# Euroopan unionin C 57/2013

| | ISSN 1977-1053
  doi:10.3000/19771053.C_2013.057.fin |
| --- | --- |
| Euroopan unionin
  virallinen lehti | C 57 |
| | |
| Suomenkielinen laitos | Tiedonantoja ja ilmoituksia | 56. vuosikerta27. helmikuu 2013 |

ISSN 1977-1053

doi:10.3000/19771053.C_2013.057.fin

Euroopan unionin

virallinen lehti

C 57

Suomenkielinen laitos

Tiedonantoja ja ilmoituksia

56. vuosikerta27. helmikuu 2013

---

| Ilmoitusnumero | Sisältö | Sivu |
| --- | --- | --- |
| | II   Tiedonannot |
| | EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDONANNOT |
| | Euroopan komissio |
| 2013/C 057/01 | Ilmoitetun keskittymän vastustamatta jättäminen (Asia COMP/M.6787 – IHI Corporation/IHI Charging Systems International) (
  1
  ) | 1 |

Ilmoitusnumero

Sisältö

Sivu

II   Tiedonannot

EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDONANNOT

Euroopan komissio

2013/C 057/01

Ilmoitetun keskittymän vastustamatta jättäminen (Asia COMP/M.6787 – IHI Corporation/IHI Charging Systems International) (
  1
  )

1

1

| | IV   Tiedotteet |
| --- | --- |
| | EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET |
| | Euroopan komissio |
| 2013/C 057/02 | Euron kurssi | 2 |
| | Tilintarkastustuomioistuin |
| 2013/C 057/03 | Erityiskertomus nro 24/2012 Euroopan unionin solidaarisuusrahaston toiminta Abruzzossa vuonna 2009 tapahtuneen maanjäristyksen jälkeen: Toiminnan hyödyllisyys ja kulut | 3 |

IV   Tiedotteet

EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET

Euroopan komissio

2013/C 057/02

Euron kurssi

2

Tilintarkastustuomioistuin

2013/C 057/03

Erityiskertomus nro 24/2012 Euroopan unionin solidaarisuusrahaston toiminta Abruzzossa vuonna 2009 tapahtuneen maanjäristyksen jälkeen: Toiminnan hyödyllisyys ja kulut

3

| | V   Ilmoitukset |
| --- | --- |
| | KILPAILUPOLITIIKAN TOTEUTTAMISEEN LIITTYVÄT MENETTELYT |
| | Euroopan komissio |
| 2013/C 057/04 | Ennakkoilmoitus yrityskeskittymästä (Asia COMP/M.6875 – TenneT Offshore/Mitsubishi Corporation/TenneT Offshore 8) – Yksinkertaistettuun menettelyyn mahdollisesti soveltuva asia (
  1
  ) | 4 |
| 2013/C 057/05 | Ennakkoilmoitus yrityskeskittymästä (Asia COMP/M.6859 – Mitsubishi Corporation/Isuzu Motors/Isuzu Motors India Private Limited) – Yksinkertaistettuun menettelyyn mahdollisesti soveltuva asia (
  1
  ) | 5 |
| | MUUT SÄÄDÖKSET |
| | Euroopan komissio |
| 2013/C 057/06 | Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen | 6 |
| 2013/C 057/07 | Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu muutoshakemuksen julkaiseminen | 11 |
| 2013/C 057/08 | Kantelu CHAP(2012) 1860 – vastaanottotodistus ja tietoja suunnitellusta käsittelyn lopettamisesta | 17 |
| 2013/C 057/09 | Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen | 19 |
| 2013/C 057/10 | Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen | 24 |
| 2013/C 057/11 | Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen | 28 |

V   Ilmoitukset

KILPAILUPOLITIIKAN TOTEUTTAMISEEN LIITTYVÄT MENETTELYT

Euroopan komissio

2013/C 057/04

Ennakkoilmoitus yrityskeskittymästä (Asia COMP/M.6875 – TenneT Offshore/Mitsubishi Corporation/TenneT Offshore 8) – Yksinkertaistettuun menettelyyn mahdollisesti soveltuva asia (
  1
  )

1

4

2013/C 057/05

Ennakkoilmoitus yrityskeskittymästä (Asia COMP/M.6859 – Mitsubishi Corporation/Isuzu Motors/Isuzu Motors India Private Limited) – Yksinkertaistettuun menettelyyn mahdollisesti soveltuva asia (
  1
  )

1

5

MUUT SÄÄDÖKSET

Euroopan komissio

2013/C 057/06

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

6

2013/C 057/07

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu muutoshakemuksen julkaiseminen

11

2013/C 057/08

Kantelu CHAP(2012) 1860 – vastaanottotodistus ja tietoja suunnitellusta käsittelyn lopettamisesta

17

2013/C 057/09

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen

19

2013/C 057/10

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen

24

2013/C 057/11

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

28

| | |
| --- | --- |
| | (1)   ETA:n kannalta merkityksellinen teksti |

---

(1)   ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

1

| FI | |
| --- | --- |

FI

---

II Tiedonannot

EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDONANNOT

Euroopan komissio

| 27.2.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 57/1 |
| --- | --- | --- | --- |

27.2.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 57/1

---

Ilmoitetun keskittymän vastustamatta jättäminen

(Asia COMP/M.6787 – IHI Corporation/IHI Charging Systems International)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

2013/C 57/01

Komissio päätti 19 päivänä helmikuuta 2013 olla vastustamatta edellä mainittua keskittymää ja todeta sen yhteismarkkinoille soveltuvaksi. Päätös perustuu neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 6 artiklan 1 kohdan b alakohtaan. Päätöksen koko teksti on saatavilla vain englannin kielellä, ja se julkistetaan sen jälkeen kun siitä on poistettu mahdolliset liikesalaisuudet. Päätös on saatavilla:

| — | komission kilpailun pääosaston verkkosivuilla (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/); sivuilla on monenlaisia hakukeinoja sulautumapäätösten löytämiseksi, muun muassa yritys-, asianumero-, päivämäärä- ja alakohtaiset hakemistot, |
| --- | --- |

—

komission kilpailun pääosaston verkkosivuilla (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/); sivuilla on monenlaisia hakukeinoja sulautumapäätösten löytämiseksi, muun muassa yritys-, asianumero-, päivämäärä- ja alakohtaiset hakemistot,

| — | sähköisessä muodossa EUR-Lex-sivustolta (http://eur-lex.europa.eu/en/index.htm) asiakirjanumerolla 32013M6787. EUR-Lex on Euroopan yhteisön oikeuden online-tietokanta. |
| --- | --- |

—

sähköisessä muodossa EUR-Lex-sivustolta (http://eur-lex.europa.eu/en/index.htm) asiakirjanumerolla 32013M6787. EUR-Lex on Euroopan yhteisön oikeuden online-tietokanta.

---

IV Tiedotteet

EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET

Euroopan komissio

| 27.2.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 57/2 |
| --- | --- | --- | --- |

27.2.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 57/2

---

Euron kurssi (1)

26. helmikuuta 2013

2013/C 57/02

1 euro =

| | Rahayksikkö | Kurssi |
| --- | --- | --- |
| USD | Yhdysvaltain dollaria | 1,3077 |
| JPY | Japanin jeniä | 120,20 |
| DKK | Tanskan kruunua | 7,4589 |
| GBP | Englannin puntaa | 0,86330 |
| SEK | Ruotsin kruunua | 8,4594 |
| CHF | Sveitsin frangia | 1,2167 |
| ISK | Islannin kruunua | |
| NOK | Norjan kruunua | 7,4595 |
| BGN | Bulgarian leviä | 1,9558 |
| CZK | Tšekin korunaa | 25,561 |
| HUF | Unkarin forinttia | 294,93 |
| LTL | Liettuan litiä | 3,4528 |
| LVL | Latvian latia | 0,6996 |
| PLN | Puolan zlotya | 4,1678 |
| RON | Romanian leuta | 4,3780 |
| TRY | Turkin liiraa | 2,3637 |
| AUD | Australian dollaria | 1,2763 |
| CAD | Kanadan dollaria | 1,3418 |
| HKD | Hongkongin dollaria | 10,1467 |
| NZD | Uuden-Seelannin dollaria | 1,5805 |
| SGD | Singaporin dollaria | 1,6209 |
| KRW | Etelä-Korean wonia | 1 425,53 |
| ZAR | Etelä-Afrikan randia | 11,5378 |
| CNY | Kiinan juan renminbiä | 8,1481 |
| HRK | Kroatian kunaa | 7,5925 |
| IDR | Indonesian rupiaa | 12 694,71 |
| MYR | Malesian ringgitiä | 4,0566 |
| PHP | Filippiinien pesoa | 53,373 |
| RUB | Venäjän ruplaa | 40,0105 |
| THB | Thaimaan bahtia | 39,009 |
| BRL | Brasilian realia | 2,5922 |
| MXN | Meksikon pesoa | 16,7459 |
| INR | Intian rupiaa | 70,7400 |

Rahayksikkö

Kurssi

USD

Yhdysvaltain dollaria

1,3077

JPY

Japanin jeniä

120,20

DKK

Tanskan kruunua

7,4589

GBP

Englannin puntaa

0,86330

SEK

Ruotsin kruunua

8,4594

CHF

Sveitsin frangia

1,2167

ISK

Islannin kruunua

NOK

Norjan kruunua

7,4595

BGN

Bulgarian leviä

1,9558

CZK

Tšekin korunaa

25,561

HUF

Unkarin forinttia

294,93

LTL

Liettuan litiä

3,4528

LVL

Latvian latia

0,6996

PLN

Puolan zlotya

4,1678

RON

Romanian leuta

4,3780

TRY

Turkin liiraa

2,3637

AUD

Australian dollaria

1,2763

CAD

Kanadan dollaria

1,3418

HKD

Hongkongin dollaria

10,1467

NZD

Uuden-Seelannin dollaria

1,5805

SGD

Singaporin dollaria

1,6209

KRW

Etelä-Korean wonia

1 425,53

ZAR

Etelä-Afrikan randia

11,5378

CNY

Kiinan juan renminbiä

8,1481

HRK

Kroatian kunaa

7,5925

IDR

Indonesian rupiaa

12 694,71

MYR

Malesian ringgitiä

4,0566

PHP

Filippiinien pesoa

53,373

RUB

Venäjän ruplaa

40,0105

THB

Thaimaan bahtia

39,009

BRL

Brasilian realia

2,5922

MXN

Meksikon pesoa

16,7459

INR

Intian rupiaa

70,7400

---

(1)  Lähde: Euroopan keskuspankin ilmoittama viitekurssi.

---

Tilintarkastustuomioistuin

| 27.2.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 57/3 |
| --- | --- | --- | --- |

27.2.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 57/3

---

Erityiskertomus nro 24/2012 ”Euroopan unionin solidaarisuusrahaston toiminta Abruzzossa vuonna 2009 tapahtuneen maanjäristyksen jälkeen: Toiminnan hyödyllisyys ja kulut”

2013/C 57/03

Euroopan tilintarkastustuomioistuin tiedottaa, että sen laatima erityiskertomus nro 24/2012 ”Euroopan unionin solidaarisuusrahaston toiminta Abruzzossa vuonna 2009 tapahtuneen maanjäristyksen jälkeen: Toiminnan hyödyllisyys ja kulut” on juuri julkaistu.

Kertomus on luettavissa ja ladattavissa Euroopan tilintarkastustuomioistuimen internet-sivustolla (http://eca.europa.eu).

Kertomus on saatavilla maksutta paperiversiona. Sen voi pyytää tilintarkastustuomioistuimelta seuraavasta osoitteesta:

| European Court of Auditors |
| --- |
| Unit ‘Audit: Production of Reports’ |
| 12, rue Alcide de Gasperi |
| 1615 Luxembourg |
| LUXEMBOURG |
| P. +352 4398-1 |
| Sähköposti: eca-info@eca.europa.eu |

European Court of Auditors

Unit ‘Audit: Production of Reports’

12, rue Alcide de Gasperi

1615 Luxembourg

LUXEMBOURG

P. +352 4398-1

Sähköposti: eca-info@eca.europa.eu

Kertomuksen saa myös täyttämällä sähköisen tilauslomakkeen EU-Bookshop-sivustolla.

---

V Ilmoitukset

KILPAILUPOLITIIKAN TOTEUTTAMISEEN LIITTYVÄT MENETTELYT

Euroopan komissio

| 27.2.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 57/4 |
| --- | --- | --- | --- |

27.2.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 57/4

---

Ennakkoilmoitus yrityskeskittymästä

(Asia COMP/M.6875 – TenneT Offshore/Mitsubishi Corporation/TenneT Offshore 8)

Yksinkertaistettuun menettelyyn mahdollisesti soveltuva asia

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

2013/C 57/04

| 1. | Komissio vastaanotti 19 päivänä helmikuuta 2013 neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 (1) 4 artiklan mukaisen ilmoituksen ehdotetusta yrityskeskittymästä, jolla japanilainen yritys Mitsubishi Corporation (MC) ja yrityksen TenneT Holding B.V määräysvallassa oleva saksalainen yritys TenneT Offshore GmbH (TOG) hankkivat sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun yhteisen määräysvallan saksalaisessa yrityksessä TenneT Offshore 8. Beteiligungsgesellschaft mbH (HoldCo I) ostamalla osakkeita. TOG on tällä hetkellä HoldCo I:n ainoa osakas. |
| --- | --- |

1.

Komissio vastaanotti 19 päivänä helmikuuta 2013 neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 (1) 4 artiklan mukaisen ilmoituksen ehdotetusta yrityskeskittymästä, jolla japanilainen yritys Mitsubishi Corporation (MC) ja yrityksen TenneT Holding B.V määräysvallassa oleva saksalainen yritys TenneT Offshore GmbH (TOG) hankkivat sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun yhteisen määräysvallan saksalaisessa yrityksessä TenneT Offshore 8. Beteiligungsgesellschaft mbH (HoldCo I) ostamalla osakkeita. TOG on tällä hetkellä HoldCo I:n ainoa osakas.

| 2. | Kyseisten yritysten liiketoiminnan sisältö on seuraava:






  — | MC: kauppa useilla eri aloilla, esimerkiksi energia-, metalli-, kone-, kemikaali-, elintarvike- ja sekatavarakauppa, |
| --- | --- | --- |

2.

Kyseisten yritysten liiketoiminnan sisältö on seuraava:

—

MC: kauppa useilla eri aloilla, esimerkiksi energia-, metalli-, kone-, kemikaali-, elintarvike- ja sekatavarakauppa,

| — | TOG: merituulivoiman siirtoverkot Saksassa. |
| --- | --- |

—

TOG: merituulivoiman siirtoverkot Saksassa.

| 3. | Komissio katsoo alustavan tarkastelun perusteella, että ilmoitettu keskittymä voi kuulua EY:n sulautuma-asetuksen soveltamisalaan. Asiaa koskeva lopullinen päätös tehdään kuitenkin vasta myöhemmin. Asia soveltuu mahdollisesti käsiteltäväksi menettelyssä, joka on esitetty komission tiedonannossa yksinkertaistetusta menettelystä tiettyjen keskittymien käsittelemiseksi neuvoston EY:n sulautuma-asetuksen (2) nojalla. |
| --- | --- |

3.

Komissio katsoo alustavan tarkastelun perusteella, että ilmoitettu keskittymä voi kuulua EY:n sulautuma-asetuksen soveltamisalaan. Asiaa koskeva lopullinen päätös tehdään kuitenkin vasta myöhemmin. Asia soveltuu mahdollisesti käsiteltäväksi menettelyssä, joka on esitetty komission tiedonannossa yksinkertaistetusta menettelystä tiettyjen keskittymien käsittelemiseksi neuvoston EY:n sulautuma-asetuksen (2) nojalla.

| 4. | Komissio pyytää kolmansia osapuolia esittämään ehdotettua toimenpidettä koskevat huomautuksensa.
  Huomautusten on oltava komissiolla 10 päivän kuluessa tämän ilmoituksen julkaisupäivästä. Huomautukset voidaan lähettää komissiolle faksilla (+32 22964301), sähköpostitse osoitteeseen COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu tai postitse viitteellä COMP/M.6875 – TenneT Offshore/Mitsubishi Corporation/TenneT Offshore 8 seuraavaan osoitteeseen:





  Euroopan komissio |
| --- | --- |
| Kilpailun PO (DG COMP) |
| Merger Registry |
| J-70 |
| 1049 Bruxelles/Brussel |
| BELGIQUE/BELGIË |

4.

Komissio pyytää kolmansia osapuolia esittämään ehdotettua toimenpidettä koskevat huomautuksensa.

Huomautusten on oltava komissiolla 10 päivän kuluessa tämän ilmoituksen julkaisupäivästä. Huomautukset voidaan lähettää komissiolle faksilla (+32 22964301), sähköpostitse osoitteeseen COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu tai postitse viitteellä COMP/M.6875 – TenneT Offshore/Mitsubishi Corporation/TenneT Offshore 8 seuraavaan osoitteeseen:

Euroopan komissio

Kilpailun PO (DG COMP)

Merger Registry

J-70

1049 Bruxelles/Brussel

BELGIQUE/BELGIË

---

(1)  EUVL L 24, 29.1.2004, s. 1 (”EY:n sulautuma-asetus”).

