# Europeiska unionens C 282/2006

| | ISSN 1725-2504 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | C 282 |
| | |
| Svensk utgåva | Meddelanden och upplysningar | 49 årgången20 november 2006 |

ISSN 1725-2504

Europeiska unionens

officiella tidning

C 282

Svensk utgåva

Meddelanden och upplysningar

49 årgången20 november 2006

---

| Informationsnummer | Innehållsförteckning | Sida |
| --- | --- | --- |
| | I   Meddelanden |
| | Revisionsrätten |
| 2006/C 282/1 | Särskild rapport nr 7/2006: Investeringar i landsbygdsutveckling: leder de till att problemen i landsbygdsområden angrips på ett ändamålsenligt sätt?, samt kommissionens svar | 1 |
| 2006/C 282/2 | Särskild rapport nr 8/2006: Växa med framgång? Ändamålsenligheten i Europeiska unionens stöd till verksamhetsprogram som genomförs av frukt- och grönsaksproducenter, samt kommissionens svar | 32 |

Informationsnummer

Innehållsförteckning

Sida

I   Meddelanden

Revisionsrätten

2006/C 282/1

Särskild rapport nr 7/2006: Investeringar i landsbygdsutveckling: leder de till att problemen i landsbygdsområden angrips på ett ändamålsenligt sätt?, samt kommissionens svar

1

2006/C 282/2

Särskild rapport nr 8/2006: Växa med framgång? Ändamålsenligheten i Europeiska unionens stöd till verksamhetsprogram som genomförs av frukt- och grönsaksproducenter, samt kommissionens svar

32

| SV | |
| --- | --- |

SV

---

I Meddelanden

Revisionsrätten

| 20.11.2006 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 282/1 |
| --- | --- | --- | --- |

20.11.2006

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 282/1

---

SÄRSKILD RAPPORT nr 7/2006

Investeringar i landsbygdsutveckling: leder de till att problemen i landsbygdsområden angrips på ett ändamålsenligt sätt?

samt kommissionens svar

(i enlighet med artikel 248.4 andra stycket i EG-fördraget)

(2006/C 282/01)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Begrepp och förkortningar

| I–VII | SAMMANFATTNING |
| --- | --- |

I–VII

| 1–15 | INLEDNING |
| --- | --- |

1–15

| 1–3 | Bakgrund |
| --- | --- |

1–3

| 4–10 | Beskrivning av investeringarna i landsbygdsutveckling |
| --- | --- |

4–10

| 4–5 | Rättslig grund |
| --- | --- |

4–5

| 6–8 | Mål |
| --- | --- |

6–8

| 9–10 | Genomförande |
| --- | --- |

9–10

| 11–15 | Granskningens omfattning och granskningsmetod |
| --- | --- |

11–15

| 11–13 | Granskningsfrågor |
| --- | --- |

11–13

| 14–15 | Granskningsmetod |
| --- | --- |

14–15

| 16–63 | IAKTTAGELSER |
| --- | --- |

16–63

| 16–28 | Granskningsfråga 1: Har EU en tydlig strategi och ett konsekvent tillvägagångssätt när det gäller politiken för landsbygdsutveckling, och preciseras de tillräckligt väl i medlemsstaternas program? |
| --- | --- |

16–28

| 16–18 | Strategins tydlighet |
| --- | --- |

16–18

| 19–28 | Ett konsekvent tillvägagångssätt för landsbygdsutveckling |
| --- | --- |

19–28

| 29–39 | Granskningsfråga 2: Grundas de projekt som väljs ut för EU-finansiering på kriterier som bäst möter behoven i landsbygdsområden? |
| --- | --- |

29–39

| 29–34 | Villkor och urvalsförfaranden |
| --- | --- |

29–34

| 35–39 | Dödviktseffekter |
| --- | --- |

35–39

| 40–52 | Granskningsfråga 3: Har projekten genomförts i landsbygdsområden och har de haft någon effekt? |
| --- | --- |

40–52

| 40–46 | Lokaliseringen av projekt |
| --- | --- |

40–46

| 47–52 | Resultat och effekter av de projekt som granskades på plats |
| --- | --- |

47–52

| 53–63 | Granskningsfråga 4: Övervakas och utvärderas output, resultat och effekter på vederbörligt sätt? |
| --- | --- |

53–63

| 53–63 | Generell ram för och tillämpning av övervaknings- och utvärderingssystemet |
| --- | --- |

53–63

| 64–69 | SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER |
| --- | --- |

64–69

Bilaga I – Förteckning över projekt som granskats i medlemsstaterna

Bilaga II – Definitioner av landsbygdsområden – riktmärken som användes vid granskningen

Bilaga III – Exempel på resultat och effekter av granskade projekt

Kommissionens svar

BEGREPP OCH FÖRKORTNINGARBEGREPP






  Effekt

| Effekt | De långsiktiga socioekonomiska konsekvenser som kan observeras en viss tid efter en avslutad interventionsåtgärd och som kan beröra antingen dem som interventionsåtgärden riktas till direkt eller dem som den riktas till indirekt, och som egentligen inte omfattas av interventionsåtgärden, vilka kan vara vinnare eller förlorare. |
| --- | --- |
| Leader | Ett initiativ som finansieras genom strukturfonderna och som syftar till att hjälpa regionala aktörer. |
| NUTS | Gemensam nomenklatur för statistiska territoriella enheter; EU:s gemensamma klassifikation för regionala statistiska uppgifter, som delar in varje medlemsstat hierarkiskt i ett antal regioner (som kallas NUTS 1, 2 och 3 samt LAU 1 och 2) beroende på nationella administrativa enheter. |
| Output | Det som produceras eller utförs med de resurser som tilldelats en interventionsåtgärd (till exempel jordbruksutrustning som köpts av en jordbrukare eller en väg som byggts i en by). |
| Resultat | Omedelbara förändringar som inträffar för de direkt berörda under eller i slutet av deras deltagande i en interventionsåtgärd (till exempel att ett område kan nås lättare beroende på att en väg byggts eller att produktionen vid ett jordbruksföretag blivit effektivare). |
| Stadsområde | Ett geografiskt område som inte har ett landsbygdsområdes kännetecken; det finns olika typologier, enligt vilka områden klassificeras i landsbygds- eller stadsområden, till exempel beroende på befolkningstäthet. |
| Stödmottagare | Slutmottagare av bidrag från EU. |

De långsiktiga socioekonomiska konsekvenser som kan observeras en viss tid efter en avslutad interventionsåtgärd och som kan beröra antingen dem som interventionsåtgärden riktas till direkt eller dem som den riktas till indirekt, och som egentligen inte omfattas av interventionsåtgärden, vilka kan vara vinnare eller förlorare.

Leader

Ett initiativ som finansieras genom strukturfonderna och som syftar till att hjälpa regionala aktörer.

NUTS

Gemensam nomenklatur för statistiska territoriella enheter; EU:s gemensamma klassifikation för regionala statistiska uppgifter, som delar in varje medlemsstat hierarkiskt i ett antal regioner (som kallas NUTS 1, 2 och 3 samt LAU 1 och 2) beroende på nationella administrativa enheter.

Output

Det som produceras eller utförs med de resurser som tilldelats en interventionsåtgärd (till exempel jordbruksutrustning som köpts av en jordbrukare eller en väg som byggts i en by).

Resultat

Omedelbara förändringar som inträffar för de direkt berörda under eller i slutet av deras deltagande i en interventionsåtgärd (till exempel att ett område kan nås lättare beroende på att en väg byggts eller att produktionen vid ett jordbruksföretag blivit effektivare).

Stadsområde

Ett geografiskt område som inte har ett landsbygdsområdes kännetecken; det finns olika typologier, enligt vilka områden klassificeras i landsbygds- eller stadsområden, till exempel beroende på befolkningstäthet.

Stödmottagare

Slutmottagare av bidrag från EU.

| BNP | Bruttonationalprodukt |
| --- | --- |
| ESPON | Observationsorgan i samverkan för europeisk regional utvecklingsplanering |
| EUGFJ | Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket |
| LAU | Lokal administrativ enhet |
| OECD | Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling |
| OP | Operativt program |
| RDP | Landsbygdsutvecklingsprogram |

BNP

Bruttonationalprodukt

ESPON

Observationsorgan i samverkan för europeisk regional utvecklingsplanering

EUGFJ

Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket

LAU

Lokal administrativ enhet

OECD

Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling

OP

Operativt program

RDP

Landsbygdsutvecklingsprogram

SAMMANFATTNING

| I. | Landsbygdsområden står inför stora utmaningar som avfolkning och brist på ekonomiska möjligheter. EU:s bidrag till landsbygdsutveckling under perioden 2000–2006 uppgår till över 60 miljarder euro. Omkring 40 % av denna budget används till investeringar i landsbygdsutveckling. De innefattar ett brett spektrum av projekt. Förvaltningen och genomförandet av projekten delas av kommissionen och medlemsstaterna (se punkterna 1–10). |
| --- | --- |

I.

Landsbygdsområden står inför stora utmaningar som avfolkning och brist på ekonomiska möjligheter. EU:s bidrag till landsbygdsutveckling under perioden 2000–2006 uppgår till över 60 miljarder euro. Omkring 40 % av denna budget används till investeringar i landsbygdsutveckling. De innefattar ett brett spektrum av projekt. Förvaltningen och genomförandet av projekten delas av kommissionen och medlemsstaterna (se punkterna 1–10).

| II. | I denna rapport redovisas revisionsrättens iakttagelser i samband med granskningen av investeringar i landsbygdsutveckling. Revisionsrätten sökte vid granskningen svar på följande allmänna fråga: ”I vilken utsträckning innebär investeringsåtgärdernas utfall att problemen i landsbygdsområden angrips på ett ändamålsenligt sätt?” (se punkterna 3 och 11–15). |
| --- | --- |

II.

I denna rapport redovisas revisionsrättens iakttagelser i samband med granskningen av investeringar i landsbygdsutveckling. Revisionsrätten sökte vid granskningen svar på följande allmänna fråga: ”I vilken utsträckning innebär investeringsåtgärdernas utfall att problemen i landsbygdsområden angrips på ett ändamålsenligt sätt?” (se punkterna 3 och 11–15).

| III. | Flexibiliteten i förordningen om landsbygdsutveckling (allmänna mål och avsaknad av prioriteringar) och avsaknaden av en tydlig strategi i medlemsstaternas program har lett till en situation där det är oklart till vilket mål stödet har bidragit. Medlemsstaternas program är till stor del inriktade på jordbrukssektorn och tar inte tillräcklig hänsyn till särdragen hos det geografiska område som stöds (se punkterna 16–28). |
| --- | --- |

III.

Flexibiliteten i förordningen om landsbygdsutveckling (allmänna mål och avsaknad av prioriteringar) och avsaknaden av en tydlig strategi i medlemsstaternas program har lett till en situation där det är oklart till vilket mål stödet har bidragit. Medlemsstaternas program är till stor del inriktade på jordbrukssektorn och tar inte tillräcklig hänsyn till särdragen hos det geografiska område som stöds (se punkterna 16–28).

| IV. | Det saknas ändamålsenliga villkor och urvalsförfaranden för att medlen skall riktas till de mest behövande geografiska områdena och stödmottagarna (se punkterna 29–34). Bristen på ändamålsenlig målinriktning leder också till en risk för ökade dödviktseffekter, vilket innebär att stödåtgärdernas ändamålsenlighet minskar (se punkterna 35–39). |
| --- | --- |

IV.

Det saknas ändamålsenliga villkor och urvalsförfaranden för att medlen skall riktas till de mest behövande geografiska områdena och stödmottagarna (se punkterna 29–34). Bristen på ändamålsenlig målinriktning leder också till en risk för ökade dödviktseffekter, vilket innebär att stödåtgärdernas ändamålsenlighet minskar (se punkterna 35–39).

| V. | En stor del av utgifterna uppkommer i områden som inte huvudsakligen är landsbygdsområden. Jämfört med den föregående programperioden har investeringsstödet till landsbygdsområden minskat markant (se punkterna 40–46). |
| --- | --- |

V.

En stor del av utgifterna uppkommer i områden som inte huvudsakligen är landsbygdsområden. Jämfört med den föregående programperioden har investeringsstödet till landsbygdsområden minskat markant (se punkterna 40–46).

| VI. | Det gick inte alltid att fastställa projektens inverkan men när det var möjligt var synergi med andra projekt och lokalisering i landsbygdsområden nyckelfaktorer som ökade projektens ändamålsenlighet (se punkterna 47–52). Brister upptäcktes även i tillämpningen av övervaknings- och utvärderingssystemet (se punkterna 53–63). |
| --- | --- |

VI.

Det gick inte alltid att fastställa projektens inverkan men när det var möjligt var synergi med andra projekt och lokalisering i landsbygdsområden nyckelfaktorer som ökade projektens ändamålsenlighet (se punkterna 47–52). Brister upptäcktes även i tillämpningen av övervaknings- och utvärderingssystemet (se punkterna 53–63).

| VII. | Generellt sett anser revisionsrätten att det inte går att bedöma om investeringarna i landsbygdsutveckling är ändamålsenliga eller inte. Målen är för allmänna, och strategier för att genomföra politiken saknas. De två huvudmålen för politiken för landsbygdsutveckling uppnås inte på ett balanserat sätt. För att de skall uppnås på ett balanserat sätt, bör kommissionen tillsammans med medlemsstaterna arbeta för att förbättra ändamålsenligheten i politiken. Viktiga inslag i en sådan förbättring är bland annat att målen förtydligas och principer för ändamålsenlig målinriktning utarbetas (se punkterna 64–69). |
| --- | --- |

VII.

Generellt sett anser revisionsrätten att det inte går att bedöma om investeringarna i landsbygdsutveckling är ändamålsenliga eller inte. Målen är för allmänna, och strategier för att genomföra politiken saknas. De två huvudmålen för politiken för landsbygdsutveckling uppnås inte på ett balanserat sätt. För att de skall uppnås på ett balanserat sätt, bör kommissionen tillsammans med medlemsstaterna arbeta för att förbättra ändamålsenligheten i politiken. Viktiga inslag i en sådan förbättring är bland annat att målen förtydligas och principer för ändamålsenlig målinriktning utarbetas (se punkterna 64–69).

INLEDNING

Bakgrund

| 1. | Landsbygdsutvecklingen står för en väsentlig del av EU:s budget. EU:s bidrag under programperioden 2000–2006 uppgår till över 60 miljarder euro. I budgeten för programperioden 2007–2013 föreslås en ökning till nästan 70 miljarder euro. Till detta bör läggas flera miljarder euro som härrör från ”modulering”, det vill säga överföring av belopp från direkt jordbruksstöd till landsbygdsutveckling (1). |
| --- | --- |

1.

Landsbygdsutvecklingen står för en väsentlig del av EU:s budget. EU:s bidrag under programperioden 2000–2006 uppgår till över 60 miljarder euro. I budgeten för programperioden 2007–2013 föreslås en ökning till nästan 70 miljarder euro. Till detta bör läggas flera miljarder euro som härrör från ”modulering”, det vill säga överföring av belopp från direkt jordbruksstöd till landsbygdsutveckling (1).

| 2. | En betydande del av EU:s territorium utgörs av landsbygdsområden, där också en stor del av befolkningen är bosatt. I landsbygdsområden är i genomsnitt BNP per capita omkring en tredjedel lägre, befolkningstätheten runt tio gånger lägre och sysselsättningen i jordbrukssektorn cirka tio gånger högre än i stadsområden. Landsbygdsområden är vanligtvis mer avlägset belägna, har mindre infrastruktur, tillhandahåller färre grundläggande tjänster och står inför stora utmaningar som avfolkning och brist på ekonomiska möjligheter. |
| --- | --- |

2.

En betydande del av EU:s territorium utgörs av landsbygdsområden, där också en stor del av befolkningen är bosatt. I landsbygdsområden är i genomsnitt BNP per capita omkring en tredjedel lägre, befolkningstätheten runt tio gånger lägre och sysselsättningen i jordbrukssektorn cirka tio gånger högre än i stadsområden. Landsbygdsområden är vanligtvis mer avlägset belägna, har mindre infrastruktur, tillhandahåller färre grundläggande tjänster och står inför stora utmaningar som avfolkning och brist på ekonomiska möjligheter.

| 3. | I denna rapport presenteras iakttagelser om följande åtgärder i enlighet med förordningen om landsbygdsutveckling (2): ”investeringar i jordbruksföretag”, ”förbättrad bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter” och ”främja anpassning och utveckling av landsbygden”. De står för omkring 40 % av den tillgängliga budgeten. Inom dessa åtgärder kan ett brett spektrum av projekt finansieras, vilka i denna granskning kallas investeringar i landsbygdsutveckling. Andra viktiga landsbygdsutvecklingsåtgärder, till exempel miljövänligt jordbruk, stöd till mindre gynnade områden och skogsbruksåtgärder, som också syftar till att angripa problemen i landsbygdsområden, har behandlats i tidigare rapporter (3). |
| --- | --- |

3.

I denna rapport presenteras iakttagelser om följande åtgärder i enlighet med förordningen om landsbygdsutveckling (2): ”investeringar i jordbruksföretag”, ”förbättrad bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter” och ”främja anpassning och utveckling av landsbygden”. De står för omkring 40 % av den tillgängliga budgeten. Inom dessa åtgärder kan ett brett spektrum av projekt finansieras, vilka i denna granskning kallas investeringar i landsbygdsutveckling. Andra viktiga landsbygdsutvecklingsåtgärder, till exempel miljövänligt jordbruk, stöd till mindre gynnade områden och skogsbruksåtgärder, som också syftar till att angripa problemen i landsbygdsområden, har behandlats i tidigare rapporter (3).

Beskrivning av investeringarna i landsbygdsutveckling

Rättslig grund

| 4. | Före 2000 var investeringsåtgärderna en del av strukturfonderna, och målen och villkoren för dem fastställdes i särskilda förordningar. Investeringar i jordbruksföretag och förbättrad bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter syftade till att stödja jordbrukssektorn i hela EU, medan åtgärderna för att främja anpassning och utveckling av landsbygden syftade till att angripa specifika problem i landsbygdsområden. |
| --- | --- |

4.

Före 2000 var investeringsåtgärderna en del av strukturfonderna, och målen och villkoren för dem fastställdes i särskilda förordningar. Investeringar i jordbruksföretag och förbättrad bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter syftade till att stödja jordbrukssektorn i hela EU, medan åtgärderna för att främja anpassning och utveckling av landsbygden syftade till att angripa specifika problem i landsbygdsområden.

| 5. | Från och med 2000 blev landsbygdsutveckling ”den gemensamma jordbrukspolitikens andra pelare” (4). Detta skedde genom att investeringsåtgärderna fördes samman med ett stort antal andra åtgärder i en enda förordning. Samtidigt som man behöll strukturfondsmålen, integrerades målen för den gemensamma jordbrukspolitiken i politiken. Få villkor fastställdes, och från och med denna tidpunkt genomfördes alla åtgärder i hela EU. Detta har resulterat i en decentraliserad politik, som ger medlemsstaterna många olika möjligheter att finansiera nationella eller regionala prioriteringar. |
| --- | --- |

5.

Från och med 2000 blev landsbygdsutveckling ”den gemensamma jordbrukspolitikens andra pelare” (4). Detta skedde genom att investeringsåtgärderna fördes samman med ett stort antal andra åtgärder i en enda förordning. Samtidigt som man behöll strukturfondsmålen, integrerades målen för den gemensamma jordbrukspolitiken i politiken. Få villkor fastställdes, och från och med denna tidpunkt genomfördes alla åtgärder i hela EU. Detta har resulterat i en decentraliserad politik, som ger medlemsstaterna många olika möjligheter att finansiera nationella eller regionala prioriteringar.

Mål

| 6. | På ett övergripande plan fastställs två mål i förordningen. Det första avser jordbrukssektorn och kan sammanfattas med att jordbrukets konkurrenskraft och metoderna för hållbar markanvändning skall förbättras. Det andra målet gäller strukturanpassning i regioner vilkas utveckling släpar efter eller i regioner som står inför andra strukturella svårigheter. I tabell 1 beskrivs dessa mål i detalj. |
| --- | --- |

6.

På ett övergripande plan fastställs två mål i förordningen. Det första avser jordbrukssektorn och kan sammanfattas med att jordbrukets konkurrenskraft och metoderna för hållbar markanvändning skall förbättras. Det andra målet gäller strukturanpassning i regioner vilkas utveckling släpar efter eller i regioner som står inför andra strukturella svårigheter. I tabell 1 beskrivs dessa mål i detalj.

Tabell 1

Mål för landsbygdsutvecklingsåtgärder enligt förordningen om landsbygdsutveckling

| ÖVERGRIPANDE MÅL FÖR ALLA LANDSBYGDSUTVECKLINGSÅTGÄRDER (5) |
| --- |
| Åtgärder för utveckling av landsbygden skall






  — | åtfölja och komplettera andra instrument i den gemensamma jordbrukspolitiken och på så sätt bidra till att uppnå målen i artikel 33 i fördraget, det vill säga att






  a) | höja produktiviteten inom jordbruket genom att främja tekniska framsteg och genom att trygga en rationell utveckling av jordbruksproduktionen och ett optimalt utnyttjande av produktionsfaktorerna, särskilt arbetskraften, |

ÖVERGRIPANDE MÅL FÖR ALLA LANDSBYGDSUTVECKLINGSÅTGÄRDER (5)

Åtgärder för utveckling av landsbygden skall

—

åtfölja och komplettera andra instrument i den gemensamma jordbrukspolitiken och på så sätt bidra till att uppnå målen i artikel 33 i fördraget, det vill säga att

a)

höja produktiviteten inom jordbruket genom att främja tekniska framsteg och genom att trygga en rationell utveckling av jordbruksproduktionen och ett optimalt utnyttjande av produktionsfaktorerna, särskilt arbetskraften,

| b) | på så sätt tillförsäkra jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard, särskilt genom en höjning av den individuella inkomsten för dem som arbetar i jordbruket, |
| --- | --- |

b)

på så sätt tillförsäkra jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard, särskilt genom en höjning av den individuella inkomsten för dem som arbetar i jordbruket,

| c) | stabilisera marknaderna, |
| --- | --- |

c)

stabilisera marknaderna,

| d) | trygga försörjningen, |
| --- | --- |

d)

trygga försörjningen,

| e) | tillförsäkra konsumenterna tillgång till varor till skäliga priser, |
| --- | --- |

e)

tillförsäkra konsumenterna tillgång till varor till skäliga priser,

| — | integreras med åtgärder som främjar utvecklingen och den strukturella anpassningen i regioner vilkas utveckling släpar efteroch åtföljaåtgärder till stöd för ekonomisk och social omställning i områden med strukturella svårighetern de berörda områdena, varvid följande särskilda syften skall beaktas: för att främja en harmonisk utveckling inom hela gemenskapen skall denna utveckla och fullfölja sin verksamhet för att stärka sin ekonomiska och sociala ställning; gemenskapen skall särskilt sträva efter att minska skillnaderna mellan de olika regionernas utvecklingsnivåer och eftersläpningen i de minst gynnade regionerna eller öarna, inbegripet landsbygdsområdena. |
| --- | --- |

—

integreras med åtgärder som främjar utvecklingen och den strukturella anpassningen i regioner vilkas utveckling släpar efteroch åtföljaåtgärder till stöd för ekonomisk och social omställning i områden med strukturella svårighetern de berörda områdena, varvid följande särskilda syften skall beaktas: för att främja en harmonisk utveckling inom hela gemenskapen skall denna utveckla och fullfölja sin verksamhet för att stärka sin ekonomiska och sociala ställning; gemenskapen skall särskilt sträva efter att minska skillnaderna mellan de olika regionernas utvecklingsnivåer och eftersläpningen i de minst gynnade regionerna eller öarna, inbegripet landsbygdsområdena.

SÄRSKILDA MÅL FÖR LANDSBYGDSUTVECKLINGSÅTGÄRDER (6)

Investeringar i jordbruksföretag

Förbättrad bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter

Artikel 33

| 1. | Minskning av produktionskostnaderna |
| --- | --- |

1.

Minskning av produktionskostnaderna

| 2. | Förbättring och omställning av produktionen |
| --- | --- |

2.

Förbättring och omställning av produktionen

| 3. | Förbättrad kvalitet |
| --- | --- |

3.

Förbättrad kvalitet

| 4. | Bevarande och förbättring av naturmiljön, de hygieniska förhållandena och djurens välfärd |
| --- | --- |

4.

Bevarande och förbättring av naturmiljön, de hygieniska förhållandena och djurens välfärd

| 5. | Främjande av diversifiering av verksamheterna inom jordbruksföretagen |
| --- | --- |

5.

Främjande av diversifiering av verksamheterna inom jordbruksföretagen

| 1. | Styra produktionen i riktning mot den förväntade marknadsutvecklingen eller främja nya avsättningsmöjligheter för jordbruksprodukter |
| --- | --- |

1.

Styra produktionen i riktning mot den förväntade marknadsutvecklingen eller främja nya avsättningsmöjligheter för jordbruksprodukter

| 2. | Förbättra eller rationalisera försäljningskanaler eller bearbetningsmetoder |
| --- | --- |

2.

Förbättra eller rationalisera försäljningskanaler eller bearbetningsmetoder

| 3. | Förbättra produkternas presentation och förpackning, eller uppmuntra till en bättre användning eller eliminering av biprodukter eller avfall |
| --- | --- |

3.

Förbättra produkternas presentation och förpackning, eller uppmuntra till en bättre användning eller eliminering av biprodukter eller avfall

| 4. | Tillämpa ny teknik |
| --- | --- |

4.

Tillämpa ny teknik

| 5. | Främja nyskapande investeringar |
| --- | --- |

5.

Främja nyskapande investeringar

| 6. | Förbättra och kontrollera kvaliteten |
| --- | --- |

6.

Förbättra och kontrollera kvaliteten

| 7. | Förbättra och kontrollera hälsovillkoren |
| --- | --- |

7.

Förbättra och kontrollera hälsovillkoren

| 8. | Skydda miljön |
| --- | --- |

8.

Skydda miljön

Inga särskilda mål fastställs

| 7. | I förordningen fastställs även särskilda mål för två av investeringsåtgärderna, vilka också anges i tabell 1. Investeringar i jordbruksföretag bidrar till att jordbruksinkomsterna, levnadsstandarden och arbets- och produktionsvillkoren förbättras. Investeringar för förbättrad bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter bidrar till att öka konkurrenskraften och mervärdet för jordbruksprodukter. |
| --- | --- |

7.

I förordningen fastställs även särskilda mål för två av investeringsåtgärderna, vilka också anges i tabell 1. Investeringar i jordbruksföretag bidrar till att jordbruksinkomsterna, levnadsstandarden och arbets- och produktionsvillkoren förbättras. Investeringar för förbättrad bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter bidrar till att öka konkurrenskraften och mervärdet för jordbruksprodukter.

| 8. | Investeringar för att främja anpassning och utveckling av landsbygden benämns vanligen ”artikel 33”, eftersom det är i den artikeln i förordningen som de omnämns. I artikeln fastställs att stöd skall beviljas för åtgärder med anknytning till jordbruket och dess omställning samt för verksamheter på landsbygden vilka inte omfattas av andra åtgärder. Därefter följer en rad strecksatser med åtgärder, för vilka inga detaljer eller särskilda mål anges. Följaktligen kan ett brett spektrum av projekt stödjas inom denna åtgärd. |
| --- | --- |

8.

Investeringar för att främja anpassning och utveckling av landsbygden benämns vanligen ”artikel 33”, eftersom det är i den artikeln i förordningen som de omnämns. I artikeln fastställs att stöd skall beviljas för åtgärder med anknytning till jordbruket och dess omställning samt för verksamheter på landsbygden vilka inte omfattas av andra åtgärder. Därefter följer en rad strecksatser med åtgärder, för vilka inga detaljer eller särskilda mål anges. Följaktligen kan ett brett spektrum av projekt stödjas inom denna åtgärd.

Genomförande

| 9. | Kommissionen och medlemsstaterna delar förvaltningen och genomförandet av landsbygdsutvecklingsåtgärder. I praktiken innebär det att medlemsstaterna fastställer strategin och kriterierna för stödberättigande i sina program, godkänner och kontrollerar projekt, gör utbetalningar till stödmottagare och rapporterar till kommissionen. Kommissionen ansvarar för att se till att programmen, genomförandet av dem och rapporteringen uppfyller de lagstadgade kraven. |
| --- | --- |

9.

Kommissionen och medlemsstaterna delar förvaltningen och genomförandet av landsbygdsutvecklingsåtgärder. I praktiken innebär det att medlemsstaterna fastställer strategin och kriterierna för stödberättigande i sina program, godkänner och kontrollerar projekt, gör utbetalningar till stödmottagare och rapporterar till kommissionen. Kommissionen ansvarar för att se till att programmen, genomförandet av dem och rapporteringen uppfyller de lagstadgade kraven.

| 10. | Potentiella stödmottagare (jordbrukare, bearbetningsföretag och saluföringsföretag och lokala myndigheter) lämnar in en ansökan till det verkställande organet i den berörda medlemsstaten. Om projektet uppfyller kraven (kraven för stödberättigande, tillgänglig budget och, ibland, rangordnings- och urvalskriterier), godkänns det, och stödmottagaren kan genomföra det. När projektet avslutats, begär stödmottagaren ersättning från det utbetalande organet i medlemsstaten. De utbetalande organen begär regelbundet ersättning från kommissionen för de utgifter som uppkommit. |
| --- | --- |

10.

Potentiella stödmottagare (jordbrukare, bearbetningsföretag och saluföringsföretag och lokala myndigheter) lämnar in en ansökan till det verkställande organet i den berörda medlemsstaten. Om projektet uppfyller kraven (kraven för stödberättigande, tillgänglig budget och, ibland, rangordnings- och urvalskriterier), godkänns det, och stödmottagaren kan genomföra det. När projektet avslutats, begär stödmottagaren ersättning från det utbetalande organet i medlemsstaten. De utbetalande organen begär regelbundet ersättning från kommissionen för de utgifter som uppkommit.

Granskningens omfattning och granskningsmetod

Granskningsfrågor

| 11. | Revisionsrätten beslutade att utföra en effektivitetsrevision som var inriktad på ändamålsenlighet och som omfattade programperioden 2000–2006. Principen om ändamålsenlighet handlar om uppnåendet av fastställda mål och avsedda resultat. |
| --- | --- |

11.

Revisionsrätten beslutade att utföra en effektivitetsrevision som var inriktad på ändamålsenlighet och som omfattade programperioden 2000–2006. Principen om ändamålsenlighet handlar om uppnåendet av fastställda mål och avsedda resultat.

| 12. | Planering, genomförande, utfall och övervakning och utvärdering identifierades som nyckelfaktorer. I figur 1 ges en översikt över dessa faktorer och deras inbördes förhållande. |
| --- | --- |

12.

Planering, genomförande, utfall och övervakning och utvärdering identifierades som nyckelfaktorer. I figur 1 ges en översikt över dessa faktorer och deras inbördes förhållande.

Image

| 13. | Syftet med granskningen var att fastställa i vilken utsträckning investeringar i landsbygdsutveckling är ändamålsenliga när det gäller att angripa problemen i landsbygdsområden. Följande frågor, som baseras på de fyra nyckelfaktorerna ovan, ställdes:






  a) | Har EU en tydlig strategi och ett konsekvent tillvägagångssätt när det gäller politiken för landsbygdsutveckling, och preciseras de tillräckligt väl i medlemsstaternas program? |
| --- | --- | --- |

13.

Syftet med granskningen var att fastställa i vilken utsträckning investeringar i landsbygdsutveckling är ändamålsenliga när det gäller att angripa problemen i landsbygdsområden. Följande frågor, som baseras på de fyra nyckelfaktorerna ovan, ställdes:

a)

Har EU en tydlig strategi och ett konsekvent tillvägagångssätt när det gäller politiken för landsbygdsutveckling, och preciseras de tillräckligt väl i medlemsstaternas program?

| b) | Grundas de projekt som väljs ut för EU-finansiering på kriterier som bäst möter behoven i landsbygdsområden? |
| --- | --- |

b)

Grundas de projekt som väljs ut för EU-finansiering på kriterier som bäst möter behoven i landsbygdsområden?

| c) | Har projekten genomförts i landsbygdsområden och har de haft någon effekt? |
| --- | --- |

c)

Har projekten genomförts i landsbygdsområden och har de haft någon effekt?

| d) | Övervakas och utvärderas output, resultat och effekter på vederbörligt sätt? |
| --- | --- |

d)

Övervakas och utvärderas output, resultat och effekter på vederbörligt sätt?

Granskningsmetod

| 14. | Revisionsrätten utförde granskningen under perioden januari till december 2005 och samlade in granskningsbevis genom följande:






  a) | En analys av den rättsliga grunden, strategidokument, undersökningar, programplaneringsdokument och övervaknings- och utvärderingsrapporter. |
| --- | --- | --- |

14.

Revisionsrätten utförde granskningen under perioden januari till december 2005 och samlade in granskningsbevis genom följande:

a)

En analys av den rättsliga grunden, strategidokument, undersökningar, programplaneringsdokument och övervaknings- och utvärderingsrapporter.

| b) | Granskning av ett slumpmässigt urval av 300 EUGFJ-projekt under programperioden 2000–2006, med främsta syfte att få en representativ bild av investeringarnas lokalisering och de socioekonomiska problemen i det berörda området. |
| --- | --- |

b)

Granskning av ett slumpmässigt urval av 300 EUGFJ-projekt under programperioden 2000–2006, med främsta syfte att få en representativ bild av investeringarnas lokalisering och de socioekonomiska problemen i det berörda området.

| c) | Nio granskningsbesök i de medlemsstater som tillhörde de medlemsstater med de flesta utbetalningarna i urvalet på 300. Revisionsrätten granskade totalt 31 projekt och koncentrerade sig på de ekonomiskt mest omfattande åtgärderna. I bilaga I finns en förteckning över dessa projekt och de aktuella åtgärderna. De 31 projekten valdes ut på grundval av en subjektiv bedömning, där syftet var att inkludera projekt i områden med olika typer av landsbygdskaraktär. Syftet var också att hitta exempel på bra tillvägagångssätt. |
| --- | --- |

c)

Nio granskningsbesök i de medlemsstater som tillhörde de medlemsstater med de flesta utbetalningarna i urvalet på 300. Revisionsrätten granskade totalt 31 projekt och koncentrerade sig på de ekonomiskt mest omfattande åtgärderna. I bilaga I finns en förteckning över dessa projekt och de aktuella åtgärderna. De 31 projekten valdes ut på grundval av en subjektiv bedömning, där syftet var att inkludera projekt i områden med olika typer av landsbygdskaraktär. Syftet var också att hitta exempel på bra tillvägagångssätt.

| 15. | Nedanstående medlemsstater och regioner valdes ut för besök på plats på grundval av deras storlek i det slumpmässiga urvalet. Områden utanför mål 1-områden (7): Frankrike (nationella landsbygdsutvecklingsprogram), Italien (Emilia Romagna), Nederländerna (nationella landsbygdsutvecklingsprogram), Spanien (Katalonien) och Tyskland (Niedersachsen). Mål 1-områden: Italien (Kampanien), Portugal (Lissabon och Tejodalen), Spanien (nationella operativa program) och Tyskland (Brandenburg). Besöken ägde rum under perioden juni till oktober 2005. |
| --- | --- |

15.

Nedanstående medlemsstater och regioner valdes ut för besök på plats på grundval av deras storlek i det slumpmässiga urvalet. Områden utanför mål 1-områden (7): Frankrike (nationella landsbygdsutvecklingsprogram), Italien (Emilia Romagna), Nederländerna (nationella landsbygdsutvecklingsprogram), Spanien (Katalonien) och Tyskland (Niedersachsen). Mål 1-områden: Italien (Kampanien), Portugal (Lissabon och Tejodalen), Spanien (nationella operativa program) och Tyskland (Brandenburg). Besöken ägde rum under perioden juni till oktober 2005.

IAKTTAGELSER

Granskningsfråga 1: Har EU en tydlig strategi och ett konsekvent tillvägagångssätt när det gäller politiken för landsbygdsutveckling, och preciseras de tillräckligt väl i medlemsstaternas program?

Strategins tydlighet

Iakttagelse 1Flexibiliteten i förordningen om landsbygdsutveckling (allmänna mål och avsaknad av prioriteringar) och avsaknaden av en tydlig strategi i medlemsstaternas program har lett till en situation där det är oklart till vilket mål stödet har bidragit.

| 16. | Förordningen om landsbygdsutveckling syftar till att bidra dels till uppfyllandet av målen för den gemensamma jordbrukspolitiken, dels till ekonomisk och social sammanhållning (se punkt 6). För att de målen skall uppnås anges en rad åtgärder i förordningen. Särskilda mål fastställs för vissa av dem men inte för alla (se tabell 1). Åtgärderna är en blandning av stöd till förbättringar av jordbrukets konkurrenskraft och till miljöförbättringar samt stöd till landsbygdsområden. I förordningen föreskrivs inte vilken åtgärd som skall bidra till vilket mål, och inte heller i vilken omfattning målen skall uppnås. |
| --- | --- |

16.

Förordningen om landsbygdsutveckling syftar till att bidra dels till uppfyllandet av målen för den gemensamma jordbrukspolitiken, dels till ekonomisk och social sammanhållning (se punkt 6). För att de målen skall uppnås anges en rad åtgärder i förordningen. Särskilda mål fastställs för vissa av dem men inte för alla (se tabell 1). Åtgärderna är en blandning av stöd till förbättringar av jordbrukets konkurrenskraft och till miljöförbättringar samt stöd till landsbygdsområden. I förordningen föreskrivs inte vilken åtgärd som skall bidra till vilket mål, och inte heller i vilken omfattning målen skall uppnås.

| 17. | I förordningen fastställs investeringsåtgärderna på ett flexibelt sätt, eftersom endast ett fåtal villkor för att få stöd anges. Dessutom kan åtgärderna bidra till vilket som helst av de övergripande målen. |
| --- | --- |

17.

I förordningen fastställs investeringsåtgärderna på ett flexibelt sätt, eftersom endast ett fåtal villkor för att få stöd anges. Dessutom kan åtgärderna bidra till vilket som helst av de övergripande målen.

| 18. | När det gäller de nio medlemsstatsprogram som granskades konstaterade revisionsrätten att en tydlig strategi saknades. I vissa program anges inte klart och tydligt vilka mål som eftersträvas och i vilken omfattning man genom en åtgärd skall försöka uppfylla dem. Inom andra program anges vissa mål, men genom de åtgärder som genomförs uppfylls andra mål. Detta gör policybeslut oöverskådliga: det framgår inte klart hur mycket pengar som används för vilket syfte. I textruta 1 ges exempel på denna situation.

