivi artikli 12 (millega kehtestatakse eeskirjad seoses viilutatud ja tootepakendis singi „Prosciutto di Parma” minimaalse säilivusaja kuupäevaga) läbivaatamist, tõhustamist ja lihtsustamist. Teatavate hiljutiste sellekohaste uuringute tulemuste alusel peeti vajalikuks vaadata läbi tabel, milles on kehtestatud tähtajad eri tootekategooriate ja eri pakendamistehnoloogiate jaoks.

Viimane muudatus hõlmab spetsifikaadi C osa ja eelkõige rubriiki, milles on sätted singi „Prosciutto di Parma” tootmiseks kasutatavate sigade kasvatamise kohta. Kasvatustehnoloogiate definitsioonis on täpsustatud, et viimaste „abil püütakse kasvatada raskeid sigu ning et selle eesmärgi saavutamiseks peab sea päevane kaaluiive olema mõõdukas; samuti püütakse toota rümpasid, mis kuuluvad „EMÜ klassifikatsiooni keskmistesse kategooriatesse”. Peale selle, et Itaalia õigusaktides tehakse vahet raskete sigade (H) ja kergete sigade (L) vahel, on neis ELi õigusaktide kohaselt ette nähtud klassifitseerimisskaala, mis on jaotatud tähtedega EUROP tähistatud alamkategooriateks. Olgugi et osutatud tekstis ei ole tähtedele selgesõnalist viidet, selgub sättest siiski üheselt, et sinki „Prosciutto di Parma” võib toota eranditult sellise raske sea (H) reietükist, kes kuulub liidu klassifitseerimisskaala keskmistesse kategooriatesse, seega kategooriatesse tähtedega „U”, „R”, „O”, ning rümpasid, mis on tähistatud tähtedega „E” ja „P”, ei võeta arvesse. Selle spetsifikaadi koostamisel tehtud valiku puhul, juhinduti veendumusest, mille kohaselt kategooriatesse „E” ja „P” kuuluvate sertifitseeritud rümpade reietükkide omadused ei vasta singi „Prosciutto di Parma” tootmiseks vajalikele nõuetele.

Praegu toimub liidu tasemel arutelu, milles käsitletakse tähega „S” tähistatava kategooria lisamist eespool osutatud klassifitseerimisskaalasse EUROP. Juba üsna kaugele jõudnud õigusloomeprotsess annab alust arvata, et liidu tasandil saab klassifitseerimisskaalast peagi SEUROP; sellel on otsene mõju Itaaliale, kus klassifikatsioon hõlmab samaaegselt nii raskeid kui ka kergeid sigu.

Osutatud uus asjaolu võib muuta keeruliseks spetsifikaadis olevate asjaomaste ettekirjutuste tõlgendamise. Keeruline oleks kindlaks teha, millised on „EMÜ klassifikatsiooni keskmised kategooriad”, ning tekiks oht anda luba nõuetele mittevastava tooraine kasutamiseks või siis jätta kõrvale tooraine, mis singi „Prosciutto di Parma” tootmiseks vajalikele nõuetele täielikult vastab. Seega võttes arvesse klassifitseerimisskaala uut esitlust, võiksid keskmised kategooriad olla esitatud tähtedega „E”, „U”, „R”, „O” või siis üksnes tähtedega „U” ja „R”. Esimesel juhul kuuluksid tähega „E” tähistatud reietükid keskmiste kategooriate alla, mis suurendaks ohtu kasutada singi „Prosciutto di Parma” tootmiseks nõuetele mittevastavat toorainet. Teisel juhul jäetaks tähega „O” tähistatud reietükkide kasutamine välja, isegi kui need tootmiseks vajalikele nõuetele täielikult vastavad.

Arvestades eespool osutatut ja selleks, et hoida ära tõlgendamisest tulenevat ebaselgust, oleks vaja täpsustada praegu spetsifikaadi C osas kasutatavat tähistust „EMÜ klassifikatsiooni keskmised kategooriad” ja täpsustada, et keskmised kategooriad tähendavad tähtedega „U”, „R”, „O” tähistatud rümpasid.

---

(1)  ELT L 93, 31.3.2006, lk 12. Asendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määrusega (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta (ELT L 343, 14.12.2012, lk 1).

(2)  ELT L 304, 22.11.2011, lk 18.

---

II LISA

KONSOLIDEERITUD KOONDDOKUMENT

Nõukogu 20. märtsi 2006. aasta määrus (EÜ) nr 510/2006 põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (1)

„PROSCIUTTO DI PARMA”

EÜ nr: IT-PDO-0317-01028-9.8.2012

KGT ( ) KPN (X)

1.   Nimetus

„Prosciutto di Parma”

2.   Liikmesriik või kolmas riik

Itaalia

3.   Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1.   Toote liik

| Klass 1.2. | Lihatooted (kuumtöödeldud, soolatud, suitsutatud jne) |
| --- | --- |

Klass 1.2.

Lihatooted (kuumtöödeldud, soolatud, suitsutatud jne)

3.2.   Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab

Laagerdunud toorsink; äratuntav kamarale tehtud põletusmärgi järgi, ümara kujuga, distaalse osata (jalg), väliste vigadeta, mis võiksid rikkuda toote välimust, katmata lihaspinda on alates reieluupeast (pähkeltükk) kõige rohkem kuus sentimeetrit (lühike trimmimine); kaal: tavaliselt kaheksa kuni kümme kilogrammi, aga mitte kunagi alla seitsme kilogrammi; lõikepinna värvus: ühtlane, roosast punaseni, mille vahel on rasvkoe lumivalged viirud; lõhn ja maitse: õrna ja maheda, vähesoolase maitse ning iseloomuliku lõhnaga; toode vastab kindlatele analüütilistele niiskus-, soolasus- ja proteolüütilistele parameetritele; pärast põletusmärgi tegemist võib „Prosciutto di Parma” sinki turustada tervelt, ilma kondita ning eri kuju ja kaaluga tükkidena pakendatult või viilutatult ja asjakohaselt pakendatult.

3.3.   Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

Singi „Prosciutto di Parma” valmistamiseks kasutatud toorainet (värsked reietükid) iseloomustavad järgmised omadused: rasva koostist hinnatakse reietüki nahaaluse rasvkoe (panniculus adiposus) nii sisemises kui ka välimises kihis joodiarvu ja/või linoolhappesisalduse määramise teel. Ühegi proovi joodiarv ei tohi olla suurem kui 70 ning linoolhappesisaldus suurem kui 15 %; värske trimmitud reietüki välisküljel asuva rasva paksus, mida mõõdetakse reieluupea suhtes vertikaalselt, peaks 7–9 kilogrammi kaaluva singi „Prosciutto di Parma” tootmiseks kasutataval värskel reietükil olema umbes 20 millimeetrit ja üle üheksa kilogrammi kaaluva „Prosciutto di Parma” tootmiseks kasutataval värskel reietükil umbes 30 millimeetrit. Rasvakihi paksus ei tohi kõnealuse kahe kategooria värskete reietükkide puhul olla siiski mingil juhul väiksem kui vastavalt 15 millimeetrit ja 20 millimeetrit, kamar kaasa arvatud. Reietükki peab ümbritsema piisav rasvakiht, mis takistaks kamara lahtitulekut selle all asuva lihaskoe küljest. Värske trimmitud reietükk kaalub soovitavalt 12–14 kg ning ei tohi mingil juhul kaaluda alla 10 kg.

3.4.   Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul)

Lubatud sööt, selle kogus ja söötmisviisid esitatakse kahes tabelis, kusjuures esimeses tabelis käsitletakse kuni 80 kg eluskaaluga loomade sööta ja teises käsitletakse sööta, mida on lubatud kasutada lõppnuumaetapis. Sööt on eelistatavalt vedelal kujul (vedelsööt või söödapasta), millele on traditsiooni kohaselt lisatud vadakut.

Esimeses etapis peab teravilja kuivaine osakaal olema vähemalt 45 % kogumassist; lisaks teises etapis kasutatavale söödale on lubatud järgmised ained: maisigluteenijahu ja/või maisigluteenisööt, kooreta jaanikaunad, kalajahu, sojajahu, piiritusetehaste jääkproduktid, petipiim, üle 36 °C sulamispunktiga rasvad, valgulüsaadid, maisisilo.

Teises etapis lõppnuuma ajal peab teravilja kuivaine osakaal olema vähemalt 55 % kogumassist; lubatud on järgmised ained: mais, maisitera- ja/või tõlvikupasta, sorgo, oder, nisu, tritikale, kaer ja muu teravili, kliid ja muud nisu töötlemise kõrvalproduktid, veetustatud kartul, pressitud ja sileeritud peedi pulp, linakook, kuivatatud peedipulp, õuna ja pirni pressimisjäägid, viinamarjakestad ja tomatikoor seedimise soodustamiseks, vadak, petipiim, kuivatatud lutserni jahu, melass, soja-, päevalilleseemne-, seesami-, kookos- ja maisiidujahu, herned ja/või teiste kaunviljade seemned, õllepärm ja Torula pärm, samuti rasvad, mille sulamispunkt on üle 40 °C.

3.5.   Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Kõik tootmis- ja laagerdusetapid peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas, nagu on sätestatud punktis 4, et tagada kvaliteet ning toote jälgitavus ja kontroll.

3.6.   Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta

Pärast põletusmärgi tegemist võib sinki „Prosciutto di Parma” müüa kas tervelt, ilma kondita ning eri kuju ja kaaluga tükkidena pakendatult või viilutatult ja asjakohaselt pakendatult; viimasena osutatud juhul tohib nii viilutada kui ka pakendada üksnes punkti 4 esimeses lõigus osutatud spetsiaalses tootmispiirkonnas ning punktis 3.7 kirjeldatud eeskirjade kohaselt peab pakendile olema kustumatult ja eemaldamatult lisatud kaitstud päritolunimetuse tunnusmärk, et tagada „Prosciutto di Parma” tüüpilised kvaliteedinäitajad ning toote täielik jälgitavus.

3.7.   Erieeskirjad märgistamise kohta

Singi „Prosciutto di Parma” esmane tunnus, mis eristab seda turul teistest toodetest isegi siis, kui seda ei ole märgisega märgistatud, on hertsogikroon (stiliseeritud viietipulist krooni kujutav põletusmärk, millele on lisatud kohanimi Parma). Sellel on kaks funktsiooni: eristada toodet muudest toorsinkidest, tagades selle autentsuse (eraldusmärgis), ning tagada, et toode on läbinud kõik ettenähtud tootmisfaasid ning et asjaomased isikud on kõik kõnealused faasid kindlaks teinud. Päritolunimetuse kasutamine on õiguspärane ja seaduslik üksnes siis, kui põletusmärk on olemas: ilma „hertsogikroonita” ei tohi kõnesolevat nimetust kasutada ei toote märgisel, pakendil ega müügidokumentides, samuti ei tohi seda kasutada äritehingus (ükskõik kas toodet müüakse tervelt, viilutatult ja müügipakendis või tükikaupa).

Singi „Prosciutto di Parma” märgise iseloomulike elementidena on märgisel kohustuslik esitada järgmised andmed:

| — | terve, kondiga singi „Prosciutto di Parma” puhul:






  — | „Prosciutto di Parma”, millele järgneb „denominazione di origine protetta” (kaitstud päritolunimetus); |
| --- | --- | --- |

—

terve, kondiga singi „Prosciutto di Parma” puhul:

—

„Prosciutto di Parma”, millele järgneb „denominazione di origine protetta” (kaitstud päritolunimetus);

| — | tootmisettevõtja asukoht; |
| --- | --- |

—

tootmisettevõtja asukoht;

| — | ilma kondita tervelt või tükeldatult pakendatud singi „Prosciutto di Parma” puhul:






  — | „Prosciutto di Parma”, millele järgneb „denominazione di origine protetta” (kaitstud päritolunimetus); |
| --- | --- | --- |

—

ilma kondita tervelt või tükeldatult pakendatud singi „Prosciutto di Parma” puhul:

—

„Prosciutto di Parma”, millele järgneb „denominazione di origine protetta” (kaitstud päritolunimetus);

| — | pakendamistöökoja asukoht; |
| --- | --- |

—

pakendamistöökoja asukoht;

| — | tootmise kuupäev, juhuks kui pitser ei ole enam nähtav; |
| --- | --- |

—

tootmise kuupäev, juhuks kui pitser ei ole enam nähtav;

| — | viilutatud ja müügipakendis singi „Prosciutto di Parma” puhul:






  — | kõigil pakenditel on ülemise ääre vasakus nurgas ühine tunnus ning selle kohal hertsogikrooni märk ja järgmine tekst:






  — | „Prosciutto di Parma denominazione di origine protetta ai sensi della legge 13 Febbraio 1990, n. 26 et del REG. (CE) n. 1107/96” („Prosciutto di Parma”, millel on 13. veebruari 1990. aasta seaduse nr 26 ja määruse (EÜ) nr 1107/96 kohane kaitstud päritolunimetus); |
| --- | --- | --- | --- |

—

viilutatud ja müügipakendis singi „Prosciutto di Parma” puhul:

—

kõigil pakenditel on ülemise ääre vasakus nurgas ühine tunnus ning selle kohal hertsogikrooni märk ja järgmine tekst:

—

„Prosciutto di Parma denominazione di origine protetta ai sensi della legge 13 Febbraio 1990, n. 26 et del REG. (CE) n. 1107/96” („Prosciutto di Parma”, millel on 13. veebruari 1990. aasta seaduse nr 26 ja määruse (EÜ) nr 1107/96 kohane kaitstud päritolunimetus);

| — | „confezionato sotto il controllo dell’Organismo autorizzato” (pakendatud volitatud asutuse järelevalve all); |
| --- | --- |

—

„confezionato sotto il controllo dell’Organismo autorizzato” (pakendatud volitatud asutuse järelevalve all);

| — | pakendamistöökoja asukoht; |
| --- | --- |

—

pakendamistöökoja asukoht;

| — | tootmise kuupäev (laagerdumise alguskuupäev pitseril). |
| --- | --- |

—

tootmise kuupäev (laagerdumise alguskuupäev pitseril).