(2)  EUVL C 56, 5.3.2005, s. 32 (”tiedonanto yksinkertaistetusta menettelystä”).

---

| 27.2.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 57/5 |
| --- | --- | --- | --- |

27.2.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 57/5

---

Ennakkoilmoitus yrityskeskittymästä

(Asia COMP/M.6859 – Mitsubishi Corporation/Isuzu Motors/Isuzu Motors India Private Limited)

Yksinkertaistettuun menettelyyn mahdollisesti soveltuva asia

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

2013/C 57/05

| 1. | Komissio vastaanotti 20 päivänä helmikuuta 2013 neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 (1) 4 artiklan mukaisen ilmoituksen ehdotetusta yrityskeskittymästä, jolla japanilaiset yritykset Mitsubishi Corporation (MC) ja Isuzu Motors Ltd (Isuzu) hankkivat sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun yhteisen määräysvallan intialaisessa yrityksessä Isuzu Motors India Private Ltd (Isuzu India) ostamalla osakkeita. |
| --- | --- |

1.

Komissio vastaanotti 20 päivänä helmikuuta 2013 neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 (1) 4 artiklan mukaisen ilmoituksen ehdotetusta yrityskeskittymästä, jolla japanilaiset yritykset Mitsubishi Corporation (MC) ja Isuzu Motors Ltd (Isuzu) hankkivat sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun yhteisen määräysvallan intialaisessa yrityksessä Isuzu Motors India Private Ltd (Isuzu India) ostamalla osakkeita.

| 2. | Kyseisten yritysten liiketoiminnan sisältö on seuraava:






  — | MC: energia-, metalli-, kone-, kemian- ja elintarviketeollisuus sekä tavarakauppa, |
| --- | --- | --- |

2.

Kyseisten yritysten liiketoiminnan sisältö on seuraava:

—

MC: energia-, metalli-, kone-, kemian- ja elintarviketeollisuus sekä tavarakauppa,

| — | Isuzu: moottoriajoneuvojen ja moottorinosien valmistus ja toimittaminen. |
| --- | --- |

—

Isuzu: moottoriajoneuvojen ja moottorinosien valmistus ja toimittaminen.

| 3. | Isuzu India aikoo toimia moottoriajoneuvojen ja niiden varaosien valmistajana ja toimittajana Intiassa ja mahdollisesti muilla lähialueiden kehittyvillä markkinoilla. Isuzu India ei aio toimia Euroopan talousalueella. |
| --- | --- |

3.

Isuzu India aikoo toimia moottoriajoneuvojen ja niiden varaosien valmistajana ja toimittajana Intiassa ja mahdollisesti muilla lähialueiden kehittyvillä markkinoilla. Isuzu India ei aio toimia Euroopan talousalueella.

| 4. | Komissio katsoo alustavan tarkastelun perusteella, että ilmoitettu keskittymä voi kuulua EY:n sulautuma-asetuksen soveltamisalaan. Asiaa koskeva lopullinen päätös tehdään kuitenkin vasta myöhemmin. Asia soveltuu mahdollisesti käsiteltäväksi menettelyssä, joka on esitetty komission tiedonannossa yksinkertaistetusta menettelystä tiettyjen keskittymien käsittelemiseksi neuvoston EY:n sulautuma-asetuksen (2) nojalla. |
| --- | --- |

4.

Komissio katsoo alustavan tarkastelun perusteella, että ilmoitettu keskittymä voi kuulua EY:n sulautuma-asetuksen soveltamisalaan. Asiaa koskeva lopullinen päätös tehdään kuitenkin vasta myöhemmin. Asia soveltuu mahdollisesti käsiteltäväksi menettelyssä, joka on esitetty komission tiedonannossa yksinkertaistetusta menettelystä tiettyjen keskittymien käsittelemiseksi neuvoston EY:n sulautuma-asetuksen (2) nojalla.

| 5. | Komissio pyytää kolmansia osapuolia esittämään ehdotettua toimenpidettä koskevat huomautuksensa.
  Huomautusten on oltava komissiolla 10 päivän kuluessa tämän ilmoituksen julkaisupäivästä. Huomautukset voidaan lähettää komissiolle faksilla (+32 22964301), sähköpostitse osoitteeseen COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu tai postitse viitteellä COMP/M.6859 – Mitsubishi Corporation/Isuzu Motors/Isuzu Motors India Private Limited seuraavaan osoitteeseen:





  Euroopan komissio |
| --- | --- |
| Kilpailun PO (DG COMP) |
| Merger Registry |
| J-70 |
| 1049 Bruxelles/Brussel |
| BELGIQUE/BELGIË |

5.

Komissio pyytää kolmansia osapuolia esittämään ehdotettua toimenpidettä koskevat huomautuksensa.

Huomautusten on oltava komissiolla 10 päivän kuluessa tämän ilmoituksen julkaisupäivästä. Huomautukset voidaan lähettää komissiolle faksilla (+32 22964301), sähköpostitse osoitteeseen COMP-MERGER-REGISTRY@ec.europa.eu tai postitse viitteellä COMP/M.6859 – Mitsubishi Corporation/Isuzu Motors/Isuzu Motors India Private Limited seuraavaan osoitteeseen:

Euroopan komissio

Kilpailun PO (DG COMP)

Merger Registry

J-70

1049 Bruxelles/Brussel

BELGIQUE/BELGIË

---

(1)  EUVL L 24, 29.1.2004, s. 1 (”EY:n sulautuma-asetus”).

(2)  EUVL C 56, 5.3.2005, s. 32 (”tiedonanto yksinkertaistetusta menettelystä”).

---

MUUT SÄÄDÖKSET

Euroopan komissio

| 27.2.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 57/6 |
| --- | --- | --- | --- |

27.2.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 57/6

---

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

2013/C 57/06

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla (1).

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annettu
   (2)

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

”POPERINGSE HOPSCHEUTEN”/”POPERINGSE HOPPESCHEUTEN”

EY-N:o: BE-PGI-0005-0968-22.02.2012

SMM ( X ) SAN ( )

1.   Nimi:

”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten”

2.   Jäsenvaltio tai kolmas maa:

Belgia

3.   Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus:

3.1.   Tuotelaji:

| Luokka 1.6 – | Hedelmät, vihannekset ja viljat sellaisenaan tai jalostettuina |
| --- | --- |

Luokka 1.6 –

Hedelmät, vihannekset ja viljat sellaisenaan tai jalostettuina

3.2.   Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta:

”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” tarkoittaa humalan (Humulus Lupulus) maanalaisesta osasta hitaasti kasvavia versoja. Täysikasvuisina niiden halkaisija on 3–5 mm ja pituus 4–8 cm. ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” ovat aina kauniin valkoisia, vailla multaa ja tautien tai tuholaisten jättämiä jälkiä. Ne ovat rakenteeltaan kiinteitä ja rapeita (vailla säikeitä tai puumaisuutta), jolloin ne on helppo katkaista murtamatta päitä. Toisin kuin esimerkiksi soijapavun iduissa, niissä on solmujen aiheuttamia jälkiä.

”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -versojen erittäin omintakeista makua voidaan parhaiten luonnehtia tyypillisen pähkinäiseksi, hieman juurisikuriin vivahtavaksi. Vaikka vertaaminen onkin vaikeaa, se on ainoa keino kuvailla niiden aistinvaraisia ominaisuuksia. Maku tuo mieleen portulakan, pavunidun tai mustajuuren kermaisen pähkinäisen maun. Se on raikas ja hyvin juuresmainen.

”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” sisältää pääasiassa proteiinia; siinä ei ole rasvoja, joten sen kaloripitoisuus on lähes olematon. ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” sisältää myös runsaasti mikroravinteita ja vitamiineja, etenkin B-ryhmän vitamiineja.

3.3.   Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet):

—

3.4.   Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet):

—

3.5.   Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella:

Seuraavien ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -versojen tuotantovaiheiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella: humalan multaaminen, niiden sivuversojen karsiminen, joihin ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” kasvaa, ja sadonkorjuu. Tämä koskee sekä viljelyä avomaalla että lämmitetyissä kasvihuoneissa.

3.6.   Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt:

Jotta voidaan varmistaa tuotteen aitous ja sen yhteys maantieteelliseen alueeseen, ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” on lajiteltava, pakattava ja merkittävä maantieteellisellä alueella. Heti kun humalanversot on pakattu, ne voidaan toimittaa tavanomaisia myyntikanavia pitkin maantieteellisen alueen ulkopuolelle.

Maantieteellisellä alueella tapahtuvan pakkaamisen tarkoituksena on varmistaa tuotteen alkuperä, jäljitettävyys, laatu ja maine. Se on välttämätöntä, jotta voidaan taata ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -humalanversojen laatu. Näin tuotantoketju maantieteellisellä alueella tapahtuvan sadonkorjuun (pellolla tai kasvihuoneissa) ja pakkaamisen välillä säilyy mahdollisimman lyhyenä, mikä on tärkeää lopputuotteen laadun kannalta. Liian monet käsittelyvaiheet vaikuttavat haitallisesti ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -humalanversojen laatuun, sillä kyseessä on herkkä ja helposti vahingoittuva tuote.

3.7.   Merkintöjä koskevat erityiset säännöt:

Ihmisravinnoksi tarkoitettu tuote on varustettava seuraavin tiedoin:

Etiketti, jossa on

| — | nimi ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten”, viljelijän nimi ja yksilöity tunnistenumero; |
| --- | --- |

—

nimi ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten”, viljelijän nimi ja yksilöity tunnistenumero;

| — | tiedot tuotteen jäljitettävyydestä, josta tuottaja vastaa yhdessä hakijaryhmän kanssa; |
| --- | --- |

—

tiedot tuotteen jäljitettävyydestä, josta tuottaja vastaa yhdessä hakijaryhmän kanssa;

| — | EU:n SMM-tunnus. |
| --- | --- |

—

EU:n SMM-tunnus.

4.   Maantieteellisen alueen tarkka rajaus:

Tuotantoalue käsittää Poperingen kaupungin (keskustan ja seuraavat kunnat: Krombeke, Proven, Reningelst, Roesbrugge-Haringe ja Watou), viereisen Ieperin kaupungin (keskustan ja seuraavat kunnat: Boezinge, Brielen, Dikkebus, Elverdinge, Hollebeke, Sint-Jan, Vlamertinge, Voormezele, Zillebeke ja Zuidschote) sekä viereisen Vleterenin kunnan (ml. Westvleteren, Oostvleteren ja Woesten).

5.   Yhteys maantieteelliseen alkuperään:

Suojattu maantieteellinen merkintä ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” perustuu kyseisen tuotteen maineeseen ja tuotantoperinteeseen Poperingen alueella.

5.1.   Maantieteellisen alueen erityisyys:

”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -humalanversojen tuotannolle Poperingen alueella on olemassa useampia syitä.

Ensinnäkin paikallinen maaperä ja ilmasto ovat ihanteelliset. Poperingen maaperä on Ldcz-tyyppiä: kohtalaisen kostea hiekan- ja savensekainen maaperä, joka on väriltään hyvin epätasaista ja rakenteeltaan rikkonaista B-kerroksessa. Syvemmällä se muuttuu tiiviimmäksi, mikä mahdollistaa pohjamaan nopean kuivumisen.

Hyvälaatuinen, syvä, hiekan- ja savensekainen vettä hyvin läpäisevä kalkkipitoinen maaperä soveltuu erinomaisesti humalanviljelyyn, joka tarvitsee paljon syvemmistä kerrostumista saatavaa kosteutta.

Muun Länsi-Flanderin tapaan Poperingen alueella vallitsee lauhkea meri-ilmasto. Talvet ovat kuivia ja kesät lämpimiä ja kosteita. Meren läheisyys lieventää äärilämpötiloja. Vuotuinen sademäärä on noin 825 mm. Tällainen ilmasto on suotuisa ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -humalanversojen viljelylle.

Lisäksi alueen viljelijöille on vuosikymmenten myötä kehittynyt vankka osaaminen tällä alalla.

Viljely ja sadonkorjuu voi tapahtua kahdella tavalla. Ikivanhan perinteisen menetelmän mukaan humalanversoja viljellään avomaalla, ja menetelmä on edelleen käytössä kaikilla humalanviljelyalueilla, myös Poperingessä. Vuonna 1983 aloitettiin kuitenkin tieteelliset kokeilut humalan viljelemiseksi myös lämmitetyissä kasvihuoneissa. Jälkimmäinen menetelmä on käytössä yksinomaan Poperingen alueella, jolla kolmasosa viljelystä tapahtuu kasvihuoneissa ja kaksi kolmasosaa avomaalla. Kahden viljelyjärjestelmän yhdistelmä on ominainen maantieteelliselle alueelle. ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -humalanversojen korjaaminen vaatii paljon työtä ja varovaisuutta, jotta versot eivät vahingoitu. Sen vuoksi viljelijöiltä vaaditaankin paljon asiantuntemusta ja taitoa.

Vuonna 1983 perustettiin Keurbroederschap De Witte ranke -kilta, joka sai nimensä silloin yleisen humalalajikkeen mukaan. Sen tavoitteena oli ja on edelleen edistää yleisesti Westhoekin alueen ja erityisesti Poperingen ja siellä viljeltyjen humalanversojen etua.

5.2.   Tuotteen erityisyys:

”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” on aivan ainutlaatuinen tuote kaikkien tarjolla olevien versojen joukossa ensinnäkin erityisen rakenteensa vuoksi. Ravinnoksi käytetään ainoastaan verson rapea osa, ts. verson kärki katkaistaan toisen solmun kohdalta, ja jäljelle jää 5–8 cm pitkä rapea valkoinen verso.

Myös ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -humalanverson maku on erityinen ja vaikeasti kuvattavissa. Sitä voidaan luonnehtia lähinnä tyypillisen kermaisen pähkinäiseksi, sikuriin vivahtavaksi. Selvästi erottuva raikas juuresmainen maku johtuu osaltaan maantieteellisen alueen maaperästä ja ilmastosta.

”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” on tyypillinen kausituote, jota voidaan korjata ainoastaan joulukuun lopusta huhtikuun loppuun, joten sitä on saatavissa vain tiettynä aikana vuodesta.

5.3.   Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM):

Belgia on olutmaa, ja humalaa viljellään siellä paljon. Keskiajalla olut oli juomana suosittu vaihtoehto vähemmän puhtaalle vedelle. Panimot alkoivat käyttää humalaa 1200-luvulla katkerista ja aromaattisista yrteistä salaisten ohjeiden mukaan valmistetun sekoituksen (ns. gruut) asemesta. Humalanviljely korvasi Poperingessä tekstiiliteollisuuden. Historian mukaan Juhana Peloton kannusti 1400-luvulla Poperingen asukkaita, jotka olivat menettäneet oikeutensa valmistaa tekstiilejä, siirtymään humalanviljelyyn.

Maaperänsä ja ilmastonsa ansiosta Poperingen alue soveltuu erinomaisesti humalanviljelyyn, ja yhdessä Assen ja Aalstin kanssa siitä tulikin Euroopan humalantuotannon keskus.

Ratkaiseva vaihe humalan viljelyssä on ylimääräisten versojen poistaminen. Kuhunkin kasviin jätetään 2–3 versoa, joista kasvaviin varsiin humalantähkät kehittyvät.

Humalanversoja pidettiin aluksi humalantähkien viljelyn sivutuotteena, mutta niistä tuli pian varhaiskevään arvostettua herkkua, kun saatavilla oli vain vähän tuoreita vihanneksia.

”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -versoja käytettiin tuoreina vihanneksina jo 1500-luvulla, jolloin niillä uskottiin olevan myös lääketieteellistä vaikutusta.

Tohtori Rembert Dodoens kirjoitti vuonna 1554, että ”humalanversoja käytetään elintarvikkeena maun parantamiseksi”. Hän uskoi Poperingen humalanversoilla olevan myös lääketieteellisiä voimistavia vaikutuksia. ”Humalan ituja tai nuoria versoja käytetään elintarvikkeena. Vaikka ne vähäisen ravintoarvonsa vuoksi pikemminkin parantavat makua kuin tarjoavat varsinaista ruumiinravintoa, ne ovat silti hyödyllisiä, koska ne tehostavat virtsaneritystä ja ulostamista ja vahvistavat mahalaukkua”.

Vuonna 1581 nuori lääkäri ja kasvitieteilijä Matthias de Lobel julkaisi teoksen ”Krudtboeck”, jossa hän viittasi maanalaisten versojen käyttöön vihanneksina:

”Tavallinen rahvas syö salaatin asemesta luonnonvaraisen ja viljellyn humalan nuoria versoja, jotka puhkeavat maalis-huhtikuun lopulla. Ne ovat maukkaita, maistuvat sikurilta ja lämmittävät.”

”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -humalanversoihin viitataan myös myöhemmässä kirjallisuudessa. Maantieteellisellä alueella on aikojen kuluessa kehittynyt sellainen asiantuntemus ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -versojen viljelyn ja käytön alalla, että paikallisilla viljelijöillä voidaan katsoa olevan sellaista erityistä teknistä taitoa ja osaamista, jota ei tavata muualla (esim. viljely kasvihuoneissa).