  Textruta 1Samma åtgärder för olika målEn av åtgärderna i det spanska programmet för förbättringar av jordbruksstrukturen i mål 1-områden är investeringar i jordbruksföretag. Målet enligt programmet är att öka jordbruksinkomsterna och att förbättra levnadsstandarden och arbets- och produktionsvillkoren. Vid granskningen konstaterades dock att de faktiska mål som uppnåtts skilde sig åt beroende på investeringens lokalisering. I områden med ett produktivt jordbruk bidrar denna åtgärd till målet att förbättra jordbrukets konkurrenskraft. Men i bergsområden ges genom åtgärden stöd till små och icke-konkurrenskraftiga företag med målet att hålla landsbygdsbefolkningen på en stabil nivå. Inom programmet allokeras inte särskilda resurser till dessa olika mål. Det finns inga specifika riktmärken för de två olika mål som eftersträvas genom denna åtgärd, och det förekommer ingen kontroll av hur mycket pengar som används för respektive mål eller i respektive typ av område.Åtgärden vattenhushållning och omarrondering står för 70 % av EUGFJ:s bidrag till det portugisiska programmet för Lissabon och Tejodalen. Målet enligt programmet är att utveckla ett modernt och konkurrenskraftigt jordbruk, som är en nyckelfaktor för landsbygdsområdenas utveckling. Vid granskningen konstaterades dock att man genom åtgärden ger stöd till en modernisering av bevattningssystem i bördiga områden samt till nya bevattningssystem som åtföljs av omarrondering och infrastruktur i områden med dålig jordbruksstruktur (mycket små skiften och föråldrade bevattningssystem). Genom åtgärden eftersträvas två olika mål: att öka konkurrenskraften i mycket produktiva områden och att stärka jordbruksverksamheten i landsbygdsområden som hotas av avfolkning. I programmet fastställs inte i vilken grad åtgärden skall inriktas på det ena eller det andra målet. Ett enda projekt som var lokaliserat i ett tätbefolkat område har förbrukat 29 % av hela EUGFJ-bidraget till programmet.Otydliga målOmarrondering anses vanligtvis vara en omfördelning av skiften för att förbättra jordbruksstrukturer och därmed jordbruksföretags ekonomiska livskraft. Inom det nederländska programmet för landsbygdsutveckling är denna åtgärd i enlighet med artikel 33 den ekonomiskt mest omfattande åtgärden. Avsaknaden av en detaljerad beskrivning i förordningen om landsbygdsutveckling gör det möjligt för den nederländska staten att utnyttja denna åtgärd som ett verktyg för att köpa mark för utveckling av naturområden. Av det landsbygdsutvecklingsprogram som godkänts av kommissionen framgår att av det belopp som tilldelats denna åtgärd skulle 87 miljoner euro bidra till målet hållbart jordbruk och 16 miljoner euro till målet natur och landskap. Revisionsrättens granskning visade dock att i praktiken hade 86 % av medlen utveckling av naturområden som huvudmål, och endast 14 % avsåg hållbart jordbruk. Flexibiliteten i förordningen medger detta. Följden är en politik där man inte vet till vilket mål medlen har bidragit. |
| --- | --- |

18.

När det gäller de nio medlemsstatsprogram som granskades konstaterade revisionsrätten att en tydlig strategi saknades. I vissa program anges inte klart och tydligt vilka mål som eftersträvas och i vilken omfattning man genom en åtgärd skall försöka uppfylla dem. Inom andra program anges vissa mål, men genom de åtgärder som genomförs uppfylls andra mål. Detta gör policybeslut oöverskådliga: det framgår inte klart hur mycket pengar som används för vilket syfte. I textruta 1 ges exempel på denna situation.

Textruta 1Samma åtgärder för olika målEn av åtgärderna i det spanska programmet för förbättringar av jordbruksstrukturen i mål 1-områden är investeringar i jordbruksföretag. Målet enligt programmet är att öka jordbruksinkomsterna och att förbättra levnadsstandarden och arbets- och produktionsvillkoren. Vid granskningen konstaterades dock att de faktiska mål som uppnåtts skilde sig åt beroende på investeringens lokalisering. I områden med ett produktivt jordbruk bidrar denna åtgärd till målet att förbättra jordbrukets konkurrenskraft. Men i bergsområden ges genom åtgärden stöd till små och icke-konkurrenskraftiga företag med målet att hålla landsbygdsbefolkningen på en stabil nivå. Inom programmet allokeras inte särskilda resurser till dessa olika mål. Det finns inga specifika riktmärken för de två olika mål som eftersträvas genom denna åtgärd, och det förekommer ingen kontroll av hur mycket pengar som används för respektive mål eller i respektive typ av område.Åtgärden vattenhushållning och omarrondering står för 70 % av EUGFJ:s bidrag till det portugisiska programmet för Lissabon och Tejodalen. Målet enligt programmet är att utveckla ett modernt och konkurrenskraftigt jordbruk, som är en nyckelfaktor för landsbygdsområdenas utveckling. Vid granskningen konstaterades dock att man genom åtgärden ger stöd till en modernisering av bevattningssystem i bördiga områden samt till nya bevattningssystem som åtföljs av omarrondering och infrastruktur i områden med dålig jordbruksstruktur (mycket små skiften och föråldrade bevattningssystem). Genom åtgärden eftersträvas två olika mål: att öka konkurrenskraften i mycket produktiva områden och att stärka jordbruksverksamheten i landsbygdsområden som hotas av avfolkning. I programmet fastställs inte i vilken grad åtgärden skall inriktas på det ena eller det andra målet. Ett enda projekt som var lokaliserat i ett tätbefolkat område har förbrukat 29 % av hela EUGFJ-bidraget till programmet.Otydliga målOmarrondering anses vanligtvis vara en omfördelning av skiften för att förbättra jordbruksstrukturer och därmed jordbruksföretags ekonomiska livskraft. Inom det nederländska programmet för landsbygdsutveckling är denna åtgärd i enlighet med artikel 33 den ekonomiskt mest omfattande åtgärden. Avsaknaden av en detaljerad beskrivning i förordningen om landsbygdsutveckling gör det möjligt för den nederländska staten att utnyttja denna åtgärd som ett verktyg för att köpa mark för utveckling av naturområden. Av det landsbygdsutvecklingsprogram som godkänts av kommissionen framgår att av det belopp som tilldelats denna åtgärd skulle 87 miljoner euro bidra till målet hållbart jordbruk och 16 miljoner euro till målet natur och landskap. Revisionsrättens granskning visade dock att i praktiken hade 86 % av medlen utveckling av naturområden som huvudmål, och endast 14 % avsåg hållbart jordbruk. Flexibiliteten i förordningen medger detta. Följden är en politik där man inte vet till vilket mål medlen har bidragit.

Ett konsekvent tillvägagångssätt för landsbygdsutveckling

Iakttagelse 2Medlemsstaternas program är till stor del inriktade på jordbrukssektorn och tar inte tillräcklig hänsyn till särdragen hos det geografiska område som stöds.

| 19. | När det gäller medlemsstaterna noteras två behov genom de allmänna mål som fastställs i artiklarna 33, 158 och 160 i fördraget. För det första finns det ett behov av att ta itu med strukturella svagheter, minska inkomstskillnaderna mellan landsbygdsområden och stadsområden, minska arbetslösheten i landsbygdsområden, öka primärsektorns konkurrenskraft och verka för större ekonomiska möjligheter i landsbygdsområden. För det andra finns det på grund av hoten mot många landsbygdssamhällens livskraft, som orsakas av en brist på ekonomiska möjligheter, ett behov av att upprätthålla denna livskraft, stödja nya verksamheter och underlätta tillhandahållandet av landsbygdstjänster. Utöver detta står medlemsstaterna inför en mängd utmaningar som ökad medvetenhet om produktkvalitet, djurhälsa och miljöhänsyn. |
| --- | --- |

19.

När det gäller medlemsstaterna noteras två behov genom de allmänna mål som fastställs i artiklarna 33, 158 och 160 i fördraget. För det första finns det ett behov av att ta itu med strukturella svagheter, minska inkomstskillnaderna mellan landsbygdsområden och stadsområden, minska arbetslösheten i landsbygdsområden, öka primärsektorns konkurrenskraft och verka för större ekonomiska möjligheter i landsbygdsområden. För det andra finns det på grund av hoten mot många landsbygdssamhällens livskraft, som orsakas av en brist på ekonomiska möjligheter, ett behov av att upprätthålla denna livskraft, stödja nya verksamheter och underlätta tillhandahållandet av landsbygdstjänster. Utöver detta står medlemsstaterna inför en mängd utmaningar som ökad medvetenhet om produktkvalitet, djurhälsa och miljöhänsyn.

| 20. | För möta dessa vittomfattande behov har olika principer för territoriella tillvägagångssätt för landsbygdsområden utvecklats. De är inriktade på ett geografiskt område och baseras på en socioekonomisk analys och en strategi som framhåller de olika aspekterna av landsbygdsutveckling i uttryckligt förhållande till andra interventionsåtgärder på området. Dessutom bygger de på ett integrerat tillvägagångssätt som är sektorsövergripande och involverar alla aktörer och resurser i det berörda området. Detta maximerar synergierna såväl inom ett och samma program som mellan olika program som tillämpas inom området. |
| --- | --- |

20.

För möta dessa vittomfattande behov har olika principer för territoriella tillvägagångssätt för landsbygdsområden utvecklats. De är inriktade på ett geografiskt område och baseras på en socioekonomisk analys och en strategi som framhåller de olika aspekterna av landsbygdsutveckling i uttryckligt förhållande till andra interventionsåtgärder på området. Dessutom bygger de på ett integrerat tillvägagångssätt som är sektorsövergripande och involverar alla aktörer och resurser i det berörda området. Detta maximerar synergierna såväl inom ett och samma program som mellan olika program som tillämpas inom området.

| 21. | I oberoende utvärderingar om landsbygdsutveckling, som gjorts av kommissionen, rekommenderas ett territoriellt tillvägagångssätt (8). I sin tredje rapport om ekonomisk och social sammanhållning drar kommissionen slutsatsen att många av problemen i landsbygdsområden är territoriella till sin karaktär (9). |
| --- | --- |

21.

I oberoende utvärderingar om landsbygdsutveckling, som gjorts av kommissionen, rekommenderas ett territoriellt tillvägagångssätt (8). I sin tredje rapport om ekonomisk och social sammanhållning drar kommissionen slutsatsen att många av problemen i landsbygdsområden är territoriella till sin karaktär (9).

| 22. | Vid de båda europeiska konferenserna om landsbygdsutveckling i Cork (1996) och Salzburg (2003) bekräftades betydelsen av ett territoriellt tillvägagångssätt. I Cork underströks att landsbygdsutvecklingspolitiken måste vara multidisciplinär till sitt upplägg och sektorsövergripande vid tillämpningen, med en tydlig territoriell dimension (10). Vid konferensen i Salzburg ansåg man att ”politiken för landsbygdsutveckling måste uppfylla hela samhällets behov i landsbygdsregionerna och bidra till sammanhållningen” (11). |
| --- | --- |

22.

Vid de båda europeiska konferenserna om landsbygdsutveckling i Cork (1996) och Salzburg (2003) bekräftades betydelsen av ett territoriellt tillvägagångssätt. I Cork underströks att landsbygdsutvecklingspolitiken måste vara multidisciplinär till sitt upplägg och sektorsövergripande vid tillämpningen, med en tydlig territoriell dimension (10). Vid konferensen i Salzburg ansåg man att ”politiken för landsbygdsutveckling måste uppfylla hela samhällets behov i landsbygdsregionerna och bidra till sammanhållningen” (11).

| 23. | Dessutom finns det ett stort antal tillgängliga studier om det territoriella tillvägagångssättet för landsbygdsutveckling, i vilka detta tillvägagångssätt också rekommenderas. Välkända institut och forskare, och även OECD och ESPON, drar i sina studier slutsatsen att ett sektoriellt tillvägagångssätt är mindre effektivt än ett territoriellt tillvägagångssätt. |
| --- | --- |

23.

Dessutom finns det ett stort antal tillgängliga studier om det territoriella tillvägagångssättet för landsbygdsutveckling, i vilka detta tillvägagångssätt också rekommenderas. Välkända institut och forskare, och även OECD och ESPON, drar i sina studier slutsatsen att ett sektoriellt tillvägagångssätt är mindre effektivt än ett territoriellt tillvägagångssätt.

| 24. | Det andra tillvägagångssättet är det traditionella jordbrukscentrerade eller ”sektoriella” tillvägagångssättet, som endast fokuserar på en sektor och som inte tar hänsyn till särdragen hos det geografiska område som stöds. Revisionsrätten konstaterade att medlemsstaternas program till övervägande del följer detta sistnämnda tillvägagångssätt. Nyckelfaktorerna i programmen, till exempel de specifika målen, SWOT-analysen (analys av starka och svaga sidor, möjligheter och hot), beskrivningen av situationen och åtgärderna, är alla inriktade på jordbrukssektorn. Programmen möjliggjorde inte en ändamålsenlig geografisk målinriktning, eftersom de nödvändiga elementen för det antingen saknades eller var ofullständiga (12). |
| --- | --- |

24.

Det andra tillvägagångssättet är det traditionella jordbrukscentrerade eller ”sektoriella” tillvägagångssättet, som endast fokuserar på en sektor och som inte tar hänsyn till särdragen hos det geografiska område som stöds. Revisionsrätten konstaterade att medlemsstaternas program till övervägande del följer detta sistnämnda tillvägagångssätt. Nyckelfaktorerna i programmen, till exempel de specifika målen, SWOT-analysen (analys av starka och svaga sidor, möjligheter och hot), beskrivningen av situationen och åtgärderna, är alla inriktade på jordbrukssektorn. Programmen möjliggjorde inte en ändamålsenlig geografisk målinriktning, eftersom de nödvändiga elementen för det antingen saknades eller var ofullständiga (12).

| 25. | Kommissionen medger att man behöver satsa på innovation och diversifiering till andra verksamheter än traditionellt jordbruk (13). Men en analys som revisionsrätten har gjort av utgifterna för landsbygdsutveckling under den nuvarande programperioden visar att nästan 90 % av dem uppkommer i jordbrukssektorn. |
| --- | --- |

25.

Kommissionen medger att man behöver satsa på innovation och diversifiering till andra verksamheter än traditionellt jordbruk (13). Men en analys som revisionsrätten har gjort av utgifterna för landsbygdsutveckling under den nuvarande programperioden visar att nästan 90 % av dem uppkommer i jordbrukssektorn.

| 26. | Denna starka inriktning på jordbruket innebär att man riskerar att inte uppnå ett av förordningens övergripande mål – att minska den regionala obalansen. En lämplig blandning av territoriella och sektoriella tillvägagångssätt skulle minska denna risk. Ett lyckat exempel på integrering av sektoriella och territoriella tillvägagångssätt fann revisionsrätten i Kampanien (textruta 2). Exemplet visar att det är möjligt att tillämpa ett territoriellt tillvägagångssätt inom EU:s landsbygdsutvecklingspolitik.

  Textruta 2Element i ett partiellt territoriellt tillvägagångssätt i Italiens program för KampanienProgrammet i Kampanien innehåller följande element som innebär ett territoriellt tillvägagångssätt:





  — | Lämplig beskrivning och diagnos av det geografiska området. I programmet särskiljs två stora områden med olika problem: områden med intensivt jordbruk och ”landsbygdsområden”. De sistnämnda definieras med hjälp av olika kriterier och har en genomsnittlig befolkningstäthet på 127 invånare/km2, jämfört med en befolkningstäthet på 1 239 invånare/km2 utanför dessa områden, och en sysselsättningsgrad inom jordbruket på 22 %, vilket kan jämföras med 6 % i det övriga området. |
| --- | --- | --- |

26.

Denna starka inriktning på jordbruket innebär att man riskerar att inte uppnå ett av förordningens övergripande mål – att minska den regionala obalansen. En lämplig blandning av territoriella och sektoriella tillvägagångssätt skulle minska denna risk. Ett lyckat exempel på integrering av sektoriella och territoriella tillvägagångssätt fann revisionsrätten i Kampanien (textruta 2). Exemplet visar att det är möjligt att tillämpa ett territoriellt tillvägagångssätt inom EU:s landsbygdsutvecklingspolitik.

Textruta 2Element i ett partiellt territoriellt tillvägagångssätt i Italiens program för KampanienProgrammet i Kampanien innehåller följande element som innebär ett territoriellt tillvägagångssätt:





  —

Lämplig beskrivning och diagnos av det geografiska området. I programmet särskiljs två stora områden med olika problem: områden med intensivt jordbruk och ”landsbygdsområden”. De sistnämnda definieras med hjälp av olika kriterier och har en genomsnittlig befolkningstäthet på 127 invånare/km2, jämfört med en befolkningstäthet på 1 239 invånare/km2 utanför dessa områden, och en sysselsättningsgrad inom jordbruket på 22 %, vilket kan jämföras med 6 % i det övriga området.

| — | De åtgärder där ett tillvägagångssätt för varje jordbruksproduktsektor tillämpas syftar till att stödja ekonomiskt livskraftiga jordbruksföretag och bearbetningsföretag. De utgör 23 % av EUGFJ-bidraget. Investeringar i områden som är särskilt lämpade för produktion av den aktuella jordbruksprodukten prioriteras. Ytterligare prioritering ges bergsområden. |
| --- | --- |

—

De åtgärder där ett tillvägagångssätt för varje jordbruksproduktsektor tillämpas syftar till att stödja ekonomiskt livskraftiga jordbruksföretag och bearbetningsföretag. De utgör 23 % av EUGFJ-bidraget. Investeringar i områden som är särskilt lämpade för produktion av den aktuella jordbruksprodukten prioriteras. Ytterligare prioritering ges bergsområden.

| — | Fyra åtgärder i enlighet med artikel 33 syftar till att lösa bristen på grundläggande tjänster och främja nya verksamheter. De svarar för 24 % av EUGFJ-medlen och genomförs endast i landsbygdsområden. |
| --- | --- |

—

Fyra åtgärder i enlighet med artikel 33 syftar till att lösa bristen på grundläggande tjänster och främja nya verksamheter. De svarar för 24 % av EUGFJ-medlen och genomförs endast i landsbygdsområden.

| — | Projekt som är lokaliserade i landsbygdsområden prioriteras, det vill säga projekt som syftar till att möta behoven i de områdena och skapa synergier med andra investeringar i området. |
| --- | --- |

—

Projekt som är lokaliserade i landsbygdsområden prioriteras, det vill säga projekt som syftar till att möta behoven i de områdena och skapa synergier med andra investeringar i området.

| 27. | Med den nya förordningen om landsbygdsutveckling, som träder i kraft 2007, får medlemsstaterna fortfarande tillämpa ett i första hand sektoriellt tillvägagångssätt med huvudinriktning på jordbrukssektorn. Det finns inget geografiskt mål som syftar till en mer balanserad utveckling genom att skillnader minskas och regionala obalanser undviks på EU-nivå, medlemsstatsnivå eller regional nivå. |
| --- | --- |

27.

Med den nya förordningen om landsbygdsutveckling, som träder i kraft 2007, får medlemsstaterna fortfarande tillämpa ett i första hand sektoriellt tillvägagångssätt med huvudinriktning på jordbrukssektorn. Det finns inget geografiskt mål som syftar till en mer balanserad utveckling genom att skillnader minskas och regionala obalanser undviks på EU-nivå, medlemsstatsnivå eller regional nivå.

| 28. | Endast Leader, som har inkluderats i den nya förordningen, har ett territoriellt tillvägagångssätt, medan även en del åtgärder har vissa inslag av detta tillvägagångssätt, eftersom de är sektorsövergripande till sin karaktär. De disponibla medlen är dock begränsade (gemenskapens minimiandel för Leader är 5 % för EU-15 och 2,5 % för de nya medlemsstaterna; andelen när det gäller sektorsövergripande åtgärder är 10 %). Kommissionens mer ambitiösa förslag reducerades (från 15 till 10 % när det gäller de sektorsövergripande åtgärderna) eller förkastades (när det gällde en Leaderreserv på 3 % av budgeten för landsbygdsutveckling). Detta visar att det i praktiken finns en motvilja mot att byta från det sektoriella till det territoriella tillvägagångssättet. |
| --- | --- |

28.

Endast Leader, som har inkluderats i den nya förordningen, har ett territoriellt tillvägagångssätt, medan även en del åtgärder har vissa inslag av detta tillvägagångssätt, eftersom de är sektorsövergripande till sin karaktär. De disponibla medlen är dock begränsade (gemenskapens minimiandel för Leader är 5 % för EU-15 och 2,5 % för de nya medlemsstaterna; andelen när det gäller sektorsövergripande åtgärder är 10 %). Kommissionens mer ambitiösa förslag reducerades (från 15 till 10 % när det gäller de sektorsövergripande åtgärderna) eller förkastades (när det gällde en Leaderreserv på 3 % av budgeten för landsbygdsutveckling). Detta visar att det i praktiken finns en motvilja mot att byta från det sektoriella till det territoriella tillvägagångssättet.

Granskningsfråga 2: Grundas de projekt som väljs ut för EU-finansiering på kriterier som bäst möter behoven i landsbygdsområden?

Villkor och urvalsförfaranden

Iakttagelse 3Det saknas ändamålsenliga villkor för stödberättigande och urvalsförfaranden för att medlen skall riktas till de mest behövande geografiska områdena och mottagarna.

| 29. | I det konsoliderade fördraget och i förordningen om landsbygdsutveckling används begreppen ”landsbygdsområden” och ”landsbygden” (”rural areas”). Rubriken på artikel 33 är ”Främja anpassning och utveckling av landsbygden”. I förordningen definieras emellertid inte begreppen, och inte heller föreskrivs att medlemsstaterna skall fastställa villkor som landsbygdsområden skall uppfylla (till exempel i sina landsbygdsutvecklingsprogram). Vad beträffar de medlemsstatsprogram som granskades konstaterade revisionsrätten att tre inte innehöll någon definition av landsbygdsområden, att fem innehöll en definition som inte tillämpades och att endast ett program (Kampanien) faktiskt tillämpade sin definition av landsbygdsområden. |
| --- | --- |

29.

I det konsoliderade fördraget och i förordningen om landsbygdsutveckling används begreppen ”landsbygdsområden” och ”landsbygden” (”rural areas”). Rubriken på artikel 33 är ”Främja anpassning och utveckling av landsbygden”. I förordningen definieras emellertid inte begreppen, och inte heller föreskrivs att medlemsstaterna skall fastställa villkor som landsbygdsområden skall uppfylla (till exempel i sina landsbygdsutvecklingsprogram). Vad beträffar de medlemsstatsprogram som granskades konstaterade revisionsrätten att tre inte innehöll någon definition av landsbygdsområden, att fem innehöll en definition som inte tillämpades och att endast ett program (Kampanien) faktiskt tillämpade sin definition av landsbygdsområden.

| 30. | Enligt förordningen krävs inte heller att medlemsstaterna i sina program anpassar åtgärderna till landsbygdsområdenas behov. Detta skulle kunna ske genom att de områden som har störst behov identifieras och att medel därefter tilldelas landsbygdsområden i enlighet med omfattningen av deras behov (särskilda budgetar, differentiering av stödsatser, begränsning av åtgärder till vissa områden etc.). |
| --- | --- |

30.

Enligt förordningen krävs inte heller att medlemsstaterna i sina program anpassar åtgärderna till landsbygdsområdenas behov. Detta skulle kunna ske genom att de områden som har störst behov identifieras och att medel därefter tilldelas landsbygdsområden i enlighet med omfattningen av deras behov (särskilda budgetar, differentiering av stödsatser, begränsning av åtgärder till vissa områden etc.).

| 31. | Medlemsstaterna har vanligtvis inte gjort detta i sina program. Nästan alla åtgärder genomförs i hela det geografiska område som programmet omfattar, utan hänsyn till att landsbygdsområdenas behov varierar. |
| --- | --- |

31.

Medlemsstaterna har vanligtvis inte gjort detta i sina program. Nästan alla åtgärder genomförs i hela det geografiska område som programmet omfattar, utan hänsyn till att landsbygdsområdenas behov varierar.

| 32. | Också då ett projekt uppfyller villkoren är vissa projekt bättre än andra på att möta landsbygdsområdenas behov. Om, till exempel, ett investeringsprojekt skapar fler arbetstillfällen i landsbygdsområden än ett annat projekt, under för övrigt lika förhållanden, är det första projektet att föredra. Dessutom är de disponibla medlen begränsade. För att ett program skall vara ändamålsenligt bör medel prioriteras i enlighet med behoven. |
| --- | --- |

32.

Också då ett projekt uppfyller villkoren är vissa projekt bättre än andra på att möta landsbygdsområdenas behov. Om, till exempel, ett investeringsprojekt skapar fler arbetstillfällen i landsbygdsområden än ett annat projekt, under för övrigt lika förhållanden, är det första projektet att föredra. Dessutom är de disponibla medlen begränsade. För att ett program skall vara ändamålsenligt bör medel prioriteras i enlighet med behoven.

| 33. | Vid granskningen fann revisionsrätten att medlemsstaterna vanligtvis inte tillämpar ändamålsenliga förfaranden för att välja ut de projekt som bäst möter behoven i landsbygdsområden. Flera medlemsstater beviljar projekt på grundval av principen ”först till kvarn”. I andra fall har medlemsstater fastställt rangordningsförfaranden som inte tillämpats eller som delvis grundats på irrelevanta kriterier. I endast ett av de nio program som granskades tillämpades ändamålsenliga förfaranden. I textruta 3 ges exempel på detta.

  Textruta 3Exempel på rangordning och urval som inte är ändamålsenligaFöljande är exempel på kriterier som inte är relevanta när det gäller att försöka möta behoven i landsbygdsområden:





  — | När det gäller åtgärden bearbetning och saluföring tilldelas i Katalonien de föreslagna projekten poäng beroende på den tid som förflutit sedan stödmottagaren erhöll ett bidrag. Syftet med detta kriterium är att sprida stödet till ett större antal stödmottagare i stället för att välja ut projekt som bäst möter behoven i landsbygdsområden. När det gäller samma åtgärd i Frankrike avser inget av urvalskriterierna investeringens lokalisering. |
| --- | --- | --- |

33.

Vid granskningen fann revisionsrätten att medlemsstaterna vanligtvis inte tillämpar ändamålsenliga förfaranden för att välja ut de projekt som bäst möter behoven i landsbygdsområden. Flera medlemsstater beviljar projekt på grundval av principen ”först till kvarn”. I andra fall har medlemsstater fastställt rangordningsförfaranden som inte tillämpats eller som delvis grundats på irrelevanta kriterier. I endast ett av de nio program som granskades tillämpades ändamålsenliga förfaranden. I textruta 3 ges exempel på detta.

Textruta 3Exempel på rangordning och urval som inte är ändamålsenligaFöljande är exempel på kriterier som inte är relevanta när det gäller att försöka möta behoven i landsbygdsområden:





  —

När det gäller åtgärden bearbetning och saluföring tilldelas i Katalonien de föreslagna projekten poäng beroende på den tid som förflutit sedan stödmottagaren erhöll ett bidrag. Syftet med detta kriterium är att sprida stödet till ett större antal stödmottagare i stället för att välja ut projekt som bäst möter behoven i landsbygdsområden. När det gäller samma åtgärd i Frankrike avser inget av urvalskriterierna investeringens lokalisering.

| — | I Niedersachsen tar endast ett av de fem kriterier som används för att välja ut en by i regionens program för ”förnyelse av byar” hänsyn till byns landsbygdsprägel. Ett av dessa kriterier är kommunens ekonomiska situation: den måste ha tillräcklig finansieringsstyrka för att kunna genomföra åtgärderna snabbt och ändamålsenligt. På detta sätt anpassas åtgärden till kommuner i stadsområden i stället för i landsbygdsområden, eftersom de sistnämnda vanligtvis är ekonomiskt svagare. |
| --- | --- |

—

I Niedersachsen tar endast ett av de fem kriterier som används för att välja ut en by i regionens program för ”förnyelse av byar” hänsyn till byns landsbygdsprägel. Ett av dessa kriterier är kommunens ekonomiska situation: den måste ha tillräcklig finansieringsstyrka för att kunna genomföra åtgärderna snabbt och ändamålsenligt. På detta sätt anpassas åtgärden till kommuner i stadsområden i stället för i landsbygdsområden, eftersom de sistnämnda vanligtvis är ekonomiskt svagare.

| 34. | Granskningen visade också att det finns en risk för att de stödmottagare som är bättre informerade, bättre organiserade och rikare lättare får tillgång till EU-medel. När det gäller investeringsåtgärder föreslås de finansierade projekten av privatpersoner och av kommuner som måste medfinansiera en del av investeringen. Revisionsrätten fann exempel där stödet koncentrerades till de ekonomiskt starkare stödmottagarna och områdena i stället för till landsbygdsområdena. I textrutorna 3 och 4 ges exempel på fall där den regionala obalansen snarare ökade än minskade.

  Textruta 4Koncentration av stöd till starkare privata och offentliga stödmottagareI Emilia Romagna stöds endast jordbruksföretag med en minimiinkomst per årlig arbetsenhet på omkring 10 000 euro när det gäller mindre gynnade områden och omkring 15 000 euro när det gäller andra områden. 50 % av jordbruksföretagen har en inkomst som är lägre än 5 000 euro. I allmänhet rör det sig om små jordbruksföretag. 41 % av bidragen gick till 12 % av regionens största jordbruksföretag (över 20 ha).”Vattenhushållning inom jordbruket” i enlighet med artikel 33 är den ekonomiskt mest omfattande åtgärden i det spanska programmet för förbättringar av jordbruksstrukturen i mål 1-områden. Huvuddelen av medlen inom denna åtgärd (76 %) används till modernisering av befintliga bevattningssystem. De bevattnade områdena täcker omkring 12 % av mål 1-områdenas totala yta och är mer tätbefolkade och konkurrenskraftigare än icke-bevattnade områden. Människor har bosatt sig i bevattnade områden, eftersom de i genomsnitt är sex gånger så produktiva som icke-bevattnade områden. Detta har lett till en situation där huvuddelen av medlen koncentreras till 12 % av den gynnsammast belägna arealen. Endast en liten andel av stödet (cirka 20 %) genomfördes i områden som definierades som avfolkade (<38,5 invånare/km2). |
| --- | --- |

34.

Granskningen visade också att det finns en risk för att de stödmottagare som är bättre informerade, bättre organiserade och rikare lättare får tillgång till EU-medel. När det gäller investeringsåtgärder föreslås de finansierade projekten av privatpersoner och av kommuner som måste medfinansiera en del av investeringen. Revisionsrätten fann exempel där stödet koncentrerades till de ekonomiskt starkare stödmottagarna och områdena i stället för till landsbygdsområdena. I textrutorna 3 och 4 ges exempel på fall där den regionala obalansen snarare ökade än minskade.

Textruta 4Koncentration av stöd till starkare privata och offentliga stödmottagareI Emilia Romagna stöds endast jordbruksföretag med en minimiinkomst per årlig arbetsenhet på omkring 10 000 euro när det gäller mindre gynnade områden och omkring 15 000 euro när det gäller andra områden. 50 % av jordbruksföretagen har en inkomst som är lägre än 5 000 euro. I allmänhet rör det sig om små jordbruksföretag. 41 % av bidragen gick till 12 % av regionens största jordbruksföretag (över 20 ha).”Vattenhushållning inom jordbruket” i enlighet med artikel 33 är den ekonomiskt mest omfattande åtgärden i det spanska programmet för förbättringar av jordbruksstrukturen i mål 1-områden. Huvuddelen av medlen inom denna åtgärd (76 %) används till modernisering av befintliga bevattningssystem. De bevattnade områdena täcker omkring 12 % av mål 1-områdenas totala yta och är mer tätbefolkade och konkurrenskraftigare än icke-bevattnade områden. Människor har bosatt sig i bevattnade områden, eftersom de i genomsnitt är sex gånger så produktiva som icke-bevattnade områden. Detta har lett till en situation där huvuddelen av medlen koncentreras till 12 % av den gynnsammast belägna arealen. Endast en liten andel av stödet (cirka 20 %) genomfördes i områden som definierades som avfolkade (<38,5 invånare/km2).

Dödviktseffekter

Iakttagelse 4Bristen på ändamålsenlig målinriktning leder också till en risk för ökade dödviktseffekter, vilket innebär att stödåtgärdernas ändamålsenlighet minskar.

| 35. | Dödviktseffekter inträffar när en investering skulle ha gjorts även utan stödet. I sådana fall skulle effekterna, till exempel ett jordbruksföretags expansion eller skapade arbetstillfällen, ha uppstått i alla fall. Stöd till investeringar är effektivast när investeringen inte skulle ha gjorts och de önskade effekterna i annat fall inte skulle ha uppstått. En viss dödviktseffekt kan emellertid anses oundviklig, eftersom stödmottagarna måste vara beredda att genomföra investeringsprojekt. |
| --- | --- |

35.

Dödviktseffekter inträffar när en investering skulle ha gjorts även utan stödet. I sådana fall skulle effekterna, till exempel ett jordbruksföretags expansion eller skapade arbetstillfällen, ha uppstått i alla fall. Stöd till investeringar är effektivast när investeringen inte skulle ha gjorts och de önskade effekterna i annat fall inte skulle ha uppstått. En viss dödviktseffekt kan emellertid anses oundviklig, eftersom stödmottagarna måste vara beredda att genomföra investeringsprojekt.

| 36. | Kommissionen är medveten om att dödviktseffekter förekommer (14). Detta bekräftades också vid revisionsrättens granskning, där några av de exempel som hittades anges i textruta 5. Omfattande dödviktseffekter rapporteras även i oberoende utvärderingar.

  Textruta 5Exempel på dödviktseffekterTvå jordbrukare som fick stöd för projekt inom åtgärden investeringar i jordbruksföretag i Emilia Romagna besöktes. Båda uppgav att de skulle ha gjort investeringen även om det offentliga stödet inte hade beviljats. Vidare hade de båda jordbrukarna tillräckliga ekonomiska resurser för att göra ytterligare investeringar (som inte medfinansierades av EU) för belopp som i det ena fallet var fem gånger högre än beloppet för det understödda projektet och i det andra fallet motsvarade halva beloppet för det understödda projektet.Fram till 2005 tillämpades inte prioriteringskriterier i Katalonien för åtgärden förbättrad bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter, och alla giltiga ansökningar ledde till medfinansiering. Eftersom medlen var otillräckliga för det, med den offentliga medfinansieringssats som fastställts i planen för landsbygdsutveckling, sänktes satsen betydligt till i genomsnitt 15 %. Detta ökade sannolikheten för dödviktseffekter – stödmottagarna måste själva stå för 85 % av finansieringen. När det gäller två av de tre företag som besöktes visade årsredovisningen för åren efter avslutandet av det projekt som medfinansierats av EU att företagen hade gjort ytterligare investeringar för belopp som översteg de investeringsbelopp som medfinansierats av EU. |
| --- | --- |

36.

Kommissionen är medveten om att dödviktseffekter förekommer (14). Detta bekräftades också vid revisionsrättens granskning, där några av de exempel som hittades anges i textruta 5. Omfattande dödviktseffekter rapporteras även i oberoende utvärderingar.

Textruta 5Exempel på dödviktseffekterTvå jordbrukare som fick stöd för projekt inom åtgärden investeringar i jordbruksföretag i Emilia Romagna besöktes. Båda uppgav att de skulle ha gjort investeringen även om det offentliga stödet inte hade beviljats. Vidare hade de båda jordbrukarna tillräckliga ekonomiska resurser för att göra ytterligare investeringar (som inte medfinansierades av EU) för belopp som i det ena fallet var fem gånger högre än beloppet för det understödda projektet och i det andra fallet motsvarade halva beloppet för det understödda projektet.Fram till 2005 tillämpades inte prioriteringskriterier i Katalonien för åtgärden förbättrad bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter, och alla giltiga ansökningar ledde till medfinansiering. Eftersom medlen var otillräckliga för det, med den offentliga medfinansieringssats som fastställts i planen för landsbygdsutveckling, sänktes satsen betydligt till i genomsnitt 15 %. Detta ökade sannolikheten för dödviktseffekter – stödmottagarna måste själva stå för 85 % av finansieringen. När det gäller två av de tre företag som besöktes visade årsredovisningen för åren efter avslutandet av det projekt som medfinansierats av EU att företagen hade gjort ytterligare investeringar för belopp som översteg de investeringsbelopp som medfinansierats av EU.

| 37. | För att minska risken för dödviktseffekter krävs bättre målinriktning. Dessutom har kommissionen endast ägnat liten eller ingen uppmärksamhet åt att identifiera faktorer med vars hjälp dödviktseffekter kan förutsägas. Exempelvis konstaterades att dödviktseffekterna vanligtvis var större om investeringarna gjordes av större företag men lägre när det gällde miljövänliga investeringar. Dessa faktorer skulle följaktligen kunna beaktas när stödet målinriktas. |
| --- | --- |

37.

För att minska risken för dödviktseffekter krävs bättre målinriktning. Dessutom har kommissionen endast ägnat liten eller ingen uppmärksamhet åt att identifiera faktorer med vars hjälp dödviktseffekter kan förutsägas. Exempelvis konstaterades att dödviktseffekterna vanligtvis var större om investeringarna gjordes av större företag men lägre när det gällde miljövänliga investeringar. Dessa faktorer skulle följaktligen kunna beaktas när stödet målinriktas.

| 38. | Det finns ett samband mellan ett företags ekonomiska livskraft och investeringens hållbarhet å ena sidan och dödviktseffekter å andra sidan. Revisionsrätten anser dock att kommissionen har fokuserat för mycket på hållbarhet och samtidigt alltför lättvindigt accepterat en stor risk för dödviktseffekter. |
| --- | --- |

38.

Det finns ett samband mellan ett företags ekonomiska livskraft och investeringens hållbarhet å ena sidan och dödviktseffekter å andra sidan. Revisionsrätten anser dock att kommissionen har fokuserat för mycket på hållbarhet och samtidigt alltför lättvindigt accepterat en stor risk för dödviktseffekter.

| 39. | Ett belysande exempel på detta är situationen när det gäller investeringar i jordbruksföretag i den belgiska regionen Flandern, där nästan hälften av jordbruksföretagen utesluts på grund av villkoret för ekonomisk livskraft. Detta villkor tillämpades genom att en inkomst per heltidsarbetande på minst 21 577 euro krävdes. Utvärderarna av programmet drog slutsatsen att detta uteslöt jordbruksföretag som behövde stöd och för vilka dödviktseffekterna var mindre. |
| --- | --- |

39.

Ett belysande exempel på detta är situationen när det gäller investeringar i jordbruksföretag i den belgiska regionen Flandern, där nästan hälften av jordbruksföretagen utesluts på grund av villkoret för ekonomisk livskraft. Detta villkor tillämpades genom att en inkomst per heltidsarbetande på minst 21 577 euro krävdes. Utvärderarna av programmet drog slutsatsen att detta uteslöt jordbruksföretag som behövde stöd och för vilka dödviktseffekterna var mindre.

Granskningsfråga 3: Har projekten genomförts i landsbygdsområden och har de haft någon effekt?