Keelatud on kasutada omadusi kirjeldavaid sõnu, nagu classico (klassikaline), autentico (ehtne), ekstra (eriline), super ja muid müüginimetusele lisatud tunnuseid, nimetusi ja täiendeid (välja arvatud disossato (kondita) ja affettato (viilutatud)).

4.   Geograafilise piirkonna täpne määratlus

Sinki „Prosciutto di Parma” sinki toodetakse Parma provintsis asuval määratletud alal, mis hõlmab Parma provintsi (Emilia Romagna maakond, Itaalia) territooriumi, mis jääb Via Emiliast vähemalt viis kilomeetrit lõuna poole ega asu kõrgemal kui 900 meetrit; kõnealune ala on ida poolt piiratud Enza jõega ja lääne poolt Stirone jõega.

Tooraine on pärit töötlemispiirkonnaga võrreldes laiemalt geograafiliselt alalt, mis hõlmab järgmiste maakondade haldusterritooriume: Emilia Romagna, Veneto, Lombardia, Piemonte, Molise, Umbria, Toscana, Marche, Abruzzo, Lazio (Itaalia).

5.   Seos geograafilise piirkonnaga

5.1.   Geograafilise piirkonna eripära

Singi „Prosciutto di Parma” eriomadused ning kõrgete kvaliteedi-, hügieeni- ja toiduohutusstandardite järgimine sõltuvad kõik olulisel määral keskkonnatingimustest ning loodus- ja inimteguritest. Kõnealuses piiritletud geograafilises makropiirkonnas asuvad üksikud piiritletud alad, mis tänu seal esinevatele ainulaadsetele tingimustele ja inimeste erioskustele on kujunenud päritolunimetusega singi tootmispiirkonnaks. Singi „Prosciutto di Parma” tootmispiirkond, mis moodustab väikse osa Parma provintsist, on üks sellistest piiritletud aladest. Kõnealust mikroala iseloomustavad ainulaadsed ökoloogilised, kliima- ja keskkonnatingimused ja tuul, mis tuleb Versilia rannikult, maheneb Val di Magra oliivi- ja männisalude vahel, muutub Apenniinide kurudes kuivemaks ning saabub kastanite aroomiga lõhnastatuna kohale, et sinki „Prosciutto di Parma” kuivatada ja anda sellele erakordselt mahe maitse.

5.2.   Toote eripära

„Prosciutto di Parma” on toorsink, mis on laagerdunud vähemalt 12 kuud; valmistamiseks kasutatakse üksnes sealiha ja soola. Valmistoode on ümara kujuga ja distaalse osata (jalg), katmata lihaspinda on alates reieluupeast (pähkeltükk) kõige rohkem kuus sentimeetrit (lühike trimmimine). Laagerdunud toode kaalub tavaliselt 8–10 kg, mitte kunagi aga alla seitsme kilogrammi; lõikepinna värvus on ühtlane, roosast punaseni, mille vahel on rasvkoe lumivalged viirud; lihal on õrn ja mahe, vähesoolane maitse ning iseloomulik lõhn. Toode vastab kindlatele analüütilistele niiskus- (59 kuni 63,5 %), soolasus- (4,2 kuni 6,2 %) ja proteolüütilistele (24 kuni 31 %) parameetritele.

5.3.   Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel

Tootmiskriteeriumid, mille alusel võib toode olla hõlmatud päritolunimetusega „Prosciutto di Parma”, sõltuvad kõik olulisel määral keskkonnatingimustest ning loodus- ja inimteguritest. Tooraine ja valmistoode „Prosciutto di Parma” on omavahel lahutamatult seotud ning see on koos tootmise arengu ja geograafilise piirkonna sotsiaalse ja majandusliku arenguga kujundanud ainulaadsed tingimused. Tooraine omadused on väga iseloomulikud just sellele Kesk- ja Põhja-Itaalia eespool määratletud geograafilisele makropiirkonnale (nagu on täpsustatud punkti 4 teises lõigus) alates etruskide ajajärgust kuni tänapäevani.

Täiskasvanult tapetavate raskete sigade kasvatamise arengu käigus kujunesid välja seakasvatuse eri etapid: seakasvatus algas omamaiste ja piirkonnale omaste tõugudega, arenes koos keskkonna-, ühiskonna- ja majandustingimustega (eriti tänu teraviljakasvatusele ja piima töötlemisele, mis iseloomustavad söödasüsteeme) ning jõudis järk-järgult päritolunimetust vääriva tooteni. Kõnealuses piiritletud geograafilises makropiirkonnas asuvad üksikud piiritletud alad, mis tänu seal esinevatele ainulaadsetele tingimustele ja inimeste erioskustele on kujunenud singi „Prosciutto di Parma” tootmispiirkonnaks. Nimetatud määratletud piirkond moodustab Parma provintsist väikese osa. Tänu oma asukohale iseloomustavad kõnealust mikroala ainulaadsed ökoloogilised, kliima- ja keskkonnatingimused ja tuul, mis tuleb Versilia rannikult, maheneb Val di Magra oliivi- ja männisalude vahel, muutub Apenniinide kurudes kuivemaks ning saabub kastanite aroomiga lõhnastatuna kohale, et sinki „Prosciutto di Parma” kuivatada ja anda sellele erakordselt mahe maitse.

Parma asub ajaloolise Gallia territooriumil, mille elanikud pidasid suuri seakarju ning olid soolasingi valmistamise meistrid.

Eri aegadest on pärit erinevaid kirjalikke allikaid, kus viidatakse singile ja selle valmistusviisile, näiteks kaubanduskoja 1913. aasta nimekirjades, kus nimetatakse praegust tootmispiirkonda. Kuigi alguses valmistati sinki ainult käsitsi, on tänapäevaks jõutud tööstusprotsessini, mis on siiski säilitanud toote traditsioonilised tunnused.

Toote päritolu on ajalooliselt dokumenteeritud ja sama kehtib ka tooraine päritolupiirkonna kohta; tootmisviis on välja kujunenud sellise iseloomuliku maakultuuri arengu tulemusena, mis on omane kogu eespool nimetatud makropiirkonnale ning mis tänu mikrokliima- ja keskkonnatingimustele esineb üksnes Parma provintsi teatavas osas.

Viide spetsifikaadi avaldamisele (määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 5 lõige 7)

Määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 5 lõike 5 kohaselt on ministeerium algatanud riikliku vastuväitemenetluse seoses kaitstud päritolunimetuse „Prosciutto di Parma” muutmise taotlusega, mis on avaldatud 4. juuli 2012. aasta Itaalia Ametlikus Teatajas nr 154.

Spetsifikaadi terviktekstiga saab tutvuda veebisaidil

http://www.politicheagricole.it/flex/cm/pages/ServeBLOB.php/L/IT/IDPagina/3335

või

minnes otse põllumajandusministeeriumi veebilehele (www.politicheagricole.it) ja klõpsates lingil „Qualità e sicurezza” („Kvaliteet ja ohutus”; ekraanil paremal üleval) ning seejärel lingil „Disciplinari di Produzione all’esame dell’UE” („ELi läbivaatuseks esitatud spetsifikaadid”).

---

(1)  ELT L 93, 31.3.2006, lk 12. Asendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määrusega (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta (ELT L 343, 14.12.2012, lk 1).

---

| 28.11.2013 | ET | Euroopa Liidu Teataja | L 317/17 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2013

ET

Euroopa Liidu Teataja

L 317/17

---

KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 1209/2013,

25. november 2013,

millega kiidetakse heaks oluline muudatus kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse kantud nimetuse spetsifikaadis [Camembert de Normandie (KPN)]

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määrust (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta, (1) eriti selle artikli 52 lõiget 2,

ning arvestades järgmist:

| (1) | Vastavalt määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 1 esimesele lõigule vaatas komisjon läbi Prantsusmaa taotluse saada heakskiit komisjoni määrusega (EÜ) nr 1107/96 (2) registreeritud kaitstud päritolunimetuse „Camembert de Normandie” spetsifikaadi muudatusele. |
| --- | --- |

(1)

Vastavalt määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 1 esimesele lõigule vaatas komisjon läbi Prantsusmaa taotluse saada heakskiit komisjoni määrusega (EÜ) nr 1107/96 (2) registreeritud kaitstud päritolunimetuse „Camembert de Normandie” spetsifikaadi muudatusele.

| (2) | Kuna asjaomane muudatus ei ole väike määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 2 tähenduses, avaldas komisjon kõnealuse määruse artikli 50 lõike 2 punkti a kohase muutmistaotluse Euroopa Liidu Teatajas
   (3). |
| --- | --- |

(2)

Kuna asjaomane muudatus ei ole väike määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 2 tähenduses, avaldas komisjon kõnealuse määruse artikli 50 lõike 2 punkti a kohase muutmistaotluse Euroopa Liidu Teatajas
   (3).

| (3) | Kuna komisjon ei ole saanud ühtegi määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 51 kohast vastuväidet, tuleb muudatus heaks kiita, |
| --- | --- |

(3)

Kuna komisjon ei ole saanud ühtegi määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 51 kohast vastuväidet, tuleb muudatus heaks kiita,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Kiidetakse heaks Euroopa Liidu Teatajas avaldatud spetsifikaadi muudatus seoses käesoleva määruse lisas esitatud nimetusega.

Artikkel 2

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel, 25. november 2013

Komisjoni nimel presidendi eest

komisjoni liige

Dacian CIOLOȘ

---

(1)  ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.

1

(2)  EÜT L 148, 21.6.1996, lk 1.

2

(3)  ELT C 140, 18.5.2013, lk 20.

3

---

LISA

Aluslepingu I lisas loetletud inimtoiduks ettenähtud põllumajandustooted

Klass 1.3.   Juust

PRANTSUSMAA

Camembert de Normandie (KPN)

---

| 28.11.2013 | ET | Euroopa Liidu Teataja | L 317/19 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2013

ET

Euroopa Liidu Teataja

L 317/19

---

KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 1210/2013,

25. november 2013,

millega kiidetakse heaks oluline muudatus kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse kantud nimetuse spetsifikaadis [Melocotón de Calanda (KPN)]

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määrust (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta, (1) eriti selle artikli 52 lõiget 2,

ning arvestades järgmist:

| (1) | Vastavalt määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 1 esimesele lõigule vaatas komisjon läbi Hispaania taotluse saada heakskiit komisjoni määrusega (EÜ) nr 2446/2000 (2) registreeritud kaitstud päritolunimetuse „Melocotón de Calanda” spetsifikaadi muudatusele. |
| --- | --- |

(1)

Vastavalt määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 1 esimesele lõigule vaatas komisjon läbi Hispaania taotluse saada heakskiit komisjoni määrusega (EÜ) nr 2446/2000 (2) registreeritud kaitstud päritolunimetuse „Melocotón de Calanda” spetsifikaadi muudatusele.

| (2) | Kuna asjaomane muudatus ei ole väike määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 2 tähenduses, avaldas komisjon kõnealuse määruse artikli 50 lõike 2 punkti a kohase muutmistaotluse Euroopa Liidu Teatajas
   (3). |
| --- | --- |

(2)

Kuna asjaomane muudatus ei ole väike määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 2 tähenduses, avaldas komisjon kõnealuse määruse artikli 50 lõike 2 punkti a kohase muutmistaotluse Euroopa Liidu Teatajas
   (3).

| (3) | Kuna komisjon ei ole saanud ühtegi määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 51 kohast vastuväidet, tuleb spetsifikaadi muudatus heaks kiita, |
| --- | --- |

(3)

Kuna komisjon ei ole saanud ühtegi määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 51 kohast vastuväidet, tuleb spetsifikaadi muudatus heaks kiita,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Kiidetakse heaks Euroopa Liidu Teatajas avaldatud spetsifikaadi muudatus seoses käesoleva määruse lisas esitatud nimetusega.

Artikkel 2

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel, 25. november 2013

Komisjoni nimel presidendi eest

komisjoni liige

Dacian CIOLOȘ

---

(1)  ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.

1

(2)  EÜT L 281, 7.11.2000, lk 12.

2

(3)  ELT C 179, 25.6.2013, lk 19.