Sitä että monissa (jo vanhoissa) kirjallisissa lähteissä viitataan ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -humalanversoihin ja kyseiseen alueeseen, voidaan pitää osoituksena maineesta, joka on suoraan yhteydessä tuotteeseen, sen viljelymenetelmään ja maantieteelliseen alkuperäalueeseen. ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -humalanversojen viljelyyn panostetaan edelleen, mistä ovat osoituksena yhä käynnissä olevat lajikkeita ja viljelymenetelmiä koskevat tieteelliset tutkimukset. Useissa Poperingen lähiympäristön ravintoloissa on 1800-luvun lopulta lähtien tarjoiltu ruokia, joissa käytetään ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -humalanversoja, ja joskus niiden ympärille on jopa kehitetty kokonainen menyy. Tuotteen maine ilmenee selvästi myös kirjallisuudessa ja lehtiartikkeleissa olevista monista viittauksista sen käyttöön paikallisissa ravintoloissa, ja ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -humalanversoja kutsutaankin lehdistössä usein Poperingen valkoiseksi kullaksi.

Gastronomian kannalta ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” tarjoaa monipuolisia mahdollisuuksia. Alan lehdissä tuotteeseen kiinnitetään aina sesongin aikana paljon huomiota, ja sitä pidetään todellisena herkkuna. Myös internetissä ja eri keittokirjoissa on paljon erilaisia reseptejä, joiden ainesosana käytetään ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -humalanversoja.

Keurbroederschap De witte ranke -kilta järjestää joka kevät yhdessä Poperingen kaupungin kanssa humalanversolle omistetun juhlan, jonka pääosassa on ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten”. Alueen parhaissa ravintoloissa tarjoillaan erityinen menyy, joka koostuu ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -humalanversoista valmistetuista ruokalajeista. Kuluttajat voivat lisäksi käydä eri viljelijöiden yrityksissä tutustuakseen lähemmin ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -humalanversojen viljelyyn. Vuonna 2008 kilta toimitti 25-vuotisjuhlansa kunniaksi erityisesti ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -humalanversolle omistetun julkaisun.

Joka vuosi ravintola-ala ja kuluttajat odottavat malttamattomina ensimmäisten ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -humalanversojen ilmestymistä markkinoille. Tämä käy ilmi myös joulukuussa järjestettävästä ensimmäisen sadon huutokaupasta, jossa ostajat Belgiasta ja muualta maailmasta ovat aina valmiit tarjoamaan korkean hinnan vuoden ensimmäisistä ”Poperingse hopscheuten”/”Poperingse hoppescheuten” -humalanversoista.

Eritelmän julkaisutiedot:

Eritelmän julkaisutiedot

| | http://lv.vlaanderen.be/nlapps/data/docattachments/dossier%20met%20bijlagen.pdf
  tai |
| --- | --- |

http://lv.vlaanderen.be/nlapps/data/docattachments/dossier%20met%20bijlagen.pdf

tai

| | http://www.vlaanderen.be/landbouw — beleid — kwaliteitssystemen — Europese kwaliteitssystemen — vlaamse dossiers |
| --- | --- |

http://www.vlaanderen.be/landbouw — beleid — kwaliteitssystemen — Europese kwaliteitssystemen — vlaamse dossiers

---

(1)  EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.

1

(2)  EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12. Korvattu maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21 päivänä marraskuuta 2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1151/2012.

2

---

| 27.2.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 57/11 |
| --- | --- | --- | --- |

27.2.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 57/11

---

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu muutoshakemuksen julkaiseminen

2013/C 57/07

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

MUUTOSHAKEMUS

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annettu

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006
   (2)

ASETUKSEN 9 ARTIKLASSA TARKOITETTU MUUTOSHAKEMUS

”PIMENT D'ESPELETTE”/”PIMENT D'ESPELETTE-EZPELETAKO BIPERRA”

EY-N:o: FR-PDO-0105-0131-04.04.2011

SMM ( ) SAN ( X )

1.   Eritelmän kohta, jota/kohdat, joita muutos koskee:

| — |  | Tuotteen nimi |
| --- | --- | --- |
| — | ☒ | Tuotteen kuvaus |
| — | ☒ | Maantieteellinen alue |
| — | ☒ | Alkuperätodisteet |
| — | ☒ | Tuotantomenetelmä |
| — |  | Yhteys maantieteelliseen alkuperään |
| — | ☒ | Merkinnät |
| — | ☒ | Kansalliset vaatimukset |
| — |  | Muut |

—



Tuotteen nimi

—

☒

Tuotteen kuvaus

—

☒

Maantieteellinen alue

—

☒

Alkuperätodisteet

—

☒

Tuotantomenetelmä

—



Yhteys maantieteelliseen alkuperään

—

☒

Merkinnät

—

☒

Kansalliset vaatimukset

—



Muut

2.   Muutoksen/muutosten tyyppi:

| — | ☒ | Yhtenäisen asiakirjan tai yhteenvedon muutos |
| --- | --- | --- |
| — |  | Rekisteröidyn SAN:n tai SMM:n eritelmän muutos, kun yhtenäistä asiakirjaa tai yhteenvetoa ei ole julkaistu |
| — |  | Eritelmän muutos, joka ei edellytä julkaistun yhtenäisen asiakirjan muutosta (asetuksen (EY) N:o 510/2006 9 artiklan 3 kohta) |
| — |  | Eritelmän väliaikainen muutos, joka johtuu viranomaisten asettamista pakollisista terveys- tai kasvinsuojelutoimista (asetuksen (EY) N:o 510/2006 9 artiklan 4 kohta) |

—

☒

Yhtenäisen asiakirjan tai yhteenvedon muutos

—



Rekisteröidyn SAN:n tai SMM:n eritelmän muutos, kun yhtenäistä asiakirjaa tai yhteenvetoa ei ole julkaistu

—



Eritelmän muutos, joka ei edellytä julkaistun yhtenäisen asiakirjan muutosta (asetuksen (EY) N:o 510/2006 9 artiklan 3 kohta)

—



Eritelmän väliaikainen muutos, joka johtuu viranomaisten asettamista pakollisista terveys- tai kasvinsuojelutoimista (asetuksen (EY) N:o 510/2006 9 artiklan 4 kohta)

3.   Muutos/muutokset:

| — | Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen yhteystiedot on päivitetty. |
| --- | --- |

—

Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen yhteystiedot on päivitetty.

| — | Tuotteen kuvaus: Eritelmässä on virheellisesti mainittu tuoksuun liittyviä kriteereitä, jotka nyt poistetaan. Kuvausta tarkennetaan ja täydennetään tuotetta kuvailevilla osioilla, jotka on määritetty ranskalaiseen tarkistettuun alkuperänimitykseen (AOC) liittyvissä kansallisissa teksteissä (ranskalaista tarkistettua alkuperänimitystä koskeva asetus, tekninen soveltamisasetus ja tuotteen hyväksymisasetus):






  — | kokonaiset tuoreet paprikat ja niputetut paprikat: sileä päällysketto |
| --- | --- | --- |

—

Tuotteen kuvaus: Eritelmässä on virheellisesti mainittu tuoksuun liittyviä kriteereitä, jotka nyt poistetaan. Kuvausta tarkennetaan ja täydennetään tuotetta kuvailevilla osioilla, jotka on määritetty ranskalaiseen tarkistettuun alkuperänimitykseen (AOC) liittyvissä kansallisissa teksteissä (ranskalaista tarkistettua alkuperänimitystä koskeva asetus, tekninen soveltamisasetus ja tuotteen hyväksymisasetus):

—

kokonaiset tuoreet paprikat ja niputetut paprikat: sileä päällysketto

| — | jauhe: hienojakoinen jauhatus (hiukkasten koko enintään 5 mm), aistinvaraiset ominaisuudet, väri vaihtelee oranssista punaruskeaan, kosteuspitoisuus alle 12 prosenttia. |
| --- | --- |

—

jauhe: hienojakoinen jauhatus (hiukkasten koko enintään 5 mm), aistinvaraiset ominaisuudet, väri vaihtelee oranssista punaruskeaan, kosteuspitoisuus alle 12 prosenttia.

| — | Maantieteellinen alue: Vaiheita, jotka on toteutettava määritellyllä maantieteellisellä alueella, on tarkennettu (tuotanto, jalostus, pakkaus). Samoin on tarkennettu pakkausten merkitsemistä. Tältä osin on toistettu nimityksestä annetun asetuksen sanamuoto. |
| --- | --- |

—

Maantieteellinen alue: Vaiheita, jotka on toteutettava määritellyllä maantieteellisellä alueella, on tarkennettu (tuotanto, jalostus, pakkaus). Samoin on tarkennettu pakkausten merkitsemistä. Tältä osin on toistettu nimityksestä annetun asetuksen sanamuoto.

| — | Alkuperätodisteet: Tähän kohtaan on lisätty nimityksen alkuperän ja jäljitettävyyden valvontaa ja takaamista koskevia määräyksiä, joita on muutettu ranskalaisten tarkistettujen alkuperänimitysten valvontajärjestelmän uudistuksen johdosta. |
| --- | --- |

—

Alkuperätodisteet: Tähän kohtaan on lisätty nimityksen alkuperän ja jäljitettävyyden valvontaa ja takaamista koskevia määräyksiä, joita on muutettu ranskalaisten tarkistettujen alkuperänimitysten valvontajärjestelmän uudistuksen johdosta.

| — | Tuotantomenetelmä: Tätä kohtaa on täydennetty tarkistetun alkuperänimityksen määrittävien kansallisten tekstien perusteella seuraavien seikkojen osalta: lajikekuvaus; lohkokohtaiset kylvö- ja viljelyedellytykset (viljelylohkot varataan nimityksen saaneen paprikan viljelyyn; muovikatteiden käyttö sallittu kerrallaan kahdella vierekkäisellä rivillä; taimet istutetaan vähintään 40 cm:n välein; mutaa, kaupunkikompostia ja jätevedenpuhdistamojen sakkaa ei saa käyttää); edellytykset, joilla keinokastelu sallitaan 15. päivän heinäkuuta jälkeen; kuitukangasharson käyttö hallantorjunnassa; järjestelmällisten kasvinsuojelukäsittelyjen kieltäminen; tuotoksen laskentaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt (paprikan keskipaino 35 grammaa, yhden jauhekilon tuottamiseksi tarvitaan 8 kg paprikoita); sadonkorjuu; lajittelu (paprikat ovat kuivia ja puhtaita vailla ja mitään epäpuhtauksia, vioittuneet, haljenneet ja kuolioituneet paprikat karsitaan pois, sadonkorjuun ja lajittelun välillä saa kulua enintään 48 tuntia); kuivatus (uunikuivatus ja kaikki nopeasti tapahtuva kuivatus on kiellettyä, luontainen kuivatus, ainoastaan ilmanvaihto (ei lämmitysjärjestelmää) sallitaan). Lisäksi tarkennetaan, että Piment d’Espelette -jauhetta saa myydä tyhjiöpakkausten lisäksi lasipakkauksissa. |
| --- | --- |

—

Tuotantomenetelmä: Tätä kohtaa on täydennetty tarkistetun alkuperänimityksen määrittävien kansallisten tekstien perusteella seuraavien seikkojen osalta: lajikekuvaus; lohkokohtaiset kylvö- ja viljelyedellytykset (viljelylohkot varataan nimityksen saaneen paprikan viljelyyn; muovikatteiden käyttö sallittu kerrallaan kahdella vierekkäisellä rivillä; taimet istutetaan vähintään 40 cm:n välein; mutaa, kaupunkikompostia ja jätevedenpuhdistamojen sakkaa ei saa käyttää); edellytykset, joilla keinokastelu sallitaan 15. päivän heinäkuuta jälkeen; kuitukangasharson käyttö hallantorjunnassa; järjestelmällisten kasvinsuojelukäsittelyjen kieltäminen; tuotoksen laskentaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt (paprikan keskipaino 35 grammaa, yhden jauhekilon tuottamiseksi tarvitaan 8 kg paprikoita); sadonkorjuu; lajittelu (paprikat ovat kuivia ja puhtaita vailla ja mitään epäpuhtauksia, vioittuneet, haljenneet ja kuolioituneet paprikat karsitaan pois, sadonkorjuun ja lajittelun välillä saa kulua enintään 48 tuntia); kuivatus (uunikuivatus ja kaikki nopeasti tapahtuva kuivatus on kiellettyä, luontainen kuivatus, ainoastaan ilmanvaihto (ei lämmitysjärjestelmää) sallitaan). Lisäksi tarkennetaan, että Piment d’Espelette -jauhetta saa myydä tyhjiöpakkausten lisäksi lasipakkauksissa.

| — | Merkinnät: Maininnat ”Appellation d’origine contrôlée” ja ”AOC” poistetaan ja Euroopan unionin SAN-tunnuksen käyttö tehdään pakolliseksi. |
| --- | --- |

—

Merkinnät: Maininnat ”Appellation d’origine contrôlée” ja ”AOC” poistetaan ja Euroopan unionin SAN-tunnuksen käyttö tehdään pakolliseksi.

| — | Kansalliset vaatimukset: Tähän kohtaan lisätään Ranskan kansallisen lainsäädännön mukainen taulukko tärkeimmistä valvontakohteista ja niiden arviointimenetelmät. |
| --- | --- |

—

Kansalliset vaatimukset: Tähän kohtaan lisätään Ranskan kansallisen lainsäädännön mukainen taulukko tärkeimmistä valvontakohteista ja niiden arviointimenetelmät.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annettu

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006
   (3)

”PIMENT D'ESPELETTE”/”PIMENT D'ESPELETTE-EZPELETAKO BIPERRA”

EY-N:o: FR-PDO-0105-0131-04.04.2011

SMM ( ) SAN ( X )

1.   Nimi:

”Piment d'Espelette”/”Piment d'Espelette-Ezpeletako Biperra”

2.   Jäsenvaltio tai kolmas maa:

Ranska

3.   Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus:

3.1   Tuotetyyppi:

| Luokka 1.8 | (mauste) |
| --- | --- |

Luokka 1.8

(mauste)

3.2   Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta:

SAN-merkinnän saaneella Piment d’Espelette/Piment d’Espelette-Ezpeletako Biperra -paprikalla eli espelettepaprikalla tarkoitetaan Capsicum annuum -lajin paprikoita kokonaisina ja tuoreina, niputettuina tai jauheena. Paprikat ovat Gorria-lajiketta tai jotain muuta lajiketta, jolla on seuraavanlaiset ominaisuudet: Vuotuinen yrttikasvi, joka voi kasvaa 80 cm:n korkuiseksi. Lehdet sijaitsevat varressa vuorotellen, ne ovat kokonaisia ja ovaalin muotoisia. Kukat ovat valkoisia ja kasvavat yksittäin lehtihangassa. Hedelmät ovat täyteläisiä, riippuvia, kartiomaisia ja kypsinä punaisia. Sisältä hedelmä jakautuu yläosastaan vajaaksi jäävän väliseinän ansiosta kolmeen siemenkotaan, joissa on runsaasti siemeniä. Tuottajat voivat käyttää oman tilansa siemeniä.

Piment d'Espelette -paprikalle on ominaista voimakas tuoksu, jota hallitsevat hedelmäiset ja/tai paahdetut aromit. Toisinaan mukaan liittyy niitetyn heinän aromaattinen vivahde. Maku tuntuu kitalaessa voimakkaana muttei polttavana. Piment d'Espelette -paprika on kypsänä väriltään punaista. Sitä on kolmea eri tarjontamuotoa:

| — | Tuoreet kokonaiset paprikat: Paprikassa ei ole lainkaan vihreää väriä, sen muoto on säännöllisen kartiomainen, päällysketto on sileä, ja pituudeltaan se on 7–14 cm ilman kukkaperää. |
| --- | --- |

—

Tuoreet kokonaiset paprikat: Paprikassa ei ole lainkaan vihreää väriä, sen muoto on säännöllisen kartiomainen, päällysketto on sileä, ja pituudeltaan se on 7–14 cm ilman kukkaperää.

| — | Niputetut paprikat: Paprikat sidotaan yhteen kaksi vastakkain (kalanruotomaisesti), kolme vastakkain (kolmiomaisesti) tai neljä vastakkain (ristimäisesti), ne ovat väriltään punaisia ja muodoltaan säännöllisen kartiomaisia, päällysketto on sileä, ja niiden pituus on 7–14 cm ilman kukkaperää. Nipussa on 20, 30, 40, 60, 80 tai 100 samankokoista paprikaa. Paprikat on niputettava yhteen harmonisesti ja säännöllisesti kokonaisuutena katsottuna ja paprikoiden kokoa ja muotoa ajatellen. Tarkoituksena on, että paprikat pääsevät kypsymään ja kuivumaan. |
| --- | --- |

—

Niputetut paprikat: Paprikat sidotaan yhteen kaksi vastakkain (kalanruotomaisesti), kolme vastakkain (kolmiomaisesti) tai neljä vastakkain (ristimäisesti), ne ovat väriltään punaisia ja muodoltaan säännöllisen kartiomaisia, päällysketto on sileä, ja niiden pituus on 7–14 cm ilman kukkaperää. Nipussa on 20, 30, 40, 60, 80 tai 100 samankokoista paprikaa. Paprikat on niputettava yhteen harmonisesti ja säännöllisesti kokonaisuutena katsottuna ja paprikoiden kokoa ja muotoa ajatellen. Tarkoituksena on, että paprikat pääsevät kypsymään ja kuivumaan.

| — | Jauhe: Jauheeseen käytetään ainoastaan yhden ainoan tilan paprikoita. Paprikat jauhetaan sen jälkeen, kun niitä on kypsytetty ja lopuksi kuivattu uunissa. Piment d'Espelette -jauheen väri vaihtelee oranssista punaruskeaan. Jauhatustuloksen on oltava niin hieno, ettei hiukkaskoko ylitä 5 mm:ä. Piment d'Espelette -paprikajauheelle on ominaista voimakas tuoksu, jota hallitsevat hedelmäiset, paahdetut ja/tai heinän aromit, ja voimakas muttei polttava maku, joka viipyy suussa melko pitkään ja tuntuu kitalaessa vähitellen ja/tai lämpimänä. Suussa Piment d'Espelette -jauhe voi vivahtaa sokeriin ja/tai maistua hivenen kitkerältä. Paprikajauheen kosteuspitoisuus on alle 12 prosenttia. |
| --- | --- |

—

Jauhe: Jauheeseen käytetään ainoastaan yhden ainoan tilan paprikoita. Paprikat jauhetaan sen jälkeen, kun niitä on kypsytetty ja lopuksi kuivattu uunissa. Piment d'Espelette -jauheen väri vaihtelee oranssista punaruskeaan. Jauhatustuloksen on oltava niin hieno, ettei hiukkaskoko ylitä 5 mm:ä. Piment d'Espelette -paprikajauheelle on ominaista voimakas tuoksu, jota hallitsevat hedelmäiset, paahdetut ja/tai heinän aromit, ja voimakas muttei polttava maku, joka viipyy suussa melko pitkään ja tuntuu kitalaessa vähitellen ja/tai lämpimänä. Suussa Piment d'Espelette -jauhe voi vivahtaa sokeriin ja/tai maistua hivenen kitkerältä. Paprikajauheen kosteuspitoisuus on alle 12 prosenttia.

