----

----

I Tiedonantoja

Komissio

----

Euron kurssi (1)

24. elokuuta 2006

(2006/C 202/01)

1 euro= 

----

(1)

Lähde: Euroopan keskuspankin ilmoittama viitekurssi.

----

----

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

(2006/C 202/02)

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Vastaväitteet on toimitettava komissiolle kuuden kuukauden kuluessa tästä julkaisemisesta.

YHTEENVETO

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

5 artiklassa ja 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemus

”POHOŘELICKÝ KAPR”

EY nro: CZ/PDO/005/0360/02.09.2004

SAN ( X ) SMM ( )

Tämä yhteenveto on laadittu ainoastaan tiedotustarkoituksiin. Hakemuksen täydelliset tiedot löytyvät eritelmästä, joka on saatavissa kohdassa 1 ilmoitetuilta kansallisilta viranomaisilta ja Euroopan komissiolta (1).

1.   Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen:

2.   Ryhmittymä:

3.   Tuotelaji:

Luokka 1.7 — Tuore kala ja siitä valmistetut tuotteet

4.   Eritelmä (yhteenveto 4 artiklan 2 kohdan edellytyksistä)

4.1   Nimi: ”Pohořelický kapr”

4.2   Kuvaus: Pohořelicen karpille ovat tunnusomaisia erinomaiset kasvuominaisuudet ja vähintään 58 prosentin lihansaanto. Tämä lihansaanto on ruumiinrakenteen näkökulmasta seurausta erittäin hyvästä lihakkuudesta ja painonkasvusta sekä pienestä päästä. Eläville kaloille on ominaista elinvoimaisuus, vastustuskyky ja hyvä terveydentila. Pohořelicen karpin tuotantoon käytetään linjojen risteytyksiä (hybridejä). Jalostetun kalan erinomaisia ominaisuuksia ovat koostumukseltaan kiinteä ja ulkonäöltään tuore lihas, lihaksen vaaleanpunainesta punaiseen vaihteleva väri, tuore kalan tuoksu ja erityisesti hieno maku, joka riippuu kalan kulloisestakin lajista. Makuominaisuuksien osoituksena on tuotteen asiakas- ja kuluttaja-arvo. Sille määritetty käyttö- ja nautinta-arvo on yli 92 pistettä sadan pisteen asteikolla (kalanlihan aistinvaraisen arvioinnin järjestelmä).

Markkinoille tuotettu kala jaetaan seuraaviin painoluokkiin: 1. luokan karppi (1,50–2,50 kg) ja valiokarppi (2,50–4,00 kg). Myös muita painoluokkia voidaan käyttää. Kala saatetaan vähittäisjakeluun elävänä tai prosessoituna. Prosessoidut tuotteet saatetaan markkinoille tuoreina ja jäähdytettyinä, jäädytettyinä, marinoituina tai savustettuina.

4.3   Maantieteellinen alue: Břeclavin ja Znojmon hallintoalueet Etelä-Määrin läänissä.

4.4   Alkuperätodisteet: Pohořelicen karpin tuotannossa noudatetaan sovellettavaa lainsäädäntöä ja yrityksen omaa ohjeistoa. Yritykselle annettu vientinumero on CZ 1008.

Koska emokalat merkitään yksilöllisesti ja koska käytössä on tarkkaa kaupallista tietoa (istutus- ja poikasrekisteri ja markkinoille saatettujen kalojen vastaanottotodistukset) ja varastotietoa (allasrekisteri, markkinoille saatettujen kalojen toimitustodistukset ja prosessoitavien kalojen vastaanotto- ja toimitustodistukset), minkä tahansa kalan alkuperä voidaan milloin tahansa jäljittää luotettavasti. Koko tuotantoprosessiin kohdistuu jatkuva ja tiukka eläinlääketieteellinen valvonta. Kalanjalostamossa on käytössä sertifioitu tuotannon kriittisten valvontapisteiden järjestelmä (HACCP- ja BRC-järjestelmä).

Yhtä sukukannoista — Pohořelicen suomutonta karppia — ei viljele mikään muu tuottaja rajatun maantieteellisen alueen ulkopuolella.

4.5   Tuotantomenetelmä: Käytetty tuotantomenetelmä on puoli-intensiivinen. Kalanrehun pohjana on luonnonmukainen kalapohjainen tuote. Vain joinakin aikoina vuodesta kaloja ruokitaan pääasiassa viljasta koostuvalla lisärehulla ja hyvin vähäisessä määrin rehuseoksilla. Rehuvilja hankitaan yksinomaan paikallisilta maataloustuottajilta. Jo muutamien kalasukupolvien ajan on ollut käytössä suljettu tuotantoketju, joka takaa riippumattomuuden ympäristöstä kaikkien kalaluokkien tuotannossa. Tuotantoketjun kesto on 3–4 vuotta riippuen kalojen vaaditusta koosta. Kalojen kutu toteutetaan keinotekoisesti valvotuissa olosuhteissa. Ensimmäisen kasvatusvuoden aikana käytetään tarvittaessa lisärehuna sertifioiduilta tuottajilta hankittuja rakeisia täysrehuseoksia tai murskattua viljaa. Toisesta vuodesta lähtien lisärehuna käytetään paikallisilta tuottajilta hankittua viljarehua. Kalojen prosessointi tapahtuu samalla alueella kalanjalostamossa, joka vastaa tiukimpia eläinhygieniavaatimuksia ja EU-direktiivejä (CZ 433). Prosessoidut kalat saatetaan markkinoille tuoreina ja jäähdytettyinä, jäädytettyinä, marinoituina tai savustettuina.

Kaikki toiminnot — kasvatuksen lisäksi myös prosessointi — on toteutettava samalla maantieteellisellä alueella. Tähän on syynä tuotantoon käytettyjen lammikoiden sijainti (pyynnin ja prosessoinnin välisten viiveiden minimointi ja sitä kautta tuotteiden laadun maksimointi). Syynä on myös se, että näin koko tuotantoprosessia voidaan valvoa paremmin ja sen joustavuutta lisätä, niin että asiakkaan tarpeisiin voidaan vastata välittömästi. Eräänä syynä on myös paikallisten asukkaiden laaja ja pitkäaikainen kokemus kalanjalostuksessa.

4.6   Yhteys maantieteelliseen alkuperään: Kalatalouden juuret Pohořelicessa ja Lednicko-valtickýn alueella ulottuvat aina 1100- ja 1200-luvulle. Vuodelta 1396 on kirjallinen merkintä rajakreivi Joštin teettämistä Měnínskýn (myös Nesyt) lammikon kunnostustöistä. Varsinainen kalatalous kehittyi Pohořelicessa 1400-luvun lopussa ja 1500-luvun ensimmäisellä puoliskolla, kun rakennettiin siirtokouru, joka syötti Jihlava-joen vettä jo käytössä olleisiin ja uusiin lammikoihin. Suurimpiin lammikoihin kuuluvat Starý (n. 1520), Lenovický (tai Novoveský, 1536) ja Vrkoč (1552). Tätä seurasi kalatalouden stagnaatio ja vaiheittainen taantuma. Varsinainen käänne parempaan tapahtui vasta toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1945. Lammikoita kunnostettiin ja uudistettiin, ja 1.1.1965 aloitti toimintansa kalanjalostusyhtiö Státní rybářství Pohořelice, toimipaikkanaan Pohořelice. Vuoden 1989 samettivallankumous ei merkinnyt yhtiölle välittömästi suuriakaan muutoksia, kun sen toimintaa jatkettiin valtionyhtiönä 1.1.1991. Perusluonteinen muutos tapahtui vasta yksityistämisen yhteydessä, kun 1.4.1994 perustettiin osakeyhtiö Rybníkářství Pohořelice a.s.

Břeclavin ja Znojmon hallintoalueille sijoittuva rajattu maantieteellinen alue tarjoaa ainutlaatuiset olosuhteet kalanjalostustuotannolle: emäksisen, kalkkipitoisen jankon, hedelmällisen mustamultapohjan lammikoissa ja vesijärjestelmän, jonka mineralisaatioaste on korkea. Nämä olosuhteet yhdessä ilmastotekijöiden kanssa (korkea ilman vuosikeskilämpötila, veden lämpötila ja pitkä kasvukausi) tarjoavat erinomaiset edellytykset laadukkaan ja riittävän luonnonmukaisen rehun tuotannolle lammikoissa ja siten itse kalantuotannolle. Käytetyillä karppikannoilla ei ole ratkaisevaa vaikutusta tuloksena olevan tuotteen laatuun. Ratkaiseva merkitys on paikallisten luonnonolosuhteiden yhteisvaikutuksella. Koko tuotantoprosessi kudusta aina kasvatukseen ja ruokintaan tapahtuu rajatulla maantieteellisellä alueella. Samoin kalojen prosessointi suoritetaan paikan päällä.

4.7   Valvontaelin: 

4.8   Merkinnät: Merkintä ”Pohořelický kapr” on sijoitettava erottuvasti pakkauksen etupuolelle.

4.9   Kansalliset vaatimukset: —

----

(1)  Euroopan komissio, Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto, Maataloustuotteiden laatupolitiikan yksikkö, B-1049 Bryssel.

----

----

Ennakkoilmoitus yrityskeskittymästä

(Asia COMP/M.4301 — Alliance Boots/Cardinal Health)

(2006/C 202/03)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

----

(1)EUVL L 24, 29.1.2004, s. 1.

----

----

Ennakkoilmoitus yrityskeskittymästä

(Asia COMP/M.4361 — KKR/Pages Jaunes)

Yksinkertaistettuun menettelyyn mahdollisesti soveltuva asia

(2006/C 202/04)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

----

(1)EUVL L 24, 29.1.2004, s. 1.

(2)EUVL C 56, 5.3.2005, s. 32.