3

---

LISA

Aluslepingu I lisas loetletud inimtoiduks ettenähtud põllumajandustooted

Klass 1.6.   Puuviljad, köögiviljad ja teraviljad töötlemata ja töödeldud kujul

HISPAANIA

Melocotón de Calanda (KPN)

---

| 28.11.2013 | ET | Euroopa Liidu Teataja | L 317/21 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2013

ET

Euroopa Liidu Teataja

L 317/21

---

KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 1211/2013,

25. november 2013,

millega kiidetakse heaks väike muudatus kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse kantud nimetuse spetsifikaadis [Banon (KPN)]

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määrust (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta, (1) eriti selle artikli 53 lõike 2 teist lõiku,

ning arvestades järgmist:

| (1) | Määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 1 esimese lõigu kohaselt vaatas komisjon läbi Prantsusmaa taotluse, millega soovitakse saada heakskiit komisjoni määruse (EÜ) nr 641/2007 (2) alusel registreeritud kaitstud geograafilise tähise „Banon” spetsifikaadi muudatusele. |
| --- | --- |

(1)

Määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 1 esimese lõigu kohaselt vaatas komisjon läbi Prantsusmaa taotluse, millega soovitakse saada heakskiit komisjoni määruse (EÜ) nr 641/2007 (2) alusel registreeritud kaitstud geograafilise tähise „Banon” spetsifikaadi muudatusele.

| (2) | Taotluse eesmärk on spetsifikaati muuta, et täpsustada päritolutõendit, tootmismeetodit, märgistust, riiklikke nõudeid ja toote päritolunimetuse kontrolliga tegelevate asutuste andmeid. |
| --- | --- |

(2)

Taotluse eesmärk on spetsifikaati muuta, et täpsustada päritolutõendit, tootmismeetodit, märgistust, riiklikke nõudeid ja toote päritolunimetuse kontrolliga tegelevate asutuste andmeid.

| (3) | Komisjon on kõnealuse muudatuse läbi vaadanud ja leidnud, et see on õigustatud. Kuna muudatus on väike määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 2 kolmanda lõigu tähenduses, võib komisjon selle heaks kiita ilma kõnealuse määruse artiklites 50–52 sätestatud menetlust kohaldamata, |
| --- | --- |

(3)

Komisjon on kõnealuse muudatuse läbi vaadanud ja leidnud, et see on õigustatud. Kuna muudatus on väike määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 2 kolmanda lõigu tähenduses, võib komisjon selle heaks kiita ilma kõnealuse määruse artiklites 50–52 sätestatud menetlust kohaldamata,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Kaitstud päritolunimetuse „Banon” spetsifikaati muudetakse käesoleva määruse I lisa kohaselt.

Artikkel 2

Spetsifikaadi põhielemente sisaldav koonddokument on esitatud käesoleva määruse II lisas.

Artikkel 3

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel, 25. november 2013

Komisjoni nimel presidendi eest

komisjoni liige

Dacian CIOLOȘ

---

(1)  ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.

1

(2)  ELT L 150, 12.6.2007, lk 3.

2

---

I LISA

Kiidetakse heaks kaitstud geograafilise tähise „Banon” spetsifikaadi järgmine muudatus.

1.1.   Päritolutõend

Punkti on täiendatud päritolu kontrolli ja tagamise sätete ning nimetuse jälgitavust tagavate sätetega, spetsifikaadi sätteid on muudetud seoses Prantsusmaa kaitstud päritolunimetuste kontrollimeetmete reformimisega.

1.2.   Tootmismeetod

Riiklike õigusaktide alusel lisati punkti järgmisi valdkondi käsitlevad üksikasjad:

| — | karja määratlus:


  „Karja all mõistetakse kogu kitsekarja, mis koosneb lakteerivatest kitsedest, kinnisloomadest, talledest ja sokkudest.”


  Selline lähenemine võimaldab karja mõistet paremini määratleda.


  „Kuni 31. detsembrini 2013 peab iga karja koosseisu kuuluvate lüpsikitsede tõug vähemalt 60 % ulatuses olema Communes provançales, Rove või Alpine või peab olema tegemist nende tõugude ristanditega.”


  Selle sätte näol on tegemist kohanemismeetmega, mis võimaldab saavutada 100 % tõugude vastavuse 1. jaanuariks 2014; |
| --- | --- |

—

karja määratlus:

„Karja all mõistetakse kogu kitsekarja, mis koosneb lakteerivatest kitsedest, kinnisloomadest, talledest ja sokkudest.”

Selline lähenemine võimaldab karja mõistet paremini määratleda.

„Kuni 31. detsembrini 2013 peab iga karja koosseisu kuuluvate lüpsikitsede tõug vähemalt 60 % ulatuses olema Communes provançales, Rove või Alpine või peab olema tegemist nende tõugude ristanditega.”

Selle sätte näol on tegemist kohanemismeetmega, mis võimaldab saavutada 100 % tõugude vastavuse 1. jaanuariks 2014;

| — | karja sööt:

  „kitsede põhisööt pärineb peamiselt määratletud geograafilisest piirkonnast. Sööt koosneb üksnes looduslikel karjamaadel või karjatusaladel pidamisel saadavast rohust, liblikõielistest ja/või kõrrelistest taimedest ja/või looduslikest taimedest saadud kuivsöödast, mida on hoitud heades tingimustes.”

  Nende üksikasjade lisamine võimaldab täpsemalt määratleda karja põhisööda päritolu ja laadi.

  „Kitsi karjatatakse:







  — | puude, põõsaste või rohttaimedega kaetud karjatusaladel, kus kasvavad looduslikud ühe- või mitmeaastased taimed; |
| --- | --- | --- |

—

karja sööt:

„kitsede põhisööt pärineb peamiselt määratletud geograafilisest piirkonnast. Sööt koosneb üksnes looduslikel karjamaadel või karjatusaladel pidamisel saadavast rohust, liblikõielistest ja/või kõrrelistest taimedest ja/või looduslikest taimedest saadud kuivsöödast, mida on hoitud heades tingimustes.”

Nende üksikasjade lisamine võimaldab täpsemalt määratleda karja põhisööda päritolu ja laadi.

„Kitsi karjatatakse:

„Kitsi karjatatakse:

—

puude, põõsaste või rohttaimedega kaetud karjatusaladel, kus kasvavad looduslikud ühe- või mitmeaastased taimed;

puude, põõsaste või rohttaimedega kaetud karjatusaladel, kus kasvavad looduslikud ühe- või mitmeaastased taimed;

| — | kohalikke taimeliike sisaldava taimestikuga püsikarjamaadel; |
| --- | --- |

—

kohalikke taimeliike sisaldava taimestikuga püsikarjamaadel;

kohalikke taimeliike sisaldava taimestikuga püsikarjamaadel;

| — | kõrreliste või liblikõieliste taimedega või nii kõrreliste kui ka liblikõieliste taimedega karjamaadel.” |
| --- | --- |

—

kõrreliste või liblikõieliste taimedega või nii kõrreliste kui ka liblikõieliste taimedega karjamaadel.”

kõrreliste või liblikõieliste taimedega või nii kõrreliste kui ka liblikõieliste taimedega karjamaadel.”

Need üksikasjad on lisatud, et täpsemini määratleda sööda jaoks lubatud karjamaade liike.

„Ajavahemikul, millal kitsede põhisööt peab pärinema põhiliselt karjamaadelt, ei või antava heina kogumass ületada 1,25 kg täiskasvanud kitse kohta päevas.

Antava heina kogumass on piiratud 600 kg heinaga ühe täiskasvanud kitse kohta aastas.

Künadesse pandavat haljassööta on lubatud anda üksnes 30 mittejärjestikuse päeva kestel aastas.”

Selle sätte eesmärk on tagada karjamaade eelistamine.

„Antava lisasööda kogumass on piiratud 800 grammiga täiskasvanud kitse kohta päevas ning 270 kilogrammiga ühe täiskasvanud kitse kohta aastas. Aasta jooksul antav lisasööt peab vähemalt 60 % ulatuses koosnema teraviljadest. Kitsedele antava kuivatatud lutserni kogumass on piiratud 400 grammiga täiskasvanud kitse kohta päevas, mis on jaotatud vähemalt kahele söötmiskorrale, ning 60 kilogrammiga ühe täiskasvanud kitse kohta aastas.”

Nende sätete eesmärk on piirata sööda kogust, mis ei pärine karjamaadelt.

„Kitsedele antava väljastpoolt määratletud geograafilist piirkonda pärineva sööda ja kuivatatud lutserni kogumass on piiratud 250 kilogrammiga täiskasvanud kitse kohta aastas.”

Selle sätte eesmärk on piirata sellise sööda kasutamist, mis ei pärine määratletud geograafilisest piirkonnast.

„Söödaks on keelatud anda silo, heinapallides säilitatud heina, ristõielisi taimi ning muid taimi ja seemneid, mis võivad anda piimale ebameeldiva maitse.”

Selle sätte eesmärk on keelata söödaks anda aineid, mis võivad piimale ja sellest tulenevalt ka juustule anda ebameeldiva maitse;

| — | karja piimatoodang:


  „Karja keskmine aastane toodang lakteeriva kitse kohta ei tohi olla üle 850 kg.”


  See juba varasemalt olemasolev säte on ümber sõnastatud, arvestades keskmist piimatoodangut karja kohta; |
| --- | --- |

—

karja piimatoodang:

„Karja keskmine aastane toodang lakteeriva kitse kohta ei tohi olla üle 850 kg.”

See juba varasemalt olemasolev säte on ümber sõnastatud, arvestades keskmist piimatoodangut karja kohta;

| — | juustu valmistamise tehnoloogia:
  et võtta arvesse suuri vahemaid piima kogumisel, asendatakse lause „Alates 1. jaanuarist 2009 peab piima kogumine toimuma iga päev, enne kogumist säilitatakse piima temperatuuril 8 °C”, lausetega „Kogutav piim peab pärinema kuni neljast lüpsist ja kogumine peab toimuma maksimaalselt kahe päeva jooksul. Piima säilitatakse enne kogumist temperatuuril, mis ei ületa 6 °C”.


  „Kasutatava laabi kogus kontsentratsiooniga 520 mg kümosiini liitri kohta on 20–35 ml 100 liitri piima kohta.”


  Selle sätte eesmärk on täpsustada laabi kogust. Selline kogus on vajalik optimaalse kalgendumisaja saavutamiseks.


  „Soolamine kestab 5–8 minutit.”


  Selle sätte eesmärk on täpsustada soolamise kestust; |
| --- | --- |

—

juustu valmistamise tehnoloogia:

et võtta arvesse suuri vahemaid piima kogumisel, asendatakse lause „Alates 1. jaanuarist 2009 peab piima kogumine toimuma iga päev, enne kogumist säilitatakse piima temperatuuril 8 °C”, lausetega „Kogutav piim peab pärinema kuni neljast lüpsist ja kogumine peab toimuma maksimaalselt kahe päeva jooksul. Piima säilitatakse enne kogumist temperatuuril, mis ei ületa 6 °C”.

„Alates 1. jaanuarist 2009 peab piima kogumine toimuma iga päev, enne kogumist säilitatakse piima temperatuuril 8 °C”

„Kogutav piim peab pärinema kuni neljast lüpsist ja kogumine peab toimuma maksimaalselt kahe päeva jooksul. Piima säilitatakse enne kogumist temperatuuril, mis ei ületa 6 °C”

„Kasutatava laabi kogus kontsentratsiooniga 520 mg kümosiini liitri kohta on 20–35 ml 100 liitri piima kohta.”

Selle sätte eesmärk on täpsustada laabi kogust. Selline kogus on vajalik optimaalse kalgendumisaja saavutamiseks.

„Soolamine kestab 5–8 minutit.”

Selle sätte eesmärk on täpsustada soolamise kestust;

| — | laagerdumine:


  „Selle etapi kestel peab juustu peale tekkima ühtlane väljakujunenud pindmine hallituskiht, juust peab olema kaetud kreemjasvalge õhukese koorikuga, juustumass peab olema pehme kuni südamikuni.”


  Selle sätte eesmärk on täpsustada juustu välimust laagerdumise vaheetapil; |
| --- | --- |

—

laagerdumine:

„Selle etapi kestel peab juustu peale tekkima ühtlane väljakujunenud pindmine hallituskiht, juust peab olema kaetud kreemjasvalge õhukese koorikuga, juustumass peab olema pehme kuni südamikuni.”

Selle sätte eesmärk on täpsustada juustu välimust laagerdumise vaheetapil;

| — | lehtedesse mähkimine:

  „Lehtede korjamise tingimused


  Korjatavad lehed peavad olema pruunid, st neid korjatakse sügisel lehtede langemise ajal. Lehed peavad olema puhtad ja defektideta.


  Lehtede hoidmistingimused


  Lehti hoitakse kuivatatult.


  Töötlemine


  Enne juustu mähkimist tuleb lehti niisutada. Võimalik on kasutada kolme meetodit:







  — | keeva veega; |
| --- | --- | --- |

—

lehtedesse mähkimine:

„Lehtede korjamise tingimused

Korjatavad lehed peavad olema pruunid, st neid korjatakse sügisel lehtede langemise ajal. Lehed peavad olema puhtad ja defektideta.

Lehtede hoidmistingimused

Lehti hoitakse kuivatatult.