Lokaliseringen av projekt

Iakttagelse 5En stor del av utgifterna uppkommer i områden som inte huvudsakligen är landsbygdsområden, vilket inverkar negativt på de belopp som finns tillgängliga för sådana områden.

| 40. | Vad beträffar investeringar i landsbygdsutveckling har kommission endast lite information om lokaliseringen av deras resultat och inverkan (se även punkt 61). Revisionsrätten undersökte ett representativt urval av 300 EUGFJ-projekt och klassificerade deras lokalisering i kategorier av landbygdskaraktär. Detta gjordes med hjälp av fyra av de bästa tillgängliga oberoende riktmärkena för vilka uppgifter finns för att klassificera alla områden på EU:s territorium i stads- eller landsbygdsområden. Följande riktmärken användes (för fler uppgifter, se bilaga II):






  a) | Huruvida området klassificerades som landsbygd under den föregående programperioden (1994–1999). Under den perioden genomfördes åtgärder i enlighet med artikel 33 utanför mål 1-områden endast i vissa områden, kallade ”mål 5b”, som måste uppfylla vissa kriterier i fråga om landsbygdskaraktär och godkännas av kommissionen. |
| --- | --- | --- |

40.

Vad beträffar investeringar i landsbygdsutveckling har kommission endast lite information om lokaliseringen av deras resultat och inverkan (se även punkt 61). Revisionsrätten undersökte ett representativt urval av 300 EUGFJ-projekt och klassificerade deras lokalisering i kategorier av landbygdskaraktär. Detta gjordes med hjälp av fyra av de bästa tillgängliga oberoende riktmärkena för vilka uppgifter finns för att klassificera alla områden på EU:s territorium i stads- eller landsbygdsområden. Följande riktmärken användes (för fler uppgifter, se bilaga II):

a)

Huruvida området klassificerades som landsbygd under den föregående programperioden (1994–1999). Under den perioden genomfördes åtgärder i enlighet med artikel 33 utanför mål 1-områden endast i vissa områden, kallade ”mål 5b”, som måste uppfylla vissa kriterier i fråga om landsbygdskaraktär och godkännas av kommissionen.

| b) | Klassificeringen av NUTS 3-regionen i ESPON-typologin, som tagits fram inom ramen för ESPON-programmet, som förvaltas gemensamt av kommissionen och medlemsstaterna. |
| --- | --- |

b)

Klassificeringen av NUTS 3-regionen i ESPON-typologin, som tagits fram inom ramen för ESPON-programmet, som förvaltas gemensamt av kommissionen och medlemsstaterna.

| c) | NUTS 3-regionens relativa landsbygdskaraktär enligt nationella definitioner som finns tillgängliga för statistiska syften. |
| --- | --- |

c)

NUTS 3-regionens relativa landsbygdskaraktär enligt nationella definitioner som finns tillgängliga för statistiska syften.

| d) | Klassificeringen av NUTS 3-regionen i OECD:s typologi, som grundas på befolkningstäthet och som har tillämpats allmänt för internationella analyser sedan 1994. |
| --- | --- |

d)

Klassificeringen av NUTS 3-regionen i OECD:s typologi, som grundas på befolkningstäthet och som har tillämpats allmänt för internationella analyser sedan 1994.

| 41. | I tabell 2 anges resultaten av analysen av hur de 300 investeringarna klassificeras med avseende på vart och ett av riktmärkena. Av tabellen framgår att för områden utanför mål 1 har, beroende på den typologi som använts, mellan 29 % (OECD) och 55 % (f.d. mål 5b-klassificering) av utgifterna uppkommit i icke-landsbygdsområden. När det gäller mål 1-områden är mellan 9 % (OECD) och 22 % (nationell definition) av landsbygdsutvecklingsstödet lokaliserat till icke-landsbygdsområden. |
| --- | --- |

41.

I tabell 2 anges resultaten av analysen av hur de 300 investeringarna klassificeras med avseende på vart och ett av riktmärkena. Av tabellen framgår att för områden utanför mål 1 har, beroende på den typologi som använts, mellan 29 % (OECD) och 55 % (f.d. mål 5b-klassificering) av utgifterna uppkommit i icke-landsbygdsområden. När det gäller mål 1-områden är mellan 9 % (OECD) och 22 % (nationell definition) av landsbygdsutvecklingsstödet lokaliserat till icke-landsbygdsområden.

Tabell 2

Lokalisering av investeringar i landsbygdsutveckling i ett representativt urval av 300 EUGFJ-projekt

| Population | f.d. mål 5b | ESPON-typologi | Nationell definition | OECD-typologi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Nej | Ja | Stad | Medium | Landsbygd | Stad | Medium | Landsbygd | Stad | Medium | Landsbygd |
| Områden utanför mål 1 | 55 % | 45 % | 47 % | 29 % | 25 % | 44 % | 7 % | 49 % | 29 % | 38 % | 33 % |
| Mål 1-områden | i.u. | i.u. | 21 % | 53 % | 26 % | 22 % | 2 % | 76 % | 9 % | 43 % | 48 % |

Population

f.d. mål 5b

ESPON-typologi

Nationell definition

OECD-typologi

Nej

Ja

Stad

Medium

Landsbygd

Stad

Medium

Landsbygd

Stad

Medium

Landsbygd

Områden utanför mål 1

55 %

45 %

47 %

29 %

25 %

44 %

7 %

49 %

29 %

38 %

33 %

Mål 1-områden

i.u.

i.u.

21 %

53 %

26 %

22 %

2 %

76 %

9 %

43 %

48 %

| 42. | Jämfört med den föregående programperioden (1994–1999) minskade investeringsstödet till landsbygdsutveckling i landsbygdsområden (f.d. mål 5b) med 50 % i absoluta tal (omkring 1 500 miljoner euro) och med 70 % i relativa tal (15), trots att budgeten för landsbygdsutveckling ökade betydligt. Detta visar att den bristande prioriteringen av landsbygdsområden, vilket förordningen tillåter, har inverkat negativt på de belopp som finns tillgängliga för dessa områden. |
| --- | --- |

42.

Jämfört med den föregående programperioden (1994–1999) minskade investeringsstödet till landsbygdsutveckling i landsbygdsområden (f.d. mål 5b) med 50 % i absoluta tal (omkring 1 500 miljoner euro) och med 70 % i relativa tal (15), trots att budgeten för landsbygdsutveckling ökade betydligt. Detta visar att den bristande prioriteringen av landsbygdsområden, vilket förordningen tillåter, har inverkat negativt på de belopp som finns tillgängliga för dessa områden.

| 43. | Befolkningstätheten analyserades också med avseende på de 300 projekten. I tabellen nedan visas den genomsnittliga befolkningstätheten i området där investeringarna gjorts för var och en av undersökningspopulationerna (LAU 2 är den ”lägsta” administrativa nivån, till exempel kommuner, medan NUTS 3 är större administrativa områden, till exempel provinser). När det gäller alla de typer av investeringsåtgärder som granskades är befolkningstätheten i både LAU 2-områden och NUTS 3-områden i genomsnitt högre än det europeiska genomsnittet på 120 invånare/km2. Uppgifterna för mål 1-områden bör jämföras med den genomsnittliga befolkningstätheten för mål 1-områden som är 81 invånare/km2. |
| --- | --- |

43.

Befolkningstätheten analyserades också med avseende på de 300 projekten. I tabellen nedan visas den genomsnittliga befolkningstätheten i området där investeringarna gjorts för var och en av undersökningspopulationerna (LAU 2 är den ”lägsta” administrativa nivån, till exempel kommuner, medan NUTS 3 är större administrativa områden, till exempel provinser). När det gäller alla de typer av investeringsåtgärder som granskades är befolkningstätheten i både LAU 2-områden och NUTS 3-områden i genomsnitt högre än det europeiska genomsnittet på 120 invånare/km2. Uppgifterna för mål 1-områden bör jämföras med den genomsnittliga befolkningstätheten för mål 1-områden som är 81 invånare/km2.

Tabell 3

Genomsnittlig befolkningstäthet i områden där investeringar i landsbygdsutveckling gjorts i ett representativt urval av 300 EUGFJ-projekt

| Befolkning | Befolkningstäthet i området där investeringen var lokaliserad (inv./km2) |
| --- | --- |
| LAU 2 | NUTS 3 |
| Områden utanför mål 1 | 259 | 242 |
| Mål 1-områden | 237 | 246 |

Befolkning

Befolkningstäthet i området där investeringen var lokaliserad (inv./km2)

LAU 2

NUTS 3

Områden utanför mål 1

259

242

Mål 1-områden

237

246

| 44. | Relevansen av denna analys uppstår ur sambandet mellan befolkningstäthet och ekonomiskt resultat. Ju högre befolkningstäthet, desto högre BNP per capita. Resultaten i tabell 3 innebär att investeringarna i landsbygdsutveckling normalt görs i LAU 2-områden och NUTS 3-områden där BNP per capita är högre än genomsnittet i EU. |
| --- | --- |

44.

Relevansen av denna analys uppstår ur sambandet mellan befolkningstäthet och ekonomiskt resultat. Ju högre befolkningstäthet, desto högre BNP per capita. Resultaten i tabell 3 innebär att investeringarna i landsbygdsutveckling normalt görs i LAU 2-områden och NUTS 3-områden där BNP per capita är högre än genomsnittet i EU.

| 45. | Ett särdrag hos ESPON-klassificeringen är att de områden som definieras som stadsområden enligt dess typologi har högst BNP, det vill säga att de är de rikare områdena. Resultatet av stickprovsundersökningen visar följaktligen att en betydande del av utgifterna för de åtgärder som granskats (47 % för områden utanför mål 1 och 21 % för mål 1-områden) uppkommer i områden med högst BNP, vilket strider mot målet att minska den regionala obalansen (se punkt 6). |
| --- | --- |

45.

Ett särdrag hos ESPON-klassificeringen är att de områden som definieras som stadsområden enligt dess typologi har högst BNP, det vill säga att de är de rikare områdena. Resultatet av stickprovsundersökningen visar följaktligen att en betydande del av utgifterna för de åtgärder som granskats (47 % för områden utanför mål 1 och 21 % för mål 1-områden) uppkommer i områden med högst BNP, vilket strider mot målet att minska den regionala obalansen (se punkt 6).

| 46. | Resultaten är särskilt anmärkningsvärda när det gäller mål 1-områden, som generellt sett är de fattigare områdena i EU. Den genomsnittliga befolkningstätheten i området där investeringen gjorts är mycket likartad för områden inom och utanför mål 1 (se tabell 3). Detta tyder på att investeringarna koncentreras till mål 1-områdenas rikaste delar. |
| --- | --- |

46.

Resultaten är särskilt anmärkningsvärda när det gäller mål 1-områden, som generellt sett är de fattigare områdena i EU. Den genomsnittliga befolkningstätheten i området där investeringen gjorts är mycket likartad för områden inom och utanför mål 1 (se tabell 3). Detta tyder på att investeringarna koncentreras till mål 1-områdenas rikaste delar.

Resultat och effekter av de projekt som granskades på plats

Iakttagelse 6Det gick inte alltid att identifiera projektens inverkan, men när det var möjligt var synergi med andra projekt och lokalisering i landsbygdsområden nyckelfaktorer som ökade projektens ändamålsenlighet.

| 47. | Som ett led i analysen av de 31 projekt som granskades under besöken i medlemsstaterna ställdes följande fråga: ”Vilka blev projektens resultat, och vilka nyckelvariabler var avgörande för resultaten?” Fotografierna nedan ger en bild av fyra av de granskade projekten. I bilaga III beskrivs dessa projekt mer ingående, vilket illustrerar nedanstående punkter. De resultat som presenteras nedan kan inte extrapoleras, eftersom urvalet gjordes på grundval av en subjektiv bedömning och även syftade till att inbegripa exempel på bra metoder. |
| --- | --- |

47.

Som ett led i analysen av de 31 projekt som granskades under besöken i medlemsstaterna ställdes följande fråga: ”Vilka blev projektens resultat, och vilka nyckelvariabler var avgörande för resultaten?” Fotografierna nedan ger en bild av fyra av de granskade projekten. I bilaga III beskrivs dessa projekt mer ingående, vilket illustrerar nedanstående punkter. De resultat som presenteras nedan kan inte extrapoleras, eftersom urvalet gjordes på grundval av en subjektiv bedömning och även syftade till att inbegripa exempel på bra metoder.

Punkt 1: Inverkan (resultat och effekter) kan inte alltid identifieras

| 48. | Beträffande 10 granskade projekt fann revisionsrätten tydliga resultat och effekter. I fråga om 15 andra projekt (16) fann revisionsrätten bevis för viss inverkan, dock inte för alla avsedda effekter. När det gällde de återstående 6 projekten (17) konstaterades små eller inga effekter. Denna information samlades vanligtvis inte in av medlemsstaterna, som ibland hävdade att detta var utvärderarnas ansvar. |
| --- | --- |

48.

Beträffande 10 granskade projekt fann revisionsrätten tydliga resultat och effekter. I fråga om 15 andra projekt (16) fann revisionsrätten bevis för viss inverkan, dock inte för alla avsedda effekter. När det gällde de återstående 6 projekten (17) konstaterades små eller inga effekter. Denna information samlades vanligtvis inte in av medlemsstaterna, som ibland hävdade att detta var utvärderarnas ansvar.

Punkt 2: Projekt är ändamålsenligare när synergier förekommer

| 49. | Beträffande 20 granskade projekt konstaterades synergieffekter. Det innebär att projekten inte genomfördes isolerat utan var kopplade till andra projekt. Detta berodde i regel på att projekten var en del av ett större koncept, till exempel en lokal utvecklingsstrategi (till exempel för utveckling av byar eller turism). I fråga om de återstående 11 projekten (18) kunde inga synergieffekter konstateras. Revisionsrätten noterade att isolerade projekt som inte hade någon koppling till andra projekt hade mindre effekt och var mindre ändamålsenliga. |
| --- | --- |

49.

Beträffande 20 granskade projekt konstaterades synergieffekter. Det innebär att projekten inte genomfördes isolerat utan var kopplade till andra projekt. Detta berodde i regel på att projekten var en del av ett större koncept, till exempel en lokal utvecklingsstrategi (till exempel för utveckling av byar eller turism). I fråga om de återstående 11 projekten (18) kunde inga synergieffekter konstateras. Revisionsrätten noterade att isolerade projekt som inte hade någon koppling till andra projekt hade mindre effekt och var mindre ändamålsenliga.

| 50. | Medlemsstaterna kräver inte alltid att projekt skall ingå i ett större koncept eller i en lokal utvecklingsplan. I fall av det slaget, särskilt åtgärder i enlighet med artikel 33, skulle en ändamålsenlig målinriktning öka stödets ändamålsenlighet. |
| --- | --- |

50.

Medlemsstaterna kräver inte alltid att projekt skall ingå i ett större koncept eller i en lokal utvecklingsplan. I fall av det slaget, särskilt åtgärder i enlighet med artikel 33, skulle en ändamålsenlig målinriktning öka stödets ändamålsenlighet.

Punkt 3: Lokalisering och effekt i landsbygdsområden

| 51. | Huvudeffekterna av alla granskade projekt uppstod i närheten av platsen där investeringen gjorts. Endast 7 projekt (19) hade också en effekt i ett större område. |
| --- | --- |

51.

Huvudeffekterna av alla granskade projekt uppstod i närheten av platsen där investeringen gjorts. Endast 7 projekt (19) hade också en effekt i ett större område.

| 52. | I 19 av de granskade projekten bidrog resultaten och effekterna positivt till landsbygdsområdenas utveckling. Men när det gällde de återstående 12 projekten fann inte revisionsrätten ett sådant positivt bidrag: i 6 fall konstaterades få eller inga effekter (se punkt 48), och ytterligare 6 fall (20) avsåg en stad eller ett icke-landsbygdsområde. Detta leder till en betydligt mindre effekt på landsbygdsutvecklingen och innebär därmed att landsbygdsområdenas problem inte angrips på ett ändamålsenligt sätt. |
| --- | --- |

52.

I 19 av de granskade projekten bidrog resultaten och effekterna positivt till landsbygdsområdenas utveckling. Men när det gällde de återstående 12 projekten fann inte revisionsrätten ett sådant positivt bidrag: i 6 fall konstaterades få eller inga effekter (se punkt 48), och ytterligare 6 fall (20) avsåg en stad eller ett icke-landsbygdsområde. Detta leder till en betydligt mindre effekt på landsbygdsutvecklingen och innebär därmed att landsbygdsområdenas problem inte angrips på ett ändamålsenligt sätt.

| Foto 1




  Projekt nr 15, uppförande av ett utkikstorn i Brandenburg | Foto 2




  Projekt nr 11, den nederländska statens köp av jordbruksmark |
| --- | --- |

Foto 1

Image

Projekt nr 15, uppförande av ett utkikstorn i Brandenburg

Foto 2

Image

Projekt nr 11, den nederländska statens köp av jordbruksmark

| Foto 3




  Projekt nr 19, renovering av Kirchwahlingen bycentrum i Niedersachsen | Foto 4




  Projekt nr 22, gamla betongakvedukter ersätts av ett system med underjordiska rörledningar och pumpar i Spanien |
| --- | --- |

Foto 3

Image

Projekt nr 19, renovering av Kirchwahlingen bycentrum i Niedersachsen

Foto 4

Image

Projekt nr 22, gamla betongakvedukter ersätts av ett system med underjordiska rörledningar och pumpar i Spanien

Granskningsfråga 4: Övervakas och utvärderas output, resultat och effekter på vederbörligt sätt?

Generell ram för och tillämpning av övervaknings- och utvärderingssystemet

Iakttagelse 7Kommissionens och medlemsstaternas tillämpning av övervaknings- och utvärderingssystemet ger inte tillfredsställande och tillförlitlig information om output, resultat och effekter av investeringarna i landsbygdsutveckling.

| 53. | Utformningen av övervaknings- och utvärderingssystemet fastställs i den rättsliga grunden. Till exempel föreskrivs att operativa mål och förväntade effekter skall inkluderas i landsbygdsutvecklingsprogrammet, kvantifierade i den mån de går att kvantifiera när det gäller övervakning och utvärderingsbedömningar. |
| --- | --- |

53.

Utformningen av övervaknings- och utvärderingssystemet fastställs i den rättsliga grunden. Till exempel föreskrivs att operativa mål och förväntade effekter skall inkluderas i landsbygdsutvecklingsprogrammet, kvantifierade i den mån de går att kvantifiera när det gäller övervakning och utvärderingsbedömningar.

| 54. | När det gäller övervakning krävs i den rättsliga grunden att medlemsstaterna till kommissionen skall överlämna årsrapporter om hur programmen fortskrider, vilket inbegriper en lägesredovisning av åtgärder i förhållande till målen. För detta skall i möjligaste mån de gemensamma indikatorer som anges i kommissionens riktlinjer användas. På grundval av de gemensamma indikatorer som medlemsstaterna rapporterat utarbetar kommissionen regelbundet en sammanfattande rapport. |
| --- | --- |

54.

När det gäller övervakning krävs i den rättsliga grunden att medlemsstaterna till kommissionen skall överlämna årsrapporter om hur programmen fortskrider, vilket inbegriper en lägesredovisning av åtgärder i förhållande till målen. För detta skall i möjligaste mån de gemensamma indikatorer som anges i kommissionens riktlinjer användas. På grundval av de gemensamma indikatorer som medlemsstaterna rapporterat utarbetar kommissionen regelbundet en sammanfattande rapport.

| 55. | Tre typer av utvärderingar görs: förhandsbedömning (på programplaneringsstadiet), utvärdering efter halva tiden (senast den 31 december 2003 och vid behov en uppdatering två år senare) och efterföljande utvärdering (senast den 31 december 2008). Kommissionen har även ingått kontrakt med utvärderare som skall utarbeta sammanfattande rapporter om den information som finns i medlemsstaternas efterföljande utvärderingar avseende den föregående programperioden (vilka fanns tillgängliga 2003) och utvärderingarna efter halva tiden avseende den nuvarande perioden. |
| --- | --- |

55.

Tre typer av utvärderingar görs: förhandsbedömning (på programplaneringsstadiet), utvärdering efter halva tiden (senast den 31 december 2003 och vid behov en uppdatering två år senare) och efterföljande utvärdering (senast den 31 december 2008). Kommissionen har även ingått kontrakt med utvärderare som skall utarbeta sammanfattande rapporter om den information som finns i medlemsstaternas efterföljande utvärderingar avseende den föregående programperioden (vilka fanns tillgängliga 2003) och utvärderingarna efter halva tiden avseende den nuvarande perioden.

| 56. | Med hänsyn till att kommissionen försöker åtgärda vissa av de nuvarande bristerna genom de föreslagna ändringarna inför den nya programperioden anser revisionsrätten att den generella ramen för övervaknings- och utvärderingssystemet på det hela taget är tillfredsställande. |
| --- | --- |

56.

Med hänsyn till att kommissionen försöker åtgärda vissa av de nuvarande bristerna genom de föreslagna ändringarna inför den nya programperioden anser revisionsrätten att den generella ramen för övervaknings- och utvärderingssystemet på det hela taget är tillfredsställande.

| 57. | Revisionsrätten analyserade hur övervaknings- och utvärderingssystemet tillämpades av kommissionen och medlemsstaterna. Revisionsrätten fann att varken kommissionen eller medlemsstaterna på ett tillfredsställande sätt övervakar och utvärderar output, resultat och effekter av investeringar i landsbygdsutveckling. Det innebär att de inte har tillräckligt med information för att förvalta investeringsåtgärderna på ett ändamålsenligt sätt. |
| --- | --- |

57.

Revisionsrätten analyserade hur övervaknings- och utvärderingssystemet tillämpades av kommissionen och medlemsstaterna. Revisionsrätten fann att varken kommissionen eller medlemsstaterna på ett tillfredsställande sätt övervakar och utvärderar output, resultat och effekter av investeringar i landsbygdsutveckling. Det innebär att de inte har tillräckligt med information för att förvalta investeringsåtgärderna på ett ändamålsenligt sätt.

| 58. | Följande brister konstaterades:






  a) | Mål på projekt- och åtgärdsnivå, indikatorer och målsättningar konstaterades i regel vara otillräckligt definierade i medlemsstaternas program. |
| --- | --- | --- |

58.

Följande brister konstaterades:

a)

Mål på projekt- och åtgärdsnivå, indikatorer och målsättningar konstaterades i regel vara otillräckligt definierade i medlemsstaternas program.

| b) | Också då indikatorer hade definierats på ett tillfredsställande sätt, var det många medlemsstater som inte samlade in och rapporterade uppgifter om projektresultat, trots att detta hade varit möjligt. |
| --- | --- |

b)

Också då indikatorer hade definierats på ett tillfredsställande sätt, var det många medlemsstater som inte samlade in och rapporterade uppgifter om projektresultat, trots att detta hade varit möjligt.

| c) | När uppgifter rapporterades var i många fall output-, resultat- och effektindikatorerna inte tillförlitliga. EU:s insatser överskattades på grund av att nationell medfinansiering inkluderades och resultaten rapporterades dubbelt. Dessutom grundades uppgifterna på prognoser eller beräkningar och kontrollerades i regel inte i praktiken av de nationella myndigheterna. |
| --- | --- |

c)

När uppgifter rapporterades var i många fall output-, resultat- och effektindikatorerna inte tillförlitliga. EU:s insatser överskattades på grund av att nationell medfinansiering inkluderades och resultaten rapporterades dubbelt. Dessutom grundades uppgifterna på prognoser eller beräkningar och kontrollerades i regel inte i praktiken av de nationella myndigheterna.

| d) | Kommissionen har begärt att uppgifterna skall grundas på åtaganden och inte på betalningar, vilket innebär att det inte finns någon direkt koppling till de utbetalda beloppen och därmed inte till den finansiella rapporteringen. Det betyder också att de sifferuppgifter som redovisas inte stämmer överens med de faktiska sifferuppgifterna och att output och resultat rapporteras för tidigt eller överskattas (till exempel när projekt avbryts). |
| --- | --- |

d)

Kommissionen har begärt att uppgifterna skall grundas på åtaganden och inte på betalningar, vilket innebär att det inte finns någon direkt koppling till de utbetalda beloppen och därmed inte till den finansiella rapporteringen. Det betyder också att de sifferuppgifter som redovisas inte stämmer överens med de faktiska sifferuppgifterna och att output och resultat rapporteras för tidigt eller överskattas (till exempel när projekt avbryts).

| e) | När det gäller artikel 33 har kommissionen på grund av det stora antalet olika projekttyper inte fastställt relevanta gemensamma outputindikatorer. Vad som faktiskt finansieras rapporteras inte. |
| --- | --- |

e)

När det gäller artikel 33 har kommissionen på grund av det stora antalet olika projekttyper inte fastställt relevanta gemensamma outputindikatorer. Vad som faktiskt finansieras rapporteras inte.

| 59. | Dessa brister påverkar följaktligen medlemsstaternas årsrapporter om hur programmen fortskrider, i vilka uppgifterna rapporteras. De gemensamma indikatorerna i dessa rapporter bildar grunden för kommissionens rapport ”EU rural development monitoring data – synthesis reports”, som begärs av rådet (jordbruk). Den senaste rapporten, som gällde åren 2001–2003, utarbetades i maj 2005 och är inriktad på det finansiella genomförandet och innehåller få övervakningsuppgifter om output och resultat. Rapporten är inte fullständig, eftersom uppgifter för mål 1-områden inte fanns tillgängliga. Den kan inte jämföras med år 2000, eftersom kommissionen ändrade indikatorerna 2001, och uppdaterade sifferuppgifter för 2000 finns endast delvis tillgängliga. |
| --- | --- |

59.

Dessa brister påverkar följaktligen medlemsstaternas årsrapporter om hur programmen fortskrider, i vilka uppgifterna rapporteras. De gemensamma indikatorerna i dessa rapporter bildar grunden för kommissionens rapport ”EU rural development monitoring data – synthesis reports”, som begärs av rådet (jordbruk). Den senaste rapporten, som gällde åren 2001–2003, utarbetades i maj 2005 och är inriktad på det finansiella genomförandet och innehåller få övervakningsuppgifter om output och resultat. Rapporten är inte fullständig, eftersom uppgifter för mål 1-områden inte fanns tillgängliga. Den kan inte jämföras med år 2000, eftersom kommissionen ändrade indikatorerna 2001, och uppdaterade sifferuppgifter för 2000 finns endast delvis tillgängliga.

| 60. | Bristerna (se punkt 58) påverkar även utvärderingsrapporterna. Ett annat problem som hänger samman med utvärderingarna är de ”gemensamma utvärderingsfrågornas” begränsade relevans. De är en rad utvärderingsfrågor, kriterier och indikatorer som tagits fram av kommissionen och som krävs enligt den rättsliga grunden. Vid granskningen fann revisionsrätten att huvuddelen av frågorna inte besvaras av utvärderarna, eftersom de flesta frågorna, kriterierna och indikatorerna inte är tillämpliga, och när de är det, rapporteras inte de uppgifterna eller kan de inte kvantifieras. |
| --- | --- |

60.

Bristerna (se punkt 58) påverkar även utvärderingsrapporterna. Ett annat problem som hänger samman med utvärderingarna är de ”gemensamma utvärderingsfrågornas” begränsade relevans. De är en rad utvärderingsfrågor, kriterier och indikatorer som tagits fram av kommissionen och som krävs enligt den rättsliga grunden. Vid granskningen fann revisionsrätten att huvuddelen av frågorna inte besvaras av utvärderarna, eftersom de flesta frågorna, kriterierna och indikatorerna inte är tillämpliga, och när de är det, rapporteras inte de uppgifterna eller kan de inte kvantifieras.

| 61. | Övervakningen och utvärderingen ger endast begränsad information om var output, resultat och effekter uppstår. Sådan informationen är nödvändig för analysen av om problemen angrips i de landsbygdsområden som har de största behoven. Det är i sig den logiska avslutningen av målinriktningen och gör att man kan mäta stödets ändamålsenlighet. |
| --- | --- |

61.

Övervakningen och utvärderingen ger endast begränsad information om var output, resultat och effekter uppstår. Sådan informationen är nödvändig för analysen av om problemen angrips i de landsbygdsområden som har de största behoven. Det är i sig den logiska avslutningen av målinriktningen och gör att man kan mäta stödets ändamålsenlighet.

| 62. | Under ett antal år har kommissionens inställning till sund ekonomisk förvaltning byggt på förfarandena för verksamhetsbaserad budgetering. Härigenom tillhandahålls övergripande indikatorer för output och effekter när det gäller landsbygdsutveckling. Men dessa indikatorer ger ingen inblick i vad som finansierats och vad som uppnåtts. Outputindikatorerna beskriver kommissionens förväntade verksamhet, och den enda relevanta effektindikatorn för investeringsåtgärderna är landsbygdsutvecklingsutgifternas andel av de totala EUGFJ-utgifterna. |
| --- | --- |

62.

Under ett antal år har kommissionens inställning till sund ekonomisk förvaltning byggt på förfarandena för verksamhetsbaserad budgetering. Härigenom tillhandahålls övergripande indikatorer för output och effekter när det gäller landsbygdsutveckling. Men dessa indikatorer ger ingen inblick i vad som finansierats och vad som uppnåtts. Outputindikatorerna beskriver kommissionens förväntade verksamhet, och den enda relevanta effektindikatorn för investeringsåtgärderna är landsbygdsutvecklingsutgifternas andel av de totala EUGFJ-utgifterna.

| 63. | Det sätt som övervaknings- och utvärderingssystemet tillämpas på har lett till en situation som innebär att rapporteringen inte ger en tillförlitlig bild av output, resultat och effekter när det gäller investeringarna i landsbygdsutveckling. Det är inte uppenbart vad som har finansierats (output), vad som har uppnåtts (resultat och effekter) och hur detta har bidragit till att problemen i landsbygdsområden angrips. |
| --- | --- |

63.

Det sätt som övervaknings- och utvärderingssystemet tillämpas på har lett till en situation som innebär att rapporteringen inte ger en tillförlitlig bild av output, resultat och effekter när det gäller investeringarna i landsbygdsutveckling. Det är inte uppenbart vad som har finansierats (output), vad som har uppnåtts (resultat och effekter) och hur detta har bidragit till att problemen i landsbygdsområden angrips.

SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER

| 64. | Revisionsrätten konstaterade att nyckelinformation för att besvara frågan om investeringar i landsbygdsutveckling på ett ändamålsenligt sätt angriper problemen i landsbygdsområden saknas. Därför kunde revisionsrätten inte bedöma vilka medel som bidragit till att ett visst mål uppfyllts. Att denna information saknas beror delvis på förordningen om landsbygdsutveckling, som erbjuder ett brett spektrum av åtgärder med allmänna mål. I medlemsstaternas program fastställdes inte heller tydliga strategier för att angripa problem i landsbygdsområden (se punkterna 16–18).






  — | Kommissionen bör till nästa programperiod se till att när den antar landsbygdsutvecklingsprogrammen skall medlemsstaterna ha fastställt tydliga strategier som avser specifika mål och som gör det möjligt att bedöma investeringarnas kostnadseffektivitet. |
| --- | --- | --- |

64.

Revisionsrätten konstaterade att nyckelinformation för att besvara frågan om investeringar i landsbygdsutveckling på ett ändamålsenligt sätt angriper problemen i landsbygdsområden saknas. Därför kunde revisionsrätten inte bedöma vilka medel som bidragit till att ett visst mål uppfyllts. Att denna information saknas beror delvis på förordningen om landsbygdsutveckling, som erbjuder ett brett spektrum av åtgärder med allmänna mål. I medlemsstaternas program fastställdes inte heller tydliga strategier för att angripa problem i landsbygdsområden (se punkterna 16–18).

—

Kommissionen bör till nästa programperiod se till att när den antar landsbygdsutvecklingsprogrammen skall medlemsstaterna ha fastställt tydliga strategier som avser specifika mål och som gör det möjligt att bedöma investeringarnas kostnadseffektivitet.

| 65. | I medlemsstaternas program, genom vilka landsbygdsutvecklingsåtgärder genomförs, fokuseras stödet till stor del på jordbrukssektorn och följer därmed nära ett av de övergripande målen i förordningen, det vill säga att bidra till uppfyllandet av målen för den gemensamma jordbrukspolitiken. Denna starka inriktning på jordbruket äventyrar uppnåendet av det andra övergripandet målet i förordningen, nämligen att bidra till ekonomisk och social sammanhållning i landsbygdsområden, för vilket ett territoriellt tillvägagångssätt, såsom det tillämpas inom andra strukturfonder, skulle vara lämpligast (se punkterna 19–26).






  — | När arrangemangen för programperioden 2007–2013 utformas, bör vederbörlig hänsyn tas till balansen mellan de två centrala målen i förordningen: det som gäller den gemensamma jordbrukspolitiken och det som syftar till att minska den regionala obalansen. |
| --- | --- | --- |

65.

I medlemsstaternas program, genom vilka landsbygdsutvecklingsåtgärder genomförs, fokuseras stödet till stor del på jordbrukssektorn och följer därmed nära ett av de övergripande målen i förordningen, det vill säga att bidra till uppfyllandet av målen för den gemensamma jordbrukspolitiken. Denna starka inriktning på jordbruket äventyrar uppnåendet av det andra övergripandet målet i förordningen, nämligen att bidra till ekonomisk och social sammanhållning i landsbygdsområden, för vilket ett territoriellt tillvägagångssätt, såsom det tillämpas inom andra strukturfonder, skulle vara lämpligast (se punkterna 19–26).

—

När arrangemangen för programperioden 2007–2013 utformas, bör vederbörlig hänsyn tas till balansen mellan de två centrala målen i förordningen: det som gäller den gemensamma jordbrukspolitiken och det som syftar till att minska den regionala obalansen.

| 66. | Förordningen innehåller varken en definition av landsbygdsområden eller bestämmelser om vilka villkor de skall uppfylla. Medlemsstaterna är inte skyldiga att precisera landsbygdsområden i sina landsbygdsutvecklingsprogram. Ändamålsenliga villkor och urvalsförfaranden för att rikta medlen till de mest behövande geografiska områdena och stödmottagarna saknas (se punkterna 29–34).






  — | Kommissionen bör för ändamålsenlighetens skull se till att medlemsstaterna i sina program prioriterar tilldelning av medel i enlighet med behoven. En sådan prioritering skulle underlättas av en tydligare identifiering av de mest behövande områdena och stödmottagarna. |
| --- | --- | --- |

66.

Förordningen innehåller varken en definition av landsbygdsområden eller bestämmelser om vilka villkor de skall uppfylla. Medlemsstaterna är inte skyldiga att precisera landsbygdsområden i sina landsbygdsutvecklingsprogram. Ändamålsenliga villkor och urvalsförfaranden för att rikta medlen till de mest behövande geografiska områdena och stödmottagarna saknas (se punkterna 29–34).

—

Kommissionen bör för ändamålsenlighetens skull se till att medlemsstaterna i sina program prioriterar tilldelning av medel i enlighet med behoven. En sådan prioritering skulle underlättas av en tydligare identifiering av de mest behövande områdena och stödmottagarna.

| 67. | Kommissionen har endast lite information om var resultaten och effekterna av investeringarna är lokaliserade. Revisionsrätten konstaterade att en stor del av utgifterna uppkommer i områden som inte huvudsakligen är landsbygdsområden och att investeringsstödet till landsbygdsområden har minskat markant jämfört med den föregående programperioden (se punkterna 40–46).






  — | När kommissionen godkänner programmen för landsbygdsutveckling bör den se till att medlemsstaterna på ett klart och tydligt sätt har motiverat i vilka områden investeringsbehoven är störst. |
| --- | --- | --- |

67.

Kommissionen har endast lite information om var resultaten och effekterna av investeringarna är lokaliserade. Revisionsrätten konstaterade att en stor del av utgifterna uppkommer i områden som inte huvudsakligen är landsbygdsområden och att investeringsstödet till landsbygdsområden har minskat markant jämfört med den föregående programperioden (se punkterna 40–46).

—

När kommissionen godkänner programmen för landsbygdsutveckling bör den se till att medlemsstaterna på ett klart och tydligt sätt har motiverat i vilka områden investeringsbehoven är störst.

| 68. | Vad beträffar resultaten och effekterna av de projekt som granskades på plats konstaterades att det är svårt att fastställa dem, men faktorer som hade en positiv inverkan på ändamålsenligheten var synergier med andra projekt och lokalisering i landsbygdsområden (se punkterna 47–53).






  — | Kommissionen bör uppmuntra medlemsstaterna att analysera nyckelfaktorer som påverkar framgången för investeringsprojekt och sprida exempel på bra tillvägagångssätt. |
| --- | --- | --- |

68.

Vad beträffar resultaten och effekterna av de projekt som granskades på plats konstaterades att det är svårt att fastställa dem, men faktorer som hade en positiv inverkan på ändamålsenligheten var synergier med andra projekt och lokalisering i landsbygdsområden (se punkterna 47–53).

—

Kommissionen bör uppmuntra medlemsstaterna att analysera nyckelfaktorer som påverkar framgången för investeringsprojekt och sprida exempel på bra tillvägagångssätt.

| 69. | Övervaknings- och utvärderingssystemet ger inte kommissionen och medlemsstaterna tillräcklig och tillförlitlig information om output, resultat och effekter (se punkterna 53–63).






  — | Kommissionen bör förbättra uppgiftsinsamlingen och rapporteringen för att vara bättre informerad om investeringarnas ändamålsenlighet. |
| --- | --- | --- |

69.

Övervaknings- och utvärderingssystemet ger inte kommissionen och medlemsstaterna tillräcklig och tillförlitlig information om output, resultat och effekter (se punkterna 53–63).

—

Kommissionen bör förbättra uppgiftsinsamlingen och rapporteringen för att vara bättre informerad om investeringarnas ändamålsenlighet.

Denna rapport har antagits av revisionsrätten vid dess sammanträde i Luxemburg den 28 juni 2006.

För revisionsrätten

Hubert WEBER

Ordförande

---

(1)  Artikel 10 i rådets förordning (EG) nr 1782/2003 av den 29 september 2003 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare (EUT L 270, 21.10.2003, s. 1).

1

(2)  Rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) och om ändring och upphävande av vissa förordningar (EGT L 160, 26.6.1999, s. 80).

2

(3)  Särskild rapport nr 3/2005 (EUT C 279, 11.11.2005), särskild rapport nr 4/2003 (EUT C 151, 27.6.2003) och särskild rapport nr 9/2004 (EUT C 67, 18.3.2005).

3

(4)  Den gemensamma jordbrukspolitikens första pelare utgörs av stöd som beviljas jordbrukare i form av direktstöd.

4

(5)  Artikel 1 i förordning (EG) nr 1257/1999.

5

(6)  Artiklarna 4, 25 och 33 i förordning (EG) nr 1257/1999.

6

(7)  NUTS 2-områden som släpar efter i utvecklingen, vilket definieras som en BNP per capita som är lägre än 75 % av genomsnittet i gemenskapen.

7

(8)  Efterhandsutvärdering av mål 5b-program 1994–1999, augusti 2003; sammanfattande rapport om halvtidsutvärderingarna 2000–2006, februari 2006.

8

(9)  Ett nytt partnerskap för sammanhållning, Tredje rapporten om den ekonomiska och sociala sammanhållningen, februari 2004, s. 29.