----

----

Ilmoitetun keskittymän vastustamatta jättäminen

(Asia COMP/M.4282 — Mondadori/Emap France)

(2006/C 202/05)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Komissio päätti 17. elokuuta 2006 olla vastustamatta edellä mainittua keskittymää ja julistaa, että se soveltuu yhteismarkkinoille. Päätös perustuu neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 6 artiklan 1 kohdan b alakohtaan. Päätöksen koko teksti on saatavissa vain englannin kielellä, ja se julkistetaan sen jälkeen, kun siitä on poistettu kaikki sen mahdollisesti sisältämät liikesalaisuudet. Se on saatavissa:

----

----

Ilmoitetun keskittymän vastustamatta jättäminen

(Asia COMP/M.4295 — Endesa/Foster Wheeler/JV)

(2006/C 202/06)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Komissio päätti 16. elokuuta 2006 olla vastustamatta edellä mainittua keskittymää ja julistaa, että se soveltuu yhteismarkkinoille. Päätös perustuu neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 6 artiklan 1 kohdan b alakohtaan. Päätöksen koko teksti on saatavissa vain englannin kielellä, ja se julkistetaan sen jälkeen, kun siitä on poistettu kaikki sen mahdollisesti sisältämät liikesalaisuudet. Se on saatavissa:

----

----

EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan mukaisen valtiontuen hyväksyminen

Tapaukset, joita komissio ei vastusta

(2006/C 202/07)

Päätöksen tekopäivä: 

Jäsenvaltio: Yhdistynyt kuningaskunta

Tuen numero: N 95/2006

Nimike: Ilmastonmuutosvero — ilmastonmuutossopimusten ulottaminen uusille toimialoille

Tarkoitus: Viisi uutta toimialaa on tehnyt ilmastonmuutossopimuksen Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen kanssa. Kyseisille toimialoille/yrityksille myönnetään ilmastonmuutosveron alennus, koska ne ovat saavuttaneet sopimuksiin sisältyvät energiatehokkuustavoitteet

Oikeusperusta: Finance Act 2000

Talousarvio: Ilmastonmuutossopimuksia varten varattuihin määrärahoihin ei tule muutosta

Kesto: 31.3.2011 saakka

Päätöksen teksti (ilman luottamuksellisia tietoja) on julkaistu todistusvoimaisella kielellä/todistusvoimaisilla kielillä seuraavalla Internet-sivulla:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

Päätöksen tekopäivä: 

Jäsenvaltio: Tšekki

Tuen numero: N 196a/2005

Nimike: Ohjelma yleishyödyllisistä laitoksista peräisin olevien ilman epäpuhtauksien päästöjen vähentämiseksi

Tarkoitus: Ympäristötuki

Oikeusperusta: Zákon č. 86/2002 Sb., o ochraně ovzduší

Talousarvio: Noin 10 miljoonaa CZK (noin 347 000 miljoonaa EUR) vuodessa

Tuen intensiteetti tai määrä: Seuraavista korkeampi:

30 % tai 40 % (energiasäästöt, sähkön ja lämmön yhteistuotanto, uusiutuva energia) + 10 % tai 5 % perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdan mukaisilla tukialueilla, tai

aluetuen taso (eli 20—50 %), jota korotetaan 10 prosentilla

Valtiontuesta ympäristönsuojelulle annettujen yhteisön suuntaviivojen 28 kohdan mukainen tuki: 15 %

Kesto: 6 vuotta (1. helmikuuta 2005 lähtien)

Muita tietoja: Tuen muoto: edulliset lainat, korkotuet

Päätöksen teksti (ilman luottamuksellisia tietoja) on julkaistu todistusvoimaisella kielellä/todistusvoimaisilla kielillä seuraavalla Internet-sivulla:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

Päätöksen tekopäivä: 

Jäsenvaltio: Tšekki

Tuen numero: N 196b/2005

Nimike: Ilmansuojelulain vaatimusten mukainen ilmanpäästöjen lähteiden kunnostusohjelma

Tarkoitus: Ympäristötuki

Oikeusperusta: Zákon č. 86/2002 Sb., o ochraně ovzduší

Talousarvio: Noin 100 miljoonaa CZK (noin 3,5 miljoonaa EUR) vuodessa

Tuen intensiteetti tai määrä: Seuraavista korkeampi:

30 % tai 40 % (energiasäästöt, sähkön ja lämmön yhteistuotanto, uusiutuva energia) + 10 % tai 5 % perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdan mukaisilla tukialueilla, tai

aluetuen taso (eli 20—50 %), jota korotetaan 10 prosentilla

Valtiontuesta ympäristönsuojelulle annettujen yhteisön suuntaviivojen 28 kohdan mukainen tuki: 15 %

Kesto: 6 vuotta (1. helmikuuta 2005 lähtien)

Muita tietoja: Tuen muoto: avustukset, edulliset lainat, korkotuet

Päätöksen teksti (ilman luottamuksellisia tietoja) on julkaistu todistusvoimaisella kielellä/todistusvoimaisilla kielillä seuraavalla Internet-sivulla:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

Päätöksen tekopäivä: 

Jäsenvaltio: Tšekki

Tuen numero: N 196c/2005

Nimike: Ohjelma haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen vähentämiseksi

Tarkoitus: Ympäristötuki

Oikeusperusta: Zákon č. 86/2002 Sb., o ochraně ovzduší

Talousarvio: Noin 25 miljoonaa CZK (noin 867 000 miljoonaa EUR) vuodessa

Tuen intensiteetti tai määrä: Seuraavista korkeampi:

30 % + 10 % tai 5 % perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdan mukaisilla tukialueilla, tai

aluetuen taso (eli 20—50 %), jota korotetaan 10 prosentilla

Valtiontuesta ympäristönsuojelulle annettujen yhteisön suuntaviivojen 28 kohdan mukainen tuki: 15 %

Kesto: 6 vuotta (1. helmikuuta 2005 lähtien)

Muita tietoja: Tuen muoto: edulliset lainat, korkotuet

Päätöksen teksti (ilman luottamuksellisia tietoja) on julkaistu todistusvoimaisella kielellä/todistusvoimaisilla kielillä seuraavalla Internet-sivulla:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

Päätöksen tekopäivä: 

Jäsenvaltio: Tšekki

Tuen numero: N 196d/2005

Nimike: Ohjelma, jolla pannaan täytäntöön päästöjen ja pilaantumistasojen vähentämistä koskevia alueellisia ohjelmia

Tarkoitus: Ympäristötuki

Oikeusperusta: Zákon č. 86/2002 Sb., o ochraně ovzduší

Talousarvio: Noin 20 miljoonaa CZK (noin 694 000 miljoonaa EUR) vuodessa

Tuen intensiteetti tai määrä: Seuraavista korkeampi:

30 % tai 40 % (energiasäästöt, sähkön ja lämmön yhteistuotanto, uusiutuva energia) + 10 % tai 5 % perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdan mukaisilla tukialueilla, tai

aluetuen taso (eli 20—50 %), jota korotetaan 10 prosentilla.

Valtiontuesta ympäristönsuojelulle annettujen yhteisön suuntaviivojen 28 kohdan mukainen tuki: 15 %.

Kesto: 6 vuotta (1. helmikuuta 2005 lähtien)

Muita tietoja: Tuen muoto: edulliset lainat, korkotuet

Päätöksen teksti (ilman luottamuksellisia tietoja) on julkaistu todistusvoimaisella kielellä/todistusvoimaisilla kielillä seuraavalla Internet-sivulla:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

Päätöksen tekopäivä: 

Jäsenvaltio: Tšekki

Tuen numero: N 196e/2005

Nimike: Jätteen käytön tukiohjelma

Tarkoitus: Ympäristötuki

Oikeusperusta: Zákon č. 185/2001 Sb. o odpadech, zákon č. 477/2001 Sb. o obalech

Talousarvio: Noin 240 miljoonaa CZK (noin 8,2 miljoonaa EUR) vuodessa

Tuen intensiteetti tai määrä: Seuraavista korkeampi:

30 % + 10 % tai 5 % perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdan mukaisilla tukialueilla

aluetuen taso (eli 20—50 %), jota korotetaan 10 prosentilla

Tukeen sovelletaan 10 prosentin pk-lisää.

Kesto: 6 vuotta (1. helmikuuta 2005 lähtien)

Muita tietoja: Tuen muoto: edulliset lainat, korkohyvitykset

Päätöksen teksti (ilman luottamuksellisia tietoja) on julkaistu todistusvoimaisella kielellä/todistusvoimaisilla kielillä seuraavalla Internet-sivulla:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

Päätöksen tekopäivä: 

Jäsenvaltio: Tšekki

Tuen numero: N 196g/2005

Nimike: Ohjelma parhaiden käytettävissä olevien tekniikoiden soveltamiseksi

Tarkoitus: Ympäristötuki

Oikeusperusta: Zákon č. 76/2002 Sb., o integrované prevenci

Talousarvio: Noin 100 miljoonaa CZK (noin 3,5 miljoonaa EUR) vuodessa

Tuen intensiteetti tai määrä: Seuraavista korkeampi:

30 % + 10 % tai 5 % perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdan mukaisilla tukialueilla, tai

aluetuen taso (eli 20—50 %), jota korotetaan 10 prosentilla

Valtiontuesta ympäristönsuojelulle annettujen yhteisön suuntaviivojen 28 kohdan mukainen tuki: 15 %

Kesto: 6 vuotta (1. helmikuuta 2005 lähtien)

Muita tietoja: Tuen muoto: avustukset, edulliset lainat, korkotuet

Päätöksen teksti (ilman luottamuksellisia tietoja) on julkaistu todistusvoimaisella kielellä/todistusvoimaisilla kielillä seuraavalla Internet-sivulla:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

Päätöksen tekopäivä: 

Jäsenvaltio: Alankomaat

Tuen numero: N 570/2005

Nimike: Biopolttoaineen valmisteveron alentaminen

Tarkoitus: Ympäristö — päästöjen vähentäminen (Biopolttoaineen tuottajat ja polttoainekauppiaat)

Oikeusperusta: „Invoegen van een nieuw artikel 72a in de Wet op de accijns ingevolge het wetsvoorstel houdende wijziging van enkele belastingwetten (Belastingplan 2006)”

Talousarvio: 70 miljoonaa EUR

Kesto: Yksi vuosi: 1.1.2006–31.12.2006

Päätöksen teksti (ilman luottamuksellisia tietoja) on julkaistu todistusvoimaisella kielellä/todistusvoimaisilla kielillä seuraavalla Internet-sivulla:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

Päätöksen tekopäivä: 

Jäsenvaltio: Tanska

Tuen numero: N 579/2004

Nimike: Lohen kalastajille tarkoitettu korvausjärjestelmä

Tarkoitus: Järjestelmän tarkoituksena on korvata äkillisen kiellon myydä isoja lohia ihmisravinnoksi aiheuttamia vahinkoja