Töötlemine

Enne juustu mähkimist tuleb lehti niisutada. Võimalik on kasutada kolme meetodit:

—

keeva veega;

| — | keeva veega, millele on lisatud 5 % äädikat; |
| --- | --- |

—

keeva veega, millele on lisatud 5 % äädikat;

| — | veega, millele on lisatud 5 % äädikat. |
| --- | --- |

—

veega, millele on lisatud 5 % äädikat.

Lehevarre eemaldamine ei ole kohustuslik, samal ajal on lubatud ära lõigata üksnes lehe alaosa, mis tahes muu täiendav lõikamine ei ole lubatud.

Juustu lehtedesse mähkimine

Juust kaetakse täielikult lehtedega, et tagada teise, „anaeroobse” laagerdumise jaoks nõutavad tingimused.

Kui juust kaetakse lehtedega, mille varred ei ole eemaldatud, tuleb vars asetada juustu alapoolele.”

Selle sätte eesmärk on täpsustada kastanilehtede korjamise ja kasutamise tingimusi. Lehtede kvaliteeti hõlmav määratlus on vajalik optimaalse lehtede all toimuva laagerdumise saavutamiseks.

1.3.   Märgistus

Märgistus

Muudeti märgistust käsitlevaid sätteid, et lisada kohustus esitada märgisel Euroopa Liidu kaitstud päritolunimetuse sümbol. Lisatud on riiklikest õigusaktidest tulenevad täiendavad nõuded.

1.4.   Riiklikud nõuded

Riiklikud nõuded

Riiklikke nõudeid täiendati tabeliga, mis hõlmab peamisi kontrollitavaid punkte ja nende hindamise metoodikat vastavalt riiklikes õigusaktides sätestatud korrale.

1.5.   Muu

Muu

Toote päritolunimetuse kontrolliga tegelevate ametiasutuste kontaktandmeid on ajakohastatud.

---

II LISA

KONSOLIDEERITUD KOONDDOKUMENT

Nõukogu 20. märtsi 2006. aasta määrus (EÜ) nr 510/2006 põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (1)

„BANON”

EÜ nr: FR-PDO-0105-0969 - 23.2.2012

KGT ( ) KPN (X)

1.   Nimetus

„Banon”

2.   Liikmesriik või kolmas riik

Prantsusmaa

3.   Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1.   Toote liik

| Klass 1.3. | Juust |
| --- | --- |

Klass 1.3.

Juust

3.2.   Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab

Banoni juust on rasvasest toorkitsepiimast valmistatud pehme juust. See saadakse kiire kalgendamise abil (laabiga kalgendamine). Laagerduv juust on mähitud pruunidesse kastanilehtedesse (see tähendab lehtedega täielikult kaetud), mis seotakse kokku naturaalsest raffiast paelaga, mis moodustab 6 kuni 12 kiirt.

Pärast 15päevast laagerdumist (sellest vähemalt 10 päeva lehtedesse mässituna) on Banoni juust ühtlase, kreemja, sametise ja elastse koostisega. Selle koorik lehtede all on kreemjas kollane. Juustu läbimõõt koos lehtedega on 75–85 mm ja kõrgus 20–30 mm. Banoni juustu netokaal ilma lehtedeta ja pärast laagerdusaega on 90–110 grammi.

Juust sisaldab vähemalt 40 grammi kuivaineid 100 grammi juustu kohta ja pärast täielikku kuivatamist 40 grammi rasvaineid 100 grammi kohta.

3.3.   Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

Kuni 31. detsembrini 2013 peab iga karja koosseisu kuuluvate lüpsikitsede tõug vähemalt 60 % ulatuses olema Communes provançales, Rove või Alpine või peab olema tegemist nende tõugude ristanditega.

Alates 1. jaanuarist 2014 peab Banoni juustu valmistamiseks kasutatav piim pärinema üksnes kitsedelt, kes kuuluvad tõugu Communes provançales, Rove või Alpine, või nende tõugude ristamise teel saadud kitsedelt.

3.4.   Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul)

Kitsede põhisööt pärineb peamiselt määratletud geograafilisest piirkonnast. Sööt koosneb üksnes looduslikel karjamaadel või karjatusaladel pidamisel saadavast rohust, liblikõielistest ja/või kõrrelistest taimedest ja/või looduslikest taimedest saadud kuivsöödast, mida on hoitud heades tingimustes. Niipea kui ilmastikutingimused ja taimestiku kasvustaadium seda võimaldavad, tuleb kitsi pidada karjamaadel ja/või karjatamisaladel. Kitsi tuleb tavapäraselt karjatada geograafilise piirkonna karjatamisaladel ja karjamaadel vähemalt 210 päeva aastas. Vähemalt nelja kuu kestel aastas peavad kitsed saama oma põhilise sööda karjamaalt.

Kitsi tuleb tavapäraselt karjatada geograafilise piirkonna karjatamisaladel ja karjamaadel vähemalt 210 päeva aastas.

Kitsi karjatatakse:

| — | kohalikke taimeliike sisaldava taimestikuga püsikarjamaadel; |
| --- | --- |

—

kohalikke taimeliike sisaldava taimestikuga püsikarjamaadel;

| — | puude, põõsaste või rohttaimedega kaetud karjatusaladel, kus kasvavad looduslikud ühe- või mitmeaastased taimed; |
| --- | --- |

—

puude, põõsaste või rohttaimedega kaetud karjatusaladel, kus kasvavad looduslikud ühe- või mitmeaastased taimed;

| — | kõrreliste või liblikõieliste taimedega või nii kõrreliste kui ka liblikõieliste taimedega karjamaadel. |
| --- | --- |

—

kõrreliste või liblikõieliste taimedega või nii kõrreliste kui ka liblikõieliste taimedega karjamaadel.

Lisaks antava sööda (kuivsööt ja söödalisandid) kogus on piiratud aastaste ja igapäevaste piirmääradega. Samuti on piiratud sööda juurdeostmine väljastpoolt määratletud geograafilist piirkonda.

Vähemalt nelja kuu kestel aastas peavad kitsed saama oma põhisööda peamiselt karjamaalt.

Ajavahemikul, mil kitsede põhisööt peab pärinema peamiselt karjamaalt, ei või antava heina kogumass ületada 1,25 kg täiskasvanud kitse kohta päevas.

Antava heina kogus on piiratud kogumassiga 600 kg ühe täiskasvanud kitse kohta aastas.

Künadesse pandavat haljassööta on lubatud anda üksnes 30 mittejärjestikuse päeva kestel aastas.

Antava lisasööda kogus on piiratud kogumassiga 800 grammi täiskasvanud kitse kohta päevas ning kogumassiga 270 kilogrammi ühe täiskasvanud kitse kohta aastas.

Aasta jooksul antav lisasööt peab vähemalt 60 % ulatuses koosnema teraviljadest.

Kitsedele antava kuivatatud lutserni kogus on piiratud kogumassiga 400 grammi täiskasvanud kitse kohta päevas, mis on jaotatud vähemalt kahele söötmiskorrale, ning kogumassiga 60 kilogrammi ühe täiskasvanud kitse kohta aastas.

Kitsedele antava väljastpoolt määratletud geograafilist piirkonda pärineva sööda ja kuivatatud lutserni kogus on piiratud kogumassiga 250 kilogrammi täiskasvanud kitse kohta aastas.

Söödaks on keelatud anda silo, heinapallides säilitatud heina, ristõielisi taimi ning muid taimi ja seemneid, mis võivad anda piimale ebameeldiva maitse.

Majandis peab kitsekarja söödamaa suurus olema vähemalt 1 hektar looduslikku ja/või tehiskarjamaad 8 kitse kohta ja 1 hektar karjatamisala 2 kitse kohta.

3.5.   Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Piima tootmine, juustu laagerdumine ja pakendamine peab toimuma punktis 4 määratletud geograafilises piirkonnas.

3.6.   Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta

—

3.7.   Erieeskirjad märgistamise kohta

Iga kaitstud päritolunimetuse all turustatav juust peab olema varustatud individuaalse märgisega, millel on toote nimetus, mis on esitatud tähtedega, mille tähesuurus on vähemalt võrdne kõikide teiste märgisel toodud tähtede tähesuurusega.

Kaitstud päritolunimetusega juustu „Banon” märgisel peab olema esitatud Euroopa Liidu KPN sümbol.

Nimetus „Banon” peab kindlasti esinema arvetel ja kaubadokumentidel.

4.   Geograafilise piirkonna täpne määratlus

Geograafiline piirkond hõlmab järgmisi kommuune:

Alpes-de-Haute-Provence departemang (04)

Järgmised kommuunid kuuluvad geograafilisse piirkonda täies ulatuses

Aiglun, Allemagne-en-Provence, Archail, Aubenas-les-Alpes, Aubignosc, Banon, Barras, Beaujeu, Bevons, Beynes, Bras-d’Asse, Brunet, Céreste, Champtercier, Châteaufort, Châteauneuf-Miravail, Châteauneuf-Val-Saint-Donat, Châteauredon, Clamensane, Cruis, Curel, Dauphin, Digne-les-Bains, Draix, Entrepierres, Entrevennes, Esparron-de-Verdon, Estoublon, Fontienne, Forcalquier, Hautes-Duyes, La Javie, La Motte-du-Caire, Lardiers, La Rochegiron, Le Brusquet, Le Castellard-Mélan, Le Castellet, Le Chauffaut-Saint-Jurson, L’Escale, Les Omergues, L’Hospitalet, Limans, Malijai, Mallefougasse-Augès, Mallemoisson, Mane, Marcoux, Mézel, Mirabeau, Montagnac-Montpezat, Montfuron, Montjustin, Montlaux, Montsalier, Moustiers-Sainte-Marie, Nibles, Niozelles, Noyers-sur-Jabron, Ongles, Oppedette, Peipin, Pierrerue, Pierrevert, Puimichel, Puimoisson, Quinson, Redortiers, Reillanne, Revest-des-Brousses, Revest-du-Bion, Revest-Saint-Martin, Riez, Roumoules, Sainte-Croix-à-Lauze, Sainte-Croix-du-Verdon, Saint-Étienne-les-Orgues, Saint-Jeannet, Saint-Julien-d’Asse, Saint-Jurs, Saint-Laurent-du-Verdon, Saint-Maime, Saint-Martin-de-Brômes, Saint-Martin-les-Eaux, Saint-Michel-l’Observatoire, Saint-Vincent-sur-Jabron, Salignac, Saumane, Sigonce, Simiane-la-Rotonde, Sisteron, Sourribes, Thoard, Vachères, Valbelle, Valernes, Villemus, Volonne.

Järgmised kommuunid kuuluvad geograafilisse piirkonda osaliselt

Château-Arnoux-Saint-Auban, Ganagobie, Gréoux-les-Bains, La Brillanne, Les Mées, Lurs, Manosque, Montfort, Oraison, Peyruis, Valensole, Villeneuve, Volx.

Viimati nimetatud kommuunide määratletud geograafilise piirkonna piirid on esitatud asjaomaste kommuunide omavalitsustes olevatel kaartidel.

Hautes-Alpes’i departemang (05)

Barret-sur-Méouge, Bruis, Chanousse, Châteauneuf-de-Chabre, Éourres, Étoile-Saint-Cyrice, Eyguians, Lagrand, La Piarre, Laragne-Montéglin, Le Bersac, L’Épine, Méreuil, Montclus, Montjay, Montmorin, Montrond, Moydans, Nossage-et-Bénévent, Orpierre, Ribeyret, Rosans, Saint-André-de-Rosans, Sainte-Colombe, Sainte-Marie, Saint-Genis, Saint-Pierre-Avez, Saléon, Salérans, Serres, Sigottier, Sorbiers, Trescléoux.

Vaucluse’i departemang (84)

Aurel, Auribeau, Buoux, Castellet, Gignac, Lagarde-d’Apt, Monieux, Saignon, Saint-Christol, Saint-Martin-de-Castillon, Saint-Trinit, Sault, Sivergues, Viens.

Drôme’i departemang (26)

Aulan, Ballons, Barret-de-Lioure, Eygalayes, Ferrassières, Izon-la-Bruisse, Laborel, Lachau, La Rochette-du-Buis, Mévouillon, Montauban-sur-l’Ouvèze, Montbrun-les-Bains, Montfroc, Montguers, Reilhanette, Rioms, Saint-Auban-sur-l’Ouvèze, Séderon, Vers-sur-Méouge, Villebois-les-Pins, Villefranche-le-Château.

5.   Seos geograafilise piirkonnaga

5.1.   Geograafilise piirkonna eripära

a)   Looduskeskkond

Banoni juustu sünnikoht on Haute-Provence’i maakonnas Banoni kommuuni ümbruses. Tegemist on keskmise kõrgusega kuiva mäestikualaga, mille maastikus domineerivad vahemerelise kliimaga künkad ja platood.

Piirkonda iseloomustab veepuudus, põhjavesi asub sügaval ja pinnaveed pärinevad haruldastest ja väga ebaregulaarsetest sademetest, mis esinevad peamiselt sügisel ja kevadel, jättes suveperioodi väga kuivaks.

Banoni juustu geograafilisele alale on iseloomulikud väheviljakad, eeskätt lubjakivimullad, mis on vett läbilaskvad ja väga heade vihmavett imavate omadustega.