9

(10)  Slutsatser från den europeiska konferensen om landsbygdsutveckling i Cork den 7–9 november 1996.

10

(11)  Slutsatser från den andra europeiska konferensen om landsbygdsutveckling i Salzburg den 12–14 november 2003.

11

(12)  Om programmet till exempel innehåller en diagnos av problemen i olika delar av området, sker det på en allmän nivå, utan identifiering av vilka problem som finns i vilka konkreta landsbygdsområden. Dessutom används inte beskrivningen av problemen/behoven till att anpassa landsbygdutvecklingsåtgärderna efter behoven i olika områden.

12

(13)  Kommissionens nyhetsbrev ”Landsbygdsutveckling – ett verktyg för att skapa jobb och tillväxt”, 2005.

13

(14)  GD Jordbruk och landsbygdsutveckling – faktablad – ”New perspectives for EU Rural Development”, s. 7.

14

(15)  Källa: Revisionsrättens analys av kommissionens redovisningsuppgifter.

15

Källa:

(16)  Projekten 1–5, 7–9, 16, 18, 19, 22, 23, 30 och 31 (se bilaga I).

16

bilaga I

(17)  Projekt 12, 15, 17, 20, 26 och 27 (se bilaga I).

17

bilaga I

(18)  Projekten 1, 2, 3, 4, 7, 8, 9, 12, 17, 20 och 31 (se bilaga I).

18

bilaga I

(19)  Projekten 5, 6, 7, 8, 9, 10 och 11 (se bilaga I).

19

bilaga I

(20)  Projekten 7, 8, 11, 18, 24 och 25 (se bilaga I).

20

bilaga I

---

BILAGA I

FÖRTECKNING ÖVER PROJEKT SOM GRANSKATS I MEDLEMSSTATERNA

| Ref. | Medlemsstat och program | Åtgärd – förordning (EG) nr 1257/1999 | Kort projektbeskrivning |
| --- | --- | --- | --- |
| Investeringar i jordbruksföretag | Förbättrad bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter | Åtgärder i enlighet med artikel 33 |
| Omarrondering | Restaurering och utveckling av byar samt skydd och bevarande av kulturarvet på landsbygden | Vattenhushållning inom jordbruket | Utveckling och förbättring av infrastrukturer som har samband med lantbrukets utveckling |
| 1 | Italien – Emilia Romagna | × | | | | | | Inköp av lantbruksmaskiner i syfte att minska kostnaderna |
| 2 | Italien – Emilia Romagna | × | | | | | | Uppförande av jordbruksbyggnader för maskinförvaring i syfte att minska kostnaderna |
| 3 | Spanien – nationellt OP | × | | | | | | Stöd till en investering (bidrag, räntesubvention och lånesubvention) i ett litet familjejordbruk med ca 15 kor |
| 4 | Spanien – nationellt OP | × | | | | | | Stöd till en investering (bidrag och räntesubvention) i ett relativt stort mejerikooperativ (186 kor, mjölkkvot: 1,2 miljoner kg) |
| 5 | Frankrike – nationellt RDP | | × | | | | | Investeringar för att förbättra kvalitetskontrollen vid ett vinkooperativ |
| 6 | Frankrike – nationellt RDP | | × | | | | | Investeringar för att förbättra och kontrollera de hygieniska förhållandena i ett slakteri |
| 7 | Spanien – Katalonien | | × | | | | | Förbättring av de sanitära förhållandena och energibesparing genom anpassning av produktionsprocessen i ett privat företag |
| 8 | Spanien – Katalonien | | × | | | | | Uppförande av en ny anläggning och förbättring av de sanitära förhållandena genom anpassning av produktionsprocessen i ett privat företag |
| 9 | Spanien – Katalonien | | × | | | | | Uppförande av en ny anläggning och förbättring av de sanitära förhållandena genom anpassning av produktionsprocessen i en producentsammanslutning |
| 10 | Nederländerna – nationellt RDP | | | × | | | | Köp av 28,6 hektar jordbruksmark i ett naturreservatsområde (säljare: en jordbrukare) |
| 11 | Nederländerna – nationellt RDP | | | × | | | | Köp av 125,6 hektar mark i ett naturreservatsområde som främst använts som jordbruksmark (säljare: Zaanstads kommun) |
| 12 | Italien – Kampanien | | | | × | | | Renovering av en befintlig byggnad på ett isolerat jordbruk med ett åtagande att använda den för bed and breakfast-verksamhet |
| 13 | Italien – Kampanien | | | | × | | | Renovering av en öppen plats (gata och torg) i en kommun i syfte att göra den till en mötesplats för människor |
| 14 | Tyskland – Brandenburg | | | | × | | | Renovering av ett slott i syfte att inrätta ett museum |
| 15 | Tyskland – Brandenburg | | | | × | | | Uppförande av ett 31,5 meter högt torn i stål med utsikt över en sjö och dess omgivningar |
| 16 | Tyskland – Brandenburg | | | | × | | | Ombyggnad av två broar och en 1,1 km lång landsbygdsväg |
| 17 | Tyskland – Niedersachsen | | | | × | | | Ombyggnad av en gammal traditionell byggnad till en mötesplats för människor |
| 18 | Tyskland – Niedersachsen | | | | × | | | Restaurering av en gammal bondgårds gärdesgårdar och gavlar |
| 19 | Tyskland – Niedersachsen | | | | × | | | Anläggning av en parkeringsplats, läggande av ny beläggning på en väg, byggande av en vändplats för lastbilar som levererar jordbruksutrustning, reparation av karakteristiska inhägnader och utplacering av parkbänkar |
| 20 | Spanien – Katalonien | | | | × | | | Renovering av en möteslokal i en landsbygdskommun |
| 21 | Tyskland – Brandenburg | | | | | × | | Förbättring av strandvallarna längs floden Oder och tillhandahållande av vatten från floden för bevattning |
| 22 | Spanien – nationellt RDP | | | | | × | | Förbättring och modernisering av ett bevattningssystem för ett bevattningsföretag |
| 23 | Spanien – nationellt RDP | | | | | × | | Förbättring av ett område för ett bevattningsföretag i ett integrerat projekt (bevattning, dränering, vägar etc.) |
| 24 | Spanien – nationellt RDP | | | | | × | | Bevattning i ett jordbruksområde alldeles i närheten av staden Castellón de la Plana |
| 25 | Spanien – nationellt RDP | | | | | × | | Bevattning av jordbruksmark i anslutning till staden Sagunto |
| 26 | Portugal – Lissabon och Tejodalen | | | | | × | | Anläggning av ett nytt bevattningssystem i området kring två byar nära landsbygdssamhället Tomar |
| 27 | Portugal – Lissabon och Tejodalen | | | | | × | | Anläggning av ett nytt bevattningssystem i ett område 25 km från Lissabon |
| 28 | Italien – Kampanien | | | | | | × | Renovering av befintliga landsbygdsvägar, förbättring av tillfartsvägarna till omgivande jordbruksföretag och förbättring av förbindelselederna mellan olika kommundelar och av tillfartsvägarna till huvudvägarna |
| 29 | Italien – Kampanien | | | | | | × | Renovering av befintliga landsbygdsvägar, förbättring av tillfartsvägarna till omgivande jordbruksföretag och förbättring av förbindelselederna mellan olika kommundelar och av tillfartsvägarna till huvudvägarna |
| 30 | Tyskland – Niedersachsen | | | | | | × | Anläggning av en ny landsbygdsväg på 410 meter |
| 31 | Tyskland – Niedersachsen | | | | | | × | Renovering av en 1,4 km lång sträcka av en landsbygdsväg |

Ref.

Medlemsstat och program

Åtgärd – förordning (EG) nr 1257/1999

Kort projektbeskrivning

Investeringar i jordbruksföretag

Förbättrad bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter

Åtgärder i enlighet med artikel 33

Omarrondering

Restaurering och utveckling av byar samt skydd och bevarande av kulturarvet på landsbygden

Vattenhushållning inom jordbruket

Utveckling och förbättring av infrastrukturer som har samband med lantbrukets utveckling

1

Italien – Emilia Romagna

×

Inköp av lantbruksmaskiner i syfte att minska kostnaderna

2

Italien – Emilia Romagna

×

Uppförande av jordbruksbyggnader för maskinförvaring i syfte att minska kostnaderna

3

Spanien – nationellt OP

×

Stöd till en investering (bidrag, räntesubvention och lånesubvention) i ett litet familjejordbruk med ca 15 kor

4

Spanien – nationellt OP

×

Stöd till en investering (bidrag och räntesubvention) i ett relativt stort mejerikooperativ (186 kor, mjölkkvot: 1,2 miljoner kg)

5

Frankrike – nationellt RDP

×

Investeringar för att förbättra kvalitetskontrollen vid ett vinkooperativ

6

Frankrike – nationellt RDP

×

Investeringar för att förbättra och kontrollera de hygieniska förhållandena i ett slakteri

7

Spanien – Katalonien

×

Förbättring av de sanitära förhållandena och energibesparing genom anpassning av produktionsprocessen i ett privat företag

8

Spanien – Katalonien

×

Uppförande av en ny anläggning och förbättring av de sanitära förhållandena genom anpassning av produktionsprocessen i ett privat företag

9

Spanien – Katalonien

×

Uppförande av en ny anläggning och förbättring av de sanitära förhållandena genom anpassning av produktionsprocessen i en producentsammanslutning

10

Nederländerna – nationellt RDP

×

Köp av 28,6 hektar jordbruksmark i ett naturreservatsområde (säljare: en jordbrukare)

11

Nederländerna – nationellt RDP

×

Köp av 125,6 hektar mark i ett naturreservatsområde som främst använts som jordbruksmark (säljare: Zaanstads kommun)

12

Italien – Kampanien

×

Renovering av en befintlig byggnad på ett isolerat jordbruk med ett åtagande att använda den för bed and breakfast-verksamhet

13

Italien – Kampanien

×

Renovering av en öppen plats (gata och torg) i en kommun i syfte att göra den till en mötesplats för människor

14

Tyskland – Brandenburg

×

Renovering av ett slott i syfte att inrätta ett museum

15

Tyskland – Brandenburg

×

Uppförande av ett 31,5 meter högt torn i stål med utsikt över en sjö och dess omgivningar

16

Tyskland – Brandenburg

×

Ombyggnad av två broar och en 1,1 km lång landsbygdsväg

17

Tyskland – Niedersachsen

×

Ombyggnad av en gammal traditionell byggnad till en mötesplats för människor

18

Tyskland – Niedersachsen

×

Restaurering av en gammal bondgårds gärdesgårdar och gavlar

19

Tyskland – Niedersachsen

×

Anläggning av en parkeringsplats, läggande av ny beläggning på en väg, byggande av en vändplats för lastbilar som levererar jordbruksutrustning, reparation av karakteristiska inhägnader och utplacering av parkbänkar

20

Spanien – Katalonien

×

Renovering av en möteslokal i en landsbygdskommun

21

Tyskland – Brandenburg

×

Förbättring av strandvallarna längs floden Oder och tillhandahållande av vatten från floden för bevattning

22

Spanien – nationellt RDP

×

Förbättring och modernisering av ett bevattningssystem för ett bevattningsföretag

23

Spanien – nationellt RDP

×

Förbättring av ett område för ett bevattningsföretag i ett integrerat projekt (bevattning, dränering, vägar etc.)

24

Spanien – nationellt RDP

×

Bevattning i ett jordbruksområde alldeles i närheten av staden Castellón de la Plana

25

Spanien – nationellt RDP

×

Bevattning av jordbruksmark i anslutning till staden Sagunto

26

Portugal – Lissabon och Tejodalen

×

Anläggning av ett nytt bevattningssystem i området kring två byar nära landsbygdssamhället Tomar

27

Portugal – Lissabon och Tejodalen

×

Anläggning av ett nytt bevattningssystem i ett område 25 km från Lissabon

28

Italien – Kampanien

×

Renovering av befintliga landsbygdsvägar, förbättring av tillfartsvägarna till omgivande jordbruksföretag och förbättring av förbindelselederna mellan olika kommundelar och av tillfartsvägarna till huvudvägarna

29

Italien – Kampanien

×

Renovering av befintliga landsbygdsvägar, förbättring av tillfartsvägarna till omgivande jordbruksföretag och förbättring av förbindelselederna mellan olika kommundelar och av tillfartsvägarna till huvudvägarna

30

Tyskland – Niedersachsen

×

Anläggning av en ny landsbygdsväg på 410 meter

31

Tyskland – Niedersachsen

×

Renovering av en 1,4 km lång sträcka av en landsbygdsväg

---

BILAGA II

DEFINITIONER AV LANDSBYGDSOMRÅDEN – RIKTMÄRKEN SOM ANVÄNDES VID GRANSKNINGEN

| 1. | F.d. mål 5b-områden
  Den dag då förordningen om landsbygdsutveckling trädde i kraft, den 1 januari 2000, upphörde förordning (EEG) nr 2052/88 (1) att gälla. I den sistnämnda förordningen anges i artikel 1.5 att mål 5b skall främja utvecklingen av landsbygdsområden. I artikel 11 i samma förordning föreskrivs att stödberättigade områden enligt mål 5b skall väljas ut med framför allt hänsyn till i vilken omfattning de är landsbygdsområden till sin karaktär, antalet personer som är sysselsatta inom jordbruket, områdenas utvecklingsnivå när det gäller ekonomi och jordbruk, i vilken utsträckning de är avlägset belägna och hur känsliga de är för förändringar i jordbrukssektorn, särskilt i samband med reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken. För programperioden 1994–1999 godkände kommissionen 83 områden enligt dessa kriterier. Det område som därmed berördes av mål 5b-programmen omfattade 26 % av EU:s yta och 9 % av dess befolkning. |
| --- | --- |

1.

Den dag då förordningen om landsbygdsutveckling trädde i kraft, den 1 januari 2000, upphörde förordning (EEG) nr 2052/88 (1) att gälla. I den sistnämnda förordningen anges i artikel 1.5 att mål 5b skall främja utvecklingen av landsbygdsområden. I artikel 11 i samma förordning föreskrivs att stödberättigade områden enligt mål 5b skall väljas ut med framför allt hänsyn till i vilken omfattning de är landsbygdsområden till sin karaktär, antalet personer som är sysselsatta inom jordbruket, områdenas utvecklingsnivå när det gäller ekonomi och jordbruk, i vilken utsträckning de är avlägset belägna och hur känsliga de är för förändringar i jordbrukssektorn, särskilt i samband med reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken. För programperioden 1994–1999 godkände kommissionen 83 områden enligt dessa kriterier. Det område som därmed berördes av mål 5b-programmen omfattade 26 % av EU:s yta och 9 % av dess befolkning.

| 2. | ESPON-typologin
  I slutrapporten om ESPON-projekt 1.1.2 om förhållandena mellan stad och landsbygd i Europa (”Urban-rural relations in Europe”) ligger fokus på huruvida uppdelningen mellan stad och landsbygd är förnuftig, hur denna bör göras och vilka kriterierna bör vara, samt huruvida den kan användas när politiken fastställs. I rapporten utvecklas en typologi för regioner i Europa i enlighet med särdragen för stad respektive landsbygd. ESPON-typologin grundas på två huvuddimensioner – graden av stadsinflytande och graden av mänsklig påverkan. Stadsinflytande fastställs i enlighet med befolkningstäthet och den ställning som den ledande staden i varje NUTS 3-område har. Graden av mänsklig påverkan fastställdes genom den relativa andelen marktäcke i enlighet med de viktigaste marktäckesklasserna i datasetet Corine. De viktigaste klasserna är artificiella ytor, jordbruksmark och övrigt marktäcke. Vid granskningen betraktades den första klassen (typ 1, stort stadsinflytande, stor mänsklig påverkan) som stad, klasserna 2–5 som medium och klass 6 som landsbygd. |
| --- | --- |

2.

I slutrapporten om ESPON-projekt 1.1.2 om förhållandena mellan stad och landsbygd i Europa (”Urban-rural relations in Europe”) ligger fokus på huruvida uppdelningen mellan stad och landsbygd är förnuftig, hur denna bör göras och vilka kriterierna bör vara, samt huruvida den kan användas när politiken fastställs. I rapporten utvecklas en typologi för regioner i Europa i enlighet med särdragen för stad respektive landsbygd. ESPON-typologin grundas på två huvuddimensioner – graden av stadsinflytande och graden av mänsklig påverkan. Stadsinflytande fastställs i enlighet med befolkningstäthet och den ställning som den ledande staden i varje NUTS 3-område har. Graden av mänsklig påverkan fastställdes genom den relativa andelen marktäcke i enlighet med de viktigaste marktäckesklasserna i datasetet Corine. De viktigaste klasserna är artificiella ytor, jordbruksmark och övrigt marktäcke. Vid granskningen betraktades den första klassen (typ 1, stort stadsinflytande, stor mänsklig påverkan) som stad, klasserna 2–5 som medium och klass 6 som landsbygd.

| 3. | Nationella definitioner
  Eftersom de kriterier medlemsstaterna använder varierar kraftigt, är de olika typologierna i sig inte jämförbara. Men som ett led i projekt 1.1.2 har ESPON harmoniserat de nationella klassifikationerna genom att fastställa tre klasser beroende på genomsnittet i landet. Resultatet är en typologi för relativ landsbygdsprägel i enlighet med nationella definitioner i tre klasser: liten landsbygdsprägel (index under 90 av genomsnittet i landet), medelstor landsbygdsprägel (index mellan 90 och 110) och stor landsbygdsprägel (index över 110). |
| --- | --- |

3.

Eftersom de kriterier medlemsstaterna använder varierar kraftigt, är de olika typologierna i sig inte jämförbara. Men som ett led i projekt 1.1.2 har ESPON harmoniserat de nationella klassifikationerna genom att fastställa tre klasser beroende på genomsnittet i landet. Resultatet är en typologi för relativ landsbygdsprägel i enlighet med nationella definitioner i tre klasser: liten landsbygdsprägel (index under 90 av genomsnittet i landet), medelstor landsbygdsprägel (index mellan 90 och 110) och stor landsbygdsprägel (index över 110).

| 4. | OECD
  OECD:s klassificering omfattar tre klasser, där NUTS 3-områden betecknas som städer om mindre än 15 % av befolkningen bor i LAU 2-områden med en befolkningstäthet på under 150 invånare/km2. Ett NUTS 3-område är relativt landsbygdspräglat om 15–50 % av befolkningen bor i LAU 2-områden med en befolkningstäthet under 150 invånare/km2, och landsbygd om procentandelen överstiger 50 %. |
| --- | --- |

4.

OECD:s klassificering omfattar tre klasser, där NUTS 3-områden betecknas som städer om mindre än 15 % av befolkningen bor i LAU 2-områden med en befolkningstäthet på under 150 invånare/km2. Ett NUTS 3-område är relativt landsbygdspräglat om 15–50 % av befolkningen bor i LAU 2-områden med en befolkningstäthet under 150 invånare/km2, och landsbygd om procentandelen överstiger 50 %.

---

(1)  Rådets förordning (EEG) nr 2052/88 av den 24 juni 1988 om strukturfondernas uppgifter (EGT L 185, 15.7.1988, s. 9).

---

BILAGA III

EXEMPEL PÅ RESULTAT OCH EFFEKTER AV GRANSKADE PROJEKT

Punkt 1 – Effekterna kan inte alltid identifieras

I Brandenburg har man i enlighet med den åtgärd i artikel 33 som avser ”restaurering och utveckling av byar samt skydd och bevarande av kulturarvet på landsbygden” byggt ett 31,5 meter högt utkikstorn i stål med utsikt över Senftenberger See och dess omgivningar (se även foto 1). Tornet är en ytterligare attraktion för området, men revisorerna anser inte att det är ett väsentligt projekt. Om tornet inte hade byggts, skulle antalet besökare i grunden sannolikt ha varit detsamma. Det finns inga bevis för att detta projekt, som kostade omkring 380 000 euro, utvecklar landsbygdsområdet på ett ändamålsenligt sätt. Parkförvaltningen kunde tillhandahålla statistik som visade antalet övernattningar och besök över dagen. Uppförandet av tornet hade ingen märkbar effekt på de uppgifterna, och dessutom skulle en tendens av något slag kunna bero på andra faktorer. Därför är det mycket svårt att fastställa och kvantifiera resultaten och effekterna av tornet, och det är för tidigt att bedöma projektets effekter på medellång och lång sikt.

Punkt 2 – Projekten är mer ändamålsenliga om synergier förekommer

Exempel 1: Synergier med andra instrument och mål, del av en bredare strategi

Projektet gällde den nederländska statens köp av jordbruksmark i enlighet med den åtgärd i artikel 33 som avser omarrondering (se även foto 2). Vad beträffar detta projekt köpte kommunen skiftena på 1960-talet för att bebygga dem, men nu köptes de (med medfinansiering av EU) av staten för utveckling av naturområden i stället för stadsbyggnad. Andra projekt som medfinansierades av EU genomfördes också i området, vilket har lett till att man samtidigt har uppnått de två viktigaste huvudmålen i politiken för landsbygdsutveckling: utveckling av naturområden och hållbar utveckling inom jordbruket. I området där projektet var lokaliserat fanns dessutom vatten för rekreationsändamål, och en cykelväg, som medfinansierades av EU, höll på att byggas mellan de inköpta skiftena och staden Zaanstad. Projektet passade även väl in i en bredare strategi med nationella och regionala planer och detaljerade situationsplaner. Detta är särskilt relevant när det gäller det naturrelaterade målet, till exempel skyddet av arter, som kräver mer omfattande interventionsåtgärder än vad som är möjligt inom ett enskilt projekt.

Exempel 2: Synergier med andra projekt och del av en bredare strategi

I enlighet med den åtgärd i artikel 33 som avser ”restaurering och utveckling av byar samt skydd och bevarande av kulturarvet på landsbygden” moderniserades byn Kirchwahlingens (Tyskland) centrum (se även foto 3). Genom projektet byggdes en bilparkering för kyrkobesökare och andra besökare, lades ny beläggning på en väg för att bidra till regnvattenavledningen och undvika översvämningar, byggdes en vändplats för lastbilar som levererar jordbruksutrustning, reparerades karakteristiska inhägnader och placerades parkbänkar ut. Detta har ökat byns attraktionsvärde, och den har öppnats för kulturarrangemang och turism och har till och med lockat människor att återvända för att bosätta sig där. Genom att projektet ingick i en mer omfattande plan för renovering av byar garanterades att en rad lämpade lokala personer kunde påverka planeringsförfarandet, bland annat prioriteringar, och att de mest angelägna projekten valdes ut för den byn. Projektet kompletterades av två andra närbesläktade offentliga projekt och ett privat projekt, vilka också urskiljdes i renoveringsplanen för byn. Dessutom var projektet en del av en bredare strategi med (totalt) 15 planer för renovering av byar i de tre lokala samkommunerna (Samtgemeinde). Den aktuella byn ligger i ett landsbygdsområde, där avfolkning hade varit ett problem och där infrastrukturen var relativt outvecklad. Byn höll på att förlora sin identitet. Dessa faktorer förstärkte effekterna av projektet.

Punkt 3 – Lokalisering i icke-landsbygdsområden

Ett av de projekt som granskades med avseende på åtgärden bevattning i Spanien omfattar totala investeringar på 9,9 miljoner euro, som medfinansieras av EUGFJ till ett belopp av 2,4 miljoner euro. Projektet gäller bevattning i ett jordbruksområde alldeles i närheten av Castellón de la Plana. Det finns inga små byar i eller runt jordbruksområdet, och de jordbrukare som drar nytta av projektet bor i Castellón.

Rakt igenom det bevattnade jordbruksområdet går en huvudväg som leder från staden till Castellóns hamn, en sträcka på omkring 5 kilometer. Området mellan jordbruksområdet och Medelhavet är huvudsakligen bebyggt. Castellón de la Plana har omkring 147 000 invånare och en befolkningstäthet på 1 346 invånare/km2. Staden är ett av Spaniens centrum för produktion av citrusfrukt eftersom området är bördigt. Den är ett viktigt handelscentrum, där huvudverksamheterna är petrokemisk industri, tillverkning av keramiska plattor och fiske.

Castellón de la Plana är en av 29 spanska städer som har dragit nytta av gemenskapsinitiativet Urban I, som medfinansierats av EU. Gemenskapsinitiativet Urban är ett instrument inom EU:s sammanhållningspolitik som syftar till förnyelse av städer och förorter som befinner sig på tillbakagång.

Projektet gäller modernisering av ett bevattningssystem i ett område på 895 hektar, där de befintliga betongakvedukterna ersatts med ett system med pumpar och underjordiska kanaler (se även foto 4). Det viktigaste resultatet av detta är att vattenanvändningen minskat betydligt, vilket gör att jordbruket i området blir effektivare och att produkternas kvantitet och kvalitet ökar, och att det befintliga deltidsjordbruket därmed kan upprätthållas (”consolidar la agricultura a tiempo parcial”).

Resultaten av detta projekt bidrar till att förbättra jordbrukets konkurrenskraft och miljön (vattenbesparing). Dessa resultat uppnås dock i ett område som på många sätt tillhör de mest konkurrenskraftiga och bäst belägna delarna av Spaniens mål 1-områden. Castellón de la Plana, och jordbruksområdena utanför staden, kännetecknas inte av problem som är typiska för landsbygdsområden (avfolkning, stor andel sysselsatta inom jordbruket etc.). Utifrån objektiva kriterier kan områdena inte anses vara landsbygdsområden. Finansiering av sådana projekt varken bidrar till eller främjar anpassning och utveckling av landsbygden.

---

KOMMISSIONENS SVAR

| II. | Hur väl investeringsåtgärderna genomförts bör inte enbart bedömas utifrån deras förmåga att lösa landsbygdsområdenas problem. Landsbygdsutveckling handlar om territoriell sammanhållning men innefattar också andra mål, som att stärka jord- och skogsbrukets konkurrenskraft, förbättra miljön och landsbygden och förbättra landsbygdens näringsliv i vidare mening, såväl på gemenskapsnivå som på nationell/regional nivå (se svar på punkterna 6–13).
  Alltså måste flera instrument utnyttjas för att man skall kunna ta itu med landsbygdens problem på ett riktigt sätt. |
| --- | --- |

II.

Hur väl investeringsåtgärderna genomförts bör inte enbart bedömas utifrån deras förmåga att lösa landsbygdsområdenas problem. Landsbygdsutveckling handlar om territoriell sammanhållning men innefattar också andra mål, som att stärka jord- och skogsbrukets konkurrenskraft, förbättra miljön och landsbygden och förbättra landsbygdens näringsliv i vidare mening, såväl på gemenskapsnivå som på nationell/regional nivå (se svar på punkterna 6–13).

Alltså måste flera instrument utnyttjas för att man skall kunna ta itu med landsbygdens problem på ett riktigt sätt.

| III. | Specifika ”åtgärdsrelaterade” mål har satts för var och en av de granskade åtgärderna enligt kapitlen I, VII och IX i rådets förordning (EG) nr 1257/1999. För nästa programperiod har kommissionen infört ett mer strategiskt angreppssätt genom gemenskapens strategiska riktlinjer som gör att medlemsstaterna på ett bättre sätt kan rikta sina strategier för landsbygdsutveckling mot relevanta mål som svarar mot specifika behov.
  Den starka tonvikten på jordbrukssektorn är en väsentlig del av landsbygdsutvecklingspolitiken, som har utvecklats från att vara en politik för att lösa jordbrukssektorns strukturproblem till en politik inriktad på jordbrukets mångfacetterade roll i samhället, och särskilt de utmaningar det står inför i ett vidare landsbygdssammanhang. Sektoriella och territoriella element ingår i denna politik och betraktas som den gemensamma jordbrukspolitikens andra pelare (se svar på punkterna 16–28). |
| --- | --- |

III.

Specifika ”åtgärdsrelaterade” mål har satts för var och en av de granskade åtgärderna enligt kapitlen I, VII och IX i rådets förordning (EG) nr 1257/1999. För nästa programperiod har kommissionen infört ett mer strategiskt angreppssätt genom gemenskapens strategiska riktlinjer som gör att medlemsstaterna på ett bättre sätt kan rikta sina strategier för landsbygdsutveckling mot relevanta mål som svarar mot specifika behov.

Den starka tonvikten på jordbrukssektorn är en väsentlig del av landsbygdsutvecklingspolitiken, som har utvecklats från att vara en politik för att lösa jordbrukssektorns strukturproblem till en politik inriktad på jordbrukets mångfacetterade roll i samhället, och särskilt de utmaningar det står inför i ett vidare landsbygdssammanhang. Sektoriella och territoriella element ingår i denna politik och betraktas som den gemensamma jordbrukspolitikens andra pelare (se svar på punkterna 16–28).

| IV. | Landsbygdsutveckling är en horisontell politik som är tillämplig på alla regioner i Europa. Enligt subsidiaritetsprincipen ansvarar medlemsstaterna för urval av stödberättigade mottagare och områden och för formulering av lämpliga strategier (se svar på punkterna 29–34).
  I förordning (EG) nr 1698/2005 för nästa programperiod ingår en klarare inriktning mot mindre företag som bearbetar och saluför jordbruksprodukter (och mikroföretag för skogsprodukter i axel 1 och företagsutveckling i axel 3) för att bland annat så långt möjligt begränsa dödviktseffekter om och när de förekommer (se svar på punkterna 35–39). |
| --- | --- |

IV.

Landsbygdsutveckling är en horisontell politik som är tillämplig på alla regioner i Europa. Enligt subsidiaritetsprincipen ansvarar medlemsstaterna för urval av stödberättigade mottagare och områden och för formulering av lämpliga strategier (se svar på punkterna 29–34).

I förordning (EG) nr 1698/2005 för nästa programperiod ingår en klarare inriktning mot mindre företag som bearbetar och saluför jordbruksprodukter (och mikroföretag för skogsprodukter i axel 1 och företagsutveckling i axel 3) för att bland annat så långt möjligt begränsa dödviktseffekter om och när de förekommer (se svar på punkterna 35–39).

| V. | Medlemsstaterna/regionerna ansvarar för avgränsning och urval av stödberättigade områden och för lokalisering av de olika åtgärderna på grundval av deras problemanalys, deras mål och den strategi de har lagt fast i sina program. Detta är en central faktor i subsidiaritetsbegreppet. Dessutom kan ändamålsenliga investeringar inte göras enbart med hänvisning till att det område där interventionen sker är ett landsbygdsområde (se svar på punkterna 40–46). |
| --- | --- |

V.

Medlemsstaterna/regionerna ansvarar för avgränsning och urval av stödberättigade områden och för lokalisering av de olika åtgärderna på grundval av deras problemanalys, deras mål och den strategi de har lagt fast i sina program. Detta är en central faktor i subsidiaritetsbegreppet. Dessutom kan ändamålsenliga investeringar inte göras enbart med hänvisning till att det område där interventionen sker är ett landsbygdsområde (se svar på punkterna 40–46).

| VI. | Kommissionen inser att integrerade territoriella tillvägagångssätt är bra verktyg för att genomföra politiken för landsbygdsutveckling och har rekommenderat denna möjlighet i sin nya förordning (EG) nr 1698/2005 genom att främja integrerade projekt där flera åtgärder kombineras och genom att integrera gemenskapsinitiativet Leader (se svar på punkterna 48–51).
  Kommissionen har redan under innevarande programperiod gjort stora ansträngningar för att avhjälpa kvantitativa och kvalitativa brister i uppgifterna från medlemsstaterna. Övervakningen kommer att stärkas genom att en gemensam övervaknings- och utvärderingsram införs till nästa programperiod i samarbete med medlemsstaterna (se svar på punkterna 55–63). |
| --- | --- |

VI.

Kommissionen inser att integrerade territoriella tillvägagångssätt är bra verktyg för att genomföra politiken för landsbygdsutveckling och har rekommenderat denna möjlighet i sin nya förordning (EG) nr 1698/2005 genom att främja integrerade projekt där flera åtgärder kombineras och genom att integrera gemenskapsinitiativet Leader (se svar på punkterna 48–51).

Kommissionen har redan under innevarande programperiod gjort stora ansträngningar för att avhjälpa kvantitativa och kvalitativa brister i uppgifterna från medlemsstaterna. Övervakningen kommer att stärkas genom att en gemensam övervaknings- och utvärderingsram införs till nästa programperiod i samarbete med medlemsstaterna (se svar på punkterna 55–63).

| VII. | Under perioden 2007–2013 kommer stödet att bli mer målinriktat genom införande av den gemensamma övervaknings- och utvärderingsramen, som har stark anknytning till de nationella strategierna.
  Dessutom innebär rådets förordning (EG) nr 1698/2005 för nästa programperiod ett mer strategiskt angreppssätt på landsbygdsutvecklingen, varvid man anger tre centrala mål (att stärka jord- och skogsbrukets konkurrenskraft, förbättra miljön och landsbygden, höja livskvaliteten och uppmuntra till diversifiering av näringsverksamheten på landsbygden), vilka sedan uppdelas vidare till delmål som är specifika för de olika åtgärderna. |
| --- | --- |

VII.

Under perioden 2007–2013 kommer stödet att bli mer målinriktat genom införande av den gemensamma övervaknings- och utvärderingsramen, som har stark anknytning till de nationella strategierna.

Dessutom innebär rådets förordning (EG) nr 1698/2005 för nästa programperiod ett mer strategiskt angreppssätt på landsbygdsutvecklingen, varvid man anger tre centrala mål (att stärka jord- och skogsbrukets konkurrenskraft, förbättra miljön och landsbygden, höja livskvaliteten och uppmuntra till diversifiering av näringsverksamheten på landsbygden), vilka sedan uppdelas vidare till delmål som är specifika för de olika åtgärderna.

| 6–13. | Kommissionen välkomnar de iakttagelser och slutsatser revisionsrätten presenterat i denna rapport. Många av dem är relevanta inför genomförandet av den rättsliga ramen för nästa programperiod 2007–2013.
  Politiken för landsbygdsutveckling består av en serie på nio grupper av åtgärder av olika slag. För att landsbygdens problem skall kunna lösas måste alla dessa grupper av åtgärder beaktas, så att de täcker målen för landsbygdsutveckling i vidare mening.
  De specifika mål som fastställs i de tre grupperna av åtgärder för investering i landsbygdsutveckling tar närmare bestämt sikte på att minska produktionskostnaderna, förbättra produktion och kvalitet, främja mångfalden i verksamheten inom jordbruket etc. Dessa mål ingår i den vidare strategin för landsbygdsutveckling att stärka jord- och skogsbrukets konkurrenskraft, förbättra miljön och landsbygden och förbättra landsbygdens näringsliv i vidare mening (se också svar på punkterna 19–27). |
| --- | --- |

6–13.

Kommissionen välkomnar de iakttagelser och slutsatser revisionsrätten presenterat i denna rapport. Många av dem är relevanta inför genomförandet av den rättsliga ramen för nästa programperiod 2007–2013.

Politiken för landsbygdsutveckling består av en serie på nio grupper av åtgärder av olika slag. För att landsbygdens problem skall kunna lösas måste alla dessa grupper av åtgärder beaktas, så att de täcker målen för landsbygdsutveckling i vidare mening.

De specifika mål som fastställs i de tre grupperna av åtgärder för investering i landsbygdsutveckling tar närmare bestämt sikte på att minska produktionskostnaderna, förbättra produktion och kvalitet, främja mångfalden i verksamheten inom jordbruket etc. Dessa mål ingår i den vidare strategin för landsbygdsutveckling att stärka jord- och skogsbrukets konkurrenskraft, förbättra miljön och landsbygden och förbättra landsbygdens näringsliv i vidare mening (se också svar på punkterna 19–27).

Iakttagelse 1Den flexibla utformningen av politiken för landsbygdsutveckling ger medlemsstaterna/regionerna möjlighet att fastställa mål och strategier som passar deras specifika situation. Landsbygdsutvecklingsprogrammen ger även information om de mål som fastställts för programperioden och en beskrivning av de åtgärder som vidtas för att uppnå dessa mål.

| 16. | Rådets förordning (EG) nr 1257/1999 för innevarande programperiod 2000–2006 har för första gången sammanfört flera tidigare åtgärder inom en enda rättslig ram som utvecklats från en politik som syftar till att lösa jordbrukssektorns strukturproblem till en politik som beaktar jordbrukets mångfacetterade roll i samhället.
  Denna strategi för ett bättre sammanhang mellan enskilda åtgärder utvecklas nu ytterligare i rådets förordning (EG) nr 1698/2005 för nästa programperiod 2007–2013. Den förbättrar den inre strukturen genom att klart definiera politikens tre huvudmål, som sedan uppdelas vidare till specifika mål för enskilda åtgärder (se svar på punkt 27). |
| --- | --- |

16.

Rådets förordning (EG) nr 1257/1999 för innevarande programperiod 2000–2006 har för första gången sammanfört flera tidigare åtgärder inom en enda rättslig ram som utvecklats från en politik som syftar till att lösa jordbrukssektorns strukturproblem till en politik som beaktar jordbrukets mångfacetterade roll i samhället.

Denna strategi för ett bättre sammanhang mellan enskilda åtgärder utvecklas nu ytterligare i rådets förordning (EG) nr 1698/2005 för nästa programperiod 2007–2013. Den förbättrar den inre strukturen genom att klart definiera politikens tre huvudmål, som sedan uppdelas vidare till specifika mål för enskilda åtgärder (se svar på punkt 27).

| 17. | Investeringsåtgärdernas flexibilitet hindrar inte att medlemsstaterna formulerar sammanhållna utvecklingsstrategier: regelverket erbjuder en verktygslåda med ett stort spektrum av åtgärder, av vilka medlemsstaterna kan välja dem som bäst passar deras situation och behov. |
| --- | --- |

17.

Investeringsåtgärdernas flexibilitet hindrar inte att medlemsstaterna formulerar sammanhållna utvecklingsstrategier: regelverket erbjuder en verktygslåda med ett stort spektrum av åtgärder, av vilka medlemsstaterna kan välja dem som bäst passar deras situation och behov.

| 18. | På grundval av problemanalysen fastställer medlemsstater/regioner mål och strategi i sina landsbygdsutvecklingsprogram. Olika åtgärder kan bidra till att dessa mål förverkligas. Därför är det ibland svårt att i förväg fastställa resurstilldelningen till vissa delmål på regional nivå i början av programperioden.
  I den ram rådet fastställt för nästa period, 2007–2013, har ett mer strategiskt synsätt införts genom gemenskapens strategiska riktlinjer, som rådet antog i februari 2006 (1).
  Medlemsstaterna skall utforma sina nationella strategier för landsbygdsutveckling på grundval av gemenskapens sex strategiska riktlinjer, som skall medverka till att






  — | fastställa områden där EU-stödet för landsbygdsutveckling skapar störst mervärde på EU-nivå, |
| --- | --- | --- |

18.

På grundval av problemanalysen fastställer medlemsstater/regioner mål och strategi i sina landsbygdsutvecklingsprogram. Olika åtgärder kan bidra till att dessa mål förverkligas. Därför är det ibland svårt att i förväg fastställa resurstilldelningen till vissa delmål på regional nivå i början av programperioden.