3.3   Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet):

Ei sovelleta.

3.4   Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet):

Ei sovelleta.

3.5   Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella:

Paprikat on tuotettava ja jalostettava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella.

3.6   Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt:

Paprikat on pakattava tuotantoalueella. Tämän vaatimuksen tarkoituksena on varmistaa tuotteen aitouden lisäksi sen laadun ja ominaispiirteiden säilyminen ja suojella samalla alkuperänimitystä ”Piment d’Espelette”.

Sato korjataan, kun paprika on väriltään punaista (ei vihreää sävyä) ja kypsyysaste on paras mahdollinen. Satoa korjataan säännöllisesti. Kypsyysasteensa vuoksi paprikat ovat herkkiä vaurioitumaan: niitä on käsiteltävä sadonkorjuun jälkeen hyvin huolellisesti. Eritelmässä vahvistetuilla määräyksillä on tarkoitus suojata paprikan erityisominaisuuksia.

Ennen kuin korjuusta on kulunut 48 tuntia, paprikat on lajiteltu ja lähetetty tuoreina, niputettu tai niiden kypsytys jauheen valmistusta varten on aloitettu.

Ne paprikat, jotka on tarkoitus pakata kokonaisina ja tuoreina tai niputtaa yhteen, valikoidaan yksitellen. Tämä tehtävä vaatii erityistä pätevyyttä tuotteen tuntemuksessa ja arvostuksessa, jotta paprikoiden moitteeton laatu voidaan taata (säännöllinen kartiomainen muoto, sileä päällysketto ja pituus 7–14 cm).

Kokonaiset tuoreet paprikat varastoidaan ennen lähetystä suojassa auringolta ja kosteudelta. Ne pakataan ilmarakoja sisältäviin laatikoihin, joita käytetään yksinomaan Piment d'Espelette -paprikan pakkaamiseen, mikä mainitaan myös itse laatikoissa. Laatikoihin voi pakata enintään 15 kilogrammaa paprikaa, eikä laatikoiden korkeus saa ylittää 25 cm:ä.

Tuottaja niputtaa käsin elintarvikenarulla paprikat, jotka on tarkoitettu myytäviksi 20, 30, 40, 60, 80 tai 100 paprikan nipuissa. Tämä tehtävä vaatii erityistä pätevyyttä tuotteen tuntemuksessa ja arvostuksessa. SAN-tuotteen tuottajien taitotiedon tuloksena syntyy paprikanippuja, jotka vastaavat tuotteen kuvausta: paprikat on niputettu harmonisesti ja säännöllisesti kokonaisuutena katsottuna ja paprikoiden kokoa ja muotoa ajatellen.

Jauheena myytäviä paprikoita kypsytetään lajittelun jälkeen vähintään 15 päivää kuumassa ja ilmavassa paikassa. Kypsytyksen päätteeksi paprikoiden kannat poistetaan ja paprikat jauhetaan. Nämä jalostusvaiheet ovat paprikan ominaispiirteiden täydellisen tuntemuksen ja sukupolvelta toiselle siirtyneen taitotiedon ansiota.

Jauheen pakkaaminen on olennainen valmistusvaihe, jolla on onnistuttava säilyttämään tuotteen aistinvaraiset ominaisuudet.

Jauheen kosteuspitoisuuden on oltava alle 12 prosenttia. Jauheelle on ominaista oranssista punaruskeaan vivahtava väri, voimakas tuoksu, jota hallitsevat hedelmäiset, paahdetut ja/tai heinän aromit, ja voimakas muttei polttava maku, joka viipyy suussa melko pitkään ja tuntuu kitalaessa vähitellen ja/tai lämpimänä. Suussa jauhe voi vivahtaa sokeriin ja/tai maistua hivenen kitkerältä.

Jauhamisen jälkeen tuote on pakattava tyhjiöpakattuun tiiviisti suljettuun pussiin.

Pakkaaminen on tehtävä nopeasti, jotta voidaan säilyttää jauheen aistinvaraiset ominaisuudet, kuten selkeän kitkerä maku sekä aromit, joissa erottuu kostean heinä, sienet, kasvikset, jopa eltaantunut aromi. Jos jauhetta ei pakattaisi heti jauhamisen jälkeen, se altistuisi uudelleen kosteudelle ja erilaisten epäpuhtauksien aiheuttamalle kontaminaatiolle ja sen ominaispiirteet tuhoutuisivat nopeasti.

Myyntiä varten jauhe voidaan pakata 250 g:n, 500 g:n, 1 kg:n tai 5 kg :n pusseihin tai ilmatiiviisti suljettuihin lasipurkkeihin. Väri-, lisä- ja säilöntäaineiden käyttö on kielletty, lukuun ottamatta jalokaasua.

Kun lisäksi otetaan huomioon, että paprikajauhe on liukenevaa, velvoite pakata jauhe yksilöidyllä maantieteellisellä alueella takaa tuotteen jäljitettävyyden ja alkuperän.

3.7   Merkintöjä koskevat erityiset säännöt:

Piment d'Espelette/Piment d'Espelette-Ezpeletako Biperra -alkuperänimityksen saaneiden tuoreiden paprikoiden, yhteen niputettujen paprikoiden ja paprikajauheen merkinnöissä on mainittava itse alkuperänimitys ”Piment d'Espelette”/”Piment d'Espelette-Ezpeletako Biperra” kirjoitettuna kirjaimin, joiden koko on vähintään 1,3 kertainen verrattuna merkinnässä oleviin muihin suurimpiin kirjaimiin. Merkintöissä on oltava mukana Euroopan unionin SAN-tunnus. Tunnukseen liitetään alkuperänimitys ilman välimainintoja.

Merkinnöissä voi myös olla ilmaisu ”appellation d'origine protégée” (suojattu alkuperänimitys) tai sen lyhenne ”AOP” (SAN) juuri ennen alkuperänimitystä tai heti alkuperänimityksen jälkeen ilman välimainintoja.

Pakkausmerkintöjen lisäksi liitännäisasiakirjoissa, laskuissa ja muissa merkinnöissä on mainittava alkuperänimitys ja ilmaisu ”appellation d'origine protégée” (suojattu alkuperänimitys) tai sen lyhenne ”AOP” (SAN) ja/tai niihin on lisättävä Euroopan unionin SAN-tunnus.

4.   Maantieteellisen alueen tarkka rajaus:

Maantieteellinen alue käsittää 10 kuntaa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa. Alueeseen kokonaisuudessaan sisältyvät kunnat ovat Larressore ja Souraïde. Alue kattaa osittain seuraavat kunnat: Aïnhoa, Cambo les Bains, Espelette, Halsou, Itxassou, Jatxou, Saint-Pée sur Nivelle ja Ustaritz.

Maantieteellisen alueen rajat osoittavaan karttaan voi tutustua niiden kuntien kunnantalolla, jotka maantieteellinen alue kattaa vain osittain. Kyseisiä kuntia koskeviin karttatietoihin voi tutustua INSPIRE-direktiivin mukaisesti kansallisen toimivaltaisen viranomaisen verkkosivuilla.

5.   Yhteys maantieteelliseen alueeseen:

5.1   Maantieteellisen alueen erityisyys:

Pieni Espeletten alue sijaitsee Lounais-Ranskassa, ja siellä vallitsee eteläinen ja valtamerellinen ilmasto: kesä on lämmin (heinäkuun keskilämpötila enintään 25 °C) ja talvi leuto (tammikuun keskilämpötila 12 °C), hallat ovat harvinaisia (keskimäärin 23 hallayötä vuodessa), pakkaspäivät vielä harvinaisempia (8 päivää 20 vuoden aikana).

Vaikka Espeletten alue sijaitsee valtameren läheisyydessä, siellä eivät puhalla merituulet, joita synnyttää meren ja maa-alan välinen lämpötilaero. Syynä tähän on aluetta suojaava noin 100 metrin korkuinen kukkulajono, joka toimii tuuliesteenä ja suojaa kasveja kokonaishaihdunnalta ja kuivumiselta.

Lisäksi Espeletten aluetta ympäröivät Pyreneiden kukkulat ja vuoret muodostavat ikään kuin amfiteatterin, joka aukeaa luoteeseen. Kosteat valtamerelliset virtaukset laskeutuvat ensimmäisille rinteille runsaina ja säännöllisinä sateina. Keskimääräinen sademäärä on 20 viime vuoden aikana ollut Espeletten alueella 1 800 mm.

Keskimäärin vuodessa saadaan sadetta 180 päivän aikana. Vesitase eli saadun ja menetetyn veden määrän välinen ero on korkein Ranskassa näillä korkeuksilla. Aluetta ympäröivät kukkulat lisäävät pilvipeitettä ja sen myötä sääntelevät lämpötilaa ja pienentävät päivä- ja yölämpötilan välistä eroa.

Paprikanviljelyyn tarkoitetut lohkot valitaan siten, että ilmaston tarjoamat mahdollisuudet pyritään hyödyntämään parhaalla mahdollisella tavalla. Lohkot valitaan useita kuukausia ennen istutusta ja niille tehdään erityiskäsittely. Lohkojen on oltava tarpeeksi hedelmällisiä ja sisällettävä runsaasti orgaanista ainesta, jotta kasvit saavat tarvitsemansa ravintoaineet ja veden eikä vesi seiso lohkoilla. Lisäksi niiden sijainnin auringonvaloon nähden ja valonsaannin suhteen on oltava hyvä, eikä lohkoilla saa olla eroosioriskiä. Maaperä sisältää tasapainoisesti savea, silttiä ja hiekkaa, ja sitä lannoitetaan hyvin palaneella lannalla lähes joka vuosi.

Pyreneiden vuoriston läheisyys saa pohjoisen ja etelän rinteiden välistä tulevan föhn-tuulen ansiosta aikaan eteläisen tuulen nimeltään ”haïze hegoa”. Tällä lämpimällä tuulella on alueella erityinen piirre, sillä se säilyttää saman tuulenvoiman sekä yöllä että päivällä. Mainittu tuuli puhaltaa usein syksyllä ja talvella ja edistää sen vuoksi huomattavasti paprikan kypsymistä ja kuivattamista.

Kerätyt meteorologiset tiedot osoittavat hyvin, että pienellä Espeletten alueella vallitsevat erityislaatuiset ilmasto-olot, jotka johtuvat alueen maantieteellisen ja geomorfologisen aseman yhteisvaikutuksesta.

5.2   Tuotteen erityisyys:

Piment d'Espelette -paprikalle on ominaista voimakas tuoksu, jota hallitsevat hedelmäiset ja/tai paahdetut aromit. Toisinaan mukaan liittyy niitetyn heinän aromaattinen vivahde. Maku tuntuu kitalaessa voimakkaana muttei polttavana. Piment d'Espelette -paprika on kypsänä väriltään punaista. Sitä on kolmea eri tarjontamuotoa: tuore kokonainen paprika, jauhe sekä niputettu paprika.

Paprikaa alettiin viljellä Espeletten alueella 1500-luvulla. Se on luultavasti saapunut Labourdin maakuntaan Espanjan kautta samaan tapaan kuin maissi tuli Niven laakson kautta. Ensimmäiset maininnat Capsicum-lajin paprikasta, jota käytettiin mausteena, ovat peräisin 1600-luvulta. Paprika tarjosi lihan maustamisessa ja säilyttämisessä edullisen vaihtoehdon mustapippurille, jota oli siihen saakka tuotu maahan kalliilla hinnalla.

Paprikalla sanottiin myös olevan lääkinnällisiä ominaisuuksia, ja se löysikin paikkansa kotien lääkekaapeista. Isä Manuel de Larramendin baskisanastossa vuodelta 1745 Piment d'Espelette -paprika määritellään mausteeksi.

Naiset viljelivät paprikaa vihannespuutarhoissaan pääasiassa kotitalouskäyttöön. Paprikaa myytiin myös leikkele- ja suolalihakauppiaille ja majataloihin, joita Espeletteen oli asettunut runsain määrin kuningas Ludvig XV:n vapautettua kaupan.

Vaikka maaseutu koki suuria muutoksia 1800- ja 1900-luvuilla, Piment d'Espelette -paprikan viljely jatkui. Viljely on ollut suoraan yhteydessä paikalliseen ruokakulttuuriin sekä alueen ominaisluonteeseen.

Naiset ovat aivan viime aikoihin saakka saaneet Piment d'Espelette -paprikan viljelystä henkilökohtaista tuloa, ja nämä tulot ovat täydentäneet monilajiviljelyä ja karjankasvatusta harjoittavien pientilojen vaatimattomia tuloja.

Paprikanviljelyn kehittyminen on myös tukenut perinteisen monilajiviljelyn ja karjankasvatuksen säilymistä.

Paprikoiden kuivaaminen talojen seinustoilla syksyllä on alueelle tyypillinen ja näkyvä piirre.

Piment d'Espelette -paprika on nykyään ainoa perinteinen paprika, jota käytetään maustetuotannossa Ranskassa. Espelettepaprika kuuluu Capsicum annuum L. -lajiin, joka ei trooppisen alkuperänsä vuoksi soveltuisi viljeltäväksi ja jalostettavaksi Ranskan leveysasteilla, jollei kysymys olisi aivan erityisistä olosuhteista ja niihin mukautuneesta lajikkeesta.

Olisi muistettava, että kasvitieteilijät ovat jo vuodesta 1930 lähtien tienneet Capsicum annuum -lajin mukautuvan maaperään ja ilmastoon ja saavan siten erilaisia ominaispiirteitä.

Kasvi on ilmaston suhteen hyvin vaativainen, onhan se peräisin tropiikista. Kastelun on erityisesti oltava säännöllistä ja runsasta, paprika ei siedä veden puutetta eikä liikakastelua. Jos juuret saavat vähänkään liikaa vettä, kasvin kehitys pysähtyy lopullisesti. Kasvu alkaa vasta, kun maaperän lämpötila ylittää 12 °C, ja on huomattavaa keskilämpötilan ollessa 20 °C ja päivä- ja yölämpötilojen vaihdellessa vain vähän.

5.3   Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM):

Pienen Espeletten alueen ilmasto on siis ainutlaatuinen näille leveysasteille ja täyttää kasvin ja sen mausteeksi jalostuksen vaatimat lämpötila- ja kosteusedellytykset. Lämpötilaominaisuudet, sademäärä ja lämmönsäätely tyydyttävät kasvin tarpeet.

Paikallinen lajike on syntynyt tuottajien – alun perin pelkästään naisten – erittäin pitkällä aikavälillä harjoittaman massavalinnan ansiosta. Kaikki lajikkeen ominaisuudet sopivat täydellisesti paikalliseen ympäristöön ja mahdollistavat jalostuksen aivan erityislaatuiseksi mausteeksi, joka on arominen ja tulinen muttei polttava.

Paikallinen lajike on syntynyt paikallisten tuottajien havainnoista ja taitotiedosta: se heijastaa tuottajien ja ympäristön välistä läheistä suhdetta ja on erityisen hyvin sopeutunut alueen ilmasto-oloihin.

Jokainen tuotantovaihe aina siementen valinnasta mausteen varastointiin niin, että se säilyttää kaikki aistinvaraiset ominaispiirteensä, toteutetaan noudattaen paikallista erityistä taitotietoa, joka vaatii paljon osaamista. Piment d'Espelette -paprikan viljely ja jalostaminen vaativat paljon huomiokykyä ja runsaasti käsin tehtävää työtä. Tuottajat ovat vuosisatojen ajan osanneet vaalia lajiketyyppiä ja perinteisiä viljely-, kuivaus- ja jalostusmenetelmiä, joiden avulla tuote on säilyttänyt ominaisluonteensa.