Oikeusperusta: Aktstykke nr. 8 af 20. oktober 2004 og bekendtgørelse af 3. oktober 2005 om ændring af bekendtgørelse om tilskud til visse erhvervsfiskere, der har drevet fiskeri efter laks i Østersøen

Talousarvio: Talousarvion määrä on noin 3 miljoonaa DKK (400 000 EUR)

Tuen muoto ja intensiteetti: Jokaiselle alukselle on korvaukseen oikeuttavaksi enimmäismääräksi asetettu kilogrammoissa mitattu kokonaislohisaalis vuonna 2003 + 30 prosenttia. Kun yksittäinen alus saavuttaa enimmäismäärän, ei yleensä voida myöntää korvausta sen ylittävistä myöhemmistä isojen lohien saaliista

Kesto: Järjestelmä on väliaikainen toimi, jossa korvataan menetyksiä 16. syyskuuta 2004 ja 15. maaliskuuta 2005 välisenä aikana

Muita tietoja: Vuosikertomus

Päätöksen teksti (ilman luottamuksellisia tietoja) on julkaistu todistusvoimaisella kielellä/todistusvoimaisilla kielillä seuraavalla Internet-sivulla:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

Päätöksen tekopäivä: 

Jäsenvaltio: Italia (Mantovan maakunta)

Tuen numero: N 620/05

Nimike: Investointituki biokaasulaitosten rakentamiseksi Mantovan maakunnassa

Tarkoitus: Ympäristötuki kahden biokaasulaitoksen rakentamiseksi

Oikeusperusta: 

Talousarvio: 1 miljoonaa EUR

Tuen intensiteetti tai määrä: Enintään 40 % + 10 %, jos kyseessä pk-yritys

Kesto: Kolme vuotta

Päätöksen teksti (ilman luottamuksellisia tietoja) on julkaistu todistusvoimaisella kielellä/todistusvoimaisilla kielillä seuraavalla Internet-sivulla:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

----

----

VALTIONTUKI — ITALIA

Valtiontuki C 29/2006 (ex NN 20/2003) — Osuuskuntien ja niiden yhteenliittymien rakenneuudistus

Kehotus huomautusten esittämiseen EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisesti

(2006/C 202/08)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Komissio on ilmoittanut Italialle 22. kesäkuuta 2006 päivätyllä, tätä tiivistelmää seuraavilla sivuilla todistusvoimaisella kielellä toistetulla kirjeellä päätöksestään aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely, joka koskee edellä mainittua tukea.

Asianomaiset voivat esittää huomautuksensa yhden kuukauden kuluessa tämän tiivistelmän ja sitä seuraavan kirjeen julkaisemisesta. Huomautukset on lähetettävä seuraavaan osoitteeseen:

Huomautukset toimitetaan Italialle. Jos huomautusten esittäjä haluaa, että sen henkilöllisyyttä ei paljasteta, se voi esittää tästä komissiolle kirjallisen pyynnön, ja tämä pyyntö on perusteltava.

TIIVISTELMÄ

Tapaus koskee 18. toukokuuta 2001 annetulla asetuksella käyttöön otettua osuuskuntien ja niiden yhteenliittymien rakenneuudistukseen myönnettävää tukea. Koska Italia on ilmoittanut, että kyseinen tukitoimenpide on pantu täytäntöön, se on merkitty rekisteriin asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan f alakohdassa tarkoitettuna sääntöjenvastaisena tukena.

Italian toimittamista tiedoista käy ilmi, että 18. toukokuuta 2001 annetussa asetuksessa säädetään sen voimaantulosta alkaen myönnettävästä rahoituksesta tukitoimenpiteille, joista säädetään 17. helmikuuta 1982 annetun lain nro 41 11 §:n 8 b momentin soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 10. helmikuuta 1998 annetussa asetuksessa.

Tukijärjestelmän tarkoituksena on myöntää tukea, jota ei tarvitse maksaa takaisin ja jonka määrä on enintään 40 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista, tai korkotuettuja lainoja, joiden määrä on 85 prosenttia kyseisistä kustannuksista. Edunsaajia ovat kalastusalalla toimivat osuuskunnat, jotka esittävät rakenneuudistussuunnitelman toimintansa tervehdyttämiseksi ja taloudellisen ja rahoituksellisen tehokkuutensa palauttamiseksi. Tukikelpoiset kustannukset ovat erittäin vaihtelevia, ja ne voivat liittyä niin investointeihin, rahoituskuluihin kuin osuuskuntien toimintakustannuksiinkin.

Italia ei ole toimittanut tarkkoja tietoja tukitoimenpiteen talousarviosta. Tukijärjestelmän kestoa ei ole rajattu.

Tukijärjestelmää on tarkasteltava kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukea koskevien suuntaviivojen perusteella. Kuvauksen mukaan kyseessä on selkeästi rakenneuudistustuki, jonka edunsaajat panevat täytäntöön rakenneuudistussuunnitelman. Kalastusalan valtiontukea koskevien suuntaviivojen asianomaisissa kohdissa määrätään, että vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen tarkoitettuja tukia on arvioitava vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettävää valtiotukea koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaisesti. Lisäksi siinä tapauksessa, että on kyse yrityksistä, joiden pääasiallinen toiminta on merikalastus, kalastusalan valtiontukea koskevissa suuntaviivoissa täsmennetään, että tällaista tukea voidaan myöntää ainoastaan sillä edellytyksellä, että komissiolle on esitetty laivaston kapasiteetin vähentämistä koskeva suunnitelma.

Vaikuttaa siltä, että kyseisen tukijärjestelmän täytäntöönpanoedellytykset eivät vastaa rakenneuudistustukea koskevissa suuntaviivoissa määriteltyjä edellytyksiä. Ei ole varmistettu, että tukijärjestelmää sovelletaan ainoastaan vaikeuksissa oleviin yrityksiin, eikä myöskään sitä, että on olemassa suuntaviivoissa määriteltyjen edellytysten mukainen rakenneuudistussuunnitelma. Missään ei ole mainittu, että tuensaajayritykset osallistuisivat suunnitelman toteuttamiseen omista varoistaan ja että tuki olisi rajoitettu tuensaajayrityksen elinkelpoisuuden palauttamiseksi tarvittavaan vähimmäismäärään. Keskisuurten yritysten osalta ei ole myöskään säädetty korvaavista toimenpiteistä, joilla ehkäistään kilpailun aiheeton vääristyminen.

Italia ei ole myöskään esittänyt päätoimisesti kalastusta harjoittavien yritysten osalta minkäänlaista suunnitelmaa laivaston kapasiteetin vähentämiseksi.

Tämän vuoksi komissio epäilee vakavasti tukitoimenpiteen soveltuvuutta yhteismarkkinoille.

KIRJEEN TEKSTI

”La Commissione si pregia informare il governo italiano che, dopo avere esaminato le informazioni fornite dalle sue autorità sulla misura in oggetto, ha deciso di avviare il procedimento di indagine formale previsto dall'articolo 88 (ex 93), paragrafo 2, del trattato CE e dal regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio, del 22 marzo 1999, recante modalità d'applicazione dell'articolo summenzionato (1).

1.   PROCEDIMENTO

Con lettera del 17 ottobre 2002 l'Italia ha notificato alla Commissione il decreto legislativo n. 226 del 18 maggio 2001, comunicando l'attuazione delle misure previste agli articoli 7 e 8 del summenzionato decreto.

L'articolo 8 riguarda due dispositivi di aiuto di Stato, uno relativo alla ricapitalizzazione annuale dei Consorzi di garanzia collettiva fidi, istituiti dall'articolo 17 della legge 28 agosto 1989, n. 302, e l'altro alla copertura dei piani di ristrutturazione aziendale di cui all'articolo 11, punto 8 ter della legge 17 febbraio 1982, n. 41.

Detto articolo 8 dispone che il settore di intervento del Fondo centrale del credito peschereccio è esteso, nei limiti della dotazione finanziaria assegnata al Ministero delle politiche agricole e forestali, alle due misure suddette.

I due dispositivi formano oggetto di una valutazione separata. La presente decisione riguarda solo il dispositivo relativo alla ristrutturazione delle cooperative e dei loro consorzi.

Poiché l'Italia ha comunicato l'attuazione di tale regime, esso è stato registrato come aiuto illegale ai sensi dell'articolo 1, lettera f), del regolamento (CE) n. 659/1999.

Con lettere del 12 febbraio 2003, 4 marzo e 7 settembre 2004 sono stati chiesti all'Italia complementi di informazione, che essa ha trasmesso con lettere del 12 marzo 2003, 1o luglio e 13 ottobre 2004.

Nonostante tale scambio di lettere, l'Italia non aveva comunicato alcuni elementi di informazione necessari per consentire alla Commissione di procedere all'esame del regime di aiuto. Pertanto, con lettera C(2005) 161 del 20 gennaio 2005, la Commissione ha invitato l'Italia, in conformità dell'articolo 10, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 659/1999, a comunicare le informazioni in questione, in particolare le modalità di attuazione, il contenuto delle disposizioni previste nei piani di ristrutturazione, gli stanziamenti di bilancio utilizzati o previsti e la durata del regime. Per gli aiuti dello stesso tipo già concessi nell'ambito del regime era stato chiesto di fornire le decisioni di concessione.

L'Italia ha risposto con lettera del 3 marzo 2005, cui ha fatto seguito un'altra lettera datata 12 luglio 2005.

Conformemente all'articolo 13, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 659/1999, la Commissione esamina il presente regime di aiuto sulla base delle informazioni disponibili.

2.   DESCRIZIONE

In base alla lettera di notifica dell'Italia, il decreto legislativo n. 226 del 18 maggio 2001 ha lo scopo di estendere il campo di intervento del Fondo centrale del credito peschereccio alle operazioni di ristrutturazione delle cooperative del settore della pesca e dei loro consorzi, secondo quanto previsto dall'articolo 11, paragrafo 8 ter, della legge 17 febbraio 1982, n. 41.

Il decreto legislativo del 18 maggio 2001 è una disposizione regolamentare che prevede il finanziamento, a decorrere dalla sua entrata in vigore, delle misure di aiuto previste dal decreto del ministro delle politiche agricole del 10 febbraio 1998 che definisce le modalità attuative di detto articolo 11, paragrafo 8 ter, della legge 17 febbraio 1982, n. 41. Il decreto sembra essere entrato in vigore il 15 giugno 2001, data della sua pubblicazione nella Gazzetta ufficiale.