Tegemist on looduskeskkonnaga, kus vahelduvad hõredamad metsaalad, mis hõlmavad süüria mändi, tamme, leetpõõsast, lõhnavaid puid ja põõsaid, hajutatud võsa- ja põõsastikualad ja põllukultuurid, mis on kohanenud Provence’i keskmise kõrgusega mäestiku karmi kliimaga, mis on kuiv, päikeseline, talvel tihtipeale küllalt jahe ja soodne kitsede karjatusaladel pidamiseks.

Piirkonna looduslikud tingimused selgitavad asjaolu, et piirkonna peamiseks majandustegevuseks on karjakasvatamine ja väikese saagikusega põllukultuurid.

b)   Banoni juustu ajalooline ülevaade

Banoni juustu ajaloolised juured ulatuvad XIX sajandisse. Siin, madala põllumajandusliku potentsiaaliga maal on põllumees püüdnud saada maksimaalset kasu looduskeskkonna suhteliselt vaestest ressurssidest – vähestel hea pinnasega maalappidel on samaaegselt kasvatatud mitut äraelamist võimaldavat põllukultuuri, metsa või võsa all olevalt põllunduseks vähem sobivatelt aladelt on hangitud puitu, jahitud ulukeid, korjatud seeni, marju, trühvleid või lavendlit. Lisaks sigadele ja mõnele kodulinnule peeti igas talus ka väikest karja, kuhu kuulusid eeskätt lambad, kuid ka mõned kitsed, kes on selle metsase ja võsase piirkonna jaoks väga kohased koduloomad ja on samas ka majanduslikult väga sobivad. Kui lammast peeti peamiselt liha pärast, siis kitse, „vaese inimese lehma” pidamise eesmärk oli eeskätt piim. Piima kasutati perekonna toidusedelis värskena, kuid seda töödeldi ka ümber juustuks, mis oli ainus viis piima toiteväärtuse säilimise pikendamiseks.

Juustu valmistati esialgu oma kodumajapidamise tarbeks, alles ülejääkide tekkimisel omandas juust ka kaubandusliku väärtuse. Juustutoodangu ülejääk leidis tee kohalikele turgudele, kus see kiiresti ära osteti.

Banon oli kantoni keskus, mis asus oluliste transporditeede ristumispunktis Lure ja Albioni maade geograafilises keskkohas, ning siin hakati korraldama kõige tähtsamaid juustuturge ja -laatasid.

Esimesed teated Banoni-nimelisest lehtedesse mähitud juustust pärinevad Marius MORARDi teosest „Cuisinière provençale” 1886. aastast.

Sõjajärgsel perioodil hakati juustutööstuses järk-järgult üle võtma uusi juustuvalmistamise tehnoloogiaid. Kitsekarjad hakkasid spetsialiseeruma, kodumajapidamise raamid jäid kitsaks – kui esmalt valmistati juustu peamiselt oma vajaduseks ja sellele lisaks ka müügiks, siis nüüd jõuti järgmisesse etappi, kus kehtis vastupidine olukord, st juustu toodeti eeskätt müügiks, oma pere vajadusteks jäi müügist ülejääv toodang.

5.2.   Toote eripära

Banoni juustul on kaks eripära, mis muudavad selle juustu kitsejuustude seas eriliseks – tegemist on pehme juustumassiga (kiire koagulatsiooniprotsessiga ehk laabi lisamise teel kalgendatud juust), mis on mähitud kastanilehtedesse.

J.M. MARIOTTINI uuringus „À la Recherche d’un fromage: le Banon éléments d’histoire et d’ethnologie” (Juustu otsinguil: Banoni juustu ajaloolised ja etnoloogilised tegurid) on märgitud, et Banoni juustu valmistamisel on alati kasutatud laapi ning et tegemist on ühega vähestest juustudest, mille puhul seda tehnoloogiat kasutatakse.

Ajalugu annab tunnistust asjaolust, et Provence’i maakond asub kindlalt laabijuustude piirkonnas ja eristub seega Põhja-Prantsusmaast, kus domineerivad nn laktilised ehk piimhappebakteri abil valmistatavad juustud (mille puhul kasutatakse ligikaudu 24 tunni pikkust aeglast koaguleerimist). Juba XV sajandil pakuti kuningas René’le „pehmet kohalikku juustu, ehk presur’i” – seos laabiga (pr. k. présure) on ilmne.

Provence’is kasutusel olnud juustuvormid on traditsiooniliselt suurte avadega, mis annab tunnistust sellest, et kalgendatud piima saamiseks kasutati laapi (aeglase kalgendamise korral voolaks kalgendatud piim sellistest suurtest avadest välja).

Banoni juustule iseloomulikul lehtedesse mähkimisel on kaks eesmärki – ühelt poolt on tegemist säilitamistehnoloogiaga, teiselt poolt aga ka juustu valmistamise meetodiga. Lehtede all laagerdumisel juustumassi konsistents muutub, samas paranevad ka juustu säilivus ning lõhna- ja maitseomadused.

Toote töötlemine seisneb eeskätt selle kokkuviimises kastanilehtedega, juustu „mähkimises”. Nimelt selle menetluse teel saab lihtsast kitsejuustust Banoni juust. Lehed takistavad õhu juurdepääsu ja toimivad abiainena, võimaldades välja kujuneda juustu iseloomulikel lõhnaomadustel.

Kuigi mitu taime tundub juustu valmistamisprotsessi jaoks sobivat (viinamari, kastan, plataan, kreeka pähkel ...), on tugevuse ja parkivate omaduste tõttu kõige sobivamad siiski kastanilehed.

5.3.   Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel

a)   Looduskeskkond

Kaitstud päritolunimetuse geograafiline piirkond asub Vahemere kliima mõjualas; pinnas on väheviljakas, koosnedes peaasjalikult lubjakivist, mis tihtipeale ulatub maapinnani välja ega pea vett kinni. Nende asjaolude tõttu on välja kujunenud spetsiifiline taimkatte tüüp – ainulaadne võsastik ehk gariig, kus kasvavad astelherned, viirpuud, laukapuud, viirukipõõsad, kadakad, lavendel, piparrohi, liivatee ja kastanid, mis toodi 1860. aasta paiku sisse viljakama muldadega piirkondadest.

Tegemist on looduskeskkonnaga, mis on väga sobiv kitsede kasvatamiseks ja karjatamiseks.

b)   Karjatamisel põhinev loomakasvatussüsteem

Loomakasvataja jaoks on kitsedele antava sööda aluseks karjamaad ja söödapõllud. Need on karja söödastrateegia lahutamatu osa. Seetõttu on loomakasvatajad töötanud välja ainulaadse süsteemi olemasolevate loodusressursside kõigi võimaluste ärakasutamiseks.

Karjamaade haldus hõlmab kolme liiki loodusressursse – looduslikud karjamaad, metsad ja lämmastikurikaste liblikõieliste taimede kasvualad. Suurem osa loomakasvatajaid hoiab kitsi järelevalve all, mis võimaldab neile karjatusaladel sügise poole anda lisasööta ning täiendada karjamaalt saadavat sööta loomade ajutise pidamisega ristiku- või lutsernikarjamaal.

Sellise loomakasvatussüsteemi näol on tegemist põllundustavaga, mis on väga heas kooskõlas kõnealuse juustu ja selle määratletud geograafilise piirkonnaga.

c)   Valmistamisviis

Pehme kalgendatud juustu valmistamise meetodi määrasid ära piirkonna ilmastikutingimused (kõrged suvised temperatuurid ja kuiv kliima). Kõnealuses piirkonnas on ilma tehniliste erivahenditeta väga keeruline piima esmalt jahutada ja hoida seejärel madalal temperatuuril, et võimaldada piimhappebakteritel toimida, ilma et piim rikneks. See tähendab, et piima kalgendumist ehk koaguleerumist tuleb laabi abil kunstlikult esile kutsuda.

Juustukalgendi lehtedesse mähkimine võimaldab seda hoida kogu aasta vältel, ka talveperioodil, mil kitsed piima ei anna.

Banoni juust on kõikide nimetatud tegurite koosmõju tulemus – väheviljakas ja inimese tegevuse tulemusena väärtustatud looduskeskkond, mis on sobilik ekstensiivse kitsekasvatuse jaoks, soe ja kuiv kliima, mis tingib loogiliselt laabi kasutamise, ning spetsiifiline töötlemine (lehtedesse mähkimine), mis võimaldab juustu säilitada pikema aja kestel.

Viide spetsifikaadi avaldamisele

(määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 5 lõige 7)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCBanon.pdf

---

(1)  ELT L 93, 31.3.2006, lk 12. Asendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määrusega (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta (ELT L 343, 14.12.2012, lk 1).

---

| 28.11.2013 | ET | Euroopa Liidu Teataja | L 317/30 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2013

ET

Euroopa Liidu Teataja

L 317/30

---

KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 1212/2013,

26. november 2013,

teatavate kaupade klassifitseerimise kohta kombineeritud nomenklatuuris

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

võttes arvesse nõukogu 23. juuli 1987. aasta määrust (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta, (1) eriti selle artikli 9 lõike 1 punkti a,

ning arvestades järgmist:

| (1) | Määrusele (EMÜ) nr 2658/87 lisatud kombineeritud nomenklatuuri ühetaolise kohaldamise tagamiseks on vaja vastu võtta meetmed, mis käsitlevad käesoleva määruse lisas osutatud kaupade klassifitseerimist. |
| --- | --- |

(1)

Määrusele (EMÜ) nr 2658/87 lisatud kombineeritud nomenklatuuri ühetaolise kohaldamise tagamiseks on vaja vastu võtta meetmed, mis käsitlevad käesoleva määruse lisas osutatud kaupade klassifitseerimist.

| (2) | Määrusega (EMÜ) nr 2658/87 on kehtestatud kombineeritud nomenklatuuri klassifitseerimise üldreeglid. Neid üldreegleid kohaldatakse ka kombineeritud nomenklatuuril täielikult või osaliselt põhinevate või sellele täiendavaid alajaotisi lisavate teiste nomenklatuuride suhtes, mis on kehtestatud liidu erisätetega kaubavahetust käsitlevate tariifsete või muude meetmete kohaldamiseks. |
| --- | --- |

(2)

Määrusega (EMÜ) nr 2658/87 on kehtestatud kombineeritud nomenklatuuri klassifitseerimise üldreeglid. Neid üldreegleid kohaldatakse ka kombineeritud nomenklatuuril täielikult või osaliselt põhinevate või sellele täiendavaid alajaotisi lisavate teiste nomenklatuuride suhtes, mis on kehtestatud liidu erisätetega kaubavahetust käsitlevate tariifsete või muude meetmete kohaldamiseks.

| (3) | Vastavalt nimetatud üldreeglitele tuleb käesoleva määruse lisas esitatud tabeli 1. veerus kirjeldatud kaubad klassifitseerida 2. veerus esitatud CN-koodi alla, lähtuvalt tabeli 3. veerus esitatud põhjendusest. |
| --- | --- |

(3)

Vastavalt nimetatud üldreeglitele tuleb käesoleva määruse lisas esitatud tabeli 1. veerus kirjeldatud kaubad klassifitseerida 2. veerus esitatud CN-koodi alla, lähtuvalt tabeli 3. veerus esitatud põhjendusest.

| (4) | On asjakohane sätestada, et siduvale tariifiinformatsioonile, mis on antud käesolevas määruses käsitletavate kaupade kohta, kuid mis ei ole kooskõlas käesoleva määrusega, võib määruse (EMÜ) nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) artikli 12 lõike 6 kohaselt tugineda veel teatava perioodi vältel (2). Kõnealuseks ajavahemikuks tuleks kehtestada kolm kuud. |
| --- | --- |

(4)

On asjakohane sätestada, et siduvale tariifiinformatsioonile, mis on antud käesolevas määruses käsitletavate kaupade kohta, kuid mis ei ole kooskõlas käesoleva määrusega, võib määruse (EMÜ) nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) artikli 12 lõike 6 kohaselt tugineda veel teatava perioodi vältel (2). Kõnealuseks ajavahemikuks tuleks kehtestada kolm kuud.

| (5) | Tolliseadustiku komitee ei ole esitanud arvamust käesoleva määruse lisa punkti 1 kohta eesistuja määratud tähtaja jooksul; käesoleva määruse lisa punktis 2 sätestatud meetmed on kooskõla tolliseadustiku komitee arvamusega, |
| --- | --- |

(5)

Tolliseadustiku komitee ei ole esitanud arvamust käesoleva määruse lisa punkti 1 kohta eesistuja määratud tähtaja jooksul; käesoleva määruse lisa punktis 2 sätestatud meetmed on kooskõla tolliseadustiku komitee arvamusega,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Lisas esitatud tabeli 1. veerus kirjeldatud kaubad klassifitseeritakse kombineeritud nomenklatuuris kõnealuse tabeli 2. veerus esitatud CN-koodi alla.

Artikkel 2

Siduvale tariifiinformatsioonile, mis ei ole kooskõlas käesoleva määrusega, võib määruse (EMÜ) nr 2913/92 artikli 12 lõike 6 kohaselt tugineda veel kolme kuu vältel pärast käesoleva määruse jõustumist.

Artikkel 3

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel, 26. november 2013

Komisjoni nimel presidendi eest

komisjoni liige

Algirdas ŠEMETA

---

(1)  EÜT L 256, 7.9.1987, lk 1.