Paikallisessa ruokakulttuurissa ja muussakin kulttuurissa Piment d'Espelette -paprikalla on hallitseva asema: Ranskassa se on Baskimaan mauste. Monissa paikallisissa ilmaisuissa esimerkiksi esiintyy sana ”piment” eli paprika, ja Espeletten paprikajuhlat ovat koko alueelle tärkeä tapahtuma, sillä tuolloin kylän valtaa noin 20 000 vierailijaa ostaakseen ja samalla juhlistaakseen Piment d'Espelette -paprikaa.

Ennen vanhaan Piment d'Espelette -paprika toi sitä viljelleille naisille taloudellista itsenäisyyttä. Nykyisin noin 60 maatilaa saa huomattavan osan tuloistaan Piment d'Espelette -paprikan tuotannosta, ja pientilat voivat tuotannon ansiosta aloittaa toiminnan tai jatkaa sitä.

Asianomaisella alueella useat leikkele- ja suolalihaa myyvät yritykset, valmisruokayritykset ja ravintoloitsijat käyttävät Piment d'Espelette -paprikaa.

Koko valtakunnan tasolla ranskalaisen ruokakulttuurin mestarit ovat uskollisia Piment d'Espelette -paprikalle, joka on usein heidän reseptiensä salainen ainesosa.

Eritelmän julkaisutiedot:

(Asetuksen (EY) N:o 510/2006 5 artiklan 7 kohta (4))

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCPimentDEspelette.pdf

---

(1)  EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.

(2)  EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12. Korvattu maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21 päivänä marraskuuta 2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1151/2012.

(3)  Katso alaviite 2.

(4)  Korvattu maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21 päivänä marraskuuta 2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1151/2012.

---

| 27.2.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 57/17 |
| --- | --- | --- | --- |

27.2.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 57/17

---

Kantelu CHAP(2012) 1860 – vastaanottotodistus ja tietoja suunnitellusta käsittelyn lopettamisesta

2013/C 57/08

Euroopan komissio on vastaanottanut ja kirjannut numerolla CHAP(2012) 1860 suuren määrän kanteluja Puolan uudesta lainsäädännöstä, joka koskee valtion omistamien maatalouskiinteistöjen hallinnointia. Lainsäädännössä rajoitetaan viljelijöille vuokratun maatalousmaan kokoa, ja siinä asetetaan vuokraviljelijöille velvoite ostaa maatilat tietyn ajan kuluessa.

Koska Euroopan komissio on vastaanottanut lukuisia tätä asiaa koskevia kanteluja, nämä tiedot julkaistaan vastaamisajan lyhentämiseksi, hallintomenojen vähentämiseksi ja tiedon saattamiseksi kaikille asianomaisille Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja internetsivulla, jonka osoite on http://ec.europa.eu/eu_law/complaints/receipt/index_en.htm

Tutkittuaan kantelut komission yksiköt ovat tulleet siihen tulokseen, ettei tässä vaiheessa voida todeta, että EU:n lainsäädäntöä olisi rikottu käsillä olevassa tapauksessa.

Kantelujen mukaan Puolan uusi lainsäädäntö on ristiriidassa Euroopan unionin perusoikeuskirjan 15, 17 ja 20 artiklan sekä asetuksen (EY) N:o 73/2009 2 artiklan a ja b kohdan kanssa.

Asetuksen (EY) N:o 73/2009 2 artiklan a ja b kohdan väitetystä rikkomisesta todetaan, että kohdat sisältävät käsitteiden ’viljelijä’ ja ’tila’ määritelmät, eivätkä kantelussa kuvatut toimenpiteet näytä olevan tämän artiklan vastaisia, sillä määritelmissä ei viitata tilojen maatalousmaan kokoon suorien tukien saamiseksi. Asetuksessa ei säännellä maanvuokraajien ja maanomistajien välisiä sopimussuhteita tilojen koon osalta.

Ainoa asetukseen sisältyvä vaatimus, joka liittyy tilojen maatalousmaan kokoon suorien tukien saamiseksi, sisältyy 124 artiklan 2 kohdan kolmanteen alakohtaan, jossa säädetään:

”Tilakohtainen vähimmäisala, jolle tukea voi hakea, on 0,3 hehtaaria. Kukin uusi jäsenvaltio voi kuitenkin päättää puolueettomin perustein ja komission hyväksynnän saatuaan vähimmäisalan vahvistamisesta suuremmaksi, mutta kuitenkin enintään yhdeksi hehtaariksi.”

Puola on määrittänyt tilakohtaisen vähimmäisalan, jolle tukea voi hakea, asetuksen (EY) N:o 1121/2009 88 artiklan ja liitteen VII mukaisesti yhdeksi hehtaariksi. Näin ollen puolalaiset viljelijät, joiden tilan vähimmäisala on yksi hehtaari, ovat oikeutettuja saamaan yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän mukaista tukea, eivätkä viljelijöihin, joiden tilat ovat suurempia kuin 300 hehtaaria, sovellettavat kantelussa kuvatut kansalliset toimenpiteet ole ristiriidassa asetuksen (EY) N:o 73/2009 tai asetuksen (EY) N:o 1121/2009 säännösten kanssa.

Tämä tulkinta ei rajoita mahdollisen Euroopan unionin tuomioistuimen päätöksen soveltamista, sillä unionin tuomioistuimella on yksinomainen toimivalta tehdä oikeudellisesti sitova päätös EU:n toimielinten antamien säädösten lainvoimaisuudesta ja tulkinnasta.

Kun tarkastellaan väitettyä EU:n perusoikeuskirjan 15 artiklan rikkomista, voidaan todeta, ettei perusoikeuskirjaa sovelleta kaikkiin tilanteisiin, joissa perusoikeuksia väitetään loukatun. Perusoikeuskirjaa sovelletaan sen 51 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioihin ainoastaan niiden soveltaessa unionin oikeutta. Esitettyjen tietojen ja edellä selostetun analyysin perusteella ei vaikuta siltä, että kantelun kohteena olevat seikat liittyisivät Euroopan unionin oikeuden soveltamiseen.

Lisäksi voidaan todeta, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaan ”perusoikeuskirjan määräykset eivät millään tavoin laajenna perussopimuksissa määriteltyä unionin toimivaltaa”, ja että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 345 artiklassa määrätään, ettei perussopimuksilla puututa jäsenvaltioiden omistusoikeusjärjestelmiin. Jälkimmäinen määräys antaa jäsenvaltioille valtuudet määrittää omaa aluettaan koskeva omistusoikeusjärjestelmä, esimerkiksi rajoittaa vuokraviljelijän oikeuksia vuokrata tai ostaa maatalousmaata, eikä komissiolla ole toimivaltaa tällä alalla.

Edellä esitettyjen seikkojen perusteella komission yksiköt ehdottavat komissiolle asian käsittelyn lopettamista.

Jos kantelun tekijät katsovat, että niillä on käytössään uusia tietoja, joiden perusteella kantelun käsittelyn lopettamista koskevaa ehdotusta on syytä tarkastella uudelleen, kantelun tekijöitä kehotetaan toimittamaan tällaiset tiedot komissiolle kuukauden kuluessa tämän ilmoituksen julkaisemisesta. Ellei tällaisia uusia tietoja toimiteta, komissio voi lopettaa asian käsittelyn.

---

| 27.2.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 57/19 |
| --- | --- | --- | --- |

27.2.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 57/19

---

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen

2013/C 57/09

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annettu
   (1)

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

”PRÉS-SALÉS DU MONT-SAINT-MICHEL”

EY-N:o: FR-PDO-0005-0813-25.06.2010

SMM ( ) SAN ( X )

1.   Nimi:

”Prés-salés du Mont-Saint-Michel”

2.   Jäsenvaltio tai kolmas maa:

Ranska

3.   Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus:

3.1   Tuotetyyppi:

| Luokka 1.1 – | Tuore liha (ja muut eläimenosat) |
| --- | --- |

Luokka 1.1 –

Tuore liha (ja muut eläimenosat)

3.2   Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta:

Liha, josta käytetään nimitystä ”Prés-salés du Mont-Saint-Michel”, saadaan alle 12 kuukauden ikäisistä karitsoista, joiden ominaisuudet johtuvat marskimaalla laiduntamisesta. Karitsat ovat Suffolk-, Roussin-, Rouge de l’Ouest-, Vendéen-, Cotentin-, Avranchin- tai Charollais-rotujen pässien jälkeläisiä tai sellaisten pässien jälkeläisiä, joiden emä tulee tilalta, jolla on laiduntamislupa marskimaalla. Siitosuuhet ovat syntyneet sellaisilla tiloilla kasvatetuista uuhista, joilla on laiduntamislupa marskimaalla ja jotka on kasvatettu maantietellisellä alueella.

Ruhojen ominaisuudet ovat seuraavat:

| — | paino vähintään 14 kilogrammaa, |
| --- | --- |

—

paino vähintään 14 kilogrammaa,

| — | rakenne varsin hoikka, suoraviivainen tai hieman kupera, lihakset keskinkertaisesti tai voimakkaasti kehittyneet (EUROP-asteikon mukainen luokitus U, R, O), |
| --- | --- |

—

rakenne varsin hoikka, suoraviivainen tai hieman kupera, lihakset keskinkertaisesti tai voimakkaasti kehittyneet (EUROP-asteikon mukainen luokitus U, R, O),

| — | rasvaisuusluokka: ruhot ovat pinnaltaan vahamaisia tai rasvaisia (EUROP-asteikon mukainen luokitus 2 tai 3), |
| --- | --- |

—

rasvaisuusluokka: ruhot ovat pinnaltaan vahamaisia tai rasvaisia (EUROP-asteikon mukainen luokitus 2 tai 3),

| — | ulkoinen ja sisäinen rasva on kiinteää ja väriltään valkoisesta kermanvaaleaan sekä tasaisesti jakautunutta. |
| --- | --- |

—

ulkoinen ja sisäinen rasva on kiinteää ja väriltään valkoisesta kermanvaaleaan sekä tasaisesti jakautunutta.

Liha tarjotaan myyntiin jäähdytettynä. On kiellettyä tarjota jäädytettyä lihaa jäähdytettynä.

3.3   Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet):

—

3.4   Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet):

Karitsat ja uuhet saavat pääasiallisen ravintonsa marskimaan laitumilta. Karitsojen kasvatuksessa on eri vaiheita: varhaisvaihe, marskimaalaidunnusvaihe ja vapaaehtoinen loppuruokintavaihe.

| — | Varhaisvaihe kestää vähintään 45 ja enintään 105 päivää karitsan syntymästä. Sen aikana karitsa saa pääasiassa emonmaitoa, ja täydennyksenä voidaan antaa maitojauhetta, rehua tai väkirehua. |
| --- | --- |

—

Varhaisvaihe kestää vähintään 45 ja enintään 105 päivää karitsan syntymästä. Sen aikana karitsa saa pääasiassa emonmaitoa, ja täydennyksenä voidaan antaa maitojauhetta, rehua tai väkirehua.

| — | Marskimaalaidunnusvaihe kestää vähintään 70 päivää, joiden aikana karitsat laiduntavat itsenäisesti marskimaan yksilöidyissä osissa; tulva-aikoina käytössä olevat lepoalueet. Ne syövät yksinomaan tai pääasiassa ruohoa (lisäksi voidaan antaa iltaisin enintään 400 g väkirehua päivässä). |
| --- | --- |

—

Marskimaalaidunnusvaihe kestää vähintään 70 päivää, joiden aikana karitsat laiduntavat itsenäisesti marskimaan yksilöidyissä osissa; tulva-aikoina käytössä olevat lepoalueet. Ne syövät yksinomaan tai pääasiassa ruohoa (lisäksi voidaan antaa iltaisin enintään 400 g väkirehua päivässä).

| — | Yksinomaan ruohoa laidunkaudella syöneiden karitsojen vapaaehtoinen loppuruokintavaihe kestää enintään 30–40 päivää vuodenajasta riippuen. Tällöin karitsaa ruokitaan rehulla ja väkirehulla, eikä se enää laidunna marskimaalla. |
| --- | --- |

—

Yksinomaan ruohoa laidunkaudella syöneiden karitsojen vapaaehtoinen loppuruokintavaihe kestää enintään 30–40 päivää vuodenajasta riippuen. Tällöin karitsaa ruokitaan rehulla ja väkirehulla, eikä se enää laidunna marskimaalla.

Karitsat viettävät aina vähintään puolet elämästään marskimaalla laiduntaen, mukaan lukien laidunnus lepoalueilla silloin kun nousuvesi peittää marskimaan.

Karitsojen eri kasvatusvaiheissa syömä rehu on peräisin maantieteelliseltä alueelta ja koostuu laitumelta saadusta tuoreesta, heinäksi kuivatusta tai osittain lakastuneesta paalatusta ruohosta, jonka kuiva-ainepitoisuus on yli 50 %, juurista, sekä juurimukuloista ja vihanneksista.

Säilörehumaissin antaminen on kiellettyä 1. kesäkuuta 2013 alkaen.

Uuhille ja karitsoille eri kasvatusvaiheissa annettava väkirehu koostuu seuraavista:

| — | viljanjyvät sekä niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet: ohra, maissi, vehnä, ruisvehnä, kaura, |
| --- | --- |

—

viljanjyvät sekä niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet: ohra, maissi, vehnä, ruisvehnä, kaura,

| — | öljykasvien siemenet sekä niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet: soija-, auringonkukansiemen-, rypsi- ja pellavakakut, soijapavut, soijapavun kuoret, |
| --- | --- |

—

öljykasvien siemenet sekä niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet: soija-, auringonkukansiemen-, rypsi- ja pellavakakut, soijapavut, soijapavun kuoret,

| — | valkuaiskasvit: herne, lupiini, härkäpapu, |
| --- | --- |

—

valkuaiskasvit: herne, lupiini, härkäpapu,

| — | juurimukulat ja juurekset sekä niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet: juurikasleike, |
| --- | --- |

—

juurimukulat ja juurekset sekä niistä saatavat tuotteet ja sivutuotteet: juurikasleike,

| — | rehu: sinimailanen, olki, |
| --- | --- |

—

rehu: sinimailanen, olki,

| — | melassi: ruokosokerimelassi, |
| --- | --- |

—

melassi: ruokosokerimelassi,

| — | lisäaineet, |
| --- | --- |

—

lisäaineet,

| — | kivennäisaineet, vitamiinit. |
| --- | --- |

—

kivennäisaineet, vitamiinit.

Rehu tulee 100-prosenttisesti ja väkirehu 50-prosenttisesti maantieteelliseltä alueelta.

Tilan lampaille voidaan antaa ravinnoksi vain ei-muuntogeenisistä tuotteista saatuja kasveja, sivutuotteita ja rehuja. Prés-salés-karitsoille ei saa antaa mitään eläinperäisiä tuotteita maitotuotteita lukuun ottamatta.

3.5   Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella:

Syntymä, kasvatus ja teurastus

3.6   Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt:

—

3.7   Merkintöjä koskevat erityiset säännöt:

Alkuperänimityksellä ”Prés-salés du Mont-Saint-Michel” suojattu liha tunnistetaan ja merkitään tekemällä jäähdytetyn ruhon lapaan, kylkiin ja viuluun lähtemättömällä musteella maininta ”Prés-salés MSM”.

Ruhon ja siitä peräisin olevien palojen mukana on oltava lopulliseen myyjään saakka merkitä, josta ilmenevät ainakin seuraavat tiedot:

| — | nimitys |
| --- | --- |

—

nimitys

| — | maininta ”AOP” tai ”appellation d'origine protégée” |
| --- | --- |

—

maininta ”AOP” tai ”appellation d'origine protégée”

| — | Euroopan unionin SAN-tunnus |
| --- | --- |

—

Euroopan unionin SAN-tunnus

| — | kasvattajan nimi |
| --- | --- |

—

kasvattajan nimi

| — | kasvatusnumero |
| --- | --- |

—

kasvatusnumero

| — | karitsan kansallinen tunnistenumero |
| --- | --- |

—

karitsan kansallinen tunnistenumero

| — | teurastuspäivä |
| --- | --- |

—

teurastuspäivä

| — | teurastuspaikka ja -numero |
| --- | --- |

—

teurastuspaikka ja -numero

| — | maininta, jonka mukaan lihaa on raakakypsytetty luullisena karitsan teurastuksen ja loppukuluttajalle tapahtuvan vähittäismyynnin välisenä aikana vähintään 4 kokonaista päivää. |
| --- | --- |

—

maininta, jonka mukaan lihaa on raakakypsytetty luullisena karitsan teurastuksen ja loppukuluttajalle tapahtuvan vähittäismyynnin välisenä aikana vähintään 4 kokonaista päivää.