Il regime di aiuto, quale descritto nel decreto del 10 febbraio 1998, presenta le seguenti caratteristiche:

Inoltre, con lettera del 3 marzo 2005, l'Italia ha precisato che gli aiuti di cui trattasi sono destinati ad aziende, costituite in forma di cooperative, rispondenti alla definizione di piccole e medie imprese quale prevista dal diritto comunitario e che i medesimi sono concessi un'unica volta per azienda limitatamente al periodo necessario per la ristruttrazione.

Il regime di aiuto ha durata indeterminata. Nessun limite di durata figura infatti nel decreto del 10 febbraio 1998 o in quello del 18 maggio 2001. Inoltre la lettera del 12 luglio 2005 precisa testualmente che le disposizioni del decreto restano in vigore e potranno essere applicate negli anni successivi.

Le informazioni trasmesse dall'Italia sull'ammontare degli aiuti non consentono di definire la dotazione complessiva del regime di aiuto, sia per quanto riguarda i contributi già concessi che per quelli che saranno erogati in futuro.

3.   VALUTAZIONE

3.1.   Esistenza di un aiuto illegale

Nella sua lettera del 12 marzo 2003 l'Italia ha precisato che le informazioni trasmesse con lettera del 17 ottobre 2002 non riguardavano la notifica di un nuovo regime di aiuto, contestando il fatto che il regime in questione fosse stato qualificato dalla Commissione come un aiuto illegale.

Secondo quanto affermato dalle autorità italiane, i piani di ristrutturazione aziendale erano stati istituiti dalla legge 17 febbraio 1982, n. 41, modificata dalla legge 10 febbraio 1992, n. 165, e per la loro attuazione era stato emanato il decreto del 10 febbraio 1998. L'Italia ha rammentato che il summenzionato decreto era già stato esaminato dalla Commissione come regime di aiuto con il numero NN 24/98 e che, con lettera SG (99) D/1851 dell'11 marzo 1999, la Commissione aveva comunicato alle autorità italiane che considerava la misura in questione compatibile con il mercato comune. Secondo le autorità italiane, il decreto legislativo del 18 maggio 2001 costituisce unicamente il mezzo di rifinanziamento del regime di aiuto istituito dal decreto del 10 febbraio 1998 e approvato dalla Commissione con il numero NN 24/98.

Nella sua lettera del 4 marzo 2004 la Commissione ha confermato di essersi pronunciata positivamente sulla compatibilità con il mercato comune della misura di aiuto NN 24/98. La misura esaminata dalla Commissione riguardava l'attuazione dei piani di ristrutturazione per il periodo 1997-1999. Con decisione dell'11 marzo 1999 la Commissione aveva rammentato alle autorità italiane l'obbligo di notificare, ai sensi dell'articolo 88, paragrafo 3, del trattato CE, qualsiasi progetto di rifinanziamento, proroga o modifica della misura di aiuto. La Commissione constata che il decreto legislativo del 18 maggio 2001 corrisponde effettivamente a una nuova attuazione o al rifinanziamento della misura di aiuto mediante risorse erogate dal Fondo centrale del credito peschereccio.

Anche se, come sostengono le autorità italiane, la notifica riguardava un regime di aiuto preesistente e il decreto legislativo del 18 maggio 2001 non costituiva una modifica di tale regime, esso si configura come un nuovo regime di aiuto a decorrere dal 1o luglio 2001. Infatti il regime di aiuto NN 24/98 era stato approvato alla luce delle linee direttrici per l'esame degli aiuti nazionali nel settore della pesca e dell'acquacoltura pubblicate nella GU C 100 del 27 marzo 1997, che sono state sostituite il 1o gennaio 2001 da quelle pubblicate nella GU C 19 del 20.1.2001. La Commissione, in conformità del punto 3.2 delle predette linee direttrici, ha proposto agli Stati membri, con lettera del 21 dicembre 2000, di modificare i regimi di aiuto esistenti nel settore della pesca entro il 1o luglio 2001, invitandoli a dare conferma scritta entro il 1o marzo 2001 e precisando che in assenza di risposta la Commissione avrebbe presunto l'accettazione della proposta. D'altro canto, il punto 3.4 delle suddette linee direttrici precisa che qualsiasi aiuto illegale sarà valutato alla luce delle linee direttrici applicabili al momento dell'entrata in vigore dell'atto amministrativo che istituisce l'aiuto.

L'Italia non ha risposto alla lettera della Commissione del 21 dicembre 2000. La Commissione considera pertanto che l'Italia ha accettato la proposta e che i regimi di aiuto esistenti sono stati modificati al più tardi alla data del 1o luglio 2001.

Secondo la giurisprudenza della Corte di giustizia delle Comunità europee, l'accettazione delle misure opportune trasforma un aiuto esistente in un nuovo aiuto. Ne consegue che i regimi di aiuto esistenti devono essere adeguati in conformità delle misure opportune o trasformati in nuovi regimi di aiuto soggetti all'obbligo di notifica alla Commissione (2).

Ne consegue che le disposizioni contenute nelle linee direttrici pubblicate nel 2001 e accettate dall'Italia comportano la revoca dell'autorizzazione precedentemente concessa a determinati aiuti, che si configurano così come nuove misure.

Ciò si applica agli aiuti alla ristrutturazione aziendale. In effetti le linee direttrici pubblicate nel 1997 non prevedono disposizioni specifiche sugli aiuti alla ristrutturazione delle aziende del settore della pesca. Esse si limitano a precisare, al punto 1.3, ultimo comma, ultimo trattino, che gli aiuti al funzionamento saranno esaminati caso per caso se direttamente collegati a un piano di ristrutturazione. Le linee direttrici pubblicate nel 2001 contengono invece, al punto 2.2.4, una disposizione specifica per gli aiuti al salvataggio e alla ristrutturazione delle imprese in difficoltà.

Inoltre la Commissione osserva che, secondo quanto dichiarato nella prima lettera delle autorità italiane del 17 ottobre 2002, la misura di aiuto era già stata attuata. Il decreto legislativo del 18 maggio 2001 si configura pertanto, per il periodo successivo al 1o luglio 2001, come un regime di aiuto illegale.

Tale analisi trova conferma nelle informazioni trasmesse dall'Italia in relazione agli aiuti già concessi. Le autorità italiane hanno allegato alla loro lettera del 1o luglio 2004 due comunicazioni provenienti rispettivamente dalle regioni Sicilia e Puglia in merito alle misure di aiuto attuate nell'ambito del regime: la lettera della Sicilia, del 19 giugno 2004, afferma che la misura è stata attuata con decreto dell'assessore alla pesca n. 158 del 3 dicembre 2003; la lettera della Puglia, del 19 maggio 2004, precisa che la misura è stata attuata per un fascicolo presentato alla regione nel 2001. Quest'ultima specifica inoltre che le risorse finanziarie per l'anno 2003 sono pervenute soltanto alla fine dello stesso anno. Tutto ciò conferma che sono stati messi a disposizione di questa regione fondi per l'attuazione della misura in questione, i quali provengono sicuramente dalla dotazione finanziaria assegnata al Ministero ai sensi dell'articolo 8 del decreto legislativo del 18 maggio 2001.

Come per gli aiuti erogati a livello nazionale, anche in questo caso le autorità italiane hanno fatto osservare che la concessione degli aiuti a livello regionale rientrava nell'ambito del decreto ministeriale del 10 febbraio 1998, che aveva formato oggetto di una decisione positiva della Commissione per il regime di aiuto NN 24/98. Tuttavia tale analisi non può essere condivisa dalla Commissione. In effetti, come è già stato indicato per gli aiuti concessi a livello nazionale, il regime di aiuto NN 24/98 è stato approvato per il periodo 1997-1999, con un finanziamento proveniente dal Fondo centrale del credito peschereccio, alla luce delle linee direttrici per l'esame degli aiuti nazionali nel settore della pesca e dell'acquacoltura pubblicate nella GU C 100 del 27 marzo 1997. Detto regime avrebbe dovuto essere adeguato, entro il 1o luglio 2001, alle linee direttrici pubblicate nel 2001. Pertanto il finanziamento erogato a decorrere da tale data, e più precisamente gli aiuti concessi sulla base del decreto del 18 maggio 2001, devono essere attualmente esaminati come aiuti illegali nell'ambito del regime di aiuto NN 20/2003.

Tale attuazione ad opera delle regioni corrisponde a quanto già comunicato dall'Italia con lettera del 12 marzo 2003, in cui si affermava che l'attuazione della misura non rientrava più nella competenza del ministero ma in quella delle regioni, alle quali erano state a tal fine trasferite le risorse provenienti dal Fondo centrale del credito peschereccio. Come la Commissione ha già avuto modo di precisare all'Italia, il cambiamento di identità dell'autorità pubblica che attua la misura non incide sulla qualifica o sulla natura di un aiuto. Gli aiuti concessi dalle regioni avvalendosi della dotazione del Fondo centrale del credito peschereccio sono stati erogati nell'ambito del regime NN 20/2003.

Inoltre la Commissione rileva che il regime di aiuto, relativo alla concessione di un finanziamento per la ristrutturazione di una certa categoria di imprese operanti in un settore determinato, reca un vantaggio finanziario alle imprese beneficiarie. Dal momento che i prodotti delle imprese beneficiarie sono venduti sul mercato comunitario, il regime di aiuto in questione rafforza la posizione di queste imprese sia sul mercato italiano, rispetto alle imprese degli altri Stati membri che vogliono introdurvi i loro prodotti, sia sul mercato degli altri Stati membri, rispetto alle imprese che vendono i loro prodotti in tali mercati. A beneficiare della misura sono inoltre i prodotti di questo settore particolare dell'economia. Di conseguenza, dato che le risorse necessarie all'attuazione del presente regime sono risorse pubbliche, esso costituisce un regime di aiuto di Stato ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE.