I den ram rådet fastställt för nästa period, 2007–2013, har ett mer strategiskt synsätt införts genom gemenskapens strategiska riktlinjer, som rådet antog i februari 2006 (1).

Medlemsstaterna skall utforma sina nationella strategier för landsbygdsutveckling på grundval av gemenskapens sex strategiska riktlinjer, som skall medverka till att

—

fastställa områden där EU-stödet för landsbygdsutveckling skapar störst mervärde på EU-nivå,

| — | anknyta till EU:s viktigaste prioriteringar (Lissabon, Göteborg), |
| --- | --- |

—

anknyta till EU:s viktigaste prioriteringar (Lissabon, Göteborg),

| — | skapa komplementaritet och sammanhang mellan åtgärder som finansieras genom politiken för struktur, sysselsättning och landsbygdsutveckling på ett visst territorium och ett visst verksamhetsfält, och |
| --- | --- |

—

skapa komplementaritet och sammanhang mellan åtgärder som finansieras genom politiken för struktur, sysselsättning och landsbygdsutveckling på ett visst territorium och ett visst verksamhetsfält, och

| — | stödja genomförandet av den nya marknadsorienterade gemensamma jordbrukspolitiken och den omstrukturering den kommer att kräva i de gamla och nya medlemsstaterna. |
| --- | --- |

—

stödja genomförandet av den nya marknadsorienterade gemensamma jordbrukspolitiken och den omstrukturering den kommer att kräva i de gamla och nya medlemsstaterna.

Textruta 1 – Spanien

De mål som eftersträvas i programmet härstammar från förhandsbedömningen av respektive plan för landsbygdsutveckling. Om ett enskilt program täcker flera regioner, som det spanska strukturförbättringsprogrammet som refereras i textruta 1, kan ett allmänt mål förverkligas på olika sätt beroende på jordbrukets struktur och sammanhanget i de föreslagna åtgärderna.

Textruta 1 – Portugal

De två exempel revisionsrätten nämner stämmer överens med målet att höja inkomsterna och förbättra levnads-, arbets- och produktionsvillkoren. Om ingen nyinvestering behöver göras beror det i regel inte på att ett visst mått av konkurrenskraft har uppnåtts.

I det portugisiska exemplet är åtgärden ”förvaltning av vattenresurser och omarrondering” (en kombination av två strecksatser i artikel 33) endast ett av instrumenten för att uppnå det övergripande målet ”att utveckla ett modernt och konkurrenskraftigt jordbruk”. De båda insatsområdena bevattning och omarrondering hör intimt samman. I de områden där gårdarna är splittrade på många små skiften är det klokast att börja med omarrondering och sedan utveckla bevattningssystem när jordbrukets struktur har förbättrats och stabiliserats. I andra delar av Portugal där jordbruksstrukturen är bättre, är förvaltning av vattenresurserna den viktigaste faktorn i utvecklingen. Det går inte alltid att anvisa medlen till delmål i början av programperioden, vilket är skälet till att de båda strecksatserna har kombinerats till en enda åtgärd i programmet. När det gäller hänvisningen till ett stort projekt är den centrala frågan om projektet bidrar till programmets mål.

Dessutom kan en åtgärd bidra till mer än ett av programmets delmål, som alla är knutna till det övergripande målet att utveckla ett modernt och konkurrenskraftigt jordbruk. Under nästa period måste dock medlemsstaterna fastställa en separat nationell strategi och prioriteringar som sedan kommer att omsättas i landsbygdsutvecklingsprogrammen.

Textruta 1 – Nederländerna

I Nederländerna är omarronderingen knuten till olika mål. Markförvärv görs på frivillig grund. Det ger jordbrukarna möjlighet att flytta företaget till en annan plats där det finns större potential för en hållbar utveckling. Med denna integrerade strategi förverkligas båda målen, naturvård och jordbruksutveckling.

Efterhand som prioriteringar/mål och därtill hörande medelstilldelning utvecklas under programperioden (exempelvis genom att jordbrukarna tillgodogör sig åtgärden), behöver målet för åtgärden ibland formuleras om för att nå ett gott genomförande.

Iakttagelse 2Agenda 2000 fastställer landsbygdsutveckling som den gemensamma jordbrukspolitikens andra pelare. Flertalet åtgärder för landsbygdsutveckling är definitionsmässigt inriktade på jordbruket och jordbrukarna, varför en stor del av resurserna används inom jordbrukssektorn, men även territoriella element som högre satser för medfinansiering av investeringar i mindre gynnade områden och sammanhållningsregioner ingår.

| 20. | Landsbygdsutvecklingspolitikens flexibla utformning och dess decentraliserade strategi ger medlemsstaterna möjlighet att ta in en territoriell strategi i sina landsbygdsutvecklingsprogram. I förordning (EG) nr 1257/1999 sägs att den ”bör därför vara så decentraliserad som möjligt och tyngdpunkten bör ligga på delaktighet och ett under i fråns perspektiv” (2). Olika politikområden som ingriper på ett territorium på regional/lokal nivå skall samordnas av medlemsstaterna. Dessutom kräver landsbygdsutvecklingsprogrammen information om hur stödet kompletterar andra gemenskapsinstrument, exempelvis sammanhållningspolitiken. |
| --- | --- |

20.

Landsbygdsutvecklingspolitikens flexibla utformning och dess decentraliserade strategi ger medlemsstaterna möjlighet att ta in en territoriell strategi i sina landsbygdsutvecklingsprogram. I förordning (EG) nr 1257/1999 sägs att den ”bör därför vara så decentraliserad som möjligt och tyngdpunkten bör ligga på delaktighet och ett under i fråns perspektiv” (2). Olika politikområden som ingriper på ett territorium på regional/lokal nivå skall samordnas av medlemsstaterna. Dessutom kräver landsbygdsutvecklingsprogrammen information om hur stödet kompletterar andra gemenskapsinstrument, exempelvis sammanhållningspolitiken.

| 21. | Kommissionens rapporter om ekonomisk och social sammanhållning skrevs med hänsyn till behovet av att all strukturpolitik (däribland regionalpolitiken) utformas så att den bidrar till att förbättra den territoriella sammanhållningen i landsbygdsområden. Den måste därför ses som en helhet, där politiken för landsbygdsutveckling som den gemensamma jordbrukspolitikens andra pelare ger ett tydligt bidrag (se också svar på punkt 24). |
| --- | --- |

21.

Kommissionens rapporter om ekonomisk och social sammanhållning skrevs med hänsyn till behovet av att all strukturpolitik (däribland regionalpolitiken) utformas så att den bidrar till att förbättra den territoriella sammanhållningen i landsbygdsområden. Den måste därför ses som en helhet, där politiken för landsbygdsutveckling som den gemensamma jordbrukspolitikens andra pelare ger ett tydligt bidrag (se också svar på punkt 24).

| 22. | De båda europeiska konferenserna om landsbygdsutveckling som revisionsrätten nämner måste ses mot bakgrund av att man kände ett behov av en allsidigare landsbygdsutvecklingspolitik, där utöver jordbrukets omstrukturering även miljöfrågor och landsbygdsområdenas vidare behov ingick. Denna avspeglas i innevarande programperiod och stärks under nästa period enligt förordning (EG) nr 1698/2005. |
| --- | --- |

22.

De båda europeiska konferenserna om landsbygdsutveckling som revisionsrätten nämner måste ses mot bakgrund av att man kände ett behov av en allsidigare landsbygdsutvecklingspolitik, där utöver jordbrukets omstrukturering även miljöfrågor och landsbygdsområdenas vidare behov ingick. Denna avspeglas i innevarande programperiod och stärks under nästa period enligt förordning (EG) nr 1698/2005.

| 24. | I agenda 2000 fastställs landsbygdsutveckling som den gemensamma jordbrukspolitikens andra pelare, eftersom jordbruket är den viktigaste markanvändaren. Därför är politiken av naturliga skäl starkt knuten till jordbrukssektorn, men den verkar också för att territoriella olikheter skall beaktas. Dessutom kännetecknas landsbygdsutvecklingen under perioden 2000–2006 också av flera territoriella aspekter, som genomförande av åtgärden för mindre gynnade områden och högre andel medfinansiering av investeringar i mindre gynnade områden och sammanhållningsregioner. Medlemsstaterna ansvarar för en ytterligare geografisk differentiering på programnivå. |
| --- | --- |

24.

I agenda 2000 fastställs landsbygdsutveckling som den gemensamma jordbrukspolitikens andra pelare, eftersom jordbruket är den viktigaste markanvändaren. Därför är politiken av naturliga skäl starkt knuten till jordbrukssektorn, men den verkar också för att territoriella olikheter skall beaktas. Dessutom kännetecknas landsbygdsutvecklingen under perioden 2000–2006 också av flera territoriella aspekter, som genomförande av åtgärden för mindre gynnade områden och högre andel medfinansiering av investeringar i mindre gynnade områden och sammanhållningsregioner. Medlemsstaterna ansvarar för en ytterligare geografisk differentiering på programnivå.

| 25 och 26. | Flertalet landsbygdsutvecklingsåtgärder är definitionsmässigt målinriktade mot jordbruk och jordbrukare, vilket gör att en stor del av resurserna används inom jordbruket. Eftersom jordbruk fortfarande är den största markanvändaren på landsbygden och spelar en viktig roll i landsbygdsområdenas näringsliv, kan stödet till jordbrukssektorn i hög grad bidra till landsbygdsområdenas utveckling. En stor uppgift för landsbygdsutvecklingspolitiken är att främja hållbara jordbruksmetoder och bevara landsbygdens miljö och landskapet. Som fallet Kampanien visar utesluter dessutom en i huvudsak sektorsorienterad politik inte en territoriell differentiering.
  För nästa programperiod innehålls enligt rådets förordning en minsta finansiering av 10 % av det totala bidraget från EU för åtgärder som gäller livskvalitet och diversifiering av landsbygdens näringsliv utanför jord- och skogsbruket. |
| --- | --- |

25 och 26.

Flertalet landsbygdsutvecklingsåtgärder är definitionsmässigt målinriktade mot jordbruk och jordbrukare, vilket gör att en stor del av resurserna används inom jordbruket. Eftersom jordbruk fortfarande är den största markanvändaren på landsbygden och spelar en viktig roll i landsbygdsområdenas näringsliv, kan stödet till jordbrukssektorn i hög grad bidra till landsbygdsområdenas utveckling. En stor uppgift för landsbygdsutvecklingspolitiken är att främja hållbara jordbruksmetoder och bevara landsbygdens miljö och landskapet. Som fallet Kampanien visar utesluter dessutom en i huvudsak sektorsorienterad politik inte en territoriell differentiering.

För nästa programperiod innehålls enligt rådets förordning en minsta finansiering av 10 % av det totala bidraget från EU för åtgärder som gäller livskvalitet och diversifiering av landsbygdens näringsliv utanför jord- och skogsbruket.

| 27. | Enligt den ram rådet fastställt bör landsbygdsutveckling också i framtiden åtfölja och komplettera politiken för marknads- och inkomststöd i den gemensamma jordbrukspolitiken som en andra pelare med beaktande av det allmänna målet ekonomisk och social sammanhållning.
  Därför kommer politiken för landsbygdsutveckling 2007–2013 att inriktas på tre områden i linje med de ”tre axlarna” för åtgärder som fastställs i förordning (EG) nr 1698/2005: axel 1: ”att förbättra jord- och skogsbrukets konkurrenskraft”, axel 2: ”att förbättra miljön och landsbygden” och axel 3: ”att höja livskvaliteten i landsbygdsområden och uppmuntra till diversifiering av näringsverksamheten”. Den fjärde axeln i Leader inför möjligheter till lokalt baserade bottom up-strategier för landsbygdsutveckling.
  För att starkare betona den territoriella dimensionen måste dock medlemsstaterna fundera över hur de utser landsbygdsområden och deras betydelse när de utarbetar sina program för landsbygdsutveckling. |
| --- | --- |

27.

Enligt den ram rådet fastställt bör landsbygdsutveckling också i framtiden åtfölja och komplettera politiken för marknads- och inkomststöd i den gemensamma jordbrukspolitiken som en andra pelare med beaktande av det allmänna målet ekonomisk och social sammanhållning.

Därför kommer politiken för landsbygdsutveckling 2007–2013 att inriktas på tre områden i linje med de ”tre axlarna” för åtgärder som fastställs i förordning (EG) nr 1698/2005: axel 1: ”att förbättra jord- och skogsbrukets konkurrenskraft”, axel 2: ”att förbättra miljön och landsbygden” och axel 3: ”att höja livskvaliteten i landsbygdsområden och uppmuntra till diversifiering av näringsverksamheten”. Den fjärde axeln i Leader inför möjligheter till lokalt baserade bottom up-strategier för landsbygdsutveckling.

För att starkare betona den territoriella dimensionen måste dock medlemsstaterna fundera över hur de utser landsbygdsområden och deras betydelse när de utarbetar sina program för landsbygdsutveckling.

| 28. | Som nämns under punkterna 24–26 följer tillämpningen av vissa sektorsrelaterade åtgärder en territoriell differentiering redan under den pågående perioden 2000–2006.
  För nästa programperiod har flera territoriella element införts, som genomförande av åtgärden för mindre gynnade områden och en differentiering av medfinansieringsgraden efter områdestyp (högre medfinansiering för vissa åtgärder som genomförs i mindre gynnade områden, som konvergensregioner, de yttersta regionerna och de mindre Egeiska öarna). Integrationen av gemenskapsinitiativet Leader i de andra tre axlarna kommer också att underlätta denna strategi.
  Det är sant att rådet har minskat gemenskapens minimibidrag till programmet för axlarna 1 och 3 till 10 %. Medlemsstaterna föredrog denna minskning för att få större flexibilitet att anpassa programplaneringen till sina speciella behov. Andelarna i programplaneringen är dock ett minimum, och medlemsstaterna har möjlighet att tillämpa högre andelar. Den minskade andelen för medverkan från Leader i de nya medlemsstaterna måste ses som en ”införandeperiod” för att vinna erfarenhet av den långa processen för genomförande av dessa åtgärder. |
| --- | --- |

28.

Som nämns under punkterna 24–26 följer tillämpningen av vissa sektorsrelaterade åtgärder en territoriell differentiering redan under den pågående perioden 2000–2006.

För nästa programperiod har flera territoriella element införts, som genomförande av åtgärden för mindre gynnade områden och en differentiering av medfinansieringsgraden efter områdestyp (högre medfinansiering för vissa åtgärder som genomförs i mindre gynnade områden, som konvergensregioner, de yttersta regionerna och de mindre Egeiska öarna). Integrationen av gemenskapsinitiativet Leader i de andra tre axlarna kommer också att underlätta denna strategi.

Det är sant att rådet har minskat gemenskapens minimibidrag till programmet för axlarna 1 och 3 till 10 %. Medlemsstaterna föredrog denna minskning för att få större flexibilitet att anpassa programplaneringen till sina speciella behov. Andelarna i programplaneringen är dock ett minimum, och medlemsstaterna har möjlighet att tillämpa högre andelar. Den minskade andelen för medverkan från Leader i de nya medlemsstaterna måste ses som en ”införandeperiod” för att vinna erfarenhet av den långa processen för genomförande av dessa åtgärder.

Iakttagelse 3Medlemsstaterna ansvarar för de geografiska områden och mottagare som är berättigade till intervention och för urval av projekt som en funktion av de behov och mål de fastställer i sina landsbygdsutvecklingsprogram.

| 29. | Med hänsyn till variationen mellan regionerna i Europa och olika förutsättningar på nationell nivå är det svårt att ge en enhetlig definition av landsbygdsområden.
  Därför är det medlemsstaternas ansvar att fastställa landsbygdsområden och välja ut områden som är berättigade till intervention och att lokalisera projekt inom dessa landsbygdsområden utifrån deras behov och mål och den strategi de fastställer i sina program. Detta förklarar skillnaderna mellan landsbygdsutvecklingsprogrammen under innevarande programperiod i de granskade medlemsstaterna när det gäller att klart utse områden där de specifika åtgärderna skall genomföras.
  Som nämns under punkt 27 skall medlemsstaterna under nästa programperiod i sina landsbygdsutvecklingsprogram utse de aktuella landsbygdsområdena och ange deras betydelse. |
| --- | --- |

29.

Med hänsyn till variationen mellan regionerna i Europa och olika förutsättningar på nationell nivå är det svårt att ge en enhetlig definition av landsbygdsområden.

Därför är det medlemsstaternas ansvar att fastställa landsbygdsområden och välja ut områden som är berättigade till intervention och att lokalisera projekt inom dessa landsbygdsområden utifrån deras behov och mål och den strategi de fastställer i sina program. Detta förklarar skillnaderna mellan landsbygdsutvecklingsprogrammen under innevarande programperiod i de granskade medlemsstaterna när det gäller att klart utse områden där de specifika åtgärderna skall genomföras.

Som nämns under punkt 27 skall medlemsstaterna under nästa programperiod i sina landsbygdsutvecklingsprogram utse de aktuella landsbygdsområdena och ange deras betydelse.

| 30 och 31. | Investeringsåtgärder bör utformas efter behovet i de områden som är berättigade till intervention. I vissa medlemsstater utgör exempelvis det ökande urbana trycket (på miljön) i så kallade urbana ytterområden en viktig geografisk utmaning som politiken för landsbygdsutveckling kan bidra till. Beroende på syftet med åtgärden kan stödet därmed bli effektivare i områden under urbant tryck än i avlägsna perifera områden.
  Som anges under punkt 29 skiljer sig dock läget mellan de olika medlemsstaterna. För ett litet land som exempelvis Nederländerna – där de regionala skillnaderna är små – kan en nationell allmän strategi vara mer användbar. I andra medlemsstater finns tematiska differentieringar i syfte att gynna de områden som har de största behoven. |
| --- | --- |

30 och 31.

Investeringsåtgärder bör utformas efter behovet i de områden som är berättigade till intervention. I vissa medlemsstater utgör exempelvis det ökande urbana trycket (på miljön) i så kallade urbana ytterområden en viktig geografisk utmaning som politiken för landsbygdsutveckling kan bidra till. Beroende på syftet med åtgärden kan stödet därmed bli effektivare i områden under urbant tryck än i avlägsna perifera områden.

Som anges under punkt 29 skiljer sig dock läget mellan de olika medlemsstaterna. För ett litet land som exempelvis Nederländerna – där de regionala skillnaderna är små – kan en nationell allmän strategi vara mer användbar. I andra medlemsstater finns tematiska differentieringar i syfte att gynna de områden som har de största behoven.

| 32 och 33. | Enligt subsidiaritetsprincipen ansvarar medlemsstaterna också för urval och rangordning av projekten.
  Kommissionen har dock infört en mer strategisk förvaltning som bygger på prioriteringar och mål för nästa programperiod. |
| --- | --- |

32 och 33.

Enligt subsidiaritetsprincipen ansvarar medlemsstaterna också för urval och rangordning av projekten.

Kommissionen har dock infört en mer strategisk förvaltning som bygger på prioriteringar och mål för nästa programperiod.

Textruta 3 – Spanien

Den katalanska metoden, som revisionsrätten beskriver, att uppmuntra till nya ansökningar genom att över ett tidsperspektiv höja det totala antalet olika mottagare är ett incitament för att sprida fördelarna med Europeiska unionen till fler människor.

Textruta 3 – Tyskland

Det exempel som anförs från Niedersachsen är ett undantag i Tyskland, eftersom kommunerna ansvarar för medfinansieringen. I andra tyska delstater är det förbundsstaten och/eller delstaten som ansvarar för den.

| 34. | Under innevarande period är företagens ekonomiska bärkraftighet ett av villkoren för att de skall vara berättigade till produktiva investeringar. Syftet är att stödja projekt med goda ekonomiska utsikter. Detta skall medverka till att öka det offentliga stödets effektivitet. Under nästa programperiod kommer företag som befinner sig ”i svårigheter” att uteslutas från stöd.
  Det är dock oundvikligt att en mer informerad och organiserad potentiell mottagare har lättast för att utnyttja en stödordning. |
| --- | --- |

34.

Under innevarande period är företagens ekonomiska bärkraftighet ett av villkoren för att de skall vara berättigade till produktiva investeringar. Syftet är att stödja projekt med goda ekonomiska utsikter. Detta skall medverka till att öka det offentliga stödets effektivitet. Under nästa programperiod kommer företag som befinner sig ”i svårigheter” att uteslutas från stöd.

Det är dock oundvikligt att en mer informerad och organiserad potentiell mottagare har lättast för att utnyttja en stödordning.

Textruta 4 – Italien

Det refererade exemplet för Emilia Romagna på att det krävs en minsta avkastning erinrar om de kriterier regionen valt, på grundval av en metodik som medlemsstaten utformat, att uppfylla de rättsliga kraven på ekonomisk bärkraft för att jordbruksföretag skall få investeringsstöd som medfinansieras av EU. Det faktum att endast en del (cirka hälften) av regionens företag kan få sådant stöd bygger på överväganden om jordbruksföretagens specifika struktur, det mål som skall uppfyllas, nämligen att stödja konkurrenskraftiga jordbruk, och ansvaret för finansiell förvaltning av EU-medel.

Textruta 4 – Spanien

Som ovan nämnts (punkt 34) kräver regelverket att investeringar i jordbruksföretag som skall medfinansieras av EU måste vara lönsamma. Enligt artikel 33 kan stöd beviljas till investeringar som omfattar flera jordbruksföretag. Det är väsentligt att EU-finansieringen tillför mervärde och ekonomisk bärkraft vid investering. Detta kan uppnås genom att den riktas till de bästa projekten, vilket förklarar den situation som noterats i Spanien när det gäller vattenresursprojekt.

Iakttagelse 4Kommissionen instämmer i att bristande målinriktning ökar risken för dödvikt och att en klar inriktning av resurserna från medlemsstaternas sida bidrar till landsbygdsutvecklingsprogrammens effektivitet.

| 35. | Kommissionen håller med om att dödvikt är en viktig fråga som bör beaktas såväl när den rättsliga ramen fastställs som när programmen utformas.
  Erfarenheter från tidigare utvärderingar visar dock att uppfattningar av dödvikt måste tas med viss reservation. Då effekter som observeras på mikronivå orsakas av en mångfald faktorer är det svårt att fastställa om dödvikt förekommer. |
| --- | --- |

35.

Kommissionen håller med om att dödvikt är en viktig fråga som bör beaktas såväl när den rättsliga ramen fastställs som när programmen utformas.

Erfarenheter från tidigare utvärderingar visar dock att uppfattningar av dödvikt måste tas med viss reservation. Då effekter som observeras på mikronivå orsakas av en mångfald faktorer är det svårt att fastställa om dödvikt förekommer.

| 36. | I det faktablad om nya perspektiv för landsbygdsutveckling i EU som revisionsrätten nämner, säger kommissionen bland annat följande: ”Brist på målinriktning ökar faran för dödvikt, koncentration av resurser kan öka programmets effektivitet.” Den senare ligger på medlemsstaternas ansvar.
  I den sammanställning av halvtidsutvärderingar av landsbygdsutveckling (”Synthesis of Rural Development Mid-Term Evaluation”), som blev tillgänglig först sedan revisionsrättens rapport (3) färdigställts, konstateras att ingen slutgiltig bedömning för hela EU kan göras om förekomst av dödvikt, eftersom ingen systematisk bedömning av frågan har gjorts i halvtidsutvärderingarna av de olika landsbygdsutvecklingsprogrammen. |
| --- | --- |

36.

I det faktablad om nya perspektiv för landsbygdsutveckling i EU som revisionsrätten nämner, säger kommissionen bland annat följande: ”Brist på målinriktning ökar faran för dödvikt, koncentration av resurser kan öka programmets effektivitet.” Den senare ligger på medlemsstaternas ansvar.

I den sammanställning av halvtidsutvärderingar av landsbygdsutveckling (”Synthesis of Rural Development Mid-Term Evaluation”), som blev tillgänglig först sedan revisionsrättens rapport (3) färdigställts, konstateras att ingen slutgiltig bedömning för hela EU kan göras om förekomst av dödvikt, eftersom ingen systematisk bedömning av frågan har gjorts i halvtidsutvärderingarna av de olika landsbygdsutvecklingsprogrammen.

Textruta 5 – Italien

I uppdateringen av halvtidsutvärderingen av landbygdsutvecklingsprogrammet för Emilia Romagna beskrivs situationen när det gäller denna aspekt som differentierad speciellt i fråga om produktionsinriktning, den ekonomiska storleken på driften samt typen av investeringar. Dessa slutsatser skall beaktas i samband med liknande interventioner under nästkommande programperiod 2007–2013.

| 37 och 38. | Kommissionen instämmer i att dödvikt är ett viktigt element som bör beaktas när den rättsliga ramen utformas. Praktiken har dock visat att flera element kan påverka dödvikt, vilket gör det mycket svårt att ge en ”standardiserad” lösning.
  Under nästa programperiod kommer en klar målinriktning av investeringsstöd efter företagens behov att införas. Förordning (EG) nr 1698/2005 (EJFLU-förordningen) riktas till mindre företag som bearbetar och saluför jordbruksprodukter (och mikroföretag för skogsprodukter i axel 1 och för företagsutveckling i axel 3), bland annat för att så långt möjligt begränsa dödviktseffekter. Å andra sidan måste investeringarna förbättra företagets totala prestation (bland annat när det gäller miljön) för att få stöd (se också svar på punkt 34). |
| --- | --- |

37 och 38.

Kommissionen instämmer i att dödvikt är ett viktigt element som bör beaktas när den rättsliga ramen utformas. Praktiken har dock visat att flera element kan påverka dödvikt, vilket gör det mycket svårt att ge en ”standardiserad” lösning.

Under nästa programperiod kommer en klar målinriktning av investeringsstöd efter företagens behov att införas. Förordning (EG) nr 1698/2005 (EJFLU-förordningen) riktas till mindre företag som bearbetar och saluför jordbruksprodukter (och mikroföretag för skogsprodukter i axel 1 och för företagsutveckling i axel 3), bland annat för att så långt möjligt begränsa dödviktseffekter. Å andra sidan måste investeringarna förbättra företagets totala prestation (bland annat när det gäller miljön) för att få stöd (se också svar på punkt 34).

| 39. | Om investeringsstöd beviljas till jordbruk som är alltför små och därför inte når upp till en viss lönsamhet, uppstår frågan om sådana jordbruk kan överleva på medellång sikt och det därmed kan betvivlas att investeringen är hållbar.
  I detta speciella fall införde Flandern krav på en inkomst per heltidssysselsatt på minst 21 577 euro i sitt landsbygdsutvecklingsprogram på grundval av problemanalysen på regional nivå och de mål och prioriteringar denna leder till och som man vill införa i programmet. |
| --- | --- |

39.

Om investeringsstöd beviljas till jordbruk som är alltför små och därför inte når upp till en viss lönsamhet, uppstår frågan om sådana jordbruk kan överleva på medellång sikt och det därmed kan betvivlas att investeringen är hållbar.

I detta speciella fall införde Flandern krav på en inkomst per heltidssysselsatt på minst 21 577 euro i sitt landsbygdsutvecklingsprogram på grundval av problemanalysen på regional nivå och de mål och prioriteringar denna leder till och som man vill införa i programmet.

Iakttagelse 5Berättigande till stöd för investeringar i jordbruksföretag och bearbetning av livsmedel är inte begränsat till landsbygdsområden. Syftet med åtgärderna är att bidra till att höja inkomsterna från jordbruket, förbättra levnads-, arbets- och produktionsvillkoren samt öka konkurrenskraften och mervärdet från bearbetning av livsmedel varhelst sådan verksamhet finns i landet (landsbygds- och icke-landsbygdsområden).

| 40. | Utvärderarna undersöker var output, resultat och effekter förverkligas. I de övervakningsdata som medlemsstaterna årligen levererar är stödet uppdelat efter geografiskt område.
  De olika definitioner av stads- och landsbygdsområden som har använts i olika studier visar hur svårt det är att ge en enhetlig definition för hela EU när det gäller styrning av interventioner i landsbygdsutveckling. |
| --- | --- |

40.

Utvärderarna undersöker var output, resultat och effekter förverkligas. I de övervakningsdata som medlemsstaterna årligen levererar är stödet uppdelat efter geografiskt område.

De olika definitioner av stads- och landsbygdsområden som har använts i olika studier visar hur svårt det är att ge en enhetlig definition för hela EU när det gäller styrning av interventioner i landsbygdsutveckling.

| 41. | En allmän erfarenhet av denna verksamhet är att mycket få projekt som får stöd från EUGFJ:s utvecklingssektion finns i stadsområden (för 2 av 4 referenspunkter 22 %, enligt OECD:s klassning endast 9 %), vilket visar att landsbygdsutvecklingspolitiken har en territoriell dimension. |
| --- | --- |

41.

En allmän erfarenhet av denna verksamhet är att mycket få projekt som får stöd från EUGFJ:s utvecklingssektion finns i stadsområden (för 2 av 4 referenspunkter 22 %, enligt OECD:s klassning endast 9 %), vilket visar att landsbygdsutvecklingspolitiken har en territoriell dimension.

| 42. | I den beräkning revisionsrätten presenterat ingår en uppskattning grundad på en serie av 300 stickprov. Det är svårt att jämföra utgifterna för artikel 33-åtgärder över tiden, eftersom avgränsningen av mål 5b-områden för programperioden 1994–1999 inte bibehölls under perioden 2000–2006. |
| --- | --- |

42.

I den beräkning revisionsrätten presenterat ingår en uppskattning grundad på en serie av 300 stickprov. Det är svårt att jämföra utgifterna för artikel 33-åtgärder över tiden, eftersom avgränsningen av mål 5b-områden för programperioden 1994–1999 inte bibehölls under perioden 2000–2006.

| 43. | Mångfalden i Europas regioner gör denna metodik för att ställa upp trösklar mycket komplex när man sammanställer uppgifter från lokal till europeisk nivå. Dessutom kan medlemsstaterna välja i vilket område de vill genomföra vissa eller alla sina åtgärder, och områdena behöver inte nödvändigtvis vara de mest glesbefolkade. Det kan finnas fall där andra former av stöd än investeringsstöd bättre passar till behoven i speciella typer av landsbygdsområden (till exempel specifikt stöd i mindre gynnade områden som i allmänhet är glesare befolkade, avlägsna områden). |
| --- | --- |

43.

Mångfalden i Europas regioner gör denna metodik för att ställa upp trösklar mycket komplex när man sammanställer uppgifter från lokal till europeisk nivå. Dessutom kan medlemsstaterna välja i vilket område de vill genomföra vissa eller alla sina åtgärder, och områdena behöver inte nödvändigtvis vara de mest glesbefolkade. Det kan finnas fall där andra former av stöd än investeringsstöd bättre passar till behoven i speciella typer av landsbygdsområden (till exempel specifikt stöd i mindre gynnade områden som i allmänhet är glesare befolkade, avlägsna områden).

| 45. | Tabell 2 visar att i mål 1-områden gick 80 % av utgifterna i de granskade projekten till landsbygden. Dessutom är minskning av territoriella obalanser endast ett av målen för landsbygdsutvecklingen. |
| --- | --- |

45.

Tabell 2 visar att i mål 1-områden gick 80 % av utgifterna i de granskade projekten till landsbygden. Dessutom är minskning av territoriella obalanser endast ett av målen för landsbygdsutvecklingen.

| 46. | Enligt OECD:s definition, som är grundad på befolkningstäthet, ligger en stor andel (91 %) av de projekt som genomförs i mål 1-regioner i viktiga och övervägande landsbygdsbetonade regioner, vilka i regel utgör de fattigare delarna av mål 1-regionerna. |
| --- | --- |

46.

Enligt OECD:s definition, som är grundad på befolkningstäthet, ligger en stor andel (91 %) av de projekt som genomförs i mål 1-regioner i viktiga och övervägande landsbygdsbetonade regioner, vilka i regel utgör de fattigare delarna av mål 1-regionerna.

Iakttagelse 6Effektiviteten i medelsförbrukningen mäts genom att projekten jämförs med målen.

| 48. | En bedömning av interventionerna med avseende på deras resultat och effekter och de behov de skall fylla är en del av utvärderingen på nationell eller regional nivå. Från sammanställningar av de regelbundna utvärderingar av nationell/regional landsbygdsutveckling som genomförs på uppdrag av kommissionen kan man bedöma effekterna av olika åtgärder på programnivå.
  Möjligheten att mäta den inverkan som de omedelbara effekterna av ett enskilt projekt har på programmets övergripande mål kommer att stärkas under nästa programperiod genom att programmen utvärderas löpande via den gemensamma övervaknings- och utvärderingsramen, som också kommer att ge en bättre uppföljning. |
| --- | --- |

48.

En bedömning av interventionerna med avseende på deras resultat och effekter och de behov de skall fylla är en del av utvärderingen på nationell eller regional nivå. Från sammanställningar av de regelbundna utvärderingar av nationell/regional landsbygdsutveckling som genomförs på uppdrag av kommissionen kan man bedöma effekterna av olika åtgärder på programnivå.

Möjligheten att mäta den inverkan som de omedelbara effekterna av ett enskilt projekt har på programmets övergripande mål kommer att stärkas under nästa programperiod genom att programmen utvärderas löpande via den gemensamma övervaknings- och utvärderingsramen, som också kommer att ge en bättre uppföljning.

| 49. | Kommissionen inser att integrerade territoriella strategier är ett viktigt verktyg för att genomföra politiken för landsbygdsutveckling och har rekommenderat denna möjlighet under innevarande programperiod och i förordning (EG) nr 1698/2005 genom att främja integrerade projekt där flera åtgärder kombineras, och genom att integrera gemenskapsinitiativet Leader. |
| --- | --- |

49.

Kommissionen inser att integrerade territoriella strategier är ett viktigt verktyg för att genomföra politiken för landsbygdsutveckling och har rekommenderat denna möjlighet under innevarande programperiod och i förordning (EG) nr 1698/2005 genom att främja integrerade projekt där flera åtgärder kombineras, och genom att integrera gemenskapsinitiativet Leader.

| 50. | Nödvändigheten av att integrera projekt i en vidare lokal utvecklingsplan beror på projektets mål och natur och bedöms av medlemsstaterna/regionerna. |
| --- | --- |

50.

Nödvändigheten av att integrera projekt i en vidare lokal utvecklingsplan beror på projektets mål och natur och bedöms av medlemsstaterna/regionerna.

| 51. | Alla projekt har indirekt en potentiellt vidare effekt, då mottagarna ingår i landsbygdsområdenas näringsliv och spelar en viktig roll där. |
| --- | --- |

51.

Alla projekt har indirekt en potentiellt vidare effekt, då mottagarna ingår i landsbygdsområdenas näringsliv och spelar en viktig roll där.

Iakttagelse 7Kommissionen har gjort stora ansträngningar för att avhjälpa kvantitativa och kvalitativa brister i uppgifterna från medlemsstaternas övervakning redan under innevarande programperiod. Övervakningen kommer att stärkas genom att en gemensam övervaknings- och utvärderingsram införs till nästa programperiod i samarbete med medlemsstaterna.

| 57. | Som en del av övervakningen kontrollerar kommissionen de utdata medlemsstaterna lämnar i sina årsrapporter. Vid utvärderingen bedöms åtgärdernas effekt utifrån deras bidrag till de mål som fastställts på programnivå.
  Kommissionen har gjort stora ansträngningar för att avhjälpa kvantitativa och kvalitativa brister i uppgifterna från medlemsstaternas övervakning redan under innevarande programperiod. Övervakningen kommer att stärkas genom att en gemensam övervaknings- och utvärderingsram införs till nästa programperiod i samarbete med medlemsstaterna. |
| --- | --- |

57.

Som en del av övervakningen kontrollerar kommissionen de utdata medlemsstaterna lämnar i sina årsrapporter. Vid utvärderingen bedöms åtgärdernas effekt utifrån deras bidrag till de mål som fastställts på programnivå.

Kommissionen har gjort stora ansträngningar för att avhjälpa kvantitativa och kvalitativa brister i uppgifterna från medlemsstaternas övervakning redan under innevarande programperiod. Övervakningen kommer att stärkas genom att en gemensam övervaknings- och utvärderingsram införs till nästa programperiod i samarbete med medlemsstaterna.

| 58. | a) | Enligt artikel 43 i rådets förordning (EG) nr 1257/1999 skall planer för utveckling av landsbygden beskriva den föreslagna strategin, kvantifierade mål för denna och de prioriteringar för landsbygdens utveckling som gjorts, samt det geografiska område som omfattas. |
| --- | --- | --- |

58.

a)

Enligt artikel 43 i rådets förordning (EG) nr 1257/1999 skall planer för utveckling av landsbygden beskriva den föreslagna strategin, kvantifierade mål för denna och de prioriteringar för landsbygdens utveckling som gjorts, samt det geografiska område som omfattas.

| d) | Metoden att lägga utfästelser till grund för mätning av output verkar passa bättre för vissa fleråriga typer av stöd till landsbygdsutveckling som är utsträckta i tiden (till exempel jordbrukets miljö, skogsplantering etc.), då dessa ofta inte visar några konkreta resultat under de första åren av genomförandet. Under perioden 2007–2013 verkställda utgifter skall föras in i övervakningstabellerna, och den finansiella rapporteringen skall så långt möjligt sammanställas med den fysiska rapporteringen.
  I sammanställningen av rapporter från halvtidsutvärdering av landsbygdsutveckling ingår finansiella data om EUGFJ:s utgifter per kapitel och medlemsstat. |
| --- | --- |

d)

Metoden att lägga utfästelser till grund för mätning av output verkar passa bättre för vissa fleråriga typer av stöd till landsbygdsutveckling som är utsträckta i tiden (till exempel jordbrukets miljö, skogsplantering etc.), då dessa ofta inte visar några konkreta resultat under de första åren av genomförandet. Under perioden 2007–2013 verkställda utgifter skall föras in i övervakningstabellerna, och den finansiella rapporteringen skall så långt möjligt sammanställas med den fysiska rapporteringen.

I sammanställningen av rapporter från halvtidsutvärdering av landsbygdsutveckling ingår finansiella data om EUGFJ:s utgifter per kapitel och medlemsstat.

| e) | De projekt som är stödberättigade enligt artikel 33 är av så varierande natur att det är omöjligt att fastställa övervakningsindikatorer som täcker in alla projekt. Den lista över gemensamma indikatorer som införts i övervakningstabellerna är inte på något sätt uttömmande. Medlemsstaterna kan lägga till andra indikatorer som passar deras specifika behov eller särdragen i deras program. |
| --- | --- |

e)

De projekt som är stödberättigade enligt artikel 33 är av så varierande natur att det är omöjligt att fastställa övervakningsindikatorer som täcker in alla projekt. Den lista över gemensamma indikatorer som införts i övervakningstabellerna är inte på något sätt uttömmande. Medlemsstaterna kan lägga till andra indikatorer som passar deras specifika behov eller särdragen i deras program.

| 59. | Under innevarande programperiod är medlemsstaterna inte skyldiga att tillämpa de gemensamma utvärderingsfrågorna (CEQ) på stöd till landsbygdsutveckling som finansieras genom EUGFJ:s utvecklingssektion. Kommissionen medger att detta är en svaghet i nuvarande övervaknings- och utvärderingssystem som dock kommer att avhjälpas till nästa programperiod genom att en enda landsbygdsutvecklingsfond inrättas. År 2000 var det första året för rapportering och till stor del inte typiskt, eftersom godkännande av program fortfarande pågick och genomförandet av åtgärderna fortfarande befann sig i ett tidigt skede. |
| --- | --- |

59.