4.   Maantieteellisen alueen tarkka rajaus:

Maantieteellinen alue, jolla karitsat syntyvät ja jolla ne kasvatetaan ja teurastetaan, koostuu 42 kantonista, joista kuusi sijaitsee osittain Manchen ja Ille et Vilainen departementeissa:

| | Manchen departementti: | Seuraavien kantoneiden kunnat kokonaisuudessaan: Avranches, Barneville-Carteret, Beaumont-Hague, Bréhal, Bricquebec, Cherbourg-Octeville, Cherbourg-Octeville-Sud-Ouest, Coutances, Ducey, Equeurdreville-Hainneville, Granville, la Haye-Pesnel, Isigny-le-Buat, Jullouville, Lessay, Montmartin-sur-Mer, Les Pieux, Pontorson, Saint-Hilaire-du-Harcouët, Saint-James, Saint-Malo-de-la-Lande, Saint-Ovin, Saint-Sauveur-le-Vicomte, Sartilly, Tourlaville, Valognes, Vesly. |
| --- | --- | --- |

Manchen departementti:

Seuraavien kantoneiden kunnat kokonaisuudessaan: Avranches, Barneville-Carteret, Beaumont-Hague, Bréhal, Bricquebec, Cherbourg-Octeville, Cherbourg-Octeville-Sud-Ouest, Coutances, Ducey, Equeurdreville-Hainneville, Granville, la Haye-Pesnel, Isigny-le-Buat, Jullouville, Lessay, Montmartin-sur-Mer, Les Pieux, Pontorson, Saint-Hilaire-du-Harcouët, Saint-James, Saint-Malo-de-la-Lande, Saint-Ovin, Saint-Sauveur-le-Vicomte, Sartilly, Tourlaville, Valognes, Vesly.

| | Haye-du-Puits’n kantonin kunnat lukuun ottamatta seuraavia kuntia: Appeville, Coigny, Cretteville, Houtteville, Prétot-Sainte-Suzanne, Vindefontaine. |
| --- | --- |

Haye-du-Puits’n kantonin kunnat lukuun ottamatta seuraavia kuntia: Appeville, Coigny, Cretteville, Houtteville, Prétot-Sainte-Suzanne, Vindefontaine.

| | Saint-Sauveur-Lendelinin kantonissa seuraavat kunnat: Muneville-le-Bingard, La Ronde-Haye. |
| --- | --- |

Saint-Sauveur-Lendelinin kantonissa seuraavat kunnat: Muneville-le-Bingard, La Ronde-Haye.

| | Ille et Vilainen departementti: | Seuraavien kantoneiden kunnat kokonaisuudessaan: Antrain, Dol-de-Bretagne, Fougères-Nord, Fougères-Sud, Louvigné-du-Désert, Pleine-Fougère, Saint-Aubin-du-Cormier, Saint-Brice-en-Coglès. |
| --- | --- | --- |

Ille et Vilainen departementti:

Seuraavien kantoneiden kunnat kokonaisuudessaan: Antrain, Dol-de-Bretagne, Fougères-Nord, Fougères-Sud, Louvigné-du-Désert, Pleine-Fougère, Saint-Aubin-du-Cormier, Saint-Brice-en-Coglès.

| | Cancalen kantonissa seuraavat kunnat: La Fresnaie, Hirel, Saint-Benoit-des-Ondes. |
| --- | --- |

Cancalen kantonissa seuraavat kunnat: La Fresnaie, Hirel, Saint-Benoit-des-Ondes.

| | Saint-Aubin d’Aubignén kantonissa seuraavat kunnat: Andouillé-Neuville, Gahard, Romazy, Saint-Aubin-d’Aubigné, Sens-de-Bretagne ja Vieux-Vy-sur-Couesnon. |
| --- | --- |

Saint-Aubin d’Aubignén kantonissa seuraavat kunnat: Andouillé-Neuville, Gahard, Romazy, Saint-Aubin-d’Aubigné, Sens-de-Bretagne ja Vieux-Vy-sur-Couesnon.

| | Vitré-estin ja Vitré-ouestin kantoneissa seuraavat kunnat: Balazé, Châtillon-en-Vendelais, Montautour, Princé, Saint-M'Hervé, Vitré. |
| --- | --- |

Vitré-estin ja Vitré-ouestin kantoneissa seuraavat kunnat: Balazé, Châtillon-en-Vendelais, Montautour, Princé, Saint-M'Hervé, Vitré.

5.   Yhteys maantieteelliseen alueeseen:

5.1   Maantieteellisen alueen erityisyys:

Yhteyden kannalta merkitykselliset luontoon liittyvät tekijät

Maantieteellinen alue sijaitsee Saint-Malon lahden reunoilla ja ulottuu Manchen ja Ille-et-Vilainen departementtien rannikkoalueille. Alueella on paljon rannikkoa, ja meri- ja valtameri vaikuttavat suuresti sen ilmastoon. Alueen keskellä on meren säännöllisesti peittämiä niittyjä eli marskimaita, joilta eläimet saavat pääasiallisen ravintonsa. Marskimaat muodostavat nousuvesivyöhykkeen yläosan. Ne ovat muodostuneet Mont-Saint-Michelin lahdelman ja Cotentinin niemimaan länsipuolen suiston perukoille, jonne kerääntyy hienoisesti sedimenttiä mainingeilta ja vahvoilta virtauksilta suojassa. Marskimaa koostuu tanguesta eli meren liejusta ja hienosta kalkkipitoisesta hiekasta. Marskimaata halkovat syvät väylät, jotka jakautuvat sekundäärisiksi väyliksi ja muodostavat näin hyvin tiiviin verkoston, joka jakaa marskimaat useiksi toimintayksiköiksi ja luovat esteitä lampaiden liikkumiselle.

Kasvillisuus on mukautunut maaperän suolaisuuteen ja tulviin eli koostuu suolakkokasveista. Monet niistä, kuten merisorsimo (Puccinellia maritima), merisuolake (Triglochin maritima) ja marskimaltsa (Halimione portulacoïdes) ovat erityisesti pakkasenpuremina Prés-salés du Mont-Saint-Michel -karitsojen herkkua ja pääasiallista ravintoa.

Yhteyden kannalta merkitykselliset inhimilliset tekijät

Todisteita karitsojen kasvatuksesta Mont-Saint-Michelin lahdelmassa on jo 900-luvulta, jolloin Montin munkeilla oli brebiage-oikeus. Lessayn luostarin perustamisasiakirjasta käy ilmi, että lampaita kasvatettiin samoihin aikoihin myös Cotentinin luonnonsatamissa, sillä luostarille lahjoitettiin kaksi lampolaa. Myöhemmin, vuonna 1181, kaksi kolmasosaa luostarin veromaksusta koostui lampaanvillasta (Henrik II Plantagenet’n asiakirja).

1900-luvun ensimmäiselle puoliskolle asti – lukuun ottamatta Mont-Saint-Michelin poldereita, joilla paimenet kaitsivat marskimailla varsin suuria katraita – karitsat sidottiin 2–4 lampaan ryhmiksi. Erikoistuneempia tiloja lampoloineen alkoi ilmaantua 1900-luvun puolivälin jälkeen.

Karitsankasvattajat ovat aina ympäristön fyysisten rajoitteiden takia valinneet siitoseläimet sen perusteella, millaiset ovat naaraiden emo-ominaisuudet, miten eläimet osaavat liikkua epävakaalla maaperällä ja miten karitsojen kasvu mukautuu marskimaan kasvien kasvukauteen. Sen vuoksi naaraat ovat peräisin omasta katraasta ja urokset ostetaan ulkopuolelta; urokset ovat rotua, joka on mukautunut marskimaiden elinoloihin ja jonka lihaskasvu on varsin hidasta.

Prés-salés-karitsoiden kasvatus on kehittynyt myös lampoloiden perustamisen ja marskimaiden läheisyydessä sijaitsevien niittyjen ansiosta. Ne ovat ehdottoman tarpeellisia uuhien karitsoinnin kannalta ja myös lepopaikkoina nousuveden vallatessa marskimaan.

Koska saman katraan eläimet kasvavat hyvin eri tahtiin ja ilmasto-olot ovat vaihtelevat, lampaankasvattajat ovat kehittäneet aluekohtaisia strategioita lisäravinnon antamiseksi. Silloin kun eläinsuojat ovat lähellä rannikkoa, eläimille voidaan antaa lisäravintoa iltaisin laiduntamisen päätyttyä. Silloin kun eläinsuojat sijaitsevat kauempana, lisäravintoa voidaan antaa vain loppuvaiheessa ennen teurastusta. Lisäravinto on pääosin tuotettu samalla alueella, mutta osa siitä – erityisesti typpipitoinen rehu – voi tulla alueen ulkopuolelta.

Tämän erityisen kasvatustavan ympärille syntyneet kasvattajien, lihakauppiaiden ja teurastajien väliset paikalliset yhteydet mahdollistavat sen, että on aina mahdollista valita lähiteurastamo, jossa on saatavilla lampaiden teurastamiseen liittyvää taitotietoa ja osaamista. Se ilmenee erityisesti siinä, että aika teurastamolle saapumisesta varsinaiseen teurastukseen on lyhyt ja kuluu mahdollisimman helpoissa olosuhteissa ja että teurastus, ruhojen paloittelu ja sisälmysten poistaminen tehdään erityisen huolellisesti siten, että pintarasva säilyy ja ruhon likaantuminen estetään. Myös jäähdyttäminen ja raakakypsytys tapahtuvat valvotusti. Kaikkien näiden toimenpiteiden jälkeen arvioidaan ruhojen sääntöjenmukaisuus erityisesti rasvan laadun ja ulkonäön osalta.

5.2   Tuotteen erityisyys:

Ruhojen rasva on valkoista, kiinteää ja tasaisesti jakautunutta. Ruhot ovat pinnalta vahamaisia tai rasvaisia, rakenne on varsin hoikka ja viulut ovat pitkänomaisia. Liha erottuu voimakkaan vaaleanpunaisen värinsä ansiosta; se on pitkäsyistä ja marmoroitua (lihaksen sisäistä rasvaa sisältävää). Kypsennettynä se on erittäin mehevää ja pureskeltaessa kiinteää. Voimakas aromi viipyy suussa pitkään, eikä siinä maistu villa.

Tämä lihan erikoisominaisuudet on tunnustettu jo pitkään. Esimerkiksi Rouenista kotoisin oleva tiedemies ja kirjailija Pierre Thomas du Fosse kirjoitti kesällä 1691 Pontorsonissa rannikon ruohon olevan kangasajuruohon kaltaista ja antavan karitsanlihalle niin hienostuneen ja herkullisen maun, että sen vuoksi voisi luopua peltopyistä ja fasaaneista.

Vakiintunut maine sai vahvistusta, kun Caenin muutoksenhakutuomioistuin totesi 24 päivänä tammikuuta 1986, että nousuveden valtaan ajoittain jäävillä laitumilla osittain kasvatettuja karitsoita kutsutaan yleisesti prés-salés-karitsoiksi ja että näin kasvatettujen eläinten lihaa pidetään erityislaatuisena.

5.3   Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen määrätty laatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM):

Prés-salés du Mont-Saint-Michel -lihan ja sen tuotantoalueen välinen yhteys syntyy, kun lampaat syövät marskimaiden erityistä kasvillisuutta ja joutuvat ponnistelemaan päästäkseen sen luo. Tämä fyysinen ponnistelu on tärkeä osatekijä yhteydessä maantieteelliseen alueeseen erityisesti Mont-Saint-Michelin lahdelmassa, jossa on laajat ruoholakeudet, mutta myös Cotentinin niemimaan luonnonsatamissa, vaikka siellä laitumet ovatkin pienemmät. Marskimaiden rehuarvo on varsin vähäinen, ja lampaiden suosiman ruohon harvinaisuus pakottaa ne liikkumaan laajasti ruoan perässä. Näin ruhoista muodostuu varsin hoikkia ja lihasta voimakkaan väristä.

Lihan ominaisuuksia voimistavat myös muut syvien väylien verkoston halkoman ja ankarille sääoloille altistuvan maaperän rajoitteet. Karujen olojen vuoksi karitsoita ei voida viedä marskimaalle liian nuorina, mutta niiden on pysyttävä siellä tarpeeksi kauan, jotta liha saa kaiken mahdollisen hyödyn tästä erikoisravinnosta.

Näiden kasvatusolojen ansiosta karitsat ovat varsin hoikkia, ja rasva on kiinteää, ohutta ja maukasta, vailla villan makua.

Ominaisuudet säilyvät, kun eläimet teurastetaan lähellä kasvatuspaikkaa. Näin kuljetusajat ovat lyhyet eivätkä eläimet altistu stressille, joka saattaa heikentää lihan ominaisuuksia, eli kasvatuksen avulla saavutetut aistinvaraiset ominaisuudet säilyvät muuttumattomina. Lisäksi tällainen lampaankasvatus on mahdollistanut sen, että maantieteellisen alueen teurastamoissa on kehittynyt ja säilynyt erityisosaamista, joka ottaa huomioon raaka-aineen laadun, kuten pintarasvan säilyttäminen ja ruhojen pesemisen kieltäminen. Samalla se helpottaa ruhojen sääntöjenmukaisuuden valvontaa.

Prés-salés-karitsojen maine on yli satavuotinen herkkusuiden arvostaman lihan maukkauden ansiosta, ja lihan hinta on 50–100 prosenttia tavallisen karitsanlihan hintaa korkeampi.

Eritelmän julkaisutiedot:

(Asetuksen (EY) N:o 510/2006 5 artiklan 7 kohta) (2)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCPresSalesMontSaintMichel.pdf

---

(1)  Korvattu maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21 päivänä marraskuuta 2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1151/2012.

(2)  Katso alaviite 1.

---

| 27.2.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 57/24 |
| --- | --- | --- | --- |

27.2.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 57/24

---

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen

2013/C 57/10

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 510/2006 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla (1).

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annettu
   (2)

”LIETUVIŠKAS VARŠKĖS SŪRIS”

EY-N:o: LT-PGI-0005-0853-28.01.2011

SMM ( X ) SAN ( )

1.   Nimi:

Lietuviškas varškės sūris

2.   Jäsenvaltio tai kolmas maa:

Liettuan tasavalta

3.   Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus:

3.1   Tuotetyyppi:

| Luokka 1.3 | Juustot |
| --- | --- |

Luokka 1.3

Juustot

3.2   Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta:

Lietuviškas varškės sūris on kypsyttämätön rahkajuusto. Se on kolmioprisman muotoinen, kulmistaan pyöristetty, ja sen leveämmässä päässä on juustoharson kiinni solmimisesta jäänyt painojälki. Se voidaan nauttia tuoreena, savustettuna, paistettuna tai kuivattuna. Juusto valmistetaan ikiaikaisella tavalla, jossa maito hapatetaan käyttämällä hapatteena yksinomaan maitohappobakteereja; käyteaineita ei käytetä. Juuston tunnusomainen muoto syntyy, kun juustomassa täytetään käsin perinteisiin kolmionmuotoisiin kangaspusseihin, jotka solmitaan leveämmästä päästä ja sen jälkeen puristetaan. Juustoon voidaan lisätä yrttejä ja/tai suolaa. Juustojen koko riippuu käyttötarkoituksesta ja voi vaihdella muutamasta sadasta grammasta yli viiteen kilogrammaan. Lisäaineita, aromiaineita tai väriaineita ei käytetä.

Ominaisuudet

Väri: Tuoreet ja kuivatut juustot ovat väriltään valkoisia tai kellertäviä. Paistetun juuston väri vaihtelee kellertävästä ruskeaan vivahtavaan, ja juuston pinnalla voi olla mausteita ja/tai yrttejä; sisältä juusto on valkoista tai kellertävää. Savustetun juuston ulkopinta on väriltään voimakkaan keltaisesta ruskeaan, leikkauspinnan väri on valkoisesta kellertävään.

Koostumus: Tuore juusto on pehmeää, tasaista, melko tiivistä ja saattaa leikatessa murentua; paistettu juusto on koostumukseltaan tasaista, tiivistä ja kimmoisaa, ja savustettu juusto on tasaista, tiivistä ja murenevaa. Kuivattu juusto on koostumukseltaan tasaista, kovaa, vaikeasti leikattavaa ja murrettaessa murenevaa. Juustoon mahdollisesti lisätyt mausteet saattavat olla epätasaisesti jakautuneita.

Tuoksu ja maku: hapatetulle maidolle tunnusomainen, häivähdys käytettyjä mausteita (kumina, suola jne). Savustetussa juustossa on lisäksi selvästi havaittava savun tuoksu ja maku.

Fysikokemialliset ominaisuudet:

| — | Lietuviškas varškės sūris -juusto voi koostumuksestaan riippuen sisältää 7–25 painoprosenttia (tai vähärasvaisena enintään 0,5 painoprosenttia) rasvaa; |
| --- | --- |

—

Lietuviškas varškės sūris -juusto voi koostumuksestaan riippuen sisältää 7–25 painoprosenttia (tai vähärasvaisena enintään 0,5 painoprosenttia) rasvaa;

| — | kuiva-ainepitoisuus riippuu juuston rasvapitoisuudesta sekä jatkokäsittelystä. Tuoreen, paistetun ja savustetun kuiva-ainepitoisuuden oltava vähintään 31 prosenttia ja kuivatun juuston vähintään 67 prosenttia; |
| --- | --- |

—

kuiva-ainepitoisuus riippuu juuston rasvapitoisuudesta sekä jatkokäsittelystä. Tuoreen, paistetun ja savustetun kuiva-ainepitoisuuden oltava vähintään 31 prosenttia ja kuivatun juuston vähintään 67 prosenttia;

| — | aktiivista happamuutta kuvaava pH-arvo on vähintään 4,3 prosenttia. |
| --- | --- |

—

aktiivista happamuutta kuvaava pH-arvo on vähintään 4,3 prosenttia.