3.2.   Compatibilità con il mercato comune

Il regime può essere considerato compatibile con il mercato comune unicamente se può beneficiare di una delle deroghe previste dal trattato. Poiché detto regime va a beneficio del settore della pesca e dell'acquacoltura, esso deve essere analizzato alla luce degli orientamenti per l'esame degli aiuti di Stato nel settore della pesca e dell'acquacoltura, di seguito denominati orientamenti “pesca”. In applicazione del punto 5.3, secondo comma, degli orientamenti pubblicati nella GU C 229 del 14 settembre 2004, per gli aiuti erogati dal 1o novembre 2004 trovano applicazione gli orientamenti pubblicati nella GU C 229 del 14 settembre 2004, mentre per quelli erogati anteriormente a tale data si applicano le linee direttrici pubblicate nella GU C 19 del 20 gennaio 2001.

La misura è stata chiaramente presentata come un regime di aiuto alla ristrutturazione aziendale che prevede l'attuazione, a livello delle imprese beneficiarie, di piani di ristrutturazione. Dall'elenco dei costi ammissibili contenuto nel decreto del 10 febbraio 1998 si evince che le operazioni sovvenzionabili possono effettivamente corrispondere ad operazioni di ristrutturazione delle imprese beneficiarie. Tali costi corrispondono ad investimenti oppure a oneri finanziari e di funzionamento delle aziende. Si tratta di spese che possono sicuramente essere connesse a una riconversione dell'attività delle imprese beneficiarie o al loro adeguamento alle nuove condizioni economiche ai fini del ripristino della redditività economico-finanziaria.

Il regime va pertanto analizzato alla luce delle pertinenti disposizioni degli orientamenti “pesca”.

Questi orientamenti, sia nella versione del 2001 (punto 2.2.4) che in quella del 2004 (punto 4.1.2), indicano che gli aiuti di Stato destinati al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà saranno valutati alla luce degli orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà (qui di seguito definiti orientamenti “ristrutturazione”). Per gli aiuti concessi fino al 9 ottobre 2004 si applicano gli orientamenti “ristrutturazione” pubblicati nella GU C 288 del 9 ottobre 1999, mentre per quelli concessi a partire dal 10 ottobre 2004 si applicano gli orientamenti pubblicati nella GU C 229 del 14 settembre 2004. Inoltre, nel caso particolare delle imprese esercitanti come attività principale la pesca marittima, gli orientamenti precisano che la concessione degli aiuti è subordinata alla presentazione alla Commissione di un piano di riduzione della capacità della flotta.

Occorre pertanto innanzi tutto valutare se le condizioni di attuazione del regime di aiuto corrispondono a quelle definite negli orientamenti “ristrutturazione”.

In base a detti orientamenti, gli aiuti alla ristrutturazione possono essere concessi solo alle imprese in difficoltà che rispondono ai criteri esplicitati ai punti 4-8 degli orientamenti del 1999 e ai punti 9-13 di quelli del 2004. La Commissione rileva che il decreto del 10 febbraio 1998 non consente di accertare l'osservanza di tali criteri. Pertanto possono fruire degli aiuti concessi dall'Italia anche imprese non conformi ai criteri definiti negli orientamenti.

Poiché il regime è destinato alle piccole e medie imprese, si applicano i criteri definiti ai punti 31-34 degli orientamenti “ristrutturazione” del 1999, come previsto al punto 67, lettera a), dei medesimi. Secondo quanto disposto nei punti suddetti, il piano di ristrutturazione deve permettere di ripristinare l'efficienza economico-finanziaria a lungo termine dell'impresa entro un lasso di tempo ragionevole e sulla base di ipotesi realistiche, deve descrivere le circostanze che hanno determinato le difficoltà dell'impresa e deve proporre una trasformazione tale da consentire all'azienda, dopo la ristrutturazione, di coprire la totalità dei suoi costi. L'aiuto può essere concesso soltanto se il piano di ristrutturazione contiene tutti gli elementi suddetti. Le medesime condizioni, contenute nei punti 34-37 degli orientamenti “ristrutturazione” del 2004, si applicano in virtù del punto 82, lettera a), degli stessi orientamenti. La Commissione rileva che l'Italia non ha istituito una procedura volta ad accertare il rispetto delle condizioni sopra specificate.

In base al punto 67, lettera b), degli orientamenti “ristrutturazione” del 1999, non si applicano le misure compensative per la prevenzione di indebite distorsioni di concorrenza, previste ai punti 35-39. In compenso, in base al punto 82, lettera b), degli orientamenti del 2004, misure di questo tipo, descritte nei punti 38-42, devono essere adottate se l'aiuto è concesso a medie imprese. La Commissione rileva che l'Italia non ha previsto l'attuazione di siffatte misure compensative nei casi in cui il regime è destinato a medie imprese.

In base al punto 40 degli orientamenti “ristrutturazione” del 1999, applicabile alle piccole e medie imprese ai sensi del punto 67, lettera c), di detti orientamenti, i beneficiari dell'aiuto devono contribuire in maniera significativa, con fondi propri, al programma di ristrutturazione. Lo stesso principio è contenuto nel punto 43 degli orientamenti del 2004, applicabile in virtù del punto 82, lettera b), dei medesimi. La Commissione rileva che l'Italia non ha previsto l'obbligo per le imprese beneficiarie di contribuire con fondi propri all'attuazione dei piani di ristrutturazione. Lo stesso vale per l'osservanza del principio in base al quale l'aiuto è limitato al minimo indispensabile per consentire il ripristino della redditività dell'impresa, enunciato rispettivamente al punto 41 degli orientamenti del 1999 e al punto 44 degli orientamenti del 2004.

Inoltre, per le imprese esercitanti la pesca come attività principale, l'Italia non ha presentato alcun piano di riduzione della capacità della flotta.

4.   CONCLUSIONI

Pertanto, al presente stadio della valutazione preliminare prevista all'articolo 6 del regolamento (CE) n. 659/1999, la Commissione nutre gravi riserve circa la compatibilità del regime di aiuto in oggetto con il mercato comune.

Tenuto conto di quanto precede, la Commissione invita l'Italia a presentare, nell'ambito del procedimento di cui all'articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE, le proprie osservazioni e a fornire tutte le informazioni utili ai fini della valutazione dell'aiuto, entro un mese dalla data di ricezione della presente.

Con la presente la Commissione comunica all'Italia che informerà gli interessati attraverso la pubblicazione della presente lettera e di una sintesi della stessa nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea. Informerà inoltre gli interessati nei paesi EFTA firmatari dell'accordo SEE attraverso la pubblicazione di un avviso nel supplemento SEE della Gazzetta ufficiale e informerà infine l'Autorità di vigilanza EFTA inviandole copia della presente. Tutti gli interessati anzidetti saranno invitati a presentare osservazioni entro un mese dalla data di detta pubblicazione.”

----

(1)GU L 83 del 27.3.1999, pag. 1.

(2)  L'effetto dell'accettazione delle misure opportune da parte di uno Stato membro è stato chiaramente definito nella sentenza del 24 marzo 1993 pronunciata nella causa C-313/90, Comité international de la rayonne et des fibres synthétiques et autres contro Commissione: “... le norme enunciate nella disciplina ed accettate dagli Stati membri hanno, in particolare, l'effetto di revocare riguardo a determinati aiuti, rientranti nel campo di applicazione della disciplina stessa, l'autorizzazione precedentemente concessa e, pertanto, di qualificarli nuovi e di assoggettarli all'obbligo di notifica previa.” (punto 35).

----

----

Ilmoitus Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaattikalvon tuontiin sovellettavia polkumyyntitoimenpiteitä koskevan osittaisen välivaiheen tarkastelun vireille panemisesta

(2006/C 202/09)

Komissio on vastaanottanut polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1), jäljempänä ”perusasetus”, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 2117/2005 (2), 11 artiklan 3 kohdan mukaisen osittaista välivaiheen tarkastelua koskevan pyynnön.

1.   Tarkastelupyyntö

Pyynnön esittivät yhteisön tuottajat, jäljempänä ”pyynnön esittäjä”, joiden tuotanto edustaa yli 50:tä prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannosta yhteisössä.

Tarkastelu koskee vain yhteen vientiä harjoittavaan tuottajaan, Jindal Poly Films Limited -yritykseen, jäljempänä ”kyseinen yritys”, liittyvää polkumyyntiä.

2.   Tuote

Tarkastelun kohteena on Intiasta peräisin oleva polyeteenitereftalaattikalvo (PET-kalvo), jäljempänä ”tarkasteltavana oleva tuote”, joka luokitellaan nykyisin CN-koodeihin ex 3920 62 19 ja ex 3920 62 90. Mainitut CN-koodit ovat ainoastaan ohjeellisia.

3.   Voimassa olevat toimenpiteet

Tällä hetkellä voimassa olevat toimenpiteet ovat lopulliset polkumyyntitullit, jotka on otettu käyttöön neuvoston asetuksella (EY) N:o 1676/2001, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 366/2006 (3), joka koskee Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaattikalvon tuontia.

4.   Tarkastelun perusteet

Pyynnön esittäjä on toimittanut komissiolle riittävästi alustavaa näyttöä siitä, että polkumyyntiä koskevat olosuhteet, joiden perusteella kyseistä yritystä koskevat toimenpiteet otettiin käyttöön, ovat muuttuneet ja että muutokset ovat pysyviä.

Polkumyynnin lisääntymistä koskeva pyynnön esittäjän väite perustuu Jindal Poly Films Limitedin laskennallisen normaaliarvon sekä sen yhteisöön suuntautuvan tarkasteltavana olevan tuotteen viennin hintojen vertailuun. Tämän perusteella laskettu polkumyyntimarginaali olisi huomattavasti korkeampi kuin polkumyynti, joka todettiin nykyisen tasoiseen tulliin johtaneessa aikaisemmassa tutkimuksessa. Näin ollen väitetään, että toimenpiteen soveltamisen jatkaminen sen nykytasolla ei enää riitä polkumyynnin poistamiseksi.