Under innevarande programperiod är medlemsstaterna inte skyldiga att tillämpa de gemensamma utvärderingsfrågorna (CEQ) på stöd till landsbygdsutveckling som finansieras genom EUGFJ:s utvecklingssektion. Kommissionen medger att detta är en svaghet i nuvarande övervaknings- och utvärderingssystem som dock kommer att avhjälpas till nästa programperiod genom att en enda landsbygdsutvecklingsfond inrättas. År 2000 var det första året för rapportering och till stor del inte typiskt, eftersom godkännande av program fortfarande pågick och genomförandet av åtgärderna fortfarande befann sig i ett tidigt skede.

| 60. | Få alternativa indikatorer och nationella tilläggsfrågor till CEQ har använts i de nationella utvärderingsrapporterna. De angivna gemensamma indikatorerna var i allmänhet lämpliga, och de frågor som ställdes var relevanta för utvärdering av landsbygdsutvecklingsprogrammen.
  Det system med ”löpande utvärdering” som infördes genom den gemensamma övervaknings- och utvärderingsramen för nästa programperiod kommer att förbättra övervakningens bidrag till utvärdering, uppgiftsinsamling och kvantifiering av indikatorer. |
| --- | --- |

60.

Få alternativa indikatorer och nationella tilläggsfrågor till CEQ har använts i de nationella utvärderingsrapporterna. De angivna gemensamma indikatorerna var i allmänhet lämpliga, och de frågor som ställdes var relevanta för utvärdering av landsbygdsutvecklingsprogrammen.

Det system med ”löpande utvärdering” som infördes genom den gemensamma övervaknings- och utvärderingsramen för nästa programperiod kommer att förbättra övervakningens bidrag till utvärdering, uppgiftsinsamling och kvantifiering av indikatorer.

| 61. | En del information finns på programnivå, där utvärderingarna görs, men inte på projektnivå. Inom programmets geografiska räckvidd undersöker utvärderarna var output, resultat och effekter uppnås. I tabell 5 i övervakningstabellerna finns exempelvis en geografisk uppdelning av det finansiella stödet och antalet godkända ansökningar. |
| --- | --- |

61.

En del information finns på programnivå, där utvärderingarna görs, men inte på projektnivå. Inom programmets geografiska räckvidd undersöker utvärderarna var output, resultat och effekter uppnås. I tabell 5 i övervakningstabellerna finns exempelvis en geografisk uppdelning av det finansiella stödet och antalet godkända ansökningar.

| 62. | Det är svårt att i samband med aktivitetsbaserade förvaltningsförfaranden sammanställa en lämplig serie indikatorer som beskriver resultat och prestationer av landsbygdsutvecklingspolitiken, som definitionsmässigt är bred. Endast ett litet antal indikatorer kan ge ett närmevärde på detta. Denna svårighet förstärks ytterligare under den pågående perioden eftersom olika system för förvaltning, övervakning, rapportering och utvärdering tillämpas beroende på programplaneringsmönster (utveckling, garanti, Leader+). Förbättringar väntas i framtiden tack vare den gemensamma övervaknings- och utvärderingsramen. |
| --- | --- |

62.

Det är svårt att i samband med aktivitetsbaserade förvaltningsförfaranden sammanställa en lämplig serie indikatorer som beskriver resultat och prestationer av landsbygdsutvecklingspolitiken, som definitionsmässigt är bred. Endast ett litet antal indikatorer kan ge ett närmevärde på detta. Denna svårighet förstärks ytterligare under den pågående perioden eftersom olika system för förvaltning, övervakning, rapportering och utvärdering tillämpas beroende på programplaneringsmönster (utveckling, garanti, Leader+). Förbättringar väntas i framtiden tack vare den gemensamma övervaknings- och utvärderingsramen.

| 63. | Sammanställningarna av övervakningsrapporter och de olika utvärderingsrapporterna ger data och information. Halvtidsutvärderingar och utvärderingar i efterhand, som genomförs av fristående utvärderare, ger en bedömning av landsbygdsutvecklingsåtgärdernas resultat och effekter. Bristerna i nuvarande system har avhjälpts för framtiden och bör göra det möjligt för kommissionen och andra intressenter att få full insyn i övervakningen och utvärderingen av hur medlen för landsbygdsutveckling används. |
| --- | --- |

63.

Sammanställningarna av övervakningsrapporter och de olika utvärderingsrapporterna ger data och information. Halvtidsutvärderingar och utvärderingar i efterhand, som genomförs av fristående utvärderare, ger en bedömning av landsbygdsutvecklingsåtgärdernas resultat och effekter. Bristerna i nuvarande system har avhjälpts för framtiden och bör göra det möjligt för kommissionen och andra intressenter att få full insyn i övervakningen och utvärderingen av hur medlen för landsbygdsutveckling används.

| 64. | Den flexibla utformningen av politiken för landsbygdsutveckling med alla dess olika åtgärder och mål hindrar inte medlemsstaterna från att fastställa klara strategier och mål i sina landsbygdsutvecklingsprogram enligt kraven i rådets förordning (EG) nr 1257/1999.






  — | För nästa programperiod har ett mer strategiskt angreppssätt införts genom gemenskapens strategiska riktlinjer. Därmed kommer medlemsstaterna att bättre kunna inrikta sina strategier för landsbygdsutveckling på relevanta mål som utgår från specifika behov. Dessutom måste medlemsstaterna anvisa en minsta andel av sin nationella finansieringsram till varje axel för att skapa ett balanserat program med beaktande av såväl sektoriella som territoriella intressen. |
| --- | --- | --- |

64.

Den flexibla utformningen av politiken för landsbygdsutveckling med alla dess olika åtgärder och mål hindrar inte medlemsstaterna från att fastställa klara strategier och mål i sina landsbygdsutvecklingsprogram enligt kraven i rådets förordning (EG) nr 1257/1999.

—

För nästa programperiod har ett mer strategiskt angreppssätt införts genom gemenskapens strategiska riktlinjer. Därmed kommer medlemsstaterna att bättre kunna inrikta sina strategier för landsbygdsutveckling på relevanta mål som utgår från specifika behov. Dessutom måste medlemsstaterna anvisa en minsta andel av sin nationella finansieringsram till varje axel för att skapa ett balanserat program med beaktande av såväl sektoriella som territoriella intressen.

| 65. | Flertalet åtgärder för investering i landsbygdsutveckling riktas definitionsmässigt till jordbruk och jordbrukare, vilket förklarar jordbrukssektorns höga andel av stödet. Eftersom jordbruk fortfarande spelar en viktig roll i landsbygdens näringsliv kan dock stödet till denna sektor i hög grad bidra till landsbygdsområdenas utveckling.






  — | I förordning (EG) nr 1698/2005 fastställs tre centrala mål för stödet till landsbygdsutveckling under programperioden 2007–2013: 1) att stärka jord- och skogsbrukets konkurrenskraft, 2) att förbättra miljön och landsbygden, 3) att höja livskvaliteten och uppmuntra till diversifiering av näringslivet på landsbygden. Målen skall uppnås med hjälp av åtgärder som är grupperade på fyra axlar. Artikel 17 i förordningen handlar om balans mellan målen genom att minimiandelar av utgifterna för varje axel införs. |
| --- | --- | --- |

65.

Flertalet åtgärder för investering i landsbygdsutveckling riktas definitionsmässigt till jordbruk och jordbrukare, vilket förklarar jordbrukssektorns höga andel av stödet. Eftersom jordbruk fortfarande spelar en viktig roll i landsbygdens näringsliv kan dock stödet till denna sektor i hög grad bidra till landsbygdsområdenas utveckling.

—

I förordning (EG) nr 1698/2005 fastställs tre centrala mål för stödet till landsbygdsutveckling under programperioden 2007–2013: 1) att stärka jord- och skogsbrukets konkurrenskraft, 2) att förbättra miljön och landsbygden, 3) att höja livskvaliteten och uppmuntra till diversifiering av näringslivet på landsbygden. Målen skall uppnås med hjälp av åtgärder som är grupperade på fyra axlar. Artikel 17 i förordningen handlar om balans mellan målen genom att minimiandelar av utgifterna för varje axel införs.

| 66. | Mångfalden i Europas regioner och olika nationella förutsättningar gör det svårt att ge en enhetlig definition av landsbygdsområden för hela EU. Därför är det medlemsstaternas ansvar att ange stödberättigade områden och välja ut och rangordna projekten.






  — | Med införandet av nationella strategiplaner förväntas en mer målinriktad strategi för nästa generation landsbygdsutvecklingsprogram. |
| --- | --- | --- |

66.

Mångfalden i Europas regioner och olika nationella förutsättningar gör det svårt att ge en enhetlig definition av landsbygdsområden för hela EU. Därför är det medlemsstaternas ansvar att ange stödberättigade områden och välja ut och rangordna projekten.

—

Med införandet av nationella strategiplaner förväntas en mer målinriktad strategi för nästa generation landsbygdsutvecklingsprogram.

| 67. | Berättigande till stöd för investeringar i jordbruksföretag och bearbetning av livsmedel är inte begränsat till de landsbygdsområden som fastställts för relevanta artikel 33-åtgärder. Valet av verksamhetsfält för dessa åtgärder stämmer överens med deras syfte, att bidra till att förbättra inkomsterna från jordbruket, levnads-, arbets- och produktionsvillkoren respektive att öka konkurrenskraften och mervärdet av bearbetning av livsmedel varhelst dessa verksamheter finns i landet (landsbygds- och icke-landsbygdsområden).






  — | I landsbygdsutvecklingsprogrammen finns en allmän beskrivning av planen, där medlemsstaterna anger geografisk täckning, gör en nulägesbeskrivning med kvantifierade data och betonar starka sidor, skillnader, brister och potentialen för landsbygdsutveckling. Beskrivningen avser jord- och skogsbruket, landsbygdens näringsliv, den demografiska situationen, arbetskraft och sysselsättning samt miljöns tillstånd. Utifrån denna information beskriver medlemsstaterna prioriteringar av åtgärder och lämplig strategi. |
| --- | --- | --- |

67.

Berättigande till stöd för investeringar i jordbruksföretag och bearbetning av livsmedel är inte begränsat till de landsbygdsområden som fastställts för relevanta artikel 33-åtgärder. Valet av verksamhetsfält för dessa åtgärder stämmer överens med deras syfte, att bidra till att förbättra inkomsterna från jordbruket, levnads-, arbets- och produktionsvillkoren respektive att öka konkurrenskraften och mervärdet av bearbetning av livsmedel varhelst dessa verksamheter finns i landet (landsbygds- och icke-landsbygdsområden).

—

I landsbygdsutvecklingsprogrammen finns en allmän beskrivning av planen, där medlemsstaterna anger geografisk täckning, gör en nulägesbeskrivning med kvantifierade data och betonar starka sidor, skillnader, brister och potentialen för landsbygdsutveckling. Beskrivningen avser jord- och skogsbruket, landsbygdens näringsliv, den demografiska situationen, arbetskraft och sysselsättning samt miljöns tillstånd. Utifrån denna information beskriver medlemsstaterna prioriteringar av åtgärder och lämplig strategi.

| — | Ytterligare ett steg mot en territoriell inriktning har tagits för nästa programperiod, då medlemsstaterna i sina landsbygdsutvecklingsprogram skall fastställa sina landsbygdsområden och ange deras vikt. |
| --- | --- |

—

Ytterligare ett steg mot en territoriell inriktning har tagits för nästa programperiod, då medlemsstaterna i sina landsbygdsutvecklingsprogram skall fastställa sina landsbygdsområden och ange deras vikt.

| 68. | Kommissionen instämmer i att integrerade territoriella tillvägagångssätt är ett viktigt verktyg för att genomföra politiken för landsbygdsutveckling och stimulerar såväl under nuvarande som nästa programperiod genomförande av lokala utvecklingsstrategier.






  — | Slutsatserna i rapporterna från halvtidsutvärderingarna och resultaten av utvärderingarna i efterhand kommer att ge viktiga indata till såväl de löpande som de nya landsbygdsutvecklingsprogrammen. Dessutom kommer de nationella landsbygdsnätverken och det europeiska nätverket för landsbygdsutveckling att skapa ett forum för utbyte av information och framgångsrika metoder. |
| --- | --- | --- |

68.

Kommissionen instämmer i att integrerade territoriella tillvägagångssätt är ett viktigt verktyg för att genomföra politiken för landsbygdsutveckling och stimulerar såväl under nuvarande som nästa programperiod genomförande av lokala utvecklingsstrategier.

—

Slutsatserna i rapporterna från halvtidsutvärderingarna och resultaten av utvärderingarna i efterhand kommer att ge viktiga indata till såväl de löpande som de nya landsbygdsutvecklingsprogrammen. Dessutom kommer de nationella landsbygdsnätverken och det europeiska nätverket för landsbygdsutveckling att skapa ett forum för utbyte av information och framgångsrika metoder.

| 69. | Kommissionen har gjort stora ansträngningar för att avhjälpa kvantitativa och kvalitativa brister i uppgifterna från medlemsstaternas övervakning under innevarande programperiod.






  — | Kommissionen har i samarbete med medlemsstaterna föreslagit en ny och bättre gemensam övervaknings- och utvärderingsram för nästa programperiod. |
| --- | --- | --- |

69.

Kommissionen har gjort stora ansträngningar för att avhjälpa kvantitativa och kvalitativa brister i uppgifterna från medlemsstaternas övervakning under innevarande programperiod.

—

Kommissionen har i samarbete med medlemsstaterna föreslagit en ny och bättre gemensam övervaknings- och utvärderingsram för nästa programperiod.

---

(1)  Rådets beslut 2006/144/EG.

(2)  Skäl 14 i rådets förordning (EG) nr 1257/1999.

(3)  Offentliggjord i juni 2006.

---

| 20.11.2006 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 282/32 |
| --- | --- | --- | --- |

20.11.2006

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 282/32

---

SÄRSKILD RAPPORT nr 8/2006

Växa med framgång?

Ändamålsenligheten i Europeiska unionens stöd till verksamhetsprogram som genomförs av frukt- och grönsaksproducenter

samt kommissionens svar

(i enlighet med artikel 248.4 andra stycket i EG-fördraget)

(2006/C 282/02)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

| I–XI | SAMMANFATTNING |
| --- | --- |

I–XI

| 1–18 | INLEDNING |
| --- | --- |

1–18

| 1–3 | Syftet med stödsystemet: Anpassning till det förändrade marknadsläget |
| --- | --- |

1–3

| 4–8 | Granskningens omfattning och granskningsmetod |
| --- | --- |

4–8

| 9–12 | Producentorganisationer |
| --- | --- |

9–12

| 13–18 | Stöd till verksamhetsprogram |
| --- | --- |

13–18

| 19–63 | DEL I: VERKSAMHETSPROGRAMMENS ÄNDAMÅLSENLIGHET |
| --- | --- |

19–63

| 20–49 | Har stödsystemet genomförts på ett sätt som garanterar att verksamhetsprogrammen sannolikt är ändamålsenliga? |
| --- | --- |

20–49

| 20–23 | Kommissionens kontroller för att se till att medlemsstaterna beviljar EU-stödet i enlighet med principerna för sund ekonomisk förvaltning |
| --- | --- |

20–23

| 24–49 | Medlemsstaternas genomförande av stödsystemet |
| --- | --- |

24–49

| 50–59 | Har de åtgärder som finansierats genom verksamhetsprogram varit ändamålsenliga? |
| --- | --- |

50–59

| 51–52 | Producentorganisationernas utvärderingar av verksamhetsprogram (slutrapporter) |
| --- | --- |

51–52

| 53–59 | Urval av åtgärder i verksamhetsprogram |
| --- | --- |

53–59

| 60–63 | Slutsatser om verksamhetsprogrammens ändamålsenlighet |
| --- | --- |

60–63

| 64–86 | DEL II: FRAMSTEG SOM HAR GJORTS AV PRODUCENTORGANISATIONERNA |
| --- | --- |

64–86

| 65–86 | Har producentorganisationerna gjort framsteg när det gäller att förverkliga de mål som har satts upp för stödsystemet? |
| --- | --- |

65–86

| 66–68 | Urvalet av producentorganisationer |
| --- | --- |

66–68

| 69–86 | Kommissionens uppgifter om producentorganisationer |
| --- | --- |

69–86

| 87–93 | SLUTSATSER |
| --- | --- |

87–93

| 87–90 | Verksamhetsprogrammens ändamålsenlighet |
| --- | --- |

87–90

| 91–93 | Framsteg som har gjorts av producentorganisationerna |
| --- | --- |

91–93

| 94–100 | REKOMMENDATIONER |
| --- | --- |

94–100

| 95–96 | Gör stödet till verksamhetsprogram enklare och mer ändamålsenligt |
| --- | --- |

95–96

| 97–98 | Rikta politiken bättre för att förverkliga de allmänna målen om koncentration och anpassning |
| --- | --- |

97–98

| 99–100 | Ifrågasätta politiken att främja producentorganisationer |
| --- | --- |

99–100

Bilaga: Granskningskriterier för godkännande av ändamålsenliga verksamhetsprogram

Kommissionens svar

SAMMANFATTNING

| I. | En ny politik infördes 1996 för att stödja frukt- och grönsaksproducenternas anpassning till det förändrade marknadsläget. Den erbjöd stöd för 50 % av kostnaderna för åtgärder som odlarna genomför i ”verksamhetsprogram” som, bland annat, syftar till att förbättra produktkvaliteten, minska produktionskostnaderna och förbättra miljömetoderna. Stödet ges endast till odlargrupper som gemensamt saluför sin produktion i ”producentorganisationer”. Medlemsstaterna ansvarar för att godkänna verksamhetsprogrammen och betala ut stödet. Stödet uppgick 2004 till 500 miljoner euro. |
| --- | --- |

I.

En ny politik infördes 1996 för att stödja frukt- och grönsaksproducenternas anpassning till det förändrade marknadsläget. Den erbjöd stöd för 50 % av kostnaderna för åtgärder som odlarna genomför i ”verksamhetsprogram” som, bland annat, syftar till att förbättra produktkvaliteten, minska produktionskostnaderna och förbättra miljömetoderna. Stödet ges endast till odlargrupper som gemensamt saluför sin produktion i ”producentorganisationer”. Medlemsstaterna ansvarar för att godkänna verksamhetsprogrammen och betala ut stödet. Stödet uppgick 2004 till 500 miljoner euro.

| II. | Revisionsrätten granskade detta stödsystems ändamålsenlighet med utgångspunkt från i första hand ett slumpmässigt urval av 30 verksamhetsprogram i åtta medlemsstater och från en genomgång av uppgifter från kommissionen. |
| --- | --- |

II.

Revisionsrätten granskade detta stödsystems ändamålsenlighet med utgångspunkt från i första hand ett slumpmässigt urval av 30 verksamhetsprogram i åtta medlemsstater och från en genomgång av uppgifter från kommissionen.

| III. | Medlemsstaterna baserade sina beslut att godkänna verksamhetsprogram på planerad utgiftstyp utan att också ta hänsyn till de föreslagna åtgärdernas sannolika ändamålsenlighet. De delar av programplaneringen som krävs enligt förordningarna följdes nominellt, till betydande kostnader men utan verklig nytta. Kriterierna för utgifters stödberättigande var otydliga, vilket ledde till osäkerhet. |
| --- | --- |

III.

Medlemsstaterna baserade sina beslut att godkänna verksamhetsprogram på planerad utgiftstyp utan att också ta hänsyn till de föreslagna åtgärdernas sannolika ändamålsenlighet. De delar av programplaneringen som krävs enligt förordningarna följdes nominellt, till betydande kostnader men utan verklig nytta. Kriterierna för utgifters stödberättigande var otydliga, vilket ledde till osäkerhet.

| IV. | Kommissionen kontrollerar att verksamhetsprogrammens utgifter är stödberättigande, men har inte kontrollerat huruvida medlemsstaternas förfaranden för godkännande av verksamhetsprogram garanterar att utgifterna sannolikt är ändamålsenliga. Den har inte övervakat verksamhetsprogrammens ändamålsenlighet eller utvärderat politiken. |
| --- | --- |

IV.

Kommissionen kontrollerar att verksamhetsprogrammens utgifter är stödberättigande, men har inte kontrollerat huruvida medlemsstaternas förfaranden för godkännande av verksamhetsprogram garanterar att utgifterna sannolikt är ändamålsenliga. Den har inte övervakat verksamhetsprogrammens ändamålsenlighet eller utvärderat politiken.

| V. | På det hela taget har verksamhetsprogram lett till att det har gjorts framsteg mot målen i rådets förordning. Nästan hälften av de finansierade åtgärderna ledde till väsentliga framsteg mot åtminstone ett av de elva målen jämfört med producentorganisationens utgångsläge, och kan därför anses ha varit ändamålsenliga. Ändamålsenligheten i merparten av åtgärderna var dock låg i och med att de inte ledde till väsentliga framsteg jämfört med producentorganisationernas utgångsläge. |
| --- | --- |

V.

På det hela taget har verksamhetsprogram lett till att det har gjorts framsteg mot målen i rådets förordning. Nästan hälften av de finansierade åtgärderna ledde till väsentliga framsteg mot åtminstone ett av de elva målen jämfört med producentorganisationens utgångsläge, och kan därför anses ha varit ändamålsenliga. Ändamålsenligheten i merparten av åtgärderna var dock låg i och med att de inte ledde till väsentliga framsteg jämfört med producentorganisationernas utgångsläge.

| VI. | Producentorganisationerna i urvalet hade gjort framsteg i fråga om de flesta av de mål som hade satts upp för politiken. Kommissionen har dock ingen information om förverkligandet av dessa mål på europeisk nivå, med två undantag: när det gäller återtagen från marknaden av överskottsproduktion, som har minskat, och för koncentrationen av utbudet. |
| --- | --- |

VI.

Producentorganisationerna i urvalet hade gjort framsteg i fråga om de flesta av de mål som hade satts upp för politiken. Kommissionen har dock ingen information om förverkligandet av dessa mål på europeisk nivå, med två undantag: när det gäller återtagen från marknaden av överskottsproduktion, som har minskat, och för koncentrationen av utbudet.

| VII. | Med nuvarande utveckling kommer kommissionens mål att 60 % av utbudet skall vara koncentrerat till producentorganisationer till 2013 inte att förverkligas. Producentorganisationerna står endast för cirka en tredjedel av EU:s frukt- och grönsaksproduktion och de har vuxit i långsammare takt än sektorn som helhet. |
| --- | --- |

VII.

Med nuvarande utveckling kommer kommissionens mål att 60 % av utbudet skall vara koncentrerat till producentorganisationer till 2013 inte att förverkligas. Producentorganisationerna står endast för cirka en tredjedel av EU:s frukt- och grönsaksproduktion och de har vuxit i långsammare takt än sektorn som helhet.

| VIII. | Revisionsrätten rekommenderar att kommissionen överväger fördelarna med alternativa sätt att förenkla och minska kostnaderna för systemet och förbättra stödets ändamålsenlighet. Kommissionen bör överväga om detta bäst kan uppnås genom anpassning av systemets förfaranden och bestämmelser för stödberättigande till vad som gäller för investeringsåtgärderna för landsbygdsutveckling. |
| --- | --- |

VIII.

Revisionsrätten rekommenderar att kommissionen överväger fördelarna med alternativa sätt att förenkla och minska kostnaderna för systemet och förbättra stödets ändamålsenlighet. Kommissionen bör överväga om detta bäst kan uppnås genom anpassning av systemets förfaranden och bestämmelser för stödberättigande till vad som gäller för investeringsåtgärderna för landsbygdsutveckling.

| IX. | Oavsett vilken metod som används bör kommissionen förbättra sin övervakning av stödets ändamålsenlighet och utnyttja den planerade utvärderingsstudien 2009 till att fastställa orsakerna till producentorganisationernas relativa brist på framsteg, särskilt i de medlemsstater där frukt- och grönsakssektorn står för den största andelen av jordbruksproduktionen. |
| --- | --- |

IX.

Oavsett vilken metod som används bör kommissionen förbättra sin övervakning av stödets ändamålsenlighet och utnyttja den planerade utvärderingsstudien 2009 till att fastställa orsakerna till producentorganisationernas relativa brist på framsteg, särskilt i de medlemsstater där frukt- och grönsakssektorn står för den största andelen av jordbruksproduktionen.

| X. | Om utvärderingen bekräftar att producentorganisationer är en ändamålsenlig mekanism för att stärka odlarnas position i dessa medlemsstater, bör politiken riktas bättre för att detta skall uppnås. |
| --- | --- |

X.

Om utvärderingen bekräftar att producentorganisationer är en ändamålsenlig mekanism för att stärka odlarnas position i dessa medlemsstater, bör politiken riktas bättre för att detta skall uppnås.

| XI. | Om å andra sidan kommissionen inte kan visa att en koncentration av utbudet till producentorganisationer leder till verkliga fördelar, bör den ompröva denna mekanism för stöd till EU:s frukt- och grönsaksodlare. |
| --- | --- |

XI.

Om å andra sidan kommissionen inte kan visa att en koncentration av utbudet till producentorganisationer leder till verkliga fördelar, bör den ompröva denna mekanism för stöd till EU:s frukt- och grönsaksodlare.

INLEDNING

Syftet med stödsystemet: Anpassning till det förändrade marknadsläget

| 1. | När marknaden för frukt och grönsaker förändrades under 1990-talet och det kom krav på andra produkter och höjda garantier för kvalitets- och miljönormer, införde EU ett nytt stödsystem för att hjälpa odlarna att anpassa sig till denna efterfrågan. Detta var stödet till ”verksamhetsprogram” som beskrivs nedan. Samtidigt minskades det mångåriga stödet för återtag (1) vilket var ytterligare ett incitament för EU:s odlare att producera det marknaden ville ha. |
| --- | --- |

1.

När marknaden för frukt och grönsaker förändrades under 1990-talet och det kom krav på andra produkter och höjda garantier för kvalitets- och miljönormer, införde EU ett nytt stödsystem för att hjälpa odlarna att anpassa sig till denna efterfrågan. Detta var stödet till ”verksamhetsprogram” som beskrivs nedan. Samtidigt minskades det mångåriga stödet för återtag (1) vilket var ytterligare ett incitament för EU:s odlare att producera det marknaden ville ha.

| 2. | Marknadssituationen förändrades också genom den ökade dominansen av ett fåtal stora grossist- och distributionsgrupper. EU svarade med att förstärka den politik man följt sedan 1960-talet som innebär att odlargrupper uppmuntras att bilda ”producentorganisationer” för att kunna uppnå stordriftsfördelar och förstärka sin närvaro på marknaden. |
| --- | --- |

2.

Marknadssituationen förändrades också genom den ökade dominansen av ett fåtal stora grossist- och distributionsgrupper. EU svarade med att förstärka den politik man följt sedan 1960-talet som innebär att odlargrupper uppmuntras att bilda ”producentorganisationer” för att kunna uppnå stordriftsfördelar och förstärka sin närvaro på marknaden.

| 3. | Detta sätt att gruppera utbudet (”koncentration”) gynnades genom att medlemskap i en producentorganisation var ett krav för att få det nya stödet till verksamhetsprogram. Frukt- och grönsaksodlare som inte tillhörde producentorganisationer var inte berättigade till EU-stödet. Detta uppmuntrade odlare att bilda eller gå med i producentorganisationer. Samtidigt skärpte EU kraven på producentorganisationerna för att garantera att de koncentrerade utbudet på ett ändamålsenligt sätt. |
| --- | --- |

3.

Detta sätt att gruppera utbudet (”koncentration”) gynnades genom att medlemskap i en producentorganisation var ett krav för att få det nya stödet till verksamhetsprogram. Frukt- och grönsaksodlare som inte tillhörde producentorganisationer var inte berättigade till EU-stödet. Detta uppmuntrade odlare att bilda eller gå med i producentorganisationer. Samtidigt skärpte EU kraven på producentorganisationerna för att garantera att de koncentrerade utbudet på ett ändamålsenligt sätt.

Textruta 1”Ett intelligent stöd”, löd den entusiastiska kommentaren från direktören för en producentorganisation för frukt och grönsaker som vi besökte. Nu delar EU inte längre ut stöd för att odlarna skall förstöra överskottet av frukt och grönsaker som ingen vill köpa. Nu stöder EU odlarnas åtgärder för att anpassa produktionen till den kvantitet och kvalitet som efterfrågas.

Textruta 2”Växa med framgång”: Stödet är knutet till omsättning, så ju mer producentorganisationerna växer/odlar, desto mer stöd får de för att finansiera anpassningen. Framgången bör uppmuntra fler odlare att bilda eller gå med i producentorganisationer, vilket ger ökad förhandlingsstyrka och högre omsättning, och därigenom mer stöd till ytterligare anpassning...

Granskningens omfattning och granskningsmetod

| 4. | Revisionsrätten rapporterade resultaten av sin tidigare granskning av stödet till frukt- och grönsakssektorn i årsrapporten för 2000 (2). Vid den tidpunkten hade få verksamhetsprogram slutförts, så stödets ändamålsenlighet på lång sikt var inte märkbar. I rapporten identifierades dock brister i medlemsstaternas förvaltning av stödet som hade gjort det mindre ändamålsenligt. Mot denna bakgrund var målet för denna granskning att bedöma ändamålsenligheten i stödsystemet för verksamhetsprogram. |
| --- | --- |

4.

Revisionsrätten rapporterade resultaten av sin tidigare granskning av stödet till frukt- och grönsakssektorn i årsrapporten för 2000 (2). Vid den tidpunkten hade få verksamhetsprogram slutförts, så stödets ändamålsenlighet på lång sikt var inte märkbar. I rapporten identifierades dock brister i medlemsstaternas förvaltning av stödet som hade gjort det mindre ändamålsenligt. Mot denna bakgrund var målet för denna granskning att bedöma ändamålsenligheten i stödsystemet för verksamhetsprogram.

| 5. | Ändamålsenlighet definieras i EU:s budgetförordning (3) som ”hur väl specifika mål med en åtgärd och förväntade resultat uppnås”. Eftersom de mål som satts upp för stödsystemet för verksamhetsprogram varken är slutgiltiga eller kvantifierade avses med ändamålsenlighet i denna granskning att det görs framsteg mot målen. |
| --- | --- |

5.

Ändamålsenlighet definieras i EU:s budgetförordning (3) som ”hur väl specifika mål med en åtgärd och förväntade resultat uppnås”. Eftersom de mål som satts upp för stödsystemet för verksamhetsprogram varken är slutgiltiga eller kvantifierade avses med ändamålsenlighet i denna granskning att det görs framsteg mot målen.

| 6. | Följande frågor ställdes för granskningen:






  i) | Har stödsystemet genomförts på ett sätt som garanterar att verksamhetsprogrammen sannolikt är ändamålsenliga? |
| --- | --- | --- |

6.

Följande frågor ställdes för granskningen:

i)

Har stödsystemet genomförts på ett sätt som garanterar att verksamhetsprogrammen sannolikt är ändamålsenliga?

| ii) | Har de åtgärder som finansierats genom verksamhetsprogram varit ändamålsenliga? |
| --- | --- |

ii)

Har de åtgärder som finansierats genom verksamhetsprogram varit ändamålsenliga?

| iii) | Har producentorganisationerna gjort framsteg när det gäller att uppnå de mål som har fastställts för stödsystemet? |
| --- | --- |

iii)

Har producentorganisationerna gjort framsteg när det gäller att uppnå de mål som har fastställts för stödsystemet?

| 7. | Granskningsmetoden innebar att revisionsrätten






  i) | bedömde de förfaranden som kommissionen och medlemsstaterna fastställt för genomförandet av politiken, |
| --- | --- | --- |

7.

Granskningsmetoden innebar att revisionsrätten

i)

bedömde de förfaranden som kommissionen och medlemsstaterna fastställt för genomförandet av politiken,

| ii) | granskade ändamålsenligheten hos ett urval av åtgärder i verksamhetsprogram, |
| --- | --- |

ii)

granskade ändamålsenligheten hos ett urval av åtgärder i verksamhetsprogram,

| iii) | undersökte ett urval producentorganisationer, och, på EU-nivå, uppgifter från kommissionen, för bevis för framsteg som gjorts av producentorganisationerna mot det politiska målet. |
| --- | --- |

iii)

undersökte ett urval producentorganisationer, och, på EU-nivå, uppgifter från kommissionen, för bevis för framsteg som gjorts av producentorganisationerna mot det politiska målet.

| 8. | Granskningsarbetet på fältet utfördes 2005 och baserades på ett slumpmässigt urval av 30 verksamhetsprogram som hade avslutats under 2003 och 2004 i åtta medlemsstater: Grekland, Spanien, Frankrike, Irland, Italien, Nederländerna, Portugal och Förenade kungariket. Producentorganisationer i de nya medlemsstaterna ingick inte i urvalet eftersom de inte hade avslutat verksamhetsprogram då granskningen genomfördes. |
| --- | --- |

8.

Granskningsarbetet på fältet utfördes 2005 och baserades på ett slumpmässigt urval av 30 verksamhetsprogram som hade avslutats under 2003 och 2004 i åtta medlemsstater: Grekland, Spanien, Frankrike, Irland, Italien, Nederländerna, Portugal och Förenade kungariket. Producentorganisationer i de nya medlemsstaterna ingick inte i urvalet eftersom de inte hade avslutat verksamhetsprogram då granskningen genomfördes.

Producentorganisationer

| 9. | En producentorganisation är en grupp odlare som samverkar för att stärka sin ställning på marknaden. Många är kooperativ, men de kan också vara grupper bestående av enskilda odlare eller företagsgrupper. Enligt de villkor som skall uppfyllas och som anges i EU:s förordningar (4) skall de bestå av minst fem medlemmar och ha en omsättning som uppgår till minst 100 000 euro. Producentorganisationen skall bistå med vad som behövs för att lagra, förpacka och saluföra medlemmarnas produkter. De måste kunna planera och anpassa sin produktion och främja miljövänliga metoder för odling och avfallshantering. |
| --- | --- |

9.

En producentorganisation är en grupp odlare som samverkar för att stärka sin ställning på marknaden. Många är kooperativ, men de kan också vara grupper bestående av enskilda odlare eller företagsgrupper. Enligt de villkor som skall uppfyllas och som anges i EU:s förordningar (4) skall de bestå av minst fem medlemmar och ha en omsättning som uppgår till minst 100 000 euro. Producentorganisationen skall bistå med vad som behövs för att lagra, förpacka och saluföra medlemmarnas produkter. De måste kunna planera och anpassa sin produktion och främja miljövänliga metoder för odling och avfallshantering.

| 10. | Ett startstöd finns tillgängligt under en femårsperiod för att nya producentorganisationer skall kunna starta och skaffa de anläggningar de behöver för att uppfylla EU:s krav. När de väl är etablerade kontrollerar medlemsstaterna att producentorganisationerna fortsätter att uppfylla kraven, även om inget ytterligare stöd ges för detta. I princip ger EU inget stöd för producentorganisationernas kostnader för förvaltning, drift eller produktion (5). |
| --- | --- |

10.

Ett startstöd finns tillgängligt under en femårsperiod för att nya producentorganisationer skall kunna starta och skaffa de anläggningar de behöver för att uppfylla EU:s krav. När de väl är etablerade kontrollerar medlemsstaterna att producentorganisationerna fortsätter att uppfylla kraven, även om inget ytterligare stöd ges för detta. I princip ger EU inget stöd för producentorganisationernas kostnader för förvaltning, drift eller produktion (5).

| 11. | Det finns omkring 1 500 producentorganisationer i de 14 medlemsstaterna (6) (se diagram 1). Producentorganisationerna varierar kraftigt när det gäller storlek och typ (se diagram 2). Vid denna granskning besökte revisionsrätten fikonodlare i Grekland och svampodlare i Irland, ett citrusfruktkooperativ i Portugal och tomatodlare från Spanien till Nederländerna. Några hade färre än tio medlemmar, och en organisation i Italien som var specialiserad på äpplen hade 5 800 medlemmar. En producentorganisation bestod av 14 företag där vart och ett omsatte i genomsnitt 2,6 miljoner euro, en annan var ett kooperativ bestående av 800 deltidsodlare med en genomsnittlig produktion på knappt 600 euro vardera. En genomsnittlig producentorganisation i EU omsatte 2003 9 miljoner euro och hade över 300 medlemmar. |
| --- | --- |

11.

Det finns omkring 1 500 producentorganisationer i de 14 medlemsstaterna (6) (se diagram 1). Producentorganisationerna varierar kraftigt när det gäller storlek och typ (se diagram 2). Vid denna granskning besökte revisionsrätten fikonodlare i Grekland och svampodlare i Irland, ett citrusfruktkooperativ i Portugal och tomatodlare från Spanien till Nederländerna. Några hade färre än tio medlemmar, och en organisation i Italien som var specialiserad på äpplen hade 5 800 medlemmar. En producentorganisation bestod av 14 företag där vart och ett omsatte i genomsnitt 2,6 miljoner euro, en annan var ett kooperativ bestående av 800 deltidsodlare med en genomsnittlig produktion på knappt 600 euro vardera. En genomsnittlig producentorganisation i EU omsatte 2003 9 miljoner euro och hade över 300 medlemmar.

Image

Image

| 12. | Frukt och grönsaker är den största jordbrukssektorn räknat i produktionsvärde i EU-15 och är av särskilt stor vikt för jordbruksekonomierna i Grekland, Spanien, Italien och Portugal där sektorn svarar för över 25 % av värdet av jordbruksproduktionen. Tillsammans står Spanien, Frankrike och Italien för 70 % av värdet av EU:s frukt- och grönsaksproduktion. Omkring en tredjedel av deras produktion salufördes 2004 av producentorganisationer. I Nederländerna, Belgien och Irland var andelen frukt- och grönsaksproduktion som salufördes av producentorganisationer mycket högre, omkring 80 %, medan den i Grekland var 13 % och i Portugal 6 % (se diagram 3). |
| --- | --- |

12.

Frukt och grönsaker är den största jordbrukssektorn räknat i produktionsvärde i EU-15 och är av särskilt stor vikt för jordbruksekonomierna i Grekland, Spanien, Italien och Portugal där sektorn svarar för över 25 % av värdet av jordbruksproduktionen. Tillsammans står Spanien, Frankrike och Italien för 70 % av värdet av EU:s frukt- och grönsaksproduktion. Omkring en tredjedel av deras produktion salufördes 2004 av producentorganisationer. I Nederländerna, Belgien och Irland var andelen frukt- och grönsaksproduktion som salufördes av producentorganisationer mycket högre, omkring 80 %, medan den i Grekland var 13 % och i Portugal 6 % (se diagram 3).