3.3   Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet):

| — | lehmänmaito |
| --- | --- |

—

lehmänmaito

| — | mesofiiliset maitohappobakteerit (hapate) |
| --- | --- |

—

mesofiiliset maitohappobakteerit (hapate)

| — | suola |
| --- | --- |

—

suola

| — | Liettuassa perinteisesti kasvatetut yrtit (kumina, valkosipuli, minttu jne). |
| --- | --- |

—

Liettuassa perinteisesti kasvatetut yrtit (kumina, valkosipuli, minttu jne).

Lietuviškas varškės sūris -juuston valmistukseen voidaan käyttää myös määritellyn maantieteellisen alueen ulkopuolelta peräisin olevia raaka-aineita.

3.4   Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet):

Alkuperän suhteen ei ole asetettu erityisiä laatuvaatimuksia tai rajoituksia.

3.5   Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella:

Lietuviškas varškės sūris -juuston valmistusvaiheet:

| — | maidon standardointi, pastörointi, jäähdytys ja hapatus, |
| --- | --- |

—

maidon standardointi, pastörointi, jäähdytys ja hapatus,

| — | heran erotus, |
| --- | --- |

—

heran erotus,

| — | juustomassan valuttaminen, |
| --- | --- |

—

juustomassan valuttaminen,

| — | juuston muotoilu ja puristaminen: Juustomassa laitetaan käsin pieniin kolmionmuotoisiin pusseihin, jotka on tehty ohuesta kudotusta kankaasta (juustoharsosta). Kangaspussit solmitaan leveämmästä päästä kiinni. Juustoja puristetaan juustopuristimissa kunnes saadaan vaadittu kosteuspitoisuus; |
| --- | --- |

—

juuston muotoilu ja puristaminen: Juustomassa laitetaan käsin pieniin kolmionmuotoisiin pusseihin, jotka on tehty ohuesta kudotusta kankaasta (juustoharsosta). Kangaspussit solmitaan leveämmästä päästä kiinni. Juustoja puristetaan juustopuristimissa kunnes saadaan vaadittu kosteuspitoisuus;

| — | juuston käsittely: Muotoiltu juusto jäähdytetään 6–12 °C lämpötilaan, minkä jälkeen juustoharso poistetaan. Mahdollinen savustaminen, paistaminen tai kuivaaminen suoritetaan jäähdyttämisen jälkeen. Kun valmistetaan paistettua juustoa, johon lisätään mausteita, mausteseos ja suola hierotaan juustoon ja juuston annetaan vetäytyä vähintään 12 tuntia 10–20 °C lämpötilassa ennen sen paistamista. |
| --- | --- |

—

juuston käsittely: Muotoiltu juusto jäähdytetään 6–12 °C lämpötilaan, minkä jälkeen juustoharso poistetaan. Mahdollinen savustaminen, paistaminen tai kuivaaminen suoritetaan jäähdyttämisen jälkeen. Kun valmistetaan paistettua juustoa, johon lisätään mausteita, mausteseos ja suola hierotaan juustoon ja juuston annetaan vetäytyä vähintään 12 tuntia 10–20 °C lämpötilassa ennen sen paistamista.

3.6   Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt.:

Lietuviškas varškės sūris pakataan tuotantoalueella, koska erityisesti tuoreena myytävä juusto murenee helposti ja on vaikea leikata, ja sen kuljettaminen muualle pakkaamista varten heikentäisi sen ulkoasua ja laatua. Lisäksi sen säilyvyysaika on lyhyt, ja kuljettaminen lisäisi bakteerikontaminaation riskiä.

3.7   Merkintöjä koskevat erityissäännöt:

Lietuviškas varškės sūris -juustoa julkaistun eritelmän mukaisesti valmistavat tuottajat saavat käyttää tuotteestaan nimeä ”Lietuviškas varškės sūris” tuotteen merkitsemistä, mainontaa ja kaupan pitämistä varten.

Etikettiin on merkittävä:

| — | tuottajan nimi, |
| --- | --- |

—

tuottajan nimi,

| — | juuston rasvapitoisuus painoprosentteina tai ilmaisu liesas, jos kyseessä on vähärasvainen tuote, |
| --- | --- |

—

juuston rasvapitoisuus painoprosentteina tai ilmaisu liesas, jos kyseessä on vähärasvainen tuote,

| — | maininta ”Suojattu maantieteellinen merkintä” ja/tai EU:n tunnus. |
| --- | --- |

—

maininta ”Suojattu maantieteellinen merkintä” ja/tai EU:n tunnus.

4.   Maantieteellisen alueen tarkka rajaus:

Hakemuksen kohteena oleva maantieteellinen alue käsittää koko Liettuan tasavallan alueen. Lietuviškas varškės sūris –juustoa valmistetaan edelleen perinteisellä menetelmällä koko alueella. Alueen ulkopuolella sitä valmistetaan yksinomaan tietyillä Valkovenäjällä sijaitsevilla liettualaisalueilla. Tämän erityislaatuisen tuotteen alkuperä on yhteydessä Liettuan maantieteelliseen sijaintiin ja elämäntapaan. Sitä on pitkään valmistettu vain Liettuassa, jossa se tunnetaan kaikkialla.

5.   Yhteys maantieteelliseen alueeseen:

5.1   Maantieteellisen alueen erityisyys:

Liettua on pieni maa, joka kooltaan (pinta-ala 65 300 km2) vastaa joidenkin jäsenvaltioiden alueita. ”Lietuviškas varškės sūris” -juustoa kulutetaan kaikkialla Liettuassa, kuten sen nimikin jo kertoo.

Kotitarveviljely oli Liettuassa pitkään maaseutuväestön pääasiallinen toimeentulokeino (teollistuminen tapahtui myöhään), ja väestön ruokavalio koostui ja koostuu edelleenkin pääosin viljasta ja maitotuotteista.

Lietuviškas varškės sūris -juustoa valmistettiin Liettuassa jo keskiajalla, ja se mainitaan 1500-luvulta peräisin olevissa kartanoiden inventaareissa. Kun leivinuuneissa valmistettiin ruokaa, uunin jälkilämpöön laitettiin kulhollinen hapanmaitoa, joka jätettiin uuniin kunnes kellertävä ja huokoinen valkuainen nousi pintaan. Sen jälkeen sisältö kaadettiin kolmionmuotoiseen kangaspussiin (juustoharso), joka ripustettiin valumaan. Valutettu juustomassa puristettiin erityisillä puristimilla tai asetettiin kovalle alustalle (pöydälle, penkille tai muulle vaakasuoralle tasolle), jossa sen painoksi laitettiin lankun päälle asetettu kivi. Syksyisin ja keväisin, kun sää oli kostea, juuston pintaan muodostui helposti bakteeri- tai homekerros, ja siksi juustoja säilytettiin kypsyttämällä niitä kevyesti kohtalaisessa uuninlämmössä tai savustamalla. Pidempään säilytykseen tarkoitetut juustot kuivatettiin.

5.2   Tuotteen erityisyys:

Erityislaatuinen ja samalla yksinkertainen valmistusmenetelmä, joka ei vaadi juoksutetta eikä kypsytystä vaan koostuu yksinkertaisesti maidon hapattamisesta ja siitä saadun juustomassan puristamisesta ja käsittelystä suolaamalla, kuivattamalla, savustamalla tai paistamalla, mahdollisti sen, että Lietuviškas varškės sūris -juustoa voitiin valmistaa syrjäisilläkin maatiloilla erityisesti talven varaksi, jolloin maidontulo yleensä ehtyi.

Juuri tämä perinteinen, paljon käsityötä vaativa ja tähän päivään asti lähestulkoon muuttumattomana säilynyt valmistusmenetelmä antaa Lietuviškas varškės sūris -juustolle sen erityiset laatuominaisuudet. Juuston perusraaka-aineita ovat pastöroitu lehmänmaito sekä mesofiilisiä maitohappobakteereita sisältävä hapate, joka antaa tuotteelle ominaisen happaman maun. Juustomassa täytetään käsin perinteisiin kudottuihin kolmionmuotoisiin kangaspusseihin, jotka solmitaan leveämmästä päästä kiinni, ja juusto saa näin sille omaisen muotonsa (pyöreäkulmainen kolmioprisma, jonka pinnalla näkyvät kankaan kuvion ja leveämmässä päässä solmimisen jättämät painojäljet). Kangaspussin muotoon on vaikuttanut myös se, että juusto on tuoreena helposti mureneva, ja sen poistaminen ehjänä onnistuu parhaiten kolmionmuotoisesta pussista. Lietuviškas varškės sūris on olennainen osan liettualaista ruokakulttuuria, kansallista kulttuuriperintöä ja maahan liittyvää mielikuvaa.

5.3   Syy–seuraus-suhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM):

Lietuviškas varškės sūris -tuotteen yhteys maantieteelliseen alueeseen perustuu sen maineeseen, jota todistavat kirjalliset lähteet ja keittokirjat sekä sen tärkeä asema jokapäiväisessä elämässä, juhlatilaisuuksissa ja Liettuaa edustavana tuotteena.

Liettuassa työskennellyt protestanttipappi Theodor Lepner kertoi vuonna 1690 kirjassaan Prūsų lietuvis (Der Preusche Littauer) liettualaisista ruoista ja juomista ja kuvaili Lietuviškas varškės sūris -juustoa näin: ”He valmistavat juustonsa seuraavasti: Huolellisesti suolattu juustomassa kääritään kankaaseen, valutetaan ja ripustetaan viljavarastoon vetäytymään. Sen jälkeen juusto nautitaan siivuiksi leikattuna, ja sitä tarjotaan vieraille. Heidän mielestään tämä juusto on yhtä herkullista kuin paras hollantilainen juusto”. Noin 300 vuotta myöhemmin Vilius Puronas kuvasi kirjassaan Nuo mamutų iki cepelinų (1999) juustoa seuraavasti: Lietuviškas varškės sūris -juustoa valmistettiin ja nautittiin kaikkialla Liettuassa (eikä vain tietyillä etnografisilla alueilla), ja naapurimme pyysivät vesi kielellä sen valmistusohjetta. Kaupan näyteikkunoissa esillä oleva Lietuviškas varškės sūris -juustomme, niin kuminalla maustettuna, tuoreena kuin kuivattunakin, on muuttunut noista ajoista vain vähän”.

Ensimmäisessä liettuankielisessä, Tilžėssä vuonna 1893 painetussa keittokirjassa Lietuvos gaspadinė arba pamokinimai kaip prigulinčiai suvartoti dievo dovanas, sekä Sejnyssä vuonna 1911 julkaistussa kotirouvien käsikirjassa Šeimininkėms vadovėlis oli Lietuviškas varškės sūris -juuston valmistusohjeita. Lietuviškas varškės sūris -juustoa kuvaillaan myös maitoalan erikoiskirjallisuudessa, ja tästä esimerkkeinä mainittakoon vuonna 1947 Pienocentras-liiton (maito-osuuskuntien keskusliitto) julkaisema Svarbesniais pieno produktų gamybos klausimais nurodymų ir instrukcijų rinkinys, johon on koottu maitotuotteiden valmistuksen tärkeimpiä näkökohtia koskevia ohjeita, sekä Vilnassa vuonna 1958 painettu, maitotuotteiden myyntiä ja kulutusta käsittelevä Pieno produktų pardavimas ir vartojimas. Tämänkaltaista ”liettualaisena juustona” tunnettua juustoa alettiin valmistaa teollisesti 1800-luvun lopulla. Maidonkäsittelylaitoksissa juustonvalmistusprosessi automatisoitiin, mutta juustomassa täytettiin edelleen kangaspusseihin, jotka sidottiin käsin, aivan kuten menneinä vuosisatoina. Vielä tänä päivänä kotijuustoa valmistettaessa käytetään vanhanmallisia puristimia.

Liettuassa Lietuviškas varškės sūris kuuluu edelleen olennaisesti erilaisiin juhlatilaisuuksiin, ristiäisiin, häihin ja muihin perhejuhliin, ja se on myös lahjana arvostettu. Sillä on vankka asema myös arkielämässä: sitä syödään sellaisenaan tuoreena tai hillon tai hunajan kanssa, sitä laitetaan voileipiin, sitä nautitaan paistettuna tai savustettuna oluen tai giran kanssa (leivästä tehty kevyesti käynyt juoma), ja kuivattuna se on suosittu matkaeväs. Tapana on myös valmistaa suuri juusto juhlatilaisuuksia varten. Ukmergėn meijerissä valmistettiin vuoden 2007 laulujuhlia varten peräti 99 kg painava juusto. Vuonna 2009 valmistettiin Biržaissa juhannusta varten 12 kg painava savustettu Lietuviškas varškės sūris -juusto, johon käytettiin 105 litraa maitoa ja jota savustettiin erityisessä uunissa kahden vuorokauden ajan. Morsiamen kaaso tuo hääpöytää koristamaan suuren, herkullisen tuoreen Lietuviškas varškės sūris -juuston, ja tapana on, että morsian antaa hääpäivää seuraavana toisena aamuna soittajille kuivatun juuston hääparin läheisyyden ja sitkeyden vertauskuvana.

Vuodesta 2006 alkaen on Rokiškis-kartanoon perustetussa museossa järjestetty juustoa koskeva opetusohjelma Sūrio kelias (Juuston tie). Joka vuosi yli 6 000 kävijää tutustuu Lietuviškas varškės sūris -juuston vanhoihin valmistusmenetelmiin ja työvälineisiin ja saa maistaa eri tavoin valmistettuja juustoja. Lietuviškas varškės sūris sai Berliinissä pidetyn kansainvälisen Green Week 2009 -tapahtuman kävijöiltä paljon huomiota.

Juustonvalmistajien kokemus, tietämys ja taidot, jotka ovat kehittyneet vuosisatojen kuluessa, ovat mahdollistaneet valmistusmenetelmän mukauttamisen uudenaikaisiin olosuhteisiin, juuston erityisen muodon säilyttämisen ja laadun varmistamisen.

Eritelmän julkaisutiedot:

(Asetuksen (EY) N:o 510/2006 (3) 5 artiklan 7 kohta)

http://www.zum.lt/index.php?-1085950496

---

(1)  EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.

(2)  EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12. Korvattu maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21 päivänä marraskuuta 2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1151/2012.

(3)  Katso alaviite 2.

---

| 27.2.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 57/28 |
| --- | --- | --- | --- |

27.2.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 57/28

---

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

2013/C 57/11

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla (1).

YHTENÄINEN ASIARKIRJA

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annettu
   (2)

”PECORINO DI PICINISCO”

EY-N:o: IT-PDO-0005-0859-28.02.2011

SMM ( ) SAN ( X )

1.   Nimi:

”Pecorino di Picinisco”

2.   Jäsenvaltio tai kolmas maa:

Italia

3.   Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus:

3.1   Tuotelaji:

| Luokka 1.3 – | Juustot |
| --- | --- |

Luokka 1.3 –

Juustot

3.2   Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta:

Pecorino di Picinisco on lieriön muotoinen sileäpintainen raakamaidosta valmistetusta raa’asta juustomassasta tuotettu juusto.

Kulutukseen saatettaessa tyyppeihin ”Scamosciato” (nuori) ja ”Stagionato” (kypsytetty) kuuluvalla SAN-juustolla ”Pecorino di Picinisco” on oltava seuraavat ominaisuudet:

| — | Scamosciato: Kypsytysaika: 30–60 päivää; tahkon halkaisija: 12–25 cm; korkeus: 7–12 cm; paino: 0,7–2,5 kg; kuori: ohut ja karkeapintainen, oljenkeltaiseen vivahtava; sisus: tiivis, kevyesti murukoloinen rakenne; väri: valkoinen, oljenkeltaiseen vivahtava; kosteuspitoisuus: alle 45 %; kuiva-aineen rasvapitoisuus: alle 55 %; maku: mieto, selvä vuoristolaitumen aromi, vailla navetan tuoksua. |
| --- | --- |

—

Scamosciato: Kypsytysaika: 30–60 päivää; tahkon halkaisija: 12–25 cm; korkeus: 7–12 cm; paino: 0,7–2,5 kg; kuori: ohut ja karkeapintainen, oljenkeltaiseen vivahtava; sisus: tiivis, kevyesti murukoloinen rakenne; väri: valkoinen, oljenkeltaiseen vivahtava; kosteuspitoisuus: alle 45 %; kuiva-aineen rasvapitoisuus: alle 55 %; maku: mieto, selvä vuoristolaitumen aromi, vailla navetan tuoksua.

| — | Stagionato: Kypsytysaika: yli 90 päivää; tahkon halkaisija: 12–25 cm; korkeus: 7–12 cm; paino: 0,5–2 kg; kuori: ohut ja karkeapintainen, oljenkeltaiseen vivahtava; sisus: tiivis, kevyesti murukoloinen rakenne; väri: oljenkeltainen; kosteuspitoisuus: alle 35 %; kuiva-aineen rasvapitoisuus: alle 55 %; maku: voimakas, runsas, muuttuu pistävämmäksi kypsytyksen myötä, selvä vuoristolaitumen aromi, vailla navetan tuoksua. |
| --- | --- |

—

Stagionato: Kypsytysaika: yli 90 päivää; tahkon halkaisija: 12–25 cm; korkeus: 7–12 cm; paino: 0,5–2 kg; kuori: ohut ja karkeapintainen, oljenkeltaiseen vivahtava; sisus: tiivis, kevyesti murukoloinen rakenne; väri: oljenkeltainen; kosteuspitoisuus: alle 35 %; kuiva-aineen rasvapitoisuus: alle 55 %; maku: voimakas, runsas, muuttuu pistävämmäksi kypsytyksen myötä, selvä vuoristolaitumen aromi, vailla navetan tuoksua.

| — | Valmistusajankohta: koko vuosi. |
| --- | --- |

—

Valmistusajankohta: koko vuosi.