5.   Menettely polkumyynnin määrittämiseksi

Kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa komissio on päättänyt, että on olemassa riittävä näyttö polkumyyntinäkökohtiin rajatun Jindal Poly Films Limitediä koskevan osittaisen välivaiheen tarkastelun vireille panemiseksi, mistä syystä se panee perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan nojalla vireille tarkastelun.

a)   Kyselylomakkeet

Saadakseen tutkimuksensa kannalta välttämättöminä pitämänsä tiedot komissio lähettää pyynnön esittäjälle ja asianomaisen viejämaan viranomaisille kyselylomakkeen. Nämä tiedot ja näyttö on toimitettava komissiolle 6 kohdan a alakohdassa asetetussa määräajassa.

b)   Tietojen kerääminen ja osapuolten kuuleminen

Kaikkia asianomaisia osapuolia pyydetään esittämään näkökantansa, toimittamaan kyselyvastauksia täydentäviä tietoja ja esittämään asiaa tukeva näyttö. Nämä tiedot ja näyttö on toimitettava komissiolle 6 kohdan a alakohdassa asetetussa määräajassa.

Komissio voi lisäksi kuulla asianomaisia osapuolia, jos ne pyytävät sitä ja osoittavat, että niiden kuulemiseen on olemassa erityisiä syitä. Tämä pyyntö on esitettävä 6 kohdan b alakohdassa asetetussa määräajassa.

6.   Määräajat

a)   Osapuolten ilmoittautuminen, kyselylomakkeiden palauttaminen ja muiden tietojen toimittaminen

Jotta asianomaisten osapuolten huomautukset voitaisiin ottaa tutkimuksessa huomioon, niiden on ilmoittauduttava komissiolle, esitettävä näkökantansa ja toimitettava täytetty kyselylomake tai muut tiedot 40 päivän kuluessa tämän ilmoituksen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä, jollei toisin ilmoiteta. On syytä huomata, että useimpien perusasetuksessa säädettyjen menettelyjä koskevien oikeuksien käyttö edellyttää osapuolen ilmoittautumista edellä mainitussa määräajassa.

b)   Osapuolten kuuleminen

Asianomaiset osapuolet voivat myös esittää komissiolle kuulemispyynnön samassa 40 päivän määräajassa.

7.   Kirjalliset huomautukset, kyselyvastaukset ja kirjeenvaihto

Asianomaisten osapuolten on esitettävä kaikki huomautuksensa ja pyyntönsä kirjallisina (ei sähköisessä muodossa, jollei toisin ilmoiteta), ja niissä on oltava asianomaisen osapuolen nimi, osoite, sähköpostiosoite, puhelin- ja faksinumero. Kaikki asianomaisten osapuolten luottamuksellisina toimittamat kirjalliset huomautukset, mukaan luettuina tässä ilmoituksessa pyydetyt tiedot, kyselyvastaukset ja kirjeenvaihto on varustettava merkinnällä ”Limited” (4), ja niihin on liitettävä perusasetuksen 19 artiklan 2 kohdan mukaisesti ei-luottamuksellinen toisinto, joka varustetaan merkinnällä ”FOR INSPECTION BY INTERESTED PARTIES” (asianomaisten tarkasteltavaksi).

Komission yhteystiedot:

8.   Yhteistyöstä kieltäytyminen

Jos asianomainen osapuoli kieltäytyy antamasta tai ei toimita tarvittavia tietoja määräajassa tai huomattavasti vaikeuttaa tutkimusta, päätelmät — olivatpa ne sitten myönteisiä tai kielteisiä — voidaan tehdä käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti.

Jos asianomaisen osapuolen todetaan toimittaneen vääriä tai harhaanjohtavia tietoja, niitä ei oteta huomioon ja niiden sijasta voidaan käyttää käytettävissä olevia tietoja perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. Jos asianomainen osapuoli ei toimi yhteistyössä tai toimii vain osittain yhteistyössä ja tämän vuoksi käytetään käytettävissä olevia tietoja, lopputulos voi olla osapuolen kannalta epäedullisempi kuin siinä tapauksessa, että se olisi toiminut yhteistyössä.

9.   Tutkimuksen aikataulu

Tutkimus saatetaan päätökseen perusasetuksen 11 artiklan 5 kohdan mukaisesti 15 kuukauden kuluessa tämän ilmoituksen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

----

(1)EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1.

(2)EUVL L 340, 23.12.2005, s. 17.

(3)EYVL L 227, 23.8.2001, s. 1; EUVL L 68, 8.3.2006, s. 6.

(4)  Tämä tarkoittaa, että asiakirja on tarkoitettu ainoastaan sisäiseen käyttöön. Se on suojattu Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, 31.5.2001, s. 43) 4 artiklan nojalla. Se on perusasetuksen 19 artiklassa ja vuoden 1994 GATT-sopimuksen VI artiklan soveltamisesta tehdyn WTO-sopimuksen (polkumyynnin vastainen sopimus) 6 artiklassa tarkoitettu luottamuksellinen asiakirja.

----

----

VALTIONTUKI — SAKSA

Valtiontuki C 33/2006 (ex N 576/2004) — Maanpäällisten digitaalitelevisiolähetysten (DVB-T) aloittaminen Baijerissa

Kehotus huomautusten esittämiseen EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisesti

(2006/C 202/10)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Komissio on ilmoittanut 19. heinäkuuta 2006 päivätyllä, tätä tiivistelmää seuraavilla sivuilla todistusvoimaisella kielellä toistetulla kirjeellä Saksan liittotasavallalle päätöksestään aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely, joka koskee mainittua tukea/toimenpidettä.

Asianomaiset voivat esittää huomautuksensa tuesta/toimenpiteestä, jota koskevan menettelyn komissio aloittaa, kuukauden kuluessa tämän tiivistelmän ja sitä seuraavan kirjeen julkaisemisesta. Huomautukset on lähetettävä osoitteeseen:

Huomautukset toimitetaan Saksan liittotasavallalle. Huomautusten esittäjä voi pyytää kirjallisesti henkilöllisyytensä luottamuksellista käsittelyä. Tämä pyyntö on perusteltava.

TIIVISTELMÄ

TOIMENPITEEN KUVAUS

Ilmoitettu toimenpide koskee maanpäällisten digitaalitelevisiolähetysten (DVB-T) aloittamista Saksan osavaltiossa Baijerissa, jossa lähetystoiminta aloitettiin Münchenissä ja Nürnbergissä 30. toukokuuta 2005. Siirtyminen digitaalilähetyksiin on toteutettu Baijerin viestintäviranomaisen (Bayerische Landeszentrale für neue Medien, BLM) johdolla.

BLM on budjetoinut 2,4 miljoonaa euroa digitaalilähetysten aloittamiseen Baijerissa. Varoista 300 000 euroa käytetään kuluttajille suunnattuun tiedottamiseen siirtymisestä digitaalisiin lähetyksiin ja 2,1 miljoonaa euroa osoitetaan kaupallisille televisioyhtiöille ohjelmakanavien DVB-T-lähetyksiä varten. Kaupallisille televisioyhtiöille myönnetty taloudellinen tuki on avustusta, jota ei tarvitse maksaa takaisin. Sen määrä on ensimmäisenä vuonna 600 000 euroa ja kolmena seuraavana vuonna 500 000 euroa.

Taloudellinen tuki lasketaan menetelmällä, jossa otetaan huomioon neljä arviointiperustetta. Menetelmää sovelletaan kaupallisten televisioyhtiöiden yksittäisiin ohjelmakanaviin. Kanavat saavat yhden pisteen kustakin arviointiperusteesta, jonka ne täyttävät. Arviointiperusteet ovat seuraavat: i) tv-kanavat lähettävät ohjelmia eivätkä tarjoa mediapalveluja; ii) lähetyskanavat ovat saaneet BLM:ltä toimiluvan; iii) lähetyskanavat ovat toimineet aikaisemmin analogisessa maanpäällisessä verkossa; iv) lähetyskanavat ovat paikallisia, eivät kansallisia.

Vuodesta ja maantieteellisestä alueesta riippuen kutakin pistettä vastaavan tuen määrä vaihtelee 10 419 euron ja 15 000 euron välillä. Kaikkien ohjelmakanavien, vuosien ja alueiden osalta tuen määrä on 5—55 prosenttia televisioyhtiön lähetyskuluista. Saksa on ilmoittanut paikallisille televisiokanaville myönnetyn taloudellisen tuen ja kansallisille televisiokanaville myönnetyn tuen kahtena erillisenä toimenpiteenä. Kumpienkin edunsaajien osalta taloudellinen tuki lasketaan edellä mainitulla menetelmällä.

TOIMENPITEEN ARVIOINTI

Komissio katsoo alustavasti, että BLM:n myöntämä tuki on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. BLM:ää voidaan pitää valtion perustamana tai nimittämänä julkisena elimenä, joka hoitaa julkista tehtävää ja jonka myöntämien etuuksien voidaan katsoa olevan valtion varoja.

BLM:n myöntämä taloudellinen tuki näyttää suosivan kahta edunsaajaryhmää eli DVB-T-lähetystoimintaa harjoittavia kaupallisia televisioyhtiöitä (suorat edunsaajat) ja DVB-T-verkko-operaattori T-Systemsiä (epäsuora edunsaaja). Televisioyhtiöille myönnetty tuki kattaa neljän vuoden ajan osan DVB-T-verkon kautta tapahtuvan lähetystoiminnan kuluista. Siten tuki kattaa yhtiöiden kuluja, jotka ovat osa niiden tavanomaisia toimintamenoja. Verkon osalta ei voida sulkea pois, etteikö verkko-operaattori T-Systems saisi välillisesti etua BLM:n myöntämästä tuesta, koska se ehkä välttyy siltä, että sen olisi perittävä loppukäyttäjiltä maksu DVB-T-verkon käytöstä. Tässä vaiheessa ei kuitenkaan ole selvää, onko valtion varoja tosiasiallisesti siirretty verkko-operaattorille.

Komissiolle ei myöskään ole selvää, ovatko tarjouskilpailumenettelyt olleet sellaiset, että BLM:n myöntämään tukeen perustuva valikoiva taloudellinen etu saadaan mahdollisimman pieneksi tai jopa poistetuksi kokonaan, ja siten riittävät kilpailun vääristymisen estämiseksi. Toimenpide sitä vastoin näyttää vääristävän kilpailua sikäli, että tuen kattama osuus lähetyskustannuksista ei ole sama kaikilla kaupallisilla televisioyhtiöillä. Lisäksi tukea eivät esimerkiksi saa televisioyhtiöt, jotka eivät käytä DVB-T:tä vaan jotain muuta siirtojärjestelmää. Lisäksi on olemassa kokemusperäistä näyttöä eri siirtojärjestelmien keskinäisestä korvattavuudesta vähittäismyyntitasolla ja erityisesti siitä, että DVB-T-lähetysten aloittaminen vaikuttaa kaapelioperaattorien kilpailutilanteeseen. Komissio katsoo lisäksi, että kyseinen toimenpide saattaa vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, koska oletetut edunsaajat toimivat kansainvälisellä tasolla useammilla erilaisilla markkinoilla.