Image

Stöd till verksamhetsprogram

| 13. | Producentorganisationer som uppfyller villkoren i punkt 9 kan söka stöd för ett ”verksamhetsprogram”. Detta är ett åtgärdsprogram som producentorganisationen genomför för att anpassa sina medlemmars produktion till efterfrågan och stärka sin ställning på marknaden (se textruta 3). De specifika mål som åtgärderna bör syfta till att förverkliga anges i rådets förordning (7) (se textruta 4). Programmet upprättas av producentorganisationen och godkänns av medlemsstaten som varje år betalar ut EU-stöd motsvarande 50 % av producentorganisationens kostnader för att genomföra programmet. Ett verksamhetsprogram pågår mellan tre och fem år, och när en period är avslutad kan producentorganisationen ansöka om ett nytt program. Stödet har ett årligt tak som fastställts till 4,1 % av producentorganisations omsättning. |
| --- | --- |

13.

Producentorganisationer som uppfyller villkoren i punkt 9 kan söka stöd för ett ”verksamhetsprogram”. Detta är ett åtgärdsprogram som producentorganisationen genomför för att anpassa sina medlemmars produktion till efterfrågan och stärka sin ställning på marknaden (se textruta 3). De specifika mål som åtgärderna bör syfta till att förverkliga anges i rådets förordning (7) (se textruta 4). Programmet upprättas av producentorganisationen och godkänns av medlemsstaten som varje år betalar ut EU-stöd motsvarande 50 % av producentorganisationens kostnader för att genomföra programmet. Ett verksamhetsprogram pågår mellan tre och fem år, och när en period är avslutad kan producentorganisationen ansöka om ett nytt program. Stödet har ett årligt tak som fastställts till 4,1 % av producentorganisations omsättning.

| 14. | Över 70 % av producentorganisationerna har ett verksamhetsprogram, och stödet uppgick 2004 till 500 miljoner euro. Detta motsvarade 3 % av producentorganisationernas omsättning och omkring 1 % av det sammanlagda värdet av EU:s frukt- och grönsaksproduktion. Utnyttjandet av stödet har ökat betydligt sedan det infördes 1997 samtidigt som stödet för återtag av överskottsproduktion har minskat (se diagram 4). I diagrammet visas också det stöd som betalas genom producentorganisationer till odlare av tomater och frukt för bearbetning, och som baseras på producerad kvantitet.

  Textruta 3Vanligt innehåll i ett verksamhetsprogram:





  — | Inköp av maskiner för sortering och förpackning. |
| --- | --- | --- |

14.

Över 70 % av producentorganisationerna har ett verksamhetsprogram, och stödet uppgick 2004 till 500 miljoner euro. Detta motsvarade 3 % av producentorganisationernas omsättning och omkring 1 % av det sammanlagda värdet av EU:s frukt- och grönsaksproduktion. Utnyttjandet av stödet har ökat betydligt sedan det infördes 1997 samtidigt som stödet för återtag av överskottsproduktion har minskat (se diagram 4). I diagrammet visas också det stöd som betalas genom producentorganisationer till odlare av tomater och frukt för bearbetning, och som baseras på producerad kvantitet.

Textruta 3Vanligt innehåll i ett verksamhetsprogram:





  —

Inköp av maskiner för sortering och förpackning.

| — | Användning av personal för kvalitetskontroll och marknadsföring. |
| --- | --- |

—

Användning av personal för kvalitetskontroll och marknadsföring.

| — | Investeringar i bevattningsanläggningar och växthus. |
| --- | --- |

—

Investeringar i bevattningsanläggningar och växthus.

| — | Bidrag till odlare för nyplantering av fruktträd. |
| --- | --- |

—

Bidrag till odlare för nyplantering av fruktträd.

| — | Kostnader för naturliga metoder för skadedjurs- och sjukdomsbekämpning. |
| --- | --- |

—

Kostnader för naturliga metoder för skadedjurs- och sjukdomsbekämpning.

Textruta 4De 11 målen för operativa program:





  —

| — | Se till att produktionen planeras och anpassas till efterfrågan, särskilt vad gäller kvantitet och kvalitet. |
| --- | --- |

Se till att produktionen planeras och anpassas till efterfrågan, särskilt vad gäller kvantitet och kvalitet.

| — | Främja koncentration av utbudet och avyttringen av medlemmarnas produktion. |
| --- | --- |

—

Främja koncentration av utbudet och avyttringen av medlemmarnas produktion.

| — | Minska produktionskostnaderna. |
| --- | --- |

—

Minska produktionskostnaderna.

| — | Stabilisera produktionspriserna. |
| --- | --- |

—

Stabilisera produktionspriserna.

| — | Främja användning av miljövänliga odlings- och produktionsmetoder samt metoder för avfallshantering. |
| --- | --- |

—

Främja användning av miljövänliga odlings- och produktionsmetoder samt metoder för avfallshantering.

| — | Förbättra produkternas kvalitet. |
| --- | --- |

—

Förbättra produkternas kvalitet.

| — | Höja produkternas handelsvärde. |
| --- | --- |

—

Höja produkternas handelsvärde.

| — | Öka konsumenternas intresse för produkterna. |
| --- | --- |

—

Öka konsumenternas intresse för produkterna.

| — | Ta fram ett sortiment av ekologiska produkter. |
| --- | --- |

—

Ta fram ett sortiment av ekologiska produkter.

| — | Främja integrerad produktion eller andra produktionsmetoder som tar hänsyn till miljön. |
| --- | --- |

—

Främja integrerad produktion eller andra produktionsmetoder som tar hänsyn till miljön.

| — | Minska återtagen. |
| --- | --- |

—

Minska återtagen.

Image

| 15. | Genomförandet av stödsystemet sker enligt den vanliga modellen för delad förvaltning där medlemsstaterna skall följa detaljerade bestämmelser, som fastställts av kommissionen, inom ramen för rådets förordning. De skall samarbeta med kommissionen för att se till att stödet beviljas enligt principerna för sund ekonomisk förvaltning, det vill säga sparsamhet, effektivitet och ändamålsenlighet. |
| --- | --- |

15.

Genomförandet av stödsystemet sker enligt den vanliga modellen för delad förvaltning där medlemsstaterna skall följa detaljerade bestämmelser, som fastställts av kommissionen, inom ramen för rådets förordning. De skall samarbeta med kommissionen för att se till att stödet beviljas enligt principerna för sund ekonomisk förvaltning, det vill säga sparsamhet, effektivitet och ändamålsenlighet.

| 16. | I kommissionens tillämpningsförordning (8) krävs att producentorganisationerna i sina förslag till verksamhetsprogram beskriver






  — | sitt utgångsläge, särskilt med avseende på produktion, saluföring och utrustning, |
| --- | --- | --- |

16.

I kommissionens tillämpningsförordning (8) krävs att producentorganisationerna i sina förslag till verksamhetsprogram beskriver

—

sitt utgångsläge, särskilt med avseende på produktion, saluföring och utrustning,

| — | programmets mål med beaktande av marknadsutvecklingen, |
| --- | --- |

—

programmets mål med beaktande av marknadsutvecklingen,

| — | de konkreta åtgärder eller ”verksamhet” som föreslås för att förverkliga dessa mål. |
| --- | --- |

—

de konkreta åtgärder eller ”verksamhet” som föreslås för att förverkliga dessa mål.

| 17. | Producentorganisationerna kan fritt föreslå åtgärder i verksamhetsprogrammen som passar deras speciella situation, under förutsättning att programmen riktas mot ”flera” av de mål som anges i rådets förordning (se textruta 4). För att sluta feedbackcirkeln skall producentorganisationerna vid programmets slut rapportera till medlemsstaten om i vilken utsträckning de har förverkligat sina mål och vilka erfarenheter som kan dras inför nästa program. Denna ”programplaneringsmodell” som producentorganisationerna skall följa åskådliggörs i diagram 5. |
| --- | --- |

17.

Producentorganisationerna kan fritt föreslå åtgärder i verksamhetsprogrammen som passar deras speciella situation, under förutsättning att programmen riktas mot ”flera” av de mål som anges i rådets förordning (se textruta 4). För att sluta feedbackcirkeln skall producentorganisationerna vid programmets slut rapportera till medlemsstaten om i vilken utsträckning de har förverkligat sina mål och vilka erfarenheter som kan dras inför nästa program. Denna ”programplaneringsmodell” som producentorganisationerna skall följa åskådliggörs i diagram 5.

Image

| 18. | I kommissionens förordning specificerades även ett antal kontroller som medlemsstaterna bör göra av förslagen till verksamhetsprogram, nämligen






  — | kontroll av producentorganisationens utgångsläge och verksamhetsprogrammets mål, |
| --- | --- | --- |

18.

I kommissionens förordning specificerades även ett antal kontroller som medlemsstaterna bör göra av förslagen till verksamhetsprogram, nämligen

—

kontroll av producentorganisationens utgångsläge och verksamhetsprogrammets mål,

| — | kontroll av att verksamhetsprogrammets mål överstämmer med de mål som anges i rådets förordning, |
| --- | --- |

—

kontroll av att verksamhetsprogrammets mål överstämmer med de mål som anges i rådets förordning,

| — | kontroll av att det föreslagna verksamhetsprogrammet ur ekonomisk synvinkel är välgrundat och av tekniskt tillfredsställande kvalitet och att beräkningarna är välgrundade. |
| --- | --- |

—

kontroll av att det föreslagna verksamhetsprogrammet ur ekonomisk synvinkel är välgrundat och av tekniskt tillfredsställande kvalitet och att beräkningarna är välgrundade.

Enligt förordningen skulle medlemsstaten därefter godkänna programmet, kräva ändringar eller avslå det.

DEL I: VERKSAMHETSPROGRAMMENS ÄNDAMÅLSENLIGHET

| 19. | Som beskrivits ovan delar medlemsstaterna och kommissionen ansvaret för att se till att stödsystemet är ändamålsenligt, och att stödet används för att göra framsteg mot de elva mål som rådet har satt upp för verksamhetsprogram. I denna del av rapporten behandlas först frågan om stödsystemet genomfördes av kommissionen och medlemsstaterna på ett sätt som främjade ändamålsenlighet, och i synnerhet, om ”programplaneringsmodellen” fungerade som planerat. Därefter följer en bedömning av ett urval av verksamhetsprogram för att fastställa huruvida de finansierade åtgärderna ledde till att det gjordes framsteg mot systemets mål. |
| --- | --- |

19.

Som beskrivits ovan delar medlemsstaterna och kommissionen ansvaret för att se till att stödsystemet är ändamålsenligt, och att stödet används för att göra framsteg mot de elva mål som rådet har satt upp för verksamhetsprogram. I denna del av rapporten behandlas först frågan om stödsystemet genomfördes av kommissionen och medlemsstaterna på ett sätt som främjade ändamålsenlighet, och i synnerhet, om ”programplaneringsmodellen” fungerade som planerat. Därefter följer en bedömning av ett urval av verksamhetsprogram för att fastställa huruvida de finansierade åtgärderna ledde till att det gjordes framsteg mot systemets mål.

Har stödsystemet genomförts på ett sätt som garanterar att verksamhetsprogrammen sannolikt är ändamålsenliga?

Kommissionens kontroller för att se till att medlemsstaterna beviljar EU-stödet i enlighet med principerna för sund ekonomisk förvaltning

| 20. | Medlemsstaterna godkänner de verksamhetsprogram som föreslagits av producentorganisationerna, men enligt fördraget bär kommissionen det slutliga ansvaret för att den ekonomiska förvaltningen av EU-budgeten är sund och övervakar medlemsstaterna. |
| --- | --- |

20.

Medlemsstaterna godkänner de verksamhetsprogram som föreslagits av producentorganisationerna, men enligt fördraget bär kommissionen det slutliga ansvaret för att den ekonomiska förvaltningen av EU-budgeten är sund och övervakar medlemsstaterna.

| 21. | I samband med förfarandet för ”godkännande av räkenskaperna” besöker kommissionen medlemsstaterna för att kontrollera att stödutbetalningarna har gjorts i enlighet med gemenskapens bestämmelser. Genom rådets förordning inrättades även ett ”särskilt tillsynsorgan” för frukt- och grönsakssektorn med uppgift att, bland annat, se till att gemenskapsbestämmelserna tillämpas på ett enhetligt sätt inom EU. I praktiken är detta samma tjänstemän som kontrollerar utgifterna för godkännandet av räkenskaperna. |
| --- | --- |

21.

I samband med förfarandet för ”godkännande av räkenskaperna” besöker kommissionen medlemsstaterna för att kontrollera att stödutbetalningarna har gjorts i enlighet med gemenskapens bestämmelser. Genom rådets förordning inrättades även ett ”särskilt tillsynsorgan” för frukt- och grönsakssektorn med uppgift att, bland annat, se till att gemenskapsbestämmelserna tillämpas på ett enhetligt sätt inom EU. I praktiken är detta samma tjänstemän som kontrollerar utgifterna för godkännandet av räkenskaperna.

| 22. | Jämfört med EU:s övriga jordbrukspolitik kräver stödsystemet för verksamhetsprogram av medlemsstaterna att de i högre grad gör bedömningar vid besluten om att godkänna, avslå eller begära ändringar av de föreslagna åtgärderna i ett verksamhetsprogram. Sedan medlemsstaternas förfaranden först kontrollerades 1997 och 1998 har kommissionens inspektioner dock främst inriktats på uppfyllandet av kriterierna för utgifters stödberättigande, och man har inte kontrollerat huruvida de förfaranden som medlemsstaterna använder för att godkänna och övervaka verksamhetsprogram, som redovisas i punkt 18, fungerar på ett sådant sätt att det garanteras att verksamhetsprogrammen sannolikt är ändamålsenliga. |
| --- | --- |

22.

Jämfört med EU:s övriga jordbrukspolitik kräver stödsystemet för verksamhetsprogram av medlemsstaterna att de i högre grad gör bedömningar vid besluten om att godkänna, avslå eller begära ändringar av de föreslagna åtgärderna i ett verksamhetsprogram. Sedan medlemsstaternas förfaranden först kontrollerades 1997 och 1998 har kommissionens inspektioner dock främst inriktats på uppfyllandet av kriterierna för utgifters stödberättigande, och man har inte kontrollerat huruvida de förfaranden som medlemsstaterna använder för att godkänna och övervaka verksamhetsprogram, som redovisas i punkt 18, fungerar på ett sådant sätt att det garanteras att verksamhetsprogrammen sannolikt är ändamålsenliga.

| 23. | Även om kommissionen för godkännandet av räkenskaperna har kontrollerat att det stöd som medlemsstaterna betalat ut har varit stödberättigat, har den följaktligen inte kontrollerat om detta stöd har beviljats med beaktande av principerna för sund ekonomisk förvaltning, särskilt när det gäller ändamålsenlighet. |
| --- | --- |

23.

Även om kommissionen för godkännandet av räkenskaperna har kontrollerat att det stöd som medlemsstaterna betalat ut har varit stödberättigat, har den följaktligen inte kontrollerat om detta stöd har beviljats med beaktande av principerna för sund ekonomisk förvaltning, särskilt när det gäller ändamålsenlighet.

Medlemsstaternas genomförande av stödsystemet

Närmare uppgifter om granskningen i medlemsstaterna

| 24. | Med tanke på medlemsstaternas nyckelroll vid godkännandet av verksamhetsprogram granskade revisionsrätten de förfaranden som tillämpas i samtliga 14 berörda medlemsstater (se textruta 5). Eftersom genomförandet av stödet är decentraliserat i några medlemsstater kontrollerades även förfarandena vid ytterligare 19 regionala och lokala förvaltningar i Italien, Spanien, Frankrike och Grekland. |
| --- | --- |

24.

Med tanke på medlemsstaternas nyckelroll vid godkännandet av verksamhetsprogram granskade revisionsrätten de förfaranden som tillämpas i samtliga 14 berörda medlemsstater (se textruta 5). Eftersom genomförandet av stödet är decentraliserat i några medlemsstater kontrollerades även förfarandena vid ytterligare 19 regionala och lokala förvaltningar i Italien, Spanien, Frankrike och Grekland.

| 25. | Enligt tillämpningsförordningen skall medlemsstaterna göra ett antal kontroller, men det anges inte hur detta skall ske. Detta ger medlemsstaterna flexibilitet att organisera förfarandena i enlighet med sina förhållanden. Följaktligen har förvaltningarna genomfört stödet på olika sätt, och resultaten nedan gäller inte på samma sätt för alla medlemsstater (9). |
| --- | --- |

25.

Enligt tillämpningsförordningen skall medlemsstaterna göra ett antal kontroller, men det anges inte hur detta skall ske. Detta ger medlemsstaterna flexibilitet att organisera förfarandena i enlighet med sina förhållanden. Följaktligen har förvaltningarna genomfört stödet på olika sätt, och resultaten nedan gäller inte på samma sätt för alla medlemsstater (9).

Textruta 5Närmare uppgifter om granskningen i medlemsstaternaGranskningen av medlemsstaternas förfaranden baserades på ett slumpmässigt urval av 30 verksamhetsprogram som hade avslutats 2003 och 2004. Vi besökte de förvaltningar i medlemsstaterna som ansvarade för godkännandet av dessa program och de berörda producentorganisationerna.







  Antal utvalda verksamhetsprogram

| Antal utvalda verksamhetsprogram |
| --- |
| Spanien | 11 | Portugal | 2 |
| Frankrike | 8 | Förenade kungariket | 1 |
| Italien | 4 | Nederländerna | 1 |
| Grekland | 2 | Irland | 1 |

Spanien

11

Portugal

2

Frankrike

8

Förenade kungariket

1

Italien

4

Nederländerna

1

Grekland

2

Irland

1

Kriterier för bedömning av tillämpningen av programplaneringsmodellen

| 26. | För att följa kraven för sund ekonomisk förvaltning skall medlemsstaterna tillämpa principerna för sparsamhet, effektivitet och ändamålsenlighet när de beslutar att godkänna ett verksamhetsprogram och därigenom beviljar EU-stödet. |
| --- | --- |

26.

För att följa kraven för sund ekonomisk förvaltning skall medlemsstaterna tillämpa principerna för sparsamhet, effektivitet och ändamålsenlighet när de beslutar att godkänna ett verksamhetsprogram och därigenom beviljar EU-stödet.

| 27. | För att stödet skall vara ändamålsenligt skall varje åtgärd som finansieras genom programmet ge effekt: åtgärden skall leda till att det görs framsteg mot ett eller flera av de elva mål som anges i rådets förordning. Följaktligen skall medlemsstaterna basera sitt beslut om att godkänna, avslå eller begära ändringar av ett verksamhetsprogram på huruvida producentorganisationen på ett tillfredsställande sätt har visat att de föreslagna åtgärderna sannolikt leder till att dessa mål förverkligas. |
| --- | --- |

27.

För att stödet skall vara ändamålsenligt skall varje åtgärd som finansieras genom programmet ge effekt: åtgärden skall leda till att det görs framsteg mot ett eller flera av de elva mål som anges i rådets förordning. Följaktligen skall medlemsstaterna basera sitt beslut om att godkänna, avslå eller begära ändringar av ett verksamhetsprogram på huruvida producentorganisationen på ett tillfredsställande sätt har visat att de föreslagna åtgärderna sannolikt leder till att dessa mål förverkligas.

| 28. | Medlemsstaterna behöver detaljerade upplysningar från producentorganisationerna för att kunna motivera sina beslut att bevilja stödet på dessa villkor. För varje mål måste de få uppgifter om producentorganisationens utgångsläge samt om vilken effekt åtgärden/åtgärderna förväntas få. |
| --- | --- |

28.

Medlemsstaterna behöver detaljerade upplysningar från producentorganisationerna för att kunna motivera sina beslut att bevilja stödet på dessa villkor. För varje mål måste de få uppgifter om producentorganisationens utgångsläge samt om vilken effekt åtgärden/åtgärderna förväntas få.

| 29. | Med utgångspunkt från detta resonemang, och från de specifika kraven i förordningen (se punkterna 16–18), utarbetade revisionsrätten granskningskriterier för vad som rimligen kunde förväntas av ett ”bra” system (se textruta 6). Om dessa kriterier följs garanterar sannolikt medlemsstaternas förfaranden att stödet kommer att vara ändamålsenligt. Kriterierna kan sammanfattas på följande sätt:






  — | Av dokumentationen för verksamhetsprogram skall producentorganisationens utgångsläge för vart och ett av programmets mål framgå. Målen skall vara specifika, mätbara, möjliga att förverkliga, relevanta och daterade (”SMART”) – specifika så att det inte råder någon tvekan om vad producentorganisationen vill förverkliga, mätbara (och daterade) så att förverkligandet kan övervakas, möjliga att förverkliga genom att de åtgärder som föreslås i programmen genomförs, samt relevanta, det vill säga överensstämma med producentorganisationens utgångsläge och marknadsläget, och med EU:s elva mål. Producentorganisationerna skall sätta upp målsättningar för varje åtgärd i förhållande till utgångsläget. Av dokumentationen skall det framgå hur man genom de föreslagna åtgärderna kommer att förverkliga programmets mål. Vid programmets slut skall producentorganisationen rapportera om i vilken utsträckning målen har förverkligats i förhållande till utgångsläget och målsättningarna. |
| --- | --- | --- |

29.

Med utgångspunkt från detta resonemang, och från de specifika kraven i förordningen (se punkterna 16–18), utarbetade revisionsrätten granskningskriterier för vad som rimligen kunde förväntas av ett ”bra” system (se textruta 6). Om dessa kriterier följs garanterar sannolikt medlemsstaternas förfaranden att stödet kommer att vara ändamålsenligt. Kriterierna kan sammanfattas på följande sätt:

—

Av dokumentationen för verksamhetsprogram skall producentorganisationens utgångsläge för vart och ett av programmets mål framgå. Målen skall vara specifika, mätbara, möjliga att förverkliga, relevanta och daterade (”SMART”) – specifika så att det inte råder någon tvekan om vad producentorganisationen vill förverkliga, mätbara (och daterade) så att förverkligandet kan övervakas, möjliga att förverkliga genom att de åtgärder som föreslås i programmen genomförs, samt relevanta, det vill säga överensstämma med producentorganisationens utgångsläge och marknadsläget, och med EU:s elva mål. Producentorganisationerna skall sätta upp målsättningar för varje åtgärd i förhållande till utgångsläget. Av dokumentationen skall det framgå hur man genom de föreslagna åtgärderna kommer att förverkliga programmets mål. Vid programmets slut skall producentorganisationen rapportera om i vilken utsträckning målen har förverkligats i förhållande till utgångsläget och målsättningarna.

| — | Medlemsstaterna skall se till att målen för verksamhetsprogrammen överensstämmer med målen i EU-förordningen, och att de föreslagna åtgärderna innebär ett verkligt framsteg mot målen till en rimlig kostnad. De skall använda utvärderingsinformationen i producentorganisationernas slutrapporter för att övervaka verksamhetsprogrammens ändamålsenlighet, och dra lärdom av erfarenheterna för att förbättra ändamålsenligheten i framtida program. |
| --- | --- |

—

Medlemsstaterna skall se till att målen för verksamhetsprogrammen överensstämmer med målen i EU-förordningen, och att de föreslagna åtgärderna innebär ett verkligt framsteg mot målen till en rimlig kostnad. De skall använda utvärderingsinformationen i producentorganisationernas slutrapporter för att övervaka verksamhetsprogrammens ändamålsenlighet, och dra lärdom av erfarenheterna för att förbättra ändamålsenligheten i framtida program.

Textruta 6Metod: Några av revisionsrättens kriterier för bedömningen av medlemsstaternas genomförande av stödsystemet går utöver en formell efterlevnad av ordalydelsen i förordningen (se bilaga). Till exempel skall producentorganisationen enligt förordningen beskriva sitt utgångsläge, och medlemsstaten skall kontrollera att beskrivningen är korrekt. För att uppfylla granskningskriteriet skall medlemsstaten också se till att beskrivningen är knuten till målen och åtgärderna i det föreslagna programmet. Om så inte är fallet, är beskrivningen av utgångsläget knappast meningsfull.

Beskrivningen av utgångsläget är inte knuten till verksamhetsprogrammets mål

| 30. | Alla utom två av de granskade verksamhetsprogrammen innehöll ett avsnitt kallat ”utgångsläge”, och över hälften (60 %) uppfyllde formellt kraven i förordningen genom att nämna produktion, saluföring och utrustning, även om det var mycket kortfattat. Några medlemsstater krävde att producentorganisationerna redovisade sin utrustning och sina anläggningar, och i tabellform sin produktion uttryckt i både vikt och värde, men de krävde inte att detta på något sätt skulle vara kopplat till programmålen eller åtgärderna. Andra medlemsstater utfärdade inga särskilda anvisningar och godkände mycket allmänna beskrivningar, i några fall bestående av endast en eller två meningar. Endast ett fåtal producentorganisationer beskrev sitt utgångsläge när det gällde miljön, produktkvaliteten och produktionskostnaderna trots att dessa mål ingick i nästan alla verksamhetsprogram (se textruta 7). Ingen producentorganisation beskrev utgångsläget för varje mål i sitt verksamhetsprogram. |
| --- | --- |

30.

Alla utom två av de granskade verksamhetsprogrammen innehöll ett avsnitt kallat ”utgångsläge”, och över hälften (60 %) uppfyllde formellt kraven i förordningen genom att nämna produktion, saluföring och utrustning, även om det var mycket kortfattat. Några medlemsstater krävde att producentorganisationerna redovisade sin utrustning och sina anläggningar, och i tabellform sin produktion uttryckt i både vikt och värde, men de krävde inte att detta på något sätt skulle vara kopplat till programmålen eller åtgärderna. Andra medlemsstater utfärdade inga särskilda anvisningar och godkände mycket allmänna beskrivningar, i några fall bestående av endast en eller två meningar. Endast ett fåtal producentorganisationer beskrev sitt utgångsläge när det gällde miljön, produktkvaliteten och produktionskostnaderna trots att dessa mål ingick i nästan alla verksamhetsprogram (se textruta 7). Ingen producentorganisation beskrev utgångsläget för varje mål i sitt verksamhetsprogram.

Textruta 7Regionala myndigheter i Spanien godkände ett verksamhetsprogram med tio åtgärder till en sammanlagd kostnad av 770 000 euro. Sex åtgärder syftade till att förbättra produktkvaliteten, åtta till att minska produktionskostnaderna och två till att förbättra miljömetoderna.I beskrivningen av utgångsläget redovisade producentorganisationen vilka typer av frukt som odlades och storleken på den odlade arealen, men den gav inga upplysningar om utgångsläget beträffande fruktens kvalitet, produktionskostnader eller miljö.

| 31. | I några fall beskrev producentorganisationerna utgångsläget när det gällde specifika åtgärder (något som är ett krav i till exempel Nederländerna). Genom detta uppfylldes kriterierna till viss del, men beskrivningen av producentorganisationernas utgångsläge i förhållande till målen var otillräcklig. |
| --- | --- |

31.

I några fall beskrev producentorganisationerna utgångsläget när det gällde specifika åtgärder (något som är ett krav i till exempel Nederländerna). Genom detta uppfylldes kriterierna till viss del, men beskrivningen av producentorganisationernas utgångsläge i förhållande till målen var otillräcklig.

Innehållet i verksamhetsprogram är inte alltid knutet till de uppsatta målen

| 32. | Flera medlemsstater krävde att producentorganisationerna i sina verksamhetsprogram tydligt angav vilka EU-mål som var knutna till varje åtgärd. I dessa fall överensstämde målet och programmet automatiskt på pappret, vilket gjorde medlemsstaternas kontroll av att målen var förenliga med förordningens mål till en formalitet. Många producentorganisationer angav dock vilket mål som helst som föreföll relevant i ett försök att motivera ett program eller en särskild åtgärd, oavsett om det var deras faktiska mål eller inte (se textrutorna 8 och 9). |
| --- | --- |

32.

Flera medlemsstater krävde att producentorganisationerna i sina verksamhetsprogram tydligt angav vilka EU-mål som var knutna till varje åtgärd. I dessa fall överensstämde målet och programmet automatiskt på pappret, vilket gjorde medlemsstaternas kontroll av att målen var förenliga med förordningens mål till en formalitet. Många producentorganisationer angav dock vilket mål som helst som föreföll relevant i ett försök att motivera ett program eller en särskild åtgärd, oavsett om det var deras faktiska mål eller inte (se textrutorna 8 och 9).

| 33. | I Italien och Grekland tog myndigheterna fram detaljerade listor med tänkbara åtgärder som producentorganisationerna kunde välja från, och för varje åtgärd angavs ett förutbestämt mål. Även de franska myndigheterna publicerade en lista över tänkbara åtgärder, men åtgärderna klassificerades efter typ och inte efter mål. För åtgärderna i miljö- och kvalitetskategorierna var det aktuella målet oftast uppenbart, men i kategorin ”Åtgärder knutna till produktionsanläggningar” var det inte alltid fallet. Detta resulterade i att det inte alltid var möjligt att identifiera målet för några av åtgärderna utifrån dokumentationen för verksamhetsprogrammet (se textruta 10). Myndigheterna i Italien, Grekland och Frankrike försökte inte kontrollera att målen för enskilda program överensstämde med EU-målen eftersom de ansåg att detta hade fastställts när den nationella listan över åtgärder upprättades. Förändringar över tiden av klassificeringen ledde dock till att verksamhetsprogrammens mål för en viss åtgärd ”ändrades” (se textruta 11). |
| --- | --- |

33.

I Italien och Grekland tog myndigheterna fram detaljerade listor med tänkbara åtgärder som producentorganisationerna kunde välja från, och för varje åtgärd angavs ett förutbestämt mål. Även de franska myndigheterna publicerade en lista över tänkbara åtgärder, men åtgärderna klassificerades efter typ och inte efter mål. För åtgärderna i miljö- och kvalitetskategorierna var det aktuella målet oftast uppenbart, men i kategorin ”Åtgärder knutna till produktionsanläggningar” var det inte alltid fallet. Detta resulterade i att det inte alltid var möjligt att identifiera målet för några av åtgärderna utifrån dokumentationen för verksamhetsprogrammet (se textruta 10). Myndigheterna i Italien, Grekland och Frankrike försökte inte kontrollera att målen för enskilda program överensstämde med EU-målen eftersom de ansåg att detta hade fastställts när den nationella listan över åtgärder upprättades. Förändringar över tiden av klassificeringen ledde dock till att verksamhetsprogrammens mål för en viss åtgärd ”ändrades” (se textruta 11).

Textruta 8I ett verksamhetsprogram i Nederländerna ingick ett system för elektroniska följesedlar till en kostnad av 135 000 euro inom målet ”Planera och anpassa produktionen till efterfrågan” Producentorganisation kunde inte påvisa ett samband mellan verksamheten och detta mål. Det verkliga målet, att minska kostnaderna, nämndes inte i verksamhetsprogrammet.

Textruta 9I ett verksamhetsprogram som hade godkänts av de regionala myndigheterna i Spanien köpte en producentorganisation en gaffeltruck till en kostnad av 25 000 euro. Producentorganisationen kunde inte påvisa ett samband mellan verksamheten och det angivna målet att ”minska återtagandena”.

Textruta 10I ett verksamhetsprogram i Frankrike tog en producentorganisation för ett initiativ som beskrevs som ”Tillhandahållande av tjänster” upp en kostnad på 50 400 euro. 25 % av kostnaden hänfördes till målet ”Förbättra kvaliteten” och 25 % till ”Förbättra miljömetoderna”. Vi lyckades inte identifiera det EU-mål som var knutet till de återstående 50 % av kostnaderna.

Textruta 11Ett bevattningsprojekt i Italien hänfördes till målet ”Förbättra kvaliteten” i enlighet med 1997 års nationella riktlinjer. Efter en översyn av riktlinjerna hänfördes det till målet ”Koncentrera utbudet” 1999. Efter ytterligare en översyn 2002 hänfördes samma verksamhet till målet ”Minska kostnaderna”.

Verksamhetsprogrammens mål anges inte i mätbara enheter och målsättningar fastställs inte

| 34. | Endast myndigheterna i Förenade kungariket krävde formellt att producentorganisationerna skulle sätta upp mätbara mål för verksamhetsprogrammen, även om de i praktiken inte såg till att detta gjordes. I Spanien, Italien och Nederländerna krävde myndigheterna att de förväntade resultaten skulle anges för varje åtgärd eller verksamhet, men detta var fokuserat på output – hur genomförandet av verksamheten kunde visas – snarare än på förverkligandet av målen. För 10 % av de granskade verksamhetsprogrammen hade producentorganisationerna angett kvantifierade mål för minst en åtgärd när detta var enkelt att göra, såsom den förväntade kostnadsminskningen eller antalet hektar som skulle ställas om till ekologisk produktion. Dessa fall gällde oftast Spanien och Italien. I övrigt satte inte producentorganisationerna upp målsättningar eller indikatorer genom vilka förverkligandet av målen kunde övervakas. |
| --- | --- |

34.

Endast myndigheterna i Förenade kungariket krävde formellt att producentorganisationerna skulle sätta upp mätbara mål för verksamhetsprogrammen, även om de i praktiken inte såg till att detta gjordes. I Spanien, Italien och Nederländerna krävde myndigheterna att de förväntade resultaten skulle anges för varje åtgärd eller verksamhet, men detta var fokuserat på output – hur genomförandet av verksamheten kunde visas – snarare än på förverkligandet av målen. För 10 % av de granskade verksamhetsprogrammen hade producentorganisationerna angett kvantifierade mål för minst en åtgärd när detta var enkelt att göra, såsom den förväntade kostnadsminskningen eller antalet hektar som skulle ställas om till ekologisk produktion. Dessa fall gällde oftast Spanien och Italien. I övrigt satte inte producentorganisationerna upp målsättningar eller indikatorer genom vilka förverkligandet av målen kunde övervakas.

Det framgår inte av producentorganisationernas utvärderingsrapporter om målen förverkligats

| 35. | Med undantag för några fall i Frankrike och Irland såg medlemsstaterna till att producentorganisationernas slutrapporter beskrev genomförandet av programmet och vilken output det hade resulterat i (vad som hade åstadkommits), men inget land krävde i praktiken att det av rapporterna även skulle framgå i vilken utsträckning verksamhetsprogrammens målsättningar hade förverkligats. I det avseendet var rapporterna av ringa nytta för bedömningen av stödets ändamålsenlighet. |
| --- | --- |

35.

Med undantag för några fall i Frankrike och Irland såg medlemsstaterna till att producentorganisationernas slutrapporter beskrev genomförandet av programmet och vilken output det hade resulterat i (vad som hade åstadkommits), men inget land krävde i praktiken att det av rapporterna även skulle framgå i vilken utsträckning verksamhetsprogrammens målsättningar hade förverkligats. I det avseendet var rapporterna av ringa nytta för bedömningen av stödets ändamålsenlighet.

| 36. | Utvärderingarna i slutrapporterna användes knappast av medlemsstaterna (10) och sågs som ytterligare en formalitet som krävdes för att följa förordningen. I Grekland, Spanien (11) och Portugal arkiverades helt enkelt slutrapporterna av utbetalningsstället och granskades inte av de myndigheter som ansvarar för godkännandet av verksamhetsprogram. |
| --- | --- |

36.

Utvärderingarna i slutrapporterna användes knappast av medlemsstaterna (10) och sågs som ytterligare en formalitet som krävdes för att följa förordningen. I Grekland, Spanien (11) och Portugal arkiverades helt enkelt slutrapporterna av utbetalningsstället och granskades inte av de myndigheter som ansvarar för godkännandet av verksamhetsprogram.

| 37. | Rapporternas innehåll varierade kraftigt, från mindre än en sida med allmänna, ostyrkta påståenden av typen ”kvaliteten har förbättrats” till över 100 sidor med detaljerade fakta och siffror om programmets genomförande för varje åtgärd. Medlemsstaterna krävde inte att slutrapporterna skulle innehålla gemensam information för att möjliggöra övervakning av programmens ändamålsenlighet på regional eller nationell nivå, och variationerna mellan rapporterna gjorde alla sådana analyser ogenomförbara. |
| --- | --- |

37.

Rapporternas innehåll varierade kraftigt, från mindre än en sida med allmänna, ostyrkta påståenden av typen ”kvaliteten har förbättrats” till över 100 sidor med detaljerade fakta och siffror om programmets genomförande för varje åtgärd. Medlemsstaterna krävde inte att slutrapporterna skulle innehålla gemensam information för att möjliggöra övervakning av programmens ändamålsenlighet på regional eller nationell nivå, och variationerna mellan rapporterna gjorde alla sådana analyser ogenomförbara.

Medlemsstaterna tillämpar inte kriterier för ändamålsenlighet vid godkännandet av verksamhetsprogram

| 38. | I praktiken godkände medlemsstaterna programmen efter vilken typ av utgift som föreslogs och inte efter vad programmet förväntades förverkliga. Kriterier för ändamålsenlighet, såsom additionalitet, tillämpades inte vid beslutet att godkänna eller avslå finansiering av en åtgärd med EU-stöd. Beaktande av faktorer som uttryckligen krävs enligt förordningen, till exempel utgångsläge och mål och att programmen är av tekniskt tillfredsställande kvalitet och ur ekonomisk synvinkel välgrundade, har blivit överflödigt och endast utförts i den utsträckning som krävs för att visa att man följer förordningens ordalydelse. |
| --- | --- |

38.

I praktiken godkände medlemsstaterna programmen efter vilken typ av utgift som föreslogs och inte efter vad programmet förväntades förverkliga. Kriterier för ändamålsenlighet, såsom additionalitet, tillämpades inte vid beslutet att godkänna eller avslå finansiering av en åtgärd med EU-stöd. Beaktande av faktorer som uttryckligen krävs enligt förordningen, till exempel utgångsläge och mål och att programmen är av tekniskt tillfredsställande kvalitet och ur ekonomisk synvinkel välgrundade, har blivit överflödigt och endast utförts i den utsträckning som krävs för att visa att man följer förordningens ordalydelse.

| 39. | Medlemsstaterna följde i stället ett annat tillvägagångssätt, med fokus på efterlevnad av kriterierna för stödberättigande och betalning av bidrag, såsom illustreras i diagram 6. |
| --- | --- |

39.

Medlemsstaterna följde i stället ett annat tillvägagångssätt, med fokus på efterlevnad av kriterierna för stödberättigande och betalning av bidrag, såsom illustreras i diagram 6.

Image

| 40. | Detta beror i stor utsträckning på den ändring av kommissionens tillämpningsförordning som innebar att det infördes en ”stödberättigandelista” som verksamhetsprogrammen har varit tvungna att överensstämma med sedan 1999. Här listas de typer av utgifter som kan eller inte kan ingå i verksamhetsprogram (se textruta 12). |
| --- | --- |

40.

Detta beror i stor utsträckning på den ändring av kommissionens tillämpningsförordning som innebar att det infördes en ”stödberättigandelista” som verksamhetsprogrammen har varit tvungna att överensstämma med sedan 1999. Här listas de typer av utgifter som kan eller inte kan ingå i verksamhetsprogram (se textruta 12).