3.3   Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet):

Pecorino di Piciniscon valmistukseen käytettävä maito saadaan yksinomaan tuotantoalueen tyypillisistä roduista Sopravissana, Comisana ja Massese tai vähintään yhden näistä roduista kanssa risteytetyistä eläimistä. Paikallisista kannoista Capra grigia ciociara ja Capra bianca Monticellana sekä niiden risteytyksistä peräisin olevan vuohenmaidon käyttö sallitaan, mutta sen osuus saa olla enintään 25 %. Edellä mainituista roduista saadun vuohenmaidon käyttö on ikivanhan käytännön mukaista, koska perinteisesti katraassa oli aina tietty määrä myös näihin rotuihin kuuluvia eläimiä. Pecorino di Picinisco SAN-juuston valmistukseen saadaan käyttää yksinomaan yhdestä tai useammasta lypsystä peräisin olevaa täysrasvaista raakamaitoa.

Myös muut käytetyt raaka-aineet ovat paikallisen perinteen mukaisia: maidon juoksutukseen käytetään 4 kohdassa yksilöidyllä tuotantoalueella kasvatetuista maitoa tuottavista vuohista tai lampaista saatua kiinteää juoksutetta.

3.4   Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet):

Vähintään 70 % lampaiden ja vuohien ruokintaan käytetystä rehusta on saatava tuotantoalueelta.

Ravinnon on perustuttava luonnonlaiduntamiseen ja yksinomaan tuotantoalueelta saatuun tuoreeseen rehuun.

Laidunkausi kestää vähintään 8 kuukautta vuodessa.

Vuoden aikana sallitaan viljan, valkuaiskasvien sekä mylly- ja öljyteollisuuden sivutuotteiden lisääminen rehuun; ne annetaan joko sellaisenaan tai tilalla keskenään sekoitettuina siten, että niiden määrä saa olla enintään 30 % yksittäisen eläimen päiväannoksesta.

Lisäksi sallitaan heinä-, palko- ja niittykasveista saadun kuivatun heinän käyttö syys- ja talvikauden pääasiallisena rehuna; keväällä ja kesällä sen osuus saa olla enintään 15 % yksittäisen eläimen päiväannoksesta.

Ainoastaan maitoa tuottamattomien eläinten kohdalla sallitaan säilöheinän ja -rehun käyttö.

3.5   Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella:

Koko tuotantoprosessin (eläinten kasvatus, maidon tuotanto, juoksutus, juoksettuman käsittely, muotteihin laitto, valutus, suolaus ja kypsytys) on tapahduttava 4 kohdassa yksilöidyllä alueella.

3.6   Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt:

—

3.7   Merkintöjä koskevat erityiset säännöt:

Kokonaisena tai paloiteltuna myytävä juusto on ehdottomasti varustettava etiketillä, jossa on EU:n tunnuksen ja muiden voimassa olevassa lainsäädännössä edellytettyjen tietojen lisäksi oltava selkeästi luettavin painokirjaimin seuraavat maininnat:

| — | nimitys ”Pecorino di Picinisco”, jonka jäljessä on maininta ”Denominazione Origine Protetta” (suojattu alkuperänimitys) tai sen kirjainlyhenne D.O.P. (SAN); |
| --- | --- |

—

nimitys ”Pecorino di Picinisco”, jonka jäljessä on maininta ”Denominazione Origine Protetta” (suojattu alkuperänimitys) tai sen kirjainlyhenne D.O.P. (SAN);

| — | tuotteen tunnus; |
| --- | --- |

—

tuotteen tunnus;

| — | tyyppi (Scamosciato tai Stagionato); |
| --- | --- |

—

tyyppi (Scamosciato tai Stagionato);

| — | tuottaja- ja pakkaajayrityksen nimi, toiminimi ja osoite. |
| --- | --- |

—

tuottaja- ja pakkaajayrityksen nimi, toiminimi ja osoite.

4.   Maantieteellisen alueen tarkka rajaus:

Pecorino di Picinisco -juuston tuotantoalue on Frosinonen maakunnassa sijaitseva Valle di Cominon laakso kokonaisuudessaan.

5.   Yhteys maantieteelliseen alueeseen:

5.1   Maantieteellisen alueen erityisyys:

Pecorino di Picinisco SAN -juuston tuotantoalue on Valle di Cominon laakso (61 535 ha). Se sijaitsee Lazion eteläosassa Frosinonen maakunnassa Meta-Mainarde-vuoristoalueen länsiosassa muutama kilometri Cassinosta pohjoiseen ja Sorasta itään. Alueella harjoitetaan erityisesti laiduntaloutta ja lampaan- ja vuohenjuustojen valmistusta.

Osittain Abruzzo-Lazio-Molisen kansallispuiston alueella sijaitsevaan tuotantoalueeseen kuuluu 20 kuntaa, ja sen pinta-ala on yli 61 535 hehtaaria. Siellä on tyypillisesti ympäristöarvoltaan merkittäviä kalkkikiviylänköjä ja runsaasti laidunalueita, joilta alueella kasvatetut lampaat ja vuohet saavat ensisijaisen ravintonsa.

Alueen ilmasto-olosuhteet ovat pääosin lauhkeat. Vuoden keskilämpötila vaihtelee laaksojen 14:stä celsiusasteesta vuoriston 5:een celsiusasteeseen. Alueella sataa kohtalaisen runsaasti, Atinan (520 m merenpinnasta) ja Piciniscon (740 m merenpinnasta) sadeasemien keskimäärin 1 460:stä millimetristä yli 1 600:aan millimetriin korkeammalla vuoristossa.

Alueen joet ovat Liri-joen sivujokia, joten ne kuuluvat sen valuma-alueeseen. Pohjois-eteläsuunnassa voidaan erottaa neljä erillistä allasta: Soran tasanko, jolla virtaavat Lacerno ja Fibreno, Valle di Cominon laakso, jolla virtaa Melfa sivujokineen, Cassinon tasanko, jolla virtaa Rapido, sekä Volturno-jokeen virtaavat Chiaro ja Rava, jotka sitä vastoin ovat alueen kannalta vähemmän tärkeitä. Näiden vesistöjen yhteenlaskettu pinta-ala alueella on alle 100 hehtaaria. Koska kesäisin ei ole liian kuivaa, alueen lauhkea ilmasto, joka poikkeaa Välimeren ilmastosta, mahdollistaa alueen runsaslajisten luonnonniittyjen ja -laidunten käytön lampaiden ja vuohien pääasiallisena ravinnonlähteenä. Tyypillisiä luonnonvaraisia kasveja ovat esimerkiksi pystykattara (Bromus erectus), Brachypodium pinnatum, Sesleria tenuifolia, erilaiset sarakasvit (kuten Carex kitaibeliana, Carex pairaei, Carex ovalis, Carex fusca, Carex hallerana, Carex pallescens) ja hernekasvit, kuten Anthyllis montana, masmalo (Anthyllis vulneraria) ja virna (Vicia hybrida), kallioimarrekasveihin kuuluva Polypodium cambricum, raunioiskasveihin kuuluvat Asplenium onopteris ja Asplenium fissum, alvejuuriin kuuluva Dryopteris pallida ssp., Cerastium cerastioides, käenkukka (Lychnis flos-cuculi), maksaruohokasveihin kuuluva Sedum cepaea, Aphanes arvensis, mispeli (Mespilus germanica), Astrantia tenorei, hirvenputkiin kuuluva Seseli montanum, Grafia golaka, Ammi visnaga, alppiasteri (Aster alpinus), voikukkiin kuuluva Taraxacum glaciale, Reichardia picroides, vihvilöihin kuuluva Juncus compressus sekä katajiin kuuluva Juniperus nana.

Nämä ympäristön erityiset lämpötila- ja kosteusolosuhteet mahdollistavat tyypillisen vuoriston niitty- ja laidunkasviston kehittymisen.

Tällaisessa ympäristössä paikalliseen yhteiskuntaan luontaisesti kuuluva historiallis-kulttuurinen tekijä, joka samalla on äärimmäisen tärkeä myös tuotteen ominaisuuksien kannalta, on perinteinen vuoristolaiduntaminen. Sen ansiosta eläimet voivat hyödyntää alueen vuoristolaitumia ja välttyä näin kesän kuumuudelta ja mahdolliselta ympäristörasitukselta ja ravinnon niukkuudelta, joille ne altistuisivat kesäisin laaksoissa.

Inhimillisten tekijöiden vaikutus tuotteeseen liittyy etenkin juustomestareiden osaamiseen eri valmistusvaiheissa. Pecorino di Piciniscon tuotanto edellyttää heiltä erityistä huolellisuutta maidon käsittelyssä. Tuotantomenetelmään kuuluu raakamaidon juoksutus maitohapatteita lisäämättä ja juoksuuntumislämpötilan ylläpitäminen juustouman rikkomisen aikana.

5.2   Tuotteen erityisyys:

Pecorino di Picinisco -juustolle on ominaista maku, joka muuttuu vähitellen miedosta voimakkaammaksi ja täyteläisemmäksi – ja pistävämmäksi – kypsymisen edetessä; maussa erottuvat selvästi vuoristolaitumen kasvien aromit, ja se on vailla navetan tuoksua. Juuston sisus on tiivis ja väriltään oljenkeltainen.

5.3   Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen tuotteen laatuun tai ominaisuuksiin (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaadun tuotteen maineeseen tai muihin ominaisuuksiin (kun kyseessä SMM):

Pecorino di Picinisco on syntynyt alkuperäalueen maaperä- ja ilmasto-olosuhteiden erityispiirteiden, paimenten ja juustomestareiden osaamisen sekä onnistuneesti siirtyneen perinteen ja hyvin säilyneen maiseman yhteisvaikutuksen tuloksena.

Lauhkeat ilmasto-olosuhteet ja paimenten perinteisesti harjoittama vuoristolaiduntaminen ovat tekijöitä, joiden ansiosta on aikojen kuluessa pystytty hyödyntämään laitumia ja kehittämään pääosin rehukasvilajeista koostuvaan korkealaatuiseen ravintoon perustuva lampaiden ja vuohien pitotapa. Koska eläimet laiduntavat pitkään, maitoon kehittyy runsaasti karotenoidien, terpeenien ja monityydyttymättömien rasvahappojen kaltaisia aineita, jotka vaikuttavat merkittävästi Pecorino di Piciniscon juustomassan oljenkeltaiseen väriin ja runsaan kasvimaiseen tuoksuun.

Pecorino di Piciniscon laatuominaisuuksien kannalta tärkeitä tekijöitä ovat myös eräät tuotantomenetelmään liittyvät näkökohdat, kuten raakamaidon käyttö, lisättyjen maitohapatteiden puuttuminen, vuohista ja lampaista saadun kiinteän juoksutteen käyttö sekä juustomestareiden vankka osaaminen.

Raakamaidon käyttö mahdollistaa aromaattisten ja mikrobiologisten aineosien osittaisen säilymisen alueen laitumilla esiintyvillä rehukasvilajeilla ruokittujen maitoa tuottavien eläinten maidossa.

Paikallisten juustomestareiden taito käsitellä raakamaitoa, lisättyjen maitohapatteiden puuttuminen ja asianmukaisen juoksuuntumislämpötilan ylläpitäminen juustouman rikkomisen aikana mahdollistavat maidon erityisen mikrobikasvuston säilymisen, mikä ilmenee myös juuston tyypillisessä maussa.

Valmistuslämpötilan valvominen juustouman rikkomisen aikana varmistaa aromien säilymisen ja estää myös suurelta osin heran valumisen, mikä lisää juustomassan kosteuspitoisuutta siten, että kypsytetty juusto säilyy pehmeänä ja rakenteeltaan kiinteänä.

Yksilöidyllä tuotantoalueella kasvatetuista ja yksinomaan emänmaidolla ruokituista ja heti ruokintavaiheen päätyttyä teurastetuista vuohista tai lampaista saadun kiinteän juoksutteen käyttö lisää myöhemmin kasvatus- ja jalostusympäristön aikaansaamia aromaattisia ja mikrobiologisia ominaisuuksia. Tällainen juoksute eroaa merkittävästi nestemäisestä ja jauhemaisen vasikan mahalaukusta saadusta juoksutteesta rasvaentsyymipitoisuutensa vuoksi, joka puuttuu käytännöllisesti katsoen kokonaan muuntyyppisistä juoksutteista.

Yhdessä kaikki nämä luonnolliseen ympäristöön ja perinteiseen valmistusmenetelmään liittyvät tekijät erottavat Pecorino di Picinisco -juuston muista paikallisista ja alueellisista lampaan- ja vuohenmaitotuotteista.

Todisteita Pecorino di Piciniscon historiasta löytyy monista kirjoituksista (Castrucci 1600-luvulla, Statistica Murattiana vuodelta 1811) sekä Piscinon kunnan arkistoissa olevasta runsaasta asiakirja-aineistosta, kuten lähetysluetteloista, vähittäis- ja tukkumyyntiluvista ja veroluetteloista. Myös vuosia 1875–2000 koskevassa kotieläinten laskennassa todettu lampaiden ja vuohien suuri lukumäärä tuotantoalueen kunnissa ja erityisesti Piciniscossa kertoo alueen ja siellä harjoitetun laiduntamisen sekä juustonvalmistuksen välisestä yhteydestä. Sen vuoksi voidaankin vahvistaa, että Piciniscon kunta ja sen alueella sijaitsevat Fontitunen ja Valleporcinan taajamat ovat vaalineet antaumuksella laiduntamiseen ja pecorino-juuston valmistukseen liittyvää perinnettä, minkä vuoksi tuote ansaitsee täydellä syyllä nykyisen nimensä.

Pecorino di Picinisco näkyy merkittävällä tavalla paikallisessa ruokakulttuurissa, ja se on monien paikallisten ruokalajien tärkeä ainesosa.

Lammastalouden ja pecorino-juuston ympärille on kehittynyt kaikkialla Pecorino di Piciniscon tuotantoalueella lukuisia markkinoita, talonpoikaisjuhlia ja tapahtumia, joista esimerkkeinä voidaan mainita Piciniscon jokavuotinen lammasfestivaali, vuoristojuhla, historiafestivaali, lammasmarkkinat sekä abbuoto-rypälelajikkeelle ja pecorino-juustolle omistetut markkinat. Kaikissa näissä tapahtumissa Pecorino di Picinisco on läsnä alueen tunnusomaisena tuotteena.

Tuote on nykyisin erittäin tunnettu ja arvostettu paikallisten ja alueellisten kuluttajien keskuudessa, ja se on saanut kiistattomien laadullisten ja perinteisten ominaisuuksiensa ansiosta merkittävää tunnustusta. Esimerkkeinä voidaan mainita Accademia di S. Giorgion Rooman ja Lazion valtuuskunnalle myönnetty San Giorgio Bianco -palkinto vuoden 2012 juustona sekä osallistuminen Parmassa järjestetyn Alma Ceseus -kilpailun juustojen sarjaan ja Torinon Salone del Gusto -elintarvikemessuille. Pecorino di Picinisco mainitaan myös monissa valtakunnallisten ja yksityisten televisioyhtiöiden välittämissä viini- ja ruokakulttuuria käsittelevissä ohjelmissa.

Nimitys ”Pecorino di Picinisco” on ajan myötä vakiintunut, mistä osoituksena ovat erilaiset kauppalaskut, etiketit, mainokset ja julkaisut.

Eritelmän julkaisutiedot:

(Asetuksen (EY) N:o 510/2006 5 artiklan 7 kohta (3))

Italian hallitus on aloittanut kansallisen vastaväitemenettelyn julkaisemalla 3 päivänä joulukuuta 2010Italian tasavallan virallisen lehden numerossa 283 hakemuksen SAN-tuotteen ”Pecorino di Picinisco” hyväksymiseksi.

Eritelmän täydellinen teksti on saatavissa internetosoitteessa

http://www.politicheagricole.it/flex/cm/pages/ServeBLOB.php/L/IT/IDPagina/3335

tai menemällä suoraan maa- ja metsätalousministeriön kotisivulle (www.politicheagricole.it), valitsemalla ensin ”Qualità e sicurezza” (oikealla ylhäällä) ja sen jälkeen ”Disciplinari di Produzione all’esame dellUE”.

---

(1)  EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.

(2)  EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12. Korvattu maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21 päivänä marraskuuta 2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1151/2012.

(3)  Katso alaviite 2.

---