Saksan viranomaiset ovat vedonneet EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c ja d alakohtaan ja 86 artiklan 2 kohtaan perustellakseen toimenpiteen soveltuvuutta yhteismarkkinoille, jos sen todetaan olevan tukea. Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan osalta komissiolla ei ole varmuutta siitä, onko ilmoitettu toimenpide on tarkoituksenmukainen ja tarpeellinen viestinten moniarvoisuuden varmistamiseksi, uusien palvelujen kehittämisen edistämiseksi tai eri siirtojärjestelmien välisen kilpailun edistämiseksi, kuten viranomaiset ovat väittäneet. Komissiolla ei myöskään ole tietoa siitä, että ilmoitettu toimenpide olisi tarkoituksenmukainen ja tarpeellinen jonkin sellaisen muuntyyppisen markkinahäiriön korjaamiseksi, joka saattaisi vaikeuttaa siirtymistä digitaalisiin televisiolähetyksiin. Päinvastoin näyttäisi olevan aiheellista kyseenalaistaa toimenpiteen tarpeellisuus, koska kaupalliset televisioyhtiöt ovat jo yli vuoden ajan todenneet DVB-T-toiminnan aloittamisen ja lähetykset kannattaviksi, vaikka niillä ei ole ollut takeita taloudellisesta tuesta.

Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan d alakohdan osalta komission alustava näkemys on, että toimenpide koskee lähetyssignaalien siirtoa eikä liity mihinkään kulttuurisisältöihin, joita ei muussa tapauksessa esitettäisi televisiossa.

Perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan osalta komissio ensinnäkin katsoo, että kansallisten viranomaisten olisi määriteltävä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut ja annettava niiden tarjoaminen selvästi jonkin tietyn yrityksen tehtäväksi. Näin ei kyseisessä tapauksessa ole nähtävästi menetelty. Toiseksi komissio kyseenalaistaa sen, että kyseinen toimenpide, joka merkitsee kaupallisten yritysten tavanomaisen kaupallisen toiminnan tukemista taloudellisesti neljän vuoden ajan, palvelisi yleistä taloudellista etua, etenkin kun lähetystoimintaa ovat harjoittamassa julkisen palvelun radio- ja televisioyhtiöt, joilla on selvä julkisen palvelun velvoite taata moniarvoisuus sekä paikallinen ja alueellinen ohjelmatarjonta.

KIRJEEN TEKSTI

”Die Kommission teilt der Bundesrepublik Deutschland mit, dass sie nach Prüfung der von der Bundesregierung übermittelten Angaben zu der oben genannten Beihilfe beschlossen hat, das Verfahren nach Artikel 88 Absatz 2 EG-Vertrag einzuleiten.

1.   VERFAHREN

2.   AUSFÜHRLICHE BESCHREIBUNG DER BEIHILFE

2.1.   Regulatorischer und technischer Hintergrund

Die einzelnen Phasen der Umstellung

Vergabe der Rundfunklizenzen

Tabelle 1

Programmspektrum in München vor und nach der Umstellung

Vergabe der Netzlizenzen

2.2.   Ausführliche Beschreibung der Maßnahme

3.   WÜRDIGUNG DER MASSNAHME

3.1.   Staatliche Beihilfe im Sinne von Artikel 87 Absatz 1 EG-Vertrag

3.1.1.   Staatliche Mittel

3.1.2.   Vorteil

3.1.3.   Wettbewerbsverfälschung

Zuteilung der Netz- und Rundfunklizenzen

Unterschiede in der öffentlichen Finanzierung für private Rundfundanbieter

Sektorielle Beihilfe

3.1.4.   Auswirkungen auf den Handel

3.1.5.   Vorläufige Schlussfolgerung zum Beihilfecharakter der Maßnahme

3.2.   Würdigung der Vereinbarkeit

3.2.1.   Artikel 87 Absatz 3 Buchstabe c EG-Vertrag

3.2.2.   Artikel 87 Absatz 3 Buchstabe d EG-Vertrag

3.2.3.   Artikel 86 Absatz 2 EG-Vertrag

4.   SCHLUSSFOLGERUNG

Aus diesen Gründen fordert die Kommission die Bundesrepublik Deutschland im Rahmen des Verfahrens nach Artikel 88 Absatz 2 EG-Vertrag auf, innerhalb eines Monats nach Eingang dieses Schreibens ihre Stellungnahme abzugeben und alle für die Würdigung der Maßnahme sachdienlichen Informationen zu übermitteln.

Die Kommission ersucht um zusätzliche Auskünfte zu folgenden Fragen:

Ihre Behörden werden aufgefordert, unverzüglich eine Kopie dieses Schreibens an die potenziellen Beihilfeempfänger weiterzuleiten.

Die Kommission erinnert die Bundesrepublik Deutschland an die Sperrwirkung des Artikels 88 Absatz 3 EG-Vertrag und verweist auf Artikel 14 der Verordnung (EG) Nr. 659/1999 des Rates, wonach alle rechtswidrigen Beihilfen von den Empfängern zurückgefordert werden können.

Die Kommission weist die Bundesrepublik Deutschland darauf hin, dass sie alle betroffenen Dritten durch die Veröffentlichung des vorliegenden Schreibens und einer aussagekräftigen Zusammenfassung desselben im Amtsblatt der Europäischen Union unterrichten wird. Außerdem wird sie die betroffenen Dritten in den EFTA-Staaten, die das EWR-Abkommen unterzeichnet haben, durch die Veröffentlichung einer Bekanntmachung in der EWR-Beilage zum Amtsblatt der Europäischen Union und die EFTA-Überwachungsbehörde durch Übermittlung einer Kopie dieses Schreibens von dem Vorgang in Kenntnis setzen. Alle Betroffenen werden aufgefordert, innerhalb eines Monats ab dem Datum dieser Veröffentlichung ihre Stellungnahme abzugeben.”

----

(1)ABl. C 216 vom 28. August 2004, S. 5.

(2)  Entscheidung K(2005)3903 der Kommission vom 9. November 2005 über die staatliche Beihilfe, die die Bundesrepublik Deutschland zugunsten der Einführung des digitalen terrestrischen Fernsehens (DVB-T) in Berlin-Brandenburg gewährt hat, siehe Amtsblatt L 200 vom 22. Juli 2006.

(3)  Mit Schreiben vom 2. Dezember 2005, 9. Dezember 2005 und vom 12. Dezember 2005.

(4)  DVB-T bedeutet Digital-Video-Broadcasting über ein terrestrisches Netz.

(5)  ‚eEurope 2005: Eine Informationsgesellschaft für alle‘ (KOM(2002)263 endg.); Mitteilung der Kommission über den Übergang vom analogen zum digitalen Rundfunk (digitaler Übergang und Analogabschaltung) (KOM(2003)541 endg.) und Mitteilung der Kommission über die Beschleunigung des Übergangs vom analogen zum digitalen Rundfunk (KOM(2005)204 endg.).

(6)  Die Arbeitsgemeinschaft Fernsehforschung (AGF) ist der Zusammenschluss der größten deutschen Fernsehsender (ARD, ProSiebenSat.1 Media AG, RTL und ZDF) zur gemeinsamen Durchführung und Weiterentwicklung der kontinuierlichen quantitativen Fernsehzuschauerforschung in Deutschland. Im Gegensatz zum Satellitenempfang, der in rund 30 % der deutschen Fernsehhaushalte digital übertragen wird, ist der Kabelempfang vorwiegend analog. Nur 10 % der Kabelhaushalte empfangen digitale Rundfunksignale.

(7)  SES/ASTRA ist der größte Satellitenbetreiber in Deutschland und veröffentlicht jedes Jahr den German Satellite Monitor über die Bedeutung der verschiedenen Fernsehübertragungswege. In Schaubild 1 sind die jeweils zum Jahresende datierten Angaben der ASTRA/Infratest-Erhebungen, z.B. Ende 2005, auf den 1. Januar des folgenden Jahres bezogen, z.B. 1.1.2006, um sie mit den Angaben von AGF/GfK und Funkanalyse Bayern vergleichbar zu machen, die beide jeweils zu Jahresbeginn erhoben werden.

(8)  Diese Daten stammen von der Website der BLM. Den von den deutschen Behörden übermittelten Daten ist zu entnehmen, dass rund 8,1 % aller bayerischen Haushalte ausschließlich über einen terrestrischen Empfang verfügen. Für München und Nürnberg liegt dieses Anteil bei 9,3 % bzw. 9,7 %.

(9)  Bayerisches Mediengesetz in der Fassung der Bekanntmachung vom 22. Oktober 2003 (Bayerisches Gesetz- und Verordnungsblatt S. 799, BayRS 2251-4-S).

(10)  In den übermittelten Unterlagen wird das Gebiet in und um München auch als ‚München/Südbayern‘ bezeichnet. Aus Gründen der Einfachheit wird das Gebiet im Folgenden nur ‚München‘ genannt.

(11)  Ein Multiplex entspricht einem Frequenzblock für die Rundfunkübertragung und beinhaltet in Bayern vier Programme.

(12)  Die analoge terrestrische Übertragung der privaten Rundfunkanbieter wurde nicht nur in München und Nürnberg sondern in ganz Bayern eingestellt.

(13)Staatsvertrag über den Rundfunk im vereinten Deutschland vom 31. August 1991 (Rundfunkstaatsvertrag — RStV) in der Fassung vom 1. Juli 2002, Bayerisches Gesetz- und Verordnungsblatt, S. 162.

(14)  Ausschreibung der Nutzung von terrestrischen Übertragungskapazitäten für digitale Fernsehangebote in München und Nürnberg, Bekanntmachung der BLM vom 19. Dezember 2003, Bayerischer Staatsanzeiger 1/2004.

(15)  Grundlage der Maßgabe, dass bei der Vergabe von Lizenzen für die digitale terrestrische Übertragung im Fernsehen Fernsehveranstalter mit denjenigen Programmen vorrangig zu berücksichtigen sind, die in dem jeweils betroffenen Verbreitungsgebiet analog verbreitet werden, ist Artikel 52a Absatz 1 RStV. Artikel 32 Absätze 1 und 2 BayMG enthalten ebenfalls einen Verweis auf diesen Artikel.