1

(2)  Nõukogu määrus (EMÜ) nr 2913/92, 12. oktoober 1992, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT L 302, 19.10.1992, lk 1).

2

---

LISA

| Kauba kirjeldus | Klassifikatsioon
  (CN-kood) | Põhjused |
| --- | --- | --- |
| (1) | (2) | (3) |
| 1. | Südame löögisageduse mõõtur, millel on






  — | rinnavöösse ühendatud südamelöögiandur ja raadiosaatja, |

Kauba kirjeldus

Klassifikatsioon

(CN-kood)

Põhjused

(1)

(2)

(3)

1.

Südame löögisageduse mõõtur, millel on

—

rinnavöösse ühendatud südamelöögiandur ja raadiosaatja,

| — | südamerütmi jälgimisseade, mis koosneb raadiovastuvõtjast ja kellast, millel on juhtimisnupud ja optoelektrooniline näidik ning mida saab kanda randme peal; |
| --- | --- |

—

südamerütmi jälgimisseade, mis koosneb raadiovastuvõtjast ja kellast, millel on juhtimisnupud ja optoelektrooniline näidik ning mida saab kanda randme peal;

| — | konsool südamerütmi jälgimisseadme kinnitamiseks jalgratta juhtraua külge. |
| --- | --- |

—

konsool südamerütmi jälgimisseadme kinnitamiseks jalgratta juhtraua külge.

Andur registreerib südamelöögid ja andmed saadetakse raadio kaudu jälgimisseadmesse, mis arvutab südamerütmi (tegelik, maksimaalne või keskmine) ja kuvab tulemuse.

Seade toimib ka kella ja stopperina.

(1) Vt foto 1.

9031 80 38

Klassifikatsioon määratakse kindlaks kombineeritud nomenklatuuri klassifitseerimise üldreeglitega 1, 3b ja 6, grupi 90 märkusega 3 ning CN-koodide 9031, 9031 80 ja 9031 80 38 sõnastusega.

Südamelöögiandur ja südamerütmi jälgimisseade on mõeldud koos sooritama grupi 90 märkusega 3 ja XVI jaotise märkusega 4 selgelt määratletud funktsiooni, sest andur registreerib südamelöögid ja saadab signaalid jälgimisseadmesse töötlemiseks ja kuvamiseks.

Seade on kombineeritud toode, mille komponendid klassifitseeritakse grupi 90 (mõõte- või kontrollseade) ja 91 (kell) alla. Reegli 3b kohaselt tuleb toode klassifitseerida selle komponendi järgi, mis määrab seadme põhiomadused.

Arvestades seadme objektiivseid omadusi, domineerivad on südamelööke mõõtva ja jälgimise funktsiooniga komponendid, määravad seadme põhiomadused selle mõõtekomponendid. Kellafunktsioon laiendab seadme kui mõõteinstrumendi funktsiooni, kuna ajal (südamelöökide arv minutis) põhinev mõõtmisi teostav seade kasutab kella aja võrdlemiseks mõõtmise töötlemisel.. Järelikult ei või toodet klassifitseerida kellana rubriiki 9102.

Samuti ei või toodet klassifitseerida meditsiiniinstrumendi või -seadmena rubriiki 9018, kuna seadet ei kasutata tavaliselt professionaalses arstipraktikas (vt HSi selgitavad märkused, rubriik 9018, esimene lõik ).

Ajaühikutel põhinev mõõtmine (südamerütmi või minutis südamelöökide arvu kindlakstegemine) ei ole mis tahes laadi ühikute koguarvu loendamine (vt HSi selgitavad märkused, rubriik 9029, punkt A ). Järelikult ei või toodet klassifitseerida alamrubriiki 9029 10 00 kui pöördeloendurit, tootehulgaloendurit, taksomeetrit, läbisõidumõõturit, sammuloendurit vms.

Südamerütmi (südamelöökide arv minutis) kindlakstegemine ei ole pöörlemis- või lineaarse kiiruse mõõtmine (vt HSi selgitavad märkused, rubriik 9029, punkt B ). Järelikult ei või toodet klassifitseerida kiirusmõõdiku ja tahhomeetrina ka alamrubriiki 9029 20.

Seega tuleb seade klassifitseerida mujal grupis 90 nimetamata elektroonilise mõõte- või kontrollinstrumendi ja -seadmena CN-koodi 9031 80 38 alla.

| 2. | Rinnavöösse ühendatud südamelöögiandur ja raadiosaatja kandmiseks ümber rindkere südamelöökide registreerimiseks.
  Toode registreerib südamelöögid ja saadab andmed raadio kaudu südamerütmi jälgimisseadmesse, mida ei esitata tollile koos tootega.

   (1) Vt foto 2. |
| --- | --- |

2.

Rinnavöösse ühendatud südamelöögiandur ja raadiosaatja kandmiseks ümber rindkere südamelöökide registreerimiseks.

Toode registreerib südamelöögid ja saadab andmed raadio kaudu südamerütmi jälgimisseadmesse, mida ei esitata tollile koos tootega.

(1) Vt foto 2.

9031 90 85

Klassifikatsioon määratakse kindlaks kombineeritud nomenklatuuri klassifitseerimise üldreeglitega 1 ja 6, grupi 90 märkusega 2b ning CN-koodide 9031, 9031 90 ja 9031 90 85 sõnastusega.

Toode on ette nähtud ainult või peamiselt rubriiki 9031 kuuluva südame löögisageduse mõõturi jaoks. See on oluline komponent südame löögisageduse mõõturi toimimiseks,, sest ilma selleta mõõtur ei tööta.

Seega tuleb seade klassifitseerida mujal grupis 90 nimetamata mõõte- või kontrollinstrumendi ja -seadme muu osana CN-koodi 9031 90 85 alla.

| | |
| --- | --- |

Image

Image

---

(1)  Fotod on üksnes illustratsiooniks.

---

| 28.11.2013 | ET | Euroopa Liidu Teataja | L 317/33 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2013

ET

Euroopa Liidu Teataja

L 317/33

---

KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 1213/2013,

27. november 2013,

millega kehtestatakse kindlad impordiväärtused, et määrata kindlaks teatava puu- ja köögivilja hind piiril

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

võttes arvesse nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrust (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus) (1),

võttes arvesse komisjoni 7. juuni 2011. aasta rakendusmäärust (EL) nr 543/2011, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses puu- ja köögiviljasektori ning töödeldud puu- ja köögivilja sektoriga, (2) eriti selle artikli 136 lõiget 1,

ning arvestades järgmist:

| (1) | Määruses (EL) nr 543/2011 on sätestatud vastavalt mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay vooru tulemustele kriteeriumid, mille alusel kehtestab komisjon kolmandatest riikidest importimisel kõnealuse määruse XVI lisa A osas sätestatud toodete ja ajavahemike kohta kindlad impordiväärtused. |
| --- | --- |

(1)

Määruses (EL) nr 543/2011 on sätestatud vastavalt mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay vooru tulemustele kriteeriumid, mille alusel kehtestab komisjon kolmandatest riikidest importimisel kõnealuse määruse XVI lisa A osas sätestatud toodete ja ajavahemike kohta kindlad impordiväärtused.

| (2) | Iga turustuspäeva kindel impordiväärtus on arvutatud rakendusmääruses (EL) nr 543/2011 artikli 136 lõike 1 kohaselt, võttes arvesse päevaandmete erinevust. Seetõttu peaks käesolev määrus jõustuma selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamise kuupäeval, |
| --- | --- |

(2)

Iga turustuspäeva kindel impordiväärtus on arvutatud rakendusmääruses (EL) nr 543/2011 artikli 136 lõike 1 kohaselt, võttes arvesse päevaandmete erinevust. Seetõttu peaks käesolev määrus jõustuma selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamise kuupäeval,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Käesoleva määruse lisas määratakse kindlaks rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikliga 136 ette nähtud kindlad impordiväärtused.

Artikkel 2

Käesolev määrus jõustub Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel, 27. november 2013

Komisjoni nimel presidendi eest

põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektor

Jerzy PLEWA

---

(1)  ELT L 299, 16.11.2007, lk 1.

1

(2)  ELT L 157, 15.6.2011, lk 1.

2

---

LISA

Kindlad impordiväärtused, et määrata kindlaks teatava puu- ja köögivilja hind piiril

| (eurot 100 kg kohta) |
| --- |
| CN-kood | Kolmanda riigi kood (1) | Kindel impordiväärtus |
| 0702 00 00 | AL | 44,1 |
| MA | 41,4 |
| MK | 36,9 |
| TR | 57,9 |
| ZZ | 45,1 |
| 0707 00 05 | AL | 41,5 |
| TR | 87,1 |
| ZZ | 64,3 |
| 0709 93 10 | MA | 133,7 |
| TR | 87,3 |
| ZZ | 110,5 |
| 0805 20 10 | MA | 68,3 |
| ZA | 87,1 |
| ZZ | 77,7 |
| 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90 | PK | 59,4 |
| SZ | 56,2 |
| TR | 70,2 |
| UY | 56,2 |
| ZA | 192,9 |
| ZZ | 87,0 |
| 0805 50 10 | TR | 68,0 |
| ZZ | 68,0 |
| 0808 10 80 | AU | 125,0 |
| BA | 45,7 |
| MK | 41,5 |
| US | 139,5 |
| ZA | 134,8 |
| ZZ | 97,3 |
| 0808 30 90 | TR | 113,5 |
| ZZ | 113,5 |

(eurot 100 kg kohta)

CN-kood

Kolmanda riigi kood (1)

Kindel impordiväärtus

0702 00 00

AL

44,1

MA

41,4

MK

36,9

TR

57,9

ZZ

45,1

0707 00 05

AL

41,5

TR

87,1

ZZ

64,3

0709 93 10

MA

133,7

TR

87,3

ZZ

110,5

0805 20 10

MA

68,3

ZA

87,1

ZZ

77,7

0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90

PK

59,4

SZ

56,2

TR

70,2

UY

56,2

ZA

192,9

ZZ

87,0

0805 50 10

TR

68,0

ZZ

68,0

0808 10 80

AU

125,0

BA

45,7

MK

41,5

US

139,5

ZA

134,8

ZZ

97,3

0808 30 90

TR

113,5

ZZ

113,5

---

(1)  Riikide nomenklatuur on sätestatud komisjoni määruses (EÜ) nr 1833/2006 (ELT L 354, 14.12.2006, lk 19). Kood „ZZ” tähistab „muud päritolu”.

---

OTSUSED

| 28.11.2013 | ET | Euroopa Liidu Teataja | L 317/35 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2013

ET

Euroopa Liidu Teataja

L 317/35

---

KOMISJONI OTSUS,

26. november 2013,

siseriikliku üleminekukava kohta, mille Kreeka Vabariik esitas kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2010/75/EL (tööstusheidete kohta) artikliga 32

(teatavaks tehtud numbri C(2013) 8133 all)

(Ainult kreekakeelne tekst on autentne)

(2013/687/EL)

EUROOPA KOMISJON,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta direktiivi 2010/75/EL tööstusheidete kohta (saastuse kompleksne vältimine ja kontroll), (1) eriti selle artikli 32 lõike 5 teist lõiku,

ning arvestades järgmist:

| (1) | Kreeka Vabariik esitas 19. detsembril 2012 (2) kooskõlas direktiivi 2010/75/EL artikli 32 lõike 5 esimese lõiguga komisjonile oma siseriikliku üleminekukava. |
| --- | --- |

(1)

Kreeka Vabariik esitas 19. detsembril 2012 (2) kooskõlas direktiivi 2010/75/EL artikli 32 lõike 5 esimese lõiguga komisjonile oma siseriikliku üleminekukava.

| (2) | Kui komisjon kontrollis siseriiklikus üleminekukavas esitatud teabe täielikkust, leidis ta, et mitme seadme puhul ei ole esitatud esmase loa andmise kuupäeva. 11. juunil 2013 saadetud kirjas (3) nõudis komisjon, et Kreeka ametiasutused esitaksid puuduva teabe ja annaksid selgitusi ühe põletusseadme summaarse nimisoojusvõimsuse kohta. |
| --- | --- |

(2)

Kui komisjon kontrollis siseriiklikus üleminekukavas esitatud teabe täielikkust, leidis ta, et mitme seadme puhul ei ole esitatud esmase loa andmise kuupäeva. 11. juunil 2013 saadetud kirjas (3) nõudis komisjon, et Kreeka ametiasutused esitaksid puuduva teabe ja annaksid selgitusi ühe põletusseadme summaarse nimisoojusvõimsuse kohta.

| (3) | Kreeka Vabariik esitas täiendavalt nõutud teabe komisjonile 25. juuni 2013. aasta kirjas (4). |
| --- | --- |

(3)

Kreeka Vabariik esitas täiendavalt nõutud teabe komisjonile 25. juuni 2013. aasta kirjas (4).

| (4) | Kui Kreeka üleminekukava ja täiendavalt esitatud teavet veelkord oli kontrollitud, saatis komisjon 8. juulil 2013 teise kirja, (5) milles ta kordas oma nõuet esitada esmase loa andmise kuupäevad mitme seadme kohta ning palus selgitada, miks ühe seadme puhul kasutati erandkorda, millele on viidatud komisjoni 10. veebruari 2012. aasta rakendusotsuse 2012/115/EL (millega sätestatakse eeskirjad tööstusheiteid käsitlevas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2010/75/EL osutatud siseriiklike üleminekukavade jaoks) (6) lisa liite C tabeli C.1 märkuses 4. |
| --- | --- |