Textruta 12Exempel på kriterier för stödberättigande: TransportkostnaderStödberättigande:





  —

| — | Investeringar i transportmedel utrustade med anläggningar för kyllagring. |
| --- | --- |

Investeringar i transportmedel utrustade med anläggningar för kyllagring.

| — | Kostnader för insamling och transport (intern eller extern). |
| --- | --- |

—

Kostnader för insamling och transport (intern eller extern).

| — | Investeringar i transportmedel för saluföring eller distribution. |
| --- | --- |

—

Investeringar i transportmedel för saluföring eller distribution.

| 41. | I den första tillämpningsförordningen från 1997 fastställdes inga detaljerade kriterier för stödberättigande, utom för att undanta producentorganisationernas kostnader för förvaltning och drift. Medlemsstaterna var osäkra på vad kommissionen skulle godkänna som stödberättigande utgifter vid förfarandet för godkännande av räkenskaperna, och som svar på medlemsstaternas förfrågningar utfärdade kommissionen en rad särskilda tolkningsmeddelanden. |
| --- | --- |

41.

I den första tillämpningsförordningen från 1997 fastställdes inga detaljerade kriterier för stödberättigande, utom för att undanta producentorganisationernas kostnader för förvaltning och drift. Medlemsstaterna var osäkra på vad kommissionen skulle godkänna som stödberättigande utgifter vid förfarandet för godkännande av räkenskaperna, och som svar på medlemsstaternas förfrågningar utfärdade kommissionen en rad särskilda tolkningsmeddelanden.

| 42. | Eftersom dessa tolkningsmeddelanden saknade officiell status ändrade kommissionen tillämpningslagstiftningen och införde en lista över icke stödberättigande verksamhet och utgifter. Samtidigt infördes krav på att medlemsstaterna använde listan för att kontrollera att utgifterna i föreslagna verksamhetsprogram var stödberättigande innan de godkände verksamhetsprogram. År 2001 lade kommissionen till en lista över vad som skulle kunna ingå i verksamhetsprogram, och 2003 drogs tolkningsmeddelandena tillbaka och båda listorna sågs över igen. Genom stödberättigandelistorna medgavs vissa undantag till producentorganisationernas produktions- och driftskostnader, såsom vissa lönekostnader för personal, återvinningsbara förpackningar och kostnader för naturliga metoder för skadedjurs- och sjukdomsbekämpning. |
| --- | --- |

42.

Eftersom dessa tolkningsmeddelanden saknade officiell status ändrade kommissionen tillämpningslagstiftningen och införde en lista över icke stödberättigande verksamhet och utgifter. Samtidigt infördes krav på att medlemsstaterna använde listan för att kontrollera att utgifterna i föreslagna verksamhetsprogram var stödberättigande innan de godkände verksamhetsprogram. År 2001 lade kommissionen till en lista över vad som skulle kunna ingå i verksamhetsprogram, och 2003 drogs tolkningsmeddelandena tillbaka och båda listorna sågs över igen. Genom stödberättigandelistorna medgavs vissa undantag till producentorganisationernas produktions- och driftskostnader, såsom vissa lönekostnader för personal, återvinningsbara förpackningar och kostnader för naturliga metoder för skadedjurs- och sjukdomsbekämpning.

| 43. | Att dessa stödberättigandelistor finns hindrar inte medlemsstaterna från att också beakta producentorganisations utgångsläge och mål samt den sannolika effekten av de föreslagna åtgärderna. Medlemsstater som vägrar att godkänna föreslagna utgifter som i förordningen definieras som stödberättigande måste dock kunna motivera sitt beslut för producentorganisationen och kan även behöva räkna med rättsliga klagomål. Medlemsstaterna kan undvika dessa svåra beslut genom att godkänna samma åtgärd för alla producentorganisationer som begär den, oavsett varje enskild producentorganisations mål och situation (se textruta 13). |
| --- | --- |

43.

Att dessa stödberättigandelistor finns hindrar inte medlemsstaterna från att också beakta producentorganisations utgångsläge och mål samt den sannolika effekten av de föreslagna åtgärderna. Medlemsstater som vägrar att godkänna föreslagna utgifter som i förordningen definieras som stödberättigande måste dock kunna motivera sitt beslut för producentorganisationen och kan även behöva räkna med rättsliga klagomål. Medlemsstaterna kan undvika dessa svåra beslut genom att godkänna samma åtgärd för alla producentorganisationer som begär den, oavsett varje enskild producentorganisations mål och situation (se textruta 13).

Textruta 13Exempel: PallboxarI tio av de 30 slumpmässigt utvalda verksamhetsprogrammen hade medlemsstaterna godkänt inköp av pallboxar, lådor eller liknande behållare för att samla in, transportera och lagra frukt och grönsaker till en sammanlagd kostnad av 1,7 miljoner euro. Kommissionen anser att detta är en stödberättigande utgift. Målen i verksamhetsprogrammet inbegrep följande:





  —

| — | Stabilisera produktionspriserna. |
| --- | --- |

Stabilisera produktionspriserna.

| — | Höja produktkvaliteten. |
| --- | --- |

—

Höja produktkvaliteten.

| — | Öka produkternas handelsvärde. |
| --- | --- |

—

Öka produkternas handelsvärde.

| — | Minska produktionskostnaderna. |
| --- | --- |

—

Minska produktionskostnaderna.

| — | Förbättra miljömetoderna. |
| --- | --- |

—

Förbättra miljömetoderna.

| — | Koncentrera utbudet. |
| --- | --- |

—

Koncentrera utbudet.

| — | Minska återtaganden. |
| --- | --- |

—

Minska återtaganden.

Att programplaneringsmodellen och bidragsstrategin förekommer parallellt har ökat komplexiteten och kostnaderna

| 44. | I själva verket har medlemsstaterna följt en ”bidragsstrategi” snarare än en programplaneringsmodell, samtidigt som förordningens programplaneringsdelar fortfarande krävs. Resultat är att stödsystemet har blivit mer komplext än nödvändigt, med högre kostnader för förvaltning och kontroll. Detta beror på att stödberättigandelistorna inte är tillräckligt tydliga och på att programplaneringsmodellen förekommer parallellt. Om utarbetandet av verksamhetsprogram, årliga genomföranderapporter och utvärderingar vid programmets slut skall göras korrekt medför det stora kostnader för producentorganisationerna. Det gäller i ännu högre grad i medlemsstater som Italien och Nederländerna som kräver att detaljerade årliga verksamhetsprogram också lämnas in för godkännande. |
| --- | --- |

44.

I själva verket har medlemsstaterna följt en ”bidragsstrategi” snarare än en programplaneringsmodell, samtidigt som förordningens programplaneringsdelar fortfarande krävs. Resultat är att stödsystemet har blivit mer komplext än nödvändigt, med högre kostnader för förvaltning och kontroll. Detta beror på att stödberättigandelistorna inte är tillräckligt tydliga och på att programplaneringsmodellen förekommer parallellt. Om utarbetandet av verksamhetsprogram, årliga genomföranderapporter och utvärderingar vid programmets slut skall göras korrekt medför det stora kostnader för producentorganisationerna. Det gäller i ännu högre grad i medlemsstater som Italien och Nederländerna som kräver att detaljerade årliga verksamhetsprogram också lämnas in för godkännande.

| 45. | Stödberättigandelistorna i förordningen kan aldrig bli så exakta att alla tänkbara åtgärder i en så varierad och föränderlig sektor täcks in, och därför är de ganska allmänt formulerade, såsom ”Åtgärder för kvalitetsförbättring”. Ofrånkomligen uppstår det frågor, och listorna tolkas olika av olika medlemsstater och till och med av olika regioner inom medlemsstater. Till och med när systemet hade tillämpats i åtta år fortsatte kommissionen att hitta exempel på icke stödberättigande utgifter vid utredningar i samband med godkännandet av räkenskaperna 2005 i Spanien, Frankrike, Italien och Förenade kungariket, där medlemsstaterna inte alltid hade tolkat reglerna för stödberättigande på samma sätt som kommissionen. |
| --- | --- |

45.

Stödberättigandelistorna i förordningen kan aldrig bli så exakta att alla tänkbara åtgärder i en så varierad och föränderlig sektor täcks in, och därför är de ganska allmänt formulerade, såsom ”Åtgärder för kvalitetsförbättring”. Ofrånkomligen uppstår det frågor, och listorna tolkas olika av olika medlemsstater och till och med av olika regioner inom medlemsstater. Till och med när systemet hade tillämpats i åtta år fortsatte kommissionen att hitta exempel på icke stödberättigande utgifter vid utredningar i samband med godkännandet av räkenskaperna 2005 i Spanien, Frankrike, Italien och Förenade kungariket, där medlemsstaterna inte alltid hade tolkat reglerna för stödberättigande på samma sätt som kommissionen.

| 46. | Mot bakgrund av osäkerheten kring stödberättigande och de risker som är förenade därmed gör förvaltningarna i flera medlemsstater fler kontroller än vad som krävs enligt förordningen (12), och några besöker varje producentorganisation flera gånger per år. Detta ökar kostnaderna inte bara för medlemsstaten utan också för producentorganisationen. |
| --- | --- |

46.

Mot bakgrund av osäkerheten kring stödberättigande och de risker som är förenade därmed gör förvaltningarna i flera medlemsstater fler kontroller än vad som krävs enligt förordningen (12), och några besöker varje producentorganisation flera gånger per år. Detta ökar kostnaderna inte bara för medlemsstaten utan också för producentorganisationen.

| 47. | Osäkerheten kring stödberättigande, kostnaderna för förvaltning och omfattande kontroller av producentorganisationernas verksamhet kan också avhålla dem från att riskera innovativa åtgärder som till sist kan komma att förklaras som icke stödberättigande. Detta kan uppmuntra dem till att i sina verksamhetsprogram endast inkludera åtgärder som klart konstaterats vara stödberättigande. |
| --- | --- |

47.

Osäkerheten kring stödberättigande, kostnaderna för förvaltning och omfattande kontroller av producentorganisationernas verksamhet kan också avhålla dem från att riskera innovativa åtgärder som till sist kan komma att förklaras som icke stödberättigande. Detta kan uppmuntra dem till att i sina verksamhetsprogram endast inkludera åtgärder som klart konstaterats vara stödberättigande.

Det finns risk för att man godkänt åtgärder som inte har varit ändamålsenliga

| 48. | Eftersom programplaneringsmodellen inte har införts på vederbörligt sätt har risken för att EU-budgeten inte används på ett ändamålsenligt sätt ökat, närmare bestämt risken för att åtgärder godkänns som inte leder till framsteg mot EU:s mål. |
| --- | --- |

48.

Eftersom programplaneringsmodellen inte har införts på vederbörligt sätt har risken för att EU-budgeten inte används på ett ändamålsenligt sätt ökat, närmare bestämt risken för att åtgärder godkänns som inte leder till framsteg mot EU:s mål.

| 49. | Några medlemsstater har hävdat att de inte behöver bekymra sig om programmens ändamålsenlighet, eftersom producentorganisationerna normalt sett fattar de bästa verksamhetsbesluten för sina förutsättningar. Medlemmarna i producentorganisationen skall ju trots allt medfinansera 50 % av kostnaderna för programmet. Exemplen från granskningen visar dock att en del producentorganisationer använder bidraget för att täcka kostnaderna för befintlig verksamhet, vilket inte är något framsteg jämfört med deras utgångsläge. Även om detta kan vara affärsmässigt riktigt för producentorganisationen, särskilt i en konkurrenssituation, bidrar det inte till att målen för EU:s stödsystem förverkligas. Exemplet från Spanien (se textruta 14) visar att kostnader inkluderats som inte gäller ”verksamhet” eller ”åtgärder” som utformats för att förverkliga verksamhetsprogrammets mål utan är normala kostnader för alla frukt- och grönsaksproducenter. Även om det inte är vanligt att verksamhetsprogrammen inbegriper en så hög andel återvinningsbara förpackningar (13), har medlemsstaterna godkänt stora belopp för detta ändamål. Tio verksamhetsprogram i revisionsrättens urval på 30 program stod tillsammans för ett belopp på 4,9 miljoner euro för återvinningsbara eller återanvändbara förpackningar. |
| --- | --- |

49.

Några medlemsstater har hävdat att de inte behöver bekymra sig om programmens ändamålsenlighet, eftersom producentorganisationerna normalt sett fattar de bästa verksamhetsbesluten för sina förutsättningar. Medlemmarna i producentorganisationen skall ju trots allt medfinansera 50 % av kostnaderna för programmet. Exemplen från granskningen visar dock att en del producentorganisationer använder bidraget för att täcka kostnaderna för befintlig verksamhet, vilket inte är något framsteg jämfört med deras utgångsläge. Även om detta kan vara affärsmässigt riktigt för producentorganisationen, särskilt i en konkurrenssituation, bidrar det inte till att målen för EU:s stödsystem förverkligas. Exemplet från Spanien (se textruta 14) visar att kostnader inkluderats som inte gäller ”verksamhet” eller ”åtgärder” som utformats för att förverkliga verksamhetsprogrammets mål utan är normala kostnader för alla frukt- och grönsaksproducenter. Även om det inte är vanligt att verksamhetsprogrammen inbegriper en så hög andel återvinningsbara förpackningar (13), har medlemsstaterna godkänt stora belopp för detta ändamål. Tio verksamhetsprogram i revisionsrättens urval på 30 program stod tillsammans för ett belopp på 4,9 miljoner euro för återvinningsbara eller återanvändbara förpackningar.

Textruta 14Exempel: Regionala myndigheter i Spanien hade godkänt ett verksamhetsprogram i vårt urval som innefattade 2,7 miljoner euro för återvinningsbara kartonger. Detta motsvarade 83 % av det totala programmet för 2000–2003. År 2001 godkände de en ändring av programmet där planerade investeringar i växthus och bevattning togs bort vilket innebar att budgeten för återvinningsbara kartonger ökade till 98 % av totalbeloppet. Den enda andra ”åtgärden” var lön till en tekniker.

Har de åtgärder som finansierats genom verksamhetsprogram varit ändamålsenliga?

| 50. | Av det föregående avsnittet framgick att medlemsstaternas synsätt vid godkännandet av verksamhetsprogram leder till risk för att de finansierade åtgärderna eventuellt inte är ändamålsenliga. I detta avsnitt bedöms om de åtgärder producentorganisationerna har genomfört har varit ändamålsenliga eller inte när det gäller att förverkliga verksamhetsprogrammets mål. |
| --- | --- |

50.

Av det föregående avsnittet framgick att medlemsstaternas synsätt vid godkännandet av verksamhetsprogram leder till risk för att de finansierade åtgärderna eventuellt inte är ändamålsenliga. I detta avsnitt bedöms om de åtgärder producentorganisationerna har genomfört har varit ändamålsenliga eller inte när det gäller att förverkliga verksamhetsprogrammets mål.

Producentorganisationernas utvärderingar av verksamhetsprogram (slutrapporter)

| 51. | Den främsta källan till information om verksamhetsprogrammens ändamålsenlighet borde vara de slutrapporter som producentorganisationerna upprättar när varje program är avslutat. Enligt förordningen skall de ange i vilken utsträckning verksamhetsprogrammens mål har förverkligats. Inte någon av de 142 slutrapporter som kontrollerades vid denna granskning innehöll en fullständig utvärdering av hur verksamhetsprogrammens mål hade förverkligats. Uppfyllandet av detta krav i förordningen har inte ingått i kommissionens kontroller av medlemsstaternas förfaranden. |
| --- | --- |

51.

Den främsta källan till information om verksamhetsprogrammens ändamålsenlighet borde vara de slutrapporter som producentorganisationerna upprättar när varje program är avslutat. Enligt förordningen skall de ange i vilken utsträckning verksamhetsprogrammens mål har förverkligats. Inte någon av de 142 slutrapporter som kontrollerades vid denna granskning innehöll en fullständig utvärdering av hur verksamhetsprogrammens mål hade förverkligats. Uppfyllandet av detta krav i förordningen har inte ingått i kommissionens kontroller av medlemsstaternas förfaranden.

| 52. | Här har kommissionen, som enligt EU:s budgetförordning har ett särskilt ansvar för att kontrollera förverkligandet av politiska mål, förlorat en möjlighet. Om slutrapporterna hade innehållit de föreskrivna utvärderingarna, borde det ha varit möjligt att analysera ett urval av rapporter och dra slutsatser om verksamhetsprogrammen hade förverkligat sina mål eller inte. Med ett krav på att alla producentorganisationer skall redovisa några väl valda resultatindikatorer skulle slutrapporterna ha kunnat leverera en lång tidsserie som visade framstegen mot mål av typen förbättrad kvalitet, minskade kostnader, ekologisk produktion och förbättrade miljömetoder. |
| --- | --- |

52.

Här har kommissionen, som enligt EU:s budgetförordning har ett särskilt ansvar för att kontrollera förverkligandet av politiska mål, förlorat en möjlighet. Om slutrapporterna hade innehållit de föreskrivna utvärderingarna, borde det ha varit möjligt att analysera ett urval av rapporter och dra slutsatser om verksamhetsprogrammen hade förverkligat sina mål eller inte. Med ett krav på att alla producentorganisationer skall redovisa några väl valda resultatindikatorer skulle slutrapporterna ha kunnat leverera en lång tidsserie som visade framstegen mot mål av typen förbättrad kvalitet, minskade kostnader, ekologisk produktion och förbättrade miljömetoder.

Urval av åtgärder i verksamhetsprogram

| 53. | För att kontrollera om verksamhetsprogrammens åtgärder hade varit ändamålsenliga valde revisionsrätten slumpmässigt ut totalt 104 åtgärder från 30 av producentorganisationernas verksamhetsprogram som avslutades 2003 eller 2004 (se textruta 5). Producentorganisationerna ombads att visa på effekten av de utvalda åtgärderna på de de aktuella målen i verksamhetsprogrammen. Några åtgärder hade fler än ett mål vilket innebar att totalt 265 fall undersöktes. |
| --- | --- |

53.

För att kontrollera om verksamhetsprogrammens åtgärder hade varit ändamålsenliga valde revisionsrätten slumpmässigt ut totalt 104 åtgärder från 30 av producentorganisationernas verksamhetsprogram som avslutades 2003 eller 2004 (se textruta 5). Producentorganisationerna ombads att visa på effekten av de utvalda åtgärderna på de de aktuella målen i verksamhetsprogrammen. Några åtgärder hade fler än ett mål vilket innebar att totalt 265 fall undersöktes.

| 54. | I endast 30 % av fallen kunde producentorganisationerna lämna tillräckliga bevis för att åtgärderna hade lett till framsteg mot det aktuella målet (se diagram 7). I ytterligare 41 % av fallen kunde man, trots att det inte fanns direkta bevis, dra en positiv slutsats på grundval av logiskt resonerande (se textruta 15). Som framgår av punkt 58 gjordes dock i många fall endast marginella framsteg. |
| --- | --- |

54.

I endast 30 % av fallen kunde producentorganisationerna lämna tillräckliga bevis för att åtgärderna hade lett till framsteg mot det aktuella målet (se diagram 7). I ytterligare 41 % av fallen kunde man, trots att det inte fanns direkta bevis, dra en positiv slutsats på grundval av logiskt resonerande (se textruta 15). Som framgår av punkt 58 gjordes dock i många fall endast marginella framsteg.

Textruta 15Exempel på ”sannolika framsteg”: En producentorganisation i Portugal köpte en kyllastbil för att förhindra att kvaliteten på deras frukt försämrades under distributionen. Den hade inga uppgifter som bevisade kvalitetsförbättringen, men den visade oss utrustningen och förklarade kylprocessen. Utifrån detta drog vi slutsatsen att kvaliteten förmodligen hade förbättrats.

Image

| 55. | I nästan en fjärdedel av fallen kunde revisionsrätten inte dra någon slutsats om det hade skett några framsteg eller inte. Oftast berodde detta på att det aktuella målet var så allmänt att det inte gick att bevisa att det inte hade funnits någon effekt. Detta gällde särskilt målen som syftade till att minska återtagen, koncentrera utbudet och stabilisera produktionspriserna (se diagram 8). Till exempel ligger producentorganisationernas existensberättigande i att de skall koncentrera utbudet och saluföra sina medlemmars produktion. Följaktligen bidrar all deras verksamhet på något sätt till detta mål, men det sker indirekt. |
| --- | --- |

55.

I nästan en fjärdedel av fallen kunde revisionsrätten inte dra någon slutsats om det hade skett några framsteg eller inte. Oftast berodde detta på att det aktuella målet var så allmänt att det inte gick att bevisa att det inte hade funnits någon effekt. Detta gällde särskilt målen som syftade till att minska återtagen, koncentrera utbudet och stabilisera produktionspriserna (se diagram 8). Till exempel ligger producentorganisationernas existensberättigande i att de skall koncentrera utbudet och saluföra sina medlemmars produktion. Följaktligen bidrar all deras verksamhet på något sätt till detta mål, men det sker indirekt.

Image

| 56. | I 6 % av fallen fanns det tydliga bevis för att det inte hade gjorts några framsteg (se diagram 7). I några av dessa fall hade åtgärden misslyckats: till exempel hade en producentorganisation inlett en åtgärd inom ett verksamhetsprogram för ekologisk produktion men avbrutit projektet. I de övriga fallen låg orsaken till bristen på framsteg i att målen inte hade hänförts korrekt till åtgärderna, antingen på grund av missförstånd (flera producentorganisationer hade tolkat målet ”Öka konsumenternas intresse för produkterna” som att det gällde att öka kundernas intresse), eller att man inte följde den nationella klassificeringen (se punkt 33). |
| --- | --- |

56.

I 6 % av fallen fanns det tydliga bevis för att det inte hade gjorts några framsteg (se diagram 7). I några av dessa fall hade åtgärden misslyckats: till exempel hade en producentorganisation inlett en åtgärd inom ett verksamhetsprogram för ekologisk produktion men avbrutit projektet. I de övriga fallen låg orsaken till bristen på framsteg i att målen inte hade hänförts korrekt till åtgärderna, antingen på grund av missförstånd (flera producentorganisationer hade tolkat målet ”Öka konsumenternas intresse för produkterna” som att det gällde att öka kundernas intresse), eller att man inte följde den nationella klassificeringen (se punkt 33).

Låg ändamålsenlighet för åtgärderna

| 57. | Det resultat från urvalet som presenteras ovan visar endast om det finns bevis för att framsteg görs men säger ingenting om framstegens omfattning. Även om många åtgärder i urvalet helt klart hade fört producentorganisationen mot de aktuella målen jämfört med utgångsläget, var framstegen i andra fall endast marginella. Ersättningar av maskiner resulterade oftast i någon typ av framsteg, eftersom det innebar en förbättring jämfört med den gamla modellen. I förhållande till den totala kostnaden för ersättningsutrustningen var framstegen dock ibland inte väsentliga. På samma sätt gjorde den kontinuerliga användningen av personal som skulle kontrollera produktkvaliteten att producentorganisationen kunde upprätthålla kvalitetsnivån, men den innebar inte nödvändigtvis en mätbar förbättring av kvaliteten i förhållande till föregående år. |
| --- | --- |

57.

Det resultat från urvalet som presenteras ovan visar endast om det finns bevis för att framsteg görs men säger ingenting om framstegens omfattning. Även om många åtgärder i urvalet helt klart hade fört producentorganisationen mot de aktuella målen jämfört med utgångsläget, var framstegen i andra fall endast marginella. Ersättningar av maskiner resulterade oftast i någon typ av framsteg, eftersom det innebar en förbättring jämfört med den gamla modellen. I förhållande till den totala kostnaden för ersättningsutrustningen var framstegen dock ibland inte väsentliga. På samma sätt gjorde den kontinuerliga användningen av personal som skulle kontrollera produktkvaliteten att producentorganisationen kunde upprätthålla kvalitetsnivån, men den innebar inte nödvändigtvis en mätbar förbättring av kvaliteten i förhållande till föregående år.

| 58. | För att bedöma förekomsten av dessa åtgärder med ”låg ändamålsenlighet” kontrollerade revisionsrätten var och en av de 104 åtgärder som hade granskats på plats för att se om de hade lett till väsentliga framsteg mot ett eller flera av EU:s mål för producentorganisationen jämfört med utgångsläget (se textruta 16). Mätt mot detta kriterium klassades över hälften (55 %) av det slumpmässiga urvalet som åtgärder med ”låg ändamålsenlighet”. |
| --- | --- |

58.

För att bedöma förekomsten av dessa åtgärder med ”låg ändamålsenlighet” kontrollerade revisionsrätten var och en av de 104 åtgärder som hade granskats på plats för att se om de hade lett till väsentliga framsteg mot ett eller flera av EU:s mål för producentorganisationen jämfört med utgångsläget (se textruta 16). Mätt mot detta kriterium klassades över hälften (55 %) av det slumpmässiga urvalet som åtgärder med ”låg ändamålsenlighet”.

| 59. | Resultaten visar i vilken utsträckning medlemsstater har godkänt åtgärder i verksamhetsprogram på grundval av deras typ (Är åtgärden stödberättigad?) utan att också ta hänsyn till deras ändamålsenlighet (Bidrar åtgärden till producentorganisationens utveckling mot målet?). |
| --- | --- |

59.

Resultaten visar i vilken utsträckning medlemsstater har godkänt åtgärder i verksamhetsprogram på grundval av deras typ (Är åtgärden stödberättigad?) utan att också ta hänsyn till deras ändamålsenlighet (Bidrar åtgärden till producentorganisationens utveckling mot målet?).

Textruta 16Exempel på åtgärder där vi ofta konstaterade väsentliga framsteg i förhållande till utgångsläget:






  —

| — | Förbättrade produktionsanläggningar (bevattningssystem och energieffektiva växthus). |
| --- | --- |

Förbättrade produktionsanläggningar (bevattningssystem och energieffektiva växthus).

| — | Införande av system för kvalitetscertifiering. |
| --- | --- |

—

Införande av system för kvalitetscertifiering.

| — | Ersättning av utrustning som pallboxar, gaffeltruckar, lastbilar och traktorer. |
| --- | --- |

—

Ersättning av utrustning som pallboxar, gaffeltruckar, lastbilar och traktorer.

| — | Pallboxar, lådor, behållare etc. |
| --- | --- |

—

Pallboxar, lådor, behållare etc.

| — | Löner till befintlig personal (marknadsavdelningar och kvalitetskontrollanter). |
| --- | --- |

—

Löner till befintlig personal (marknadsavdelningar och kvalitetskontrollanter).

Slutsatser om verksamhetsprogrammens ändamålsenlighet

| 60. | Medlemsstaterna tillämpade formellt de flesta aspekterna av den programplaneringsmodell som särskilt krävdes enligt förordningen. De tog dock inte hänsyn till åtgärdernas sannolika ändamålsenlighet när de beslutade att godkänna verksamhetsprogram. Detta ökade risken för att åtgärder med låg ändamålsenlighet fick EU-stöd. |
| --- | --- |

60.

Medlemsstaterna tillämpade formellt de flesta aspekterna av den programplaneringsmodell som särskilt krävdes enligt förordningen. De tog dock inte hänsyn till åtgärdernas sannolika ändamålsenlighet när de beslutade att godkänna verksamhetsprogram. Detta ökade risken för att åtgärder med låg ändamålsenlighet fick EU-stöd.

| 61. | I stället utgick medlemsstaterna från en ”bidragsstrategi” och använde stödberättigandelistorna för att godkänna program på grundval av föreslagen utgiftstyp utan att behöva beakta producentorganisationens utgångsläge och situation. |
| --- | --- |

61.

I stället utgick medlemsstaterna från en ”bidragsstrategi” och använde stödberättigandelistorna för att godkänna program på grundval av föreslagen utgiftstyp utan att behöva beakta producentorganisationens utgångsläge och situation.

| 62. | Detta har dock inte lett till den enhetliga tillämpning och förenkling som ett sådant synsätt skulle kunna medföra. I stödberättigandelistorna fastställdes inte tillräckligt tydliga kriterier för att styra utgifterna mot sådan verksamhet som EU vill stödja, vilket resulterade i osäkerhet och ökade kontrollkostnader. Att programplaneringsmodellen existerade parallellt innebar att producentorganisationerna var tvungna att till stora kostnader och liten nytta utarbeta verksamhetsprogram och utvärderingar för att följa förordningarna. |
| --- | --- |

62.

Detta har dock inte lett till den enhetliga tillämpning och förenkling som ett sådant synsätt skulle kunna medföra. I stödberättigandelistorna fastställdes inte tillräckligt tydliga kriterier för att styra utgifterna mot sådan verksamhet som EU vill stödja, vilket resulterade i osäkerhet och ökade kontrollkostnader. Att programplaneringsmodellen existerade parallellt innebar att producentorganisationerna var tvungna att till stora kostnader och liten nytta utarbeta verksamhetsprogram och utvärderingar för att följa förordningarna.

| 63. | På det hela taget har verksamhetsprogrammen lett till att framsteg mot målen i rådets förordning har gjorts. Dock visade mindre än hälften av de finansierade åtgärderna på väsentliga framsteg mot åtminstone ett av de elva målen jämfört med producentorganisationens utgångsläge, och de kan därmed anses vara ändamålsenliga. Stöd har också beviljats för åtgärder med låg ändamålsenlighet i verksamhetsprogram som har lett till få förändringar. I dessa fall skulle stödet kunna bli mer ändamålsenligt om det riktades bättre. |
| --- | --- |

63.

På det hela taget har verksamhetsprogrammen lett till att framsteg mot målen i rådets förordning har gjorts. Dock visade mindre än hälften av de finansierade åtgärderna på väsentliga framsteg mot åtminstone ett av de elva målen jämfört med producentorganisationens utgångsläge, och de kan därmed anses vara ändamålsenliga. Stöd har också beviljats för åtgärder med låg ändamålsenlighet i verksamhetsprogram som har lett till få förändringar. I dessa fall skulle stödet kunna bli mer ändamålsenligt om det riktades bättre.

DEL II: FRAMSTEG SOM HAR GJORTS AV PRODUCENTORGANISATIONERNA

| 64. | Utöver ändamålsenligheten i verksamhetsprogrammen som beskrivits i del I påverkar många faktorer de framsteg som görs av producentorganisationerna. Viktigast är de åtgärder som genomförs av producentorganisationerna och deras medlemmar och som inte finansieras genom verksamhetsprogram. Många producentorganisationer gör stora investeringar genom programmen för landsbygdsutveckling, till exempel. Vidare stöder andra EU-bidragssystem producentorganisationer, särskilt systemen för återtag av överproduktion och för bearbetning av frukt och tomater. Producentorganisationernas förverkligande av målen påverkas också av vilken strategi de tillämpar, hur konkurrensen ser ut, konsumenternas ändrade krav och preferenser, annan EU-politik för till exempel kvalitet och miljö och, till och med, på kort sikt, väderförhållanden. |
| --- | --- |

64.

Utöver ändamålsenligheten i verksamhetsprogrammen som beskrivits i del I påverkar många faktorer de framsteg som görs av producentorganisationerna. Viktigast är de åtgärder som genomförs av producentorganisationerna och deras medlemmar och som inte finansieras genom verksamhetsprogram. Många producentorganisationer gör stora investeringar genom programmen för landsbygdsutveckling, till exempel. Vidare stöder andra EU-bidragssystem producentorganisationer, särskilt systemen för återtag av överproduktion och för bearbetning av frukt och tomater. Producentorganisationernas förverkligande av målen påverkas också av vilken strategi de tillämpar, hur konkurrensen ser ut, konsumenternas ändrade krav och preferenser, annan EU-politik för till exempel kvalitet och miljö och, till och med, på kort sikt, väderförhållanden.

Har producentorganisationerna gjort framsteg när det gäller att förverkliga de mål som har satts upp för stödsystemet?

| 65. | Av del I framgick att verksamhetsprogram, på det hela taget, har lett till framsteg mot målen i rådets förordning. I denna del av rapporten undersöks om dessa framsteg har återspeglats i producentorganisationernas övergripande resultat. I rapporten bedöms först det urval av producentorganisationer som besöktes i samband med granskningen (se textruta 17), och därefter diskuteras kommissionens aggregerade uppgifter på EU-nivå. |
| --- | --- |

65.

Av del I framgick att verksamhetsprogram, på det hela taget, har lett till framsteg mot målen i rådets förordning. I denna del av rapporten undersöks om dessa framsteg har återspeglats i producentorganisationernas övergripande resultat. I rapporten bedöms först det urval av producentorganisationer som besöktes i samband med granskningen (se textruta 17), och därefter diskuteras kommissionens aggregerade uppgifter på EU-nivå.

Textruta 17Särdrag för urvalet: Producentorganisationerna i det slumpmässiga urvalet stod för 2 % av det totala antalet av och 5 % av omsättningen för producentorganisationer i EU 2004.

Urvalet av producentorganisationer

| 66. | De 30 producentorganisationer som besöktes ombads visa vilka framsteg de hade gjort mot vart och ett av de elva målen, oavsett om de hade tagit med åtgärder med koppling till dessa mål i sina verksamhetsprogram eller inte. Detta gav sammanlagt 330 undersökta fall. I 54 % av fallen kunde producentorganisationen bevisa att den hade gjort framsteg. I ytterligare 12 % av fallen drogs slutsatsen att producentorganisationen sannolikt hade gjort framsteg. Bristande information, särskilt när det gällde produktionskostnader och stabila produktionspriser, förklarade flertalet av de 16 % av ärendena där ingen slutsats kunde dras (se diagram 9). |
| --- | --- |

66.

De 30 producentorganisationer som besöktes ombads visa vilka framsteg de hade gjort mot vart och ett av de elva målen, oavsett om de hade tagit med åtgärder med koppling till dessa mål i sina verksamhetsprogram eller inte. Detta gav sammanlagt 330 undersökta fall. I 54 % av fallen kunde producentorganisationen bevisa att den hade gjort framsteg. I ytterligare 12 % av fallen drogs slutsatsen att producentorganisationen sannolikt hade gjort framsteg. Bristande information, särskilt när det gällde produktionskostnader och stabila produktionspriser, förklarade flertalet av de 16 % av ärendena där ingen slutsats kunde dras (se diagram 9).

Image

| 67. | Många producentorganisationer hade inte följt målen ”Ekologisk produktion” och ”Öka konsumenternas intresse för produkterna” som stod för merparten av de 18 % av fallen där ”inga framsteg” kunde iakttas. Det hade även gjorts relativt små framsteg mot målen ”Minska produktionskostnaderna” och ”Stabilisera priserna”. Producentorganisationerna förklarade att de strävade efter höjda priser snarare än stabila produktionspriser, även om flertalet av dem ansåg att de måste anpassa sig efter andras priser och inte kunde göra mycket för att påverka de priser de erhöll. Viktigare än att bara minska kostnaderna var att maximera vinsten, viket ofta innebar höjda kostnader för att få bättre kvalitet och mervärde. Producentorganisationerna konstaterade också att förbättrade miljömetoder vanligen ökade kostnaderna utan att nödvändigtvis leda till höjda produktpriser. |
| --- | --- |

67.

Många producentorganisationer hade inte följt målen ”Ekologisk produktion” och ”Öka konsumenternas intresse för produkterna” som stod för merparten av de 18 % av fallen där ”inga framsteg” kunde iakttas. Det hade även gjorts relativt små framsteg mot målen ”Minska produktionskostnaderna” och ”Stabilisera priserna”. Producentorganisationerna förklarade att de strävade efter höjda priser snarare än stabila produktionspriser, även om flertalet av dem ansåg att de måste anpassa sig efter andras priser och inte kunde göra mycket för att påverka de priser de erhöll. Viktigare än att bara minska kostnaderna var att maximera vinsten, viket ofta innebar höjda kostnader för att få bättre kvalitet och mervärde. Producentorganisationerna konstaterade också att förbättrade miljömetoder vanligen ökade kostnaderna utan att nödvändigtvis leda till höjda produktpriser.

| 68. | Även om resultat från urvalet visar att flertalet producentorganisationer hade gjort åtminstone vissa framsteg mot de flesta av de elva målen, räcker inte enbart detta för att bekräfta att stödsystemet för verksamhetsprogram har varit ändamålsenligt, eftersom andra faktorer har inverkat, vilket beskrivs i punkt 64. |
| --- | --- |

68.

Även om resultat från urvalet visar att flertalet producentorganisationer hade gjort åtminstone vissa framsteg mot de flesta av de elva målen, räcker inte enbart detta för att bekräfta att stödsystemet för verksamhetsprogram har varit ändamålsenligt, eftersom andra faktorer har inverkat, vilket beskrivs i punkt 64.

Kommissionens uppgifter om producentorganisationer

| 69. | Såsom visas i del I har kommissionen inte använt möjligheten att utnyttja de utvärderingar som producentorganisationerna gör i sina slutrapporter till att övervaka förverkligandet av verksamhetsprogrammens mål. Vidare har kommissionen ännu inte uppfyllt sin skyldighet enligt EU:s budgetförordning att utvärdera politiken. En utvärderingsstudie planeras starta 2008, och resultaten förväntas vara klara 2009. |
| --- | --- |

69.

Såsom visas i del I har kommissionen inte använt möjligheten att utnyttja de utvärderingar som producentorganisationerna gör i sina slutrapporter till att övervaka förverkligandet av verksamhetsprogrammens mål. Vidare har kommissionen ännu inte uppfyllt sin skyldighet enligt EU:s budgetförordning att utvärdera politiken. En utvärderingsstudie planeras starta 2008, och resultaten förväntas vara klara 2009.

| 70. | Kommissionen har dock en del information om producentorganisationerna. Den får uppgifter om den mängd överskottsproduktion som återtas från marknaden och för vilken stöd begärs. Sedan 2000 begär kommissionen också in uppgifter om verksamhetsprogram och har även breddat den information om producentorganisationer som samlas in för en årlig statistisk rapport från medlemsstaterna. |
| --- | --- |

70.

Kommissionen har dock en del information om producentorganisationerna. Den får uppgifter om den mängd överskottsproduktion som återtas från marknaden och för vilken stöd begärs. Sedan 2000 begär kommissionen också in uppgifter om verksamhetsprogram och har även breddat den information om producentorganisationer som samlas in för en årlig statistisk rapport från medlemsstaterna.

| 71. | Uppgifterna om verksamhetsprogram begränsas till en uppdelning i utgiftskategorier av det stöd som betalas ut. Denna visar vad stödet i verksamhetsprogrammet används till men inte vad som förverkligas genom stödet. |
| --- | --- |

71.

Uppgifterna om verksamhetsprogram begränsas till en uppdelning i utgiftskategorier av det stöd som betalas ut. Denna visar vad stödet i verksamhetsprogrammet används till men inte vad som förverkligas genom stödet.

| 72. | Kommissionen behöver mer omfattande uppgifter om producentorganisationer, särskilt om medlemmarna, produktionen och försäljningen. Revisionsrättens kontroller av dessa uppgifters tillförlitlighet försvårades av att kommissionen inte har något ordentligt förvaltningsinformationssystem där uppgifterna registeras. Kommissionen sände ett flertal frågor till medlemsstaterna under 2004 och 2005 om bristande överensstämmelse mellan uppgifterna, men följde inte upp dem. Viktiga uppgifter saknas, särskilt för de tre största frukt- och grönsaksproducerande medlemsstaterna: Italien, Spanien och Frankrike. Analysen av uppgifterna försvåras av att de inte är fullständiga