(16)  ‚Die Landeszentrale stellt eine Förderung der technischen Verbreitungskosten entsprechend den jeweiligen haushaltsrechtlichen Entscheidungen in Aussicht.‘ Siehe Abschnitt B.5.

(17)  Die zeitlichen Angaben beziehen sich auf den Genehmigungsbescheid an RTL und den Vertrag über Übertragungsdienste; dies sind bisher die einzigen Lizenzen, die der Kommission vorliegen.

(18)  In Nürnberg wird der vierte Programmplatz seit dem 31. Januar 2006 für die Ausstrahlung von Mona TV, einem Einkaufs-, Nachrichten- und Unterhaltungssender, genutzt. Bisher haben die Behörden noch keine Erklärung dazu abgegeben, ob dieses Programm im Rahmen der angemeldeten Maßnahme Anspruch auf eine finanzielle Förderung hat.

(19)  Für das dritte und vierte Vertragsjahr beträgt der entsprechende prozentuale Anteil 75 % bzw. 60 %.

(20)  Siehe Schreiben vom 22. März 2005, Ziffer 11.

(21)  Seit dem 13. Juli 2005 ist die Regulierungsbehörde für Telekommunikation und Post in Bundesnetzagentur umbenannt.

(22)  Amtsblatt RegTP Nr. 20/2004, Vfg Nr. 44/2004, S. 1430.

(23)  Amtsblatt RegTP Nr. 23/2002, Vfg Nr. 36/2002, S. 1695.

(24)  Das Bayerische Mediengesetz scheint keine Bestimmung zu enthalten, die der Maßgabe im Rundfunkstaatsvertrag direkt entsprechen würde.

(25)  Siehe Anmeldung, S. 18.

(26)  Da DVB-T bereits angeboten wird, scheint zumindest ein Teil dieser Mittel bereits ausgegeben worden zu sein.

(27)  Der Anmeldung zufolge gibt es in beiden DVB-T-Bereichen einen Medienservice (HS), der keine finanzielle Unterstützung erhält.

(28)  Rs. T-358/94, Air France/Kommission, Slg. 1996 II-2109 und Rs. C-482/99, France/Kommission, Stardust Marine Slg. 2002 I-4397.

(29)  BayMG, insbesondere die Artikel 2, 10 und 11.

(30)  BayMG, Artikel 19.

(31)  BayMG, Artikel 21 Absatz 2 Satz 2.

(32)  Siehe Randnummer 15.

(33)  BayMG, Artikel 26 Absatz 3.

(34)  Rs. C-482/99 Frankreich/Kommission, Stardust Marine Slg. 2002 I-4397, Randnummer 23 und darin genannte Verweise.

(35)  Obwohl dem BR ein Teil des DVB-T-Netzes (zwei Multiplexe) zugeteilt wurde, kann er nicht als Begünstigter angesehen werden, da diese Multiplexe ausschließlich von öffentlich-rechtlichen Rundfunkanstalten genutzt werden, die keine Zuschüsse der BLM erhalten.

(36)  Siehe Randnummer 11.

(37)  Media Perspektiven, Basisdaten: Daten zur Mediensituation in Deutschland 2004, S. 11 und S. 18; AGF/GfK Fernsehforschung und I-Punkt Deutschland auf der Grundlage von Nielsen Media Research.

(38)  Urteil vom 24. Juli 2004 in der Rs. C-280/00 Altmark Trans GmbH, Slg. 2003 I-7747, Randnummern 88 - 94.

(39)  Siehe Randnummern 10 – 12.

(40)  Bei den fünf Sendern handelt es sich in München um RTL, RTL 2, ProSieben, Sat.1 und Tele 5 und in Nürnberg um RTL, ProSieben, Sat.1, Tele 5 und Franken TV.

(41)  Bei einem völlig transparenten und offenen Ausschreibungsverfahren wäre von den bietenden Rundfunkanbietern zu erwarten, dass sie einen zuschussbedingten Vorteil ganz oder teilweise in höhere oder qualitativ bessere Lizenzgebote umsetzen.

(42)  Siehe Randnummer 14.

(43)  Dies wurde von den deutschen Behörden in ihrem Schreiben vom 22. März 2005 (Punkt 1d) bestätigt.

(44)  Siehe Randnummer 14.

(45)  Siehe Randnummer 18.

(46)  Entscheidung der Kommission vom 4. September 2001 (Sache Nr. COMP/M.2558 - Havas/Tempus; ABl. C 319 vom 14. November 2001, Randnummer 9 und darin genannte Verweise).

(47)  Für einen Überblick über neuere Fälle siehe Entscheidung der Kommission im Fall Telenor/Canal+/Canal Digital (COMP/C.2/38.287 vom 29. Dezember 2003, insbesondere die Randnummern 32 – 50).

(48)  Siehe TPS I (IV/36.237 vom 3. März 1999, Randnummer 30), British Interactive Broadcasting/Open (IV/36.539 vom 15. September 1999, ABl. L 312, Randnummer 26) und Telenor/Canal+/Canal Digital (COMP/C.2/38.287 vom 29. Dezember 2003, Randnummer 50).

(49)  Ein ‚Lock-in-Effekt‘ liegt vor, wenn Haushalte nicht bereit sind, in einen anderen Übertragungsmodus zu investieren, so dass ein Wechsel zwischen verschiedenen Plattformen unwahrscheinlich ist; siehe Entscheidung der Kommission im Fall MSG Media Service (ABl. L 364 vom 31. Dezember 1994, Randnummer 42).

(50)  Siehe Randnummer 6 und Fußnote 6.

(51)  Auf die 24 Programme, die das DVB-T in Bayern anbietet, entfielen 2004 über 80 % der Zuschauer und mehr als 90 % der Einnahmen aus der Fernsehwerbung in Deutschland (siehe Fußnote 36).

(52)  Vgl. den oben genannten Fall C25/04 Einführung des digitalen terrestrischen Fernsehens (DVB-T) in Berlin-Brandenburg.

(53)  Kurzfristig konnten die Kabelbetreiber Zuschauer, die am analogen Empfang über Kabel festhalten wollten, abwerben; dies war jedoch nur ein einmaliger Effekt, der sich nach der digitalen Umstellung nicht fortsetzte. Mittelfristig haben die Kabelbetreiber Kunden an die gebührenfreie DVB-T-Plattform verloren. Quelle: Emnid-Studie vom 30.4.2003, zitiert im Mabb-Bericht ‚Berlin goes digital‘, und ‚DVB-T-Region Berlin/Potsdam: Terrestrik wächst weiter‘, in: Media Perspektiven 7/2004, S. 296.

(54)  Quelle: ASTRA (2006): Reichweiten in Deutschland: Marktdaten Jahresende 2005: 7,4 % (gegenüber 2,8 % im Jahr 2004) ist das gewogene Mittel von Berlin mit 8,9 % (3,6 %) und Brandenburg mit 5,2 % (1,5 %).

(55)  Siehe ‚Berlin/Potsdam: Erste DVB-T-Region Deutschland‘, in: Media Perspektiven 12/2003, S. 565.

(56)  Insbesondere in Italien, Frankreich, Schweden und dem Vereinigten Königreich.

(57)  ‚Wettbewerb zwischen Kabel, Satellit und Terrestrik soll ermöglicht, letztendlich eine (quasi) Monopolstellung der Kabel- bzw. Satellitenverbreitung verhindert werden.‘

(58)  Bei allen Kanälen, für die eine Bezuschussung vorgesehen war, handelte es sich um Programme, die bereits über mindestens einen der anderen Übertragungswege verbreitet werden.

(59)  Siehe Schreiben vom 22. März 2005, Ziffer 3: ‚Über Satellit ist aus technischer Sicht nahezu jede Wohneinheit versorgbar.‘

(60)  Außerdem nennen die deutschen Behörden in diesem Zusammenhang lokale Programmplätze von RTL, Sat.1 und Home Shopping Europe (HSE), für die ohnehin nur 30 Sendeminuten pro Tag bzw. eine Stunde am Sonntag vorgesehen sind.

(61)  Interaktivität kann lediglich durch Bereitstellung eines DVB-RCT (Return Channel Terrestrial – terrestrischer Rückkanal) unter zusätzlichen Kosten und mittels eines teureren Decoders oder durch herkömmliche Rückkanäle wie das Telefon- oder ein interaktives Fernsehkabel erreicht werden.

(62)  Im Gegensatz zum digitalen Kabel, das parallel zur bloßen Übertragung für komplexe interaktive Dienstleistungen mit einem Rückkanal aufgerüstet werden kann.

(63)  ‚Mitteilung über den Übergang vom analogen zum digitalen Rundfunk‘ (digitaler Übergang und Analogabschaltung) (KOM(2003) 541 endg.).

(64)  Siehe insbesondere den Fall C25/04 DVB-T in Berlin-Brandenburg und die Mitteilung der Kommission KOM(2003) 541 endg.

(65)  Diese Vereinbarung wird auch auf Seite 6 des Genehmigungsbescheids der BLM vom 3. Juni 2005 an RTL genannt, in dem RTL DVB-T-Lizenzen zugeteilt werden.

(66)  Entscheidungen der Kommission in den Sachen NN 88/98, BBC 24-stündiger werbefreier Nachrichtenkanal (ABl. C 78 vom 18.3.2000) und NN 70/98, ‚Kinderkanal und Phoenix‘ (ABl. C 238 vom 21.8.1999).

----

Oikaisuja

----

Oikaistaan Europolin vuoden 2007 talousarvio

(Euroopan unionin virallinen lehti C 180, 2.8.2006)

(2006/C 202/11)

Sivulla 6, rivillä ”TULOT YHTEENSÄ, OSA C”, sarakkeessa ”Talousarvion toteutuma 2005 (EUR)”:

korvataan:

”2 314 2005”

seuraavasti:

”2 314 200”.

Sivuilla 1, 2, 3, 4, 5 ja 6 olevan taulukon kolmannen sarakkeen otsikko:

korvataan:

”Talousarvion toteutuma 2005

(EUR)”

seuraavasti:

”Talousarvion alustava toteutuma 2005

(EUR)”.

----