(4)

Kui Kreeka üleminekukava ja täiendavalt esitatud teavet veelkord oli kontrollitud, saatis komisjon 8. juulil 2013 teise kirja, (5) milles ta kordas oma nõuet esitada esmase loa andmise kuupäevad mitme seadme kohta ning palus selgitada, miks ühe seadme puhul kasutati erandkorda, millele on viidatud komisjoni 10. veebruari 2012. aasta rakendusotsuse 2012/115/EL (millega sätestatakse eeskirjad tööstusheiteid käsitlevas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2010/75/EL osutatud siseriiklike üleminekukavade jaoks) (6) lisa liite C tabeli C.1 märkuses 4.

| (5) | 30. juulil 2013 saadetud kirjas (7) esitas Kreeka Vabariik nõutud täiendava teabe ja selgitused, mis vastasid rakendusotsuse 2012/115/EL nõuetele. |
| --- | --- |

(5)

30. juulil 2013 saadetud kirjas (7) esitas Kreeka Vabariik nõutud täiendava teabe ja selgitused, mis vastasid rakendusotsuse 2012/115/EL nõuetele.

| (6) | Komisjon hindas Kreeka üleminekukava vastavalt direktiivi 2010/75/EL artikli 32 lõigetele 1, 3 ja 4 ning rakendusotsusele 2012/115/EL. |
| --- | --- |

(6)

Komisjon hindas Kreeka üleminekukava vastavalt direktiivi 2010/75/EL artikli 32 lõigetele 1, 3 ja 4 ning rakendusotsusele 2012/115/EL.

| (7) | Komisjon kontrollis eelkõige esitatud andmete järjepidevust ja korrektsust, iga kavas kirjeldatud põletusseadme toetuste määramisel kasutatud prognoose ja arvutusi ning nende vastavust kavas sätestatud heite ülemmääradega ning analüüsis, kas kavas on esitatud eesmärgid ja nendega seonduvad sihtnäitajad, meetmed ning eesmärkide saavutamiseks ettenähtud ajakava ja vastavuse hindamise kontrollimehhanismid tulevikuks. |
| --- | --- |

(7)

Komisjon kontrollis eelkõige esitatud andmete järjepidevust ja korrektsust, iga kavas kirjeldatud põletusseadme toetuste määramisel kasutatud prognoose ja arvutusi ning nende vastavust kavas sätestatud heite ülemmääradega ning analüüsis, kas kavas on esitatud eesmärgid ja nendega seonduvad sihtnäitajad, meetmed ning eesmärkide saavutamiseks ettenähtud ajakava ja vastavuse hindamise kontrollimehhanismid tulevikuks.

| (8) | Komisjon leidis, et 2016. ja 2019. aastaks kehtestatud heite ülemmäärad olid arvutatud nõuetekohaste andmete ja valemite järgi ning et arvutused olid õiged. Kreeka Vabariik oli esitanud piisavalt teavet meetmete kohta, mida rakendatakse heite ülemmääradena kehtestatud näitajate saavutamiseks ning Kreeka üleminekukava rakendamise kontrollimiseks ja komisjonile aruannete esitamiseks. |
| --- | --- |

(8)

Komisjon leidis, et 2016. ja 2019. aastaks kehtestatud heite ülemmäärad olid arvutatud nõuetekohaste andmete ja valemite järgi ning et arvutused olid õiged. Kreeka Vabariik oli esitanud piisavalt teavet meetmete kohta, mida rakendatakse heite ülemmääradena kehtestatud näitajate saavutamiseks ning Kreeka üleminekukava rakendamise kontrollimiseks ja komisjonile aruannete esitamiseks.

| (9) | Peale saadud täiendava teabe on komisjon rahul ka sellega, et Kreeka ametiasutused on võtnud arvesse direktiivi 2010/75/EL artikli 32 lõigetes 1, 3 ja 4 ning rakendusotsuses 2012/115/EL sätestatut. |
| --- | --- |

(9)

Peale saadud täiendava teabe on komisjon rahul ka sellega, et Kreeka ametiasutused on võtnud arvesse direktiivi 2010/75/EL artikli 32 lõigetes 1, 3 ja 4 ning rakendusotsuses 2012/115/EL sätestatut.

| (10) | Komisjon leiab, et Kreeka üleminekukava rakendamine peaks toimuma nii, et see ei piiraks muude siseriiklike ja liidu tasandi õigusaktide kohaldamist. Kui Kreeka Vabariik kehtestab oma üleminekukavas põletusseadmetele individuaalsed loatingimused, siis võtab ta kohustuse tagada, et muu hulgas direktiivis 2010/75/EL, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2008. aasta direktiivis 2008/50/EÜ (välisõhu kvaliteedi ja Euroopa õhu puhtamaks muutmise kohta) (8) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2001. aasta direktiivis 2001/81/EÜ (teatavate õhusaasteainete siseriiklike ülemmäärade kohta) (9) esitatud nõudeid ei rikutaks. |
| --- | --- |

(10)

Komisjon leiab, et Kreeka üleminekukava rakendamine peaks toimuma nii, et see ei piiraks muude siseriiklike ja liidu tasandi õigusaktide kohaldamist. Kui Kreeka Vabariik kehtestab oma üleminekukavas põletusseadmetele individuaalsed loatingimused, siis võtab ta kohustuse tagada, et muu hulgas direktiivis 2010/75/EL, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2008. aasta direktiivis 2008/50/EÜ (välisõhu kvaliteedi ja Euroopa õhu puhtamaks muutmise kohta) (8) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2001. aasta direktiivis 2001/81/EÜ (teatavate õhusaasteainete siseriiklike ülemmäärade kohta) (9) esitatud nõudeid ei rikutaks.

| (11) | Direktiivi 2010/75/EL artikli 32 lõikes 6 on nõutud, et Kreeka Vabariik peab teatama komisjonile kõikidest hilisematest kavas tehtud muudatustest. Komisjon peaks hindama, kas need muudatused on vastavuses direktiivi 2010/75/EL artikli 32 lõigetega 1, 3 ja 4 ning komisjoni otsusega 2012/115/EL, |
| --- | --- |

(11)

Direktiivi 2010/75/EL artikli 32 lõikes 6 on nõutud, et Kreeka Vabariik peab teatama komisjonile kõikidest hilisematest kavas tehtud muudatustest. Komisjon peaks hindama, kas need muudatused on vastavuses direktiivi 2010/75/EL artikli 32 lõigetega 1, 3 ja 4 ning komisjoni otsusega 2012/115/EL,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

Artikkel 1

1.   Võttes arvesse direktiivi 2010/75/EL artikli 32 lõikeid 1, 3 ja 4 ning rakendusotsust 2012/115/EL ei esitata vastuväiteid siseriikliku üleminekukava suhtes, mille Kreeka Vabariik esitas komisjonile 19. detsembril 2012 vastavalt direktiivi 2010/75/EL artikli 32 lõikele 5 ja mida muudeti kooskõlas 25. juunil 2013 ja 30. juulil 2013 saadetud täiendava teabega (10).

2.   Üleminekukavaga hõlmatud seadmete nimetused, nende seadmete korral loetletud saasteained ja kohaldatavad heite ülemmäärad on sätestatud käesoleva otsuse lisas.

3.   Siseriikliku üleminekukava rakendamisel ei hoidu Kreeka ametiasutused kõrvale direktiivi 2010/75/EL sätetest, mis on seotud kavas esitatud konkreetsete põletusseadmete heidetega ja järgivad muid asjakohaseid Euroopa Liidu keskkonnaõiguse nõudeid.

Artikkel 2

Komisjon hindab, kas kõik kavas tehtud muudatused, millest Kreeka Vabariik edaspidi teatab, on vastavuses direktiivi 2010/75/EL artikli 32 lõigetega 1, 3 ja 4 ning rakendusotsusega 2012/115/EL.

Artikkel 3

Käesolev otsus on adresseeritud Kreeka Vabariigile.

Brüssel, 26. november 2013

Komisjoni nimel

komisjoni liige

Janez POTOČNIK

---

(1)  ELT L 334, 17.12.2010, lk 17.

1

(2)  Kreeka Vabariik saatis teate e-kirjaga 19. detsembril 2012 ja Euroopa Komisjon registreeris selle samal kuupäeval viitenumbriga Ares(2012)1526291.

2

(3)  Ares(2013)1981975

3

(4)  Ares(2013)2480530

4

(5)  Ares(2013)2586817

5

(6)  ELT L 52, 24.2.2012, lk 12.

6

(7)  Ares(2013)2847956

7

(8)  ELT L 152, 11.6.2008, lk 1.

8

(9)  EÜT L 309, 27.11.2001, lk 22.

9

(10)  Kreeka üleminekukava konsolideeritud versiooni registreeris komisjon 7. augustil 2013 viitenumbriga Ares(2013)2847956.

10

---

LISA

Siseriiklikus üleminekukavas esitatud seadmed

| Number | Seadme nimetus | Summaarne nimisoojusvõimsus seisuga 31.12.2010 (MW) | Siseriiklikus üleminekukavas esitatud saasteained |
| --- | --- | --- | --- |
| SO2 | NOx | Tolm |
| 1 | Megalopolis 3 | 839 | √ | √ | √ |
| 2 | Megalopolis 4 | 822 | √ | √ | √ |
| 3 | Meliti 1 | 796 | √ | √ | √ |
| 4 | Agios Dimitrios 1–2 | 1 524 | √ | √ | √ |
| 5 | Agios Dimitrios 3–4 | 1 574 | √ | √ | √ |
| 6 | Agios Dimitrios 5 | 892 | √ | √ | √ |
| 7 | Kardia 3 | 812 | √ | √ | √ |
| 8 | Kardia 4 | 812 | √ | √ | √ |

Number

Seadme nimetus

Summaarne nimisoojusvõimsus seisuga 31.12.2010 (MW)

Siseriiklikus üleminekukavas esitatud saasteained

SO2

NOx

Tolm

1

Megalopolis 3

839

√

√

√

2

Megalopolis 4

822

√

√

√

3

Meliti 1

796

√

√

√

4

Agios Dimitrios 1–2

1 524

√

√

√

5

Agios Dimitrios 3–4

1 574

√

√

√

6

Agios Dimitrios 5

892

√

√

√

7

Kardia 3

812

√

√

√

8

Kardia 4

812

√

√

√

Kokkuvõte: heite ülemmäärad

| (tonnides) |
| --- |
| | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 1.1.–30.6.2020 |
| SO2 | 42 915 | 35 763 | 28 611 | 21 459 | 10 730 |
| NOx | 21 459 | 21 459 | 21 459 | 21 459 | 10 730 |
| Tolm | 8 493 | 6 378 | 4 262 | 2 147 | 1 074 |

(tonnides)

2016

2017

2018

2019

1.1.–30.6.2020

SO2

42 915

35 763

28 611

21 459

10 730

NOx

21 459

21 459

21 459

21 459

10 730

Tolm

8 493

6 378

4 262

2 147

1 074

---

III Muud aktid

EUROOPA MAJANDUSPIIRKOND

| 28.11.2013 | ET | Euroopa Liidu Teataja | L 317/38 |
| --- | --- | --- | --- |

28.11.2013

ET

Euroopa Liidu Teataja

L 317/38

---

EFTA JÄRELEVALVEAMETI OTSUS

nr 258A/13/COL,

25. juuni 2013,

kiita heaks eranditaotlus, mis põhineb Euroopa Majanduspiirkonna lepingu XIII lisa I peatüki punktis 13c osutatud õigusakti (Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 2008. aasta direktiiv 2008/68/EÜ ohtlike kaupade siseveo kohta) artikli 6 lõike 2 punktil a, et anda luba ohtlike jäätmete veoks vastavalt Norra ohtlike kaupade maismaavedu käsitleva 1. aprilli 2009. aasta määruse nr 384 (Forskrift om landtransport av farlig gods, edaspidi „Norra määrus”) artiklile 12, tingimusel et veoettevõtjal on ADR ohutusnõustaja ning et ohtlikku kaupa käitlevad ja transportivad isikud läbivad enne asjaomase loa saamist erikoolituse

EFTA JÄRELEVALVEAMET,

võttes arvesse EMP lepingu XIII lisa I peatüki punktis 13c osutatud õigusakti,

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 2008. aasta direktiivi 2008/68/EÜ ohtlike kaupade siseveo kohta (õigusakt),

nagu seda on kohandatud EMP lepinguga selle protokolli nr 1 alusel,

võttes arvesse õigusakti artiklit 9 ning alalise komitee otsuseid nr 3/12/SC ja 4/12/SC,

võttes arvesse EFTA järelevalveameti 27. veebruari 2013. aasta otsust nr 88/13/COL (toimingu nr 661691) esitada transpordi EFTA komiteele nende meetmete eelnõu, mida EFTA järelevalveamet kavatseb võtta seoses Norra taotlusega, ning volitada kolleegiumi pädevat liiget võtma vastu lõplikku otsust, kui transpordi EFTA komitee kiidab otsuse eelnõu ühehäälselt heaks,

ning arvestades järgmist:

Norra valitsus taotles 17. oktoobril 2011 järelevalveametile saadetud kirjas (toimingu nr 611939) nelja erandit ning samuti luba piiravate meetmete võtmiseks õigusakti artikli 6 lõike 2 punkti a ja artikli 5 lõike 2 alusel. Taotluses selgitati, et erandid kujutavad endast riikliku õiguskorra kehtivaid sätteid, nagu need on esitatud Norra määruse artiklites 12, 13, 16, 21 ja 28.

24. augusti 2012. aasta kirjas teavitas Norra valitsus järelevalveametit Norra määruse artikli 21 (pürotehniline avariivarustus) tagasivõtmisest erandite nimekirjast.

Kooskõlas direktiivi 2008/68 artikliga 9 ja alalise komitee otsustega nr 3/12/SC ja 4/12/SC esitas järelevalveamet 5. oktoobril 2012. aastal esimese meetmete eelnõu, mis esitatakse transpordi EFTA Komiteele (edaspidi „komitee”; toimingu nr 648711 ja 643174).

Meetmete eelnõu põhineb 14. juuni 2012. aasta riskihinnangu aruandel, mille järelevalveamet tellis klassifikatsiooniühingult Det Norske Veritas (DNV) (toimingu nr 640432).

8. novembril 2012. aastal tuli komitee kokku ja arutas esimest meetmete eelnõud (toimingu nr 652659; kohtumise protokoll).

26. novembri 2012. aasta kirjaga (toimingu nr 654691) võttis Norra valitsus erandite nimekirjast tagasi artiklid 13 (lennujaama paaksõiduk), 16 (kaitseventiil) ja 28 (EX/II/III transpordiüksused), säilitades taotluse erandi tegemiseks artikli 12 suhtes (ohtlike jäätmete transport).

Seega hõlmab allesjäänud erand, mida taotletakse õigusakti artikli 6 lõike 2 punkti a kohaselt, Norra määruse artiklit 12, mille alusel antakse luba ohtlike jäätmete veoks Norras. Asjaomane säte on järgmine:

„Artikkel 12. Ohtlike jäätmete vedu

1.   Kui ühes veoühikus / raudteevagunis veetakse kuni 500 kg (neto) ohtlikku kaupa, mis on jäätme-eeskirjade kohaselt klassifitseeritud ohtlike jäätmetena, siis kohaldatakse ainult ohtlike veoste rahvusvahelise autoveo Euroopa kokkuleppe (ADR) ja ohtlike kaupade rahvusvaheliste raudteevedude eeskirja (RID) pakendeid, paake, märgistust, segapakendeid ja saatedokumente käsitlevad nõudeid.

2.   Plekkpurkides, karpides jne toodud vedeljäätmete kogumiseks võib välispakendina kasutada ÜRO poolt heaks kiidetud trumleid, jäiku IBCsid või suuremõõdulisi pakendeid. „Kuni 10-liitrises pakendis olevaid liimi- ja värvijääke, vaigulahuseid või sarnaseid aineid võib vedada äärtega alustel, kui on tagatud lekkekindlus.

3.   Majapidamisest pärinevaid ohtlikke jäätmeid või vedada spetsiaalsetes kastides, millel on turvaliselt suletav kaas. Sellised kastid võib märgistada kirjaga „Ohtlikud jäätmed”. Segapakendite kohta kehtivaid ADR/RID nõudeid ei pea täitma, kui võetakse piisavad meetmed ohtlike reaktsioonide vältimiseks.

4.   Veodokumendina võib kasutada jäätme-eeskirjadega kooskõlas olevat deklaratsioonivormi.”

Selle kohta on komiteele 5. oktoobril 2012. aastal esitatud meetmete eelnõus kirjas järgmine:

„Norra määruse artikli 12 (ohtlike jäätmete vedu) suhtes erandi tegemise taotlus tuleks rahuldada tingimusel, et veoettevõtjal on ADR ohutusnõustaja ja et sõidukijuhid on omandanud C- või D-kategooria sõiduki juhtimisõiguse. Muudel juhtudel tuleks taotlus tagasi lükata.”

26. novembri 2012. aasta kirjas märkis Norra valitsus järgmist:

„Artikkel 12. Ohtlike jäätmete vedu

Norra valitsus jääb kindlaks oma taotluse juurde, mille ta esitas järelevalveametile riikliku erandi tegemiseks seoses asjaomase artikliga, ja teeb sellesse mõned kohandused.

Norra soovib juhtida tähelepanu asjaolule, et C- ja C-kategooria sõiduki juhtimisõigus ei ole ohtlike kaupade veo ohutuse seisukohalt asjakohane.

See erand puudutab vaid ADRi. Lisaks peab ettevõtjatel olema ADR/RID ohutusnõustaja. Ohtlikku kaupa käitlevad ja transportivad isikud peavad läbima enne loa saamist erikoolituse.”

Pärast järelevalveametilt taotluse saamist esitas Norra valitsus kavandatud muudatuste kohta 13. detsembril 2012 e-posti teel järgmise selgituse (toimingu nr 656664):

„Alternatiivne ettepanek koolitusnõuete kohta piirdub vaid maanteevedudega ning tähendab seda, et ohtlikke jäätmeid vedavad sõidukijuhid läbivad järgmised koolitused:

| — | Ohtlike jäätmete veo üldnõuded |
| --- | --- |

—

Ohtlike jäätmete veo üldnõuded

| — | Ohtude peamised liigid, sealhulgas ainete märgistamine |
| --- | --- |

—

Ohtude peamised liigid, sealhulgas ainete märgistamine

| — | Erinevate ohuliikide ennetus- ja ohutusmeetmed |
| --- | --- |

—

Erinevate ohuliikide ennetus- ja ohutusmeetmed

| — | Ohtlike jäätmete ohutu peale- ja mahalaadimine ning vedu |
| --- | --- |

—

Ohtlike jäätmete ohutu peale- ja mahalaadimine ning vedu

| — | Sõidukite tehniliste seadmete kasutamise eesmärk ja viisid |
| --- | --- |

—

Sõidukite tehniliste seadmete kasutamise eesmärk ja viisid

| — | Juhtumi esinemise tõenäosuse minimeerimiseks vajalik põhiteave |
| --- | --- |

—

Juhtumi esinemise tõenäosuse minimeerimiseks vajalik põhiteave

| — | Hädaolukorrale reageerimise menetlused, sealhulgas meetmed, mis võivad osutuda vajalikeks sõidukijuhi, avalikkuse ja keskkonna ohutuse tagamiseks juhtumi esinemise korral |
| --- | --- |

—

Hädaolukorrale reageerimise menetlused, sealhulgas meetmed, mis võivad osutuda vajalikeks sõidukijuhi, avalikkuse ja keskkonna ohutuse tagamiseks juhtumi esinemise korral

| — | Ohutusalane teadlikkus |
| --- | --- |

—

Ohutusalane teadlikkus

Sõidukijuhi koolituse kohta peab tööandja arvestust ning teeb sellest taotluse korral väljavõtte sõidukijuhile või pädevale asutusele.

Artikli 12 muudetud sõnastus ei ole veel lõplik, kuid ettepanek annab edasi muudetud määruse sisu.”

16. jaanuaril 2013. aastal (toimingu nr 659861) teatas DNV, et tema arvates on Norra valitsuse esitatud meetmed sõidukijuhtide erikoolituse kohta asjakohasemad kui DNV algne ettepanek C- ja D-kategooria sõiduki juhtimisõiguse kohta.

18. jaanuaril 2013. aastal ja 1. veebruaril 2013. aastal (toimingu nr 659983 ja 661423) muutis Norra valitsus täiendavalt ettepanekut koolitusnõuete kohta järgmistes punktides:

„Maanteetunnelite kaudu toimuvat ohtlike kaupade vedu reguleerivad eeskirjad ning asjakohased riskide vähendamise ning hädaolukorras tegutsemise meetmed.”

„Koolitus peab kestma vähemalt kuus õppeühikut. Sõidukijuhi koolituse kohta peab tööandja arvestust ning teeb sellest taotluse korral väljavõtte sõidukijuhile või pädevale asutusele.”

27. veebruaril 2013. aastal otsustas järelevalveamet esitada komiteele nende meetmete muudetud eelnõu, mida järelevalveamet võtab seoses Norra allesjäänud taotlusega teha õigusakti artikli 6 lõike 2 punktile a tuginedes erand ohtlike jäätmete vedamise kohta (otsus nr 88/13/COL) ning volitada kolleegiumi pädevat liiget võtma vastu lõplikku otsust, kui komitee kiidab meetmete eelnõu ühehäälselt heaks.

Transpordi EFTA komiteelt 1. ja 13. märtsil 2013. aastal saadud e-kirjades kiideti asjaomane meetmete eelnõu ühehäälselt heaks (toimingu nr 666005, 665893 ja 664435).

Selles tulenevalt saab järelevalveamet rahuldada Norra allesjäänud taotluse teha artikli 6 lõike 2 punktile a tuginedes erandi,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

Artikkel 1

Erandi taotlus, mis hõlmab Norra määruse artiklit 12 ohtlike jäätmete veo kohta ning mis põhineb õigusakti artikli 6 lõike 2 punktil a, milles sätestatakse, et „Tingimusel, et see ei kahjusta ohutust, võivad liikmesriigid taotleda erandeid I lisa jaotisest I.1 ...”, nimelt lisast, mis sisaldab ohtlike veoste rahvusvahelise autoveo Euroopa kokkulepet (ADR kokkulepe), tuleb rahuldada tingimusel, et veoettevõtjal on ADR ohutusnõustaja ning et ohtlikku kaupa käitlevad ja transportivad isikud läbivad enne asjaomase loa saamist erikoolituse (1).

Tingimusel, et see ei kahjusta ohutust, võivad liikmesriigid taotleda erandeid I lisa jaotisest I.1 ...

1

Ohtlike jäätmeid vedavad sõidukijuhid peavad läbima koolitused, kus käsitletakse järgmisi teemasid:

| — | Ohtlike jäätmete veo üldnõuded |
| --- | --- |

—

Ohtlike jäätmete veo üldnõuded

| — | Ohtude peamised liigid, sealhulgas ainete märgistamine |
| --- | --- |

—

Ohtude peamised liigid, sealhulgas ainete märgistamine

| — | Erinevate ohuliikide ennetus- ja ohutusmeetmed |
| --- | --- |

—

Erinevate ohuliikide ennetus- ja ohutusmeetmed

| — | Ohtlike jäätmete ohutu peale- ja mahalaadimine ning vedu |
| --- | --- |

—

Ohtlike jäätmete ohutu peale- ja mahalaadimine ning vedu

| — | Sõidukite tehniliste seadmete kasutamise eesmärk ja viisid |
| --- | --- |

—

Sõidukite tehniliste seadmete kasutamise eesmärk ja viisid

| — | Juhtumi esinemise tõenäosuse minimeerimiseks vajalik põhiteave |
| --- | --- |

—

Juhtumi esinemise tõenäosuse minimeerimiseks vajalik põhiteave

| — | Hädaolukorrale reageerimise menetlused, sealhulgas meetmed, mis võivad osutuda vajalikeks sõidukijuhi, avalikkuse ja keskkonna ohutuse tagamiseks juhtumi esinemise korral |
| --- | --- |

—

Hädaolukorrale reageerimise menetlused, sealhulgas meetmed, mis võivad osutuda vajalikeks sõidukijuhi, avalikkuse ja keskkonna ohutuse tagamiseks juhtumi esinemise korral

| — | Maanteetunnelite kaudu toimuvat ohtlike kaupade vedu reguleerivad eeskirjad ning asjakohased riskide vähendamise ning hädaolukorras tegutsemise meetmed |
| --- | --- |

—

Maanteetunnelite kaudu toimuvat ohtlike kaupade vedu reguleerivad eeskirjad ning asjakohased riskide vähendamise ning hädaolukorras tegutsemise meetmed

| — | Ohutusalane teadlikkus |
| --- | --- |

—

Ohutusalane teadlikkus

Koolitus peab kestma vähemalt kuus õppeühikut. Sõidukijuhi koolituse kohta peab tööandja arvestust ning teeb sellest taotluse korral väljavõtte sõidukijuhile või pädevale asutusele.

Artikkel 2

Käesoleva otsuse artiklis 1 kehtestatud erand kaotab kehtivuse 26. septembril 2015.

Artikkel 3

Käeoleva otsuse artiklis 1 kehtestatud erand avaldatakse Euroopa Liidu Teataja EMP osas ja EMP kaasandes vastavalt EMP lepingu protokolli nr 1 punktile 6.

Euroopa Liidu Teataja

Artikkel 4

Käesolev otsus on adresseeritud Norra Kuningriigile ja jõustub päeval, millal nimetatud riiki otsusest teavitatakse.

Artikkel 5

Käesolev otsus on autentne inglise keeles.

Brüssel, 25. juuni 2013

EFTA järelevalveameti nimel

Sverrir Haukur GUNNLAUGSSON

kolleegiumi liige

Xavier LEWIS

direktor

---

(1)  Artiklit 12 kohaldatakse üksnes maanteetranspordi suhtes.

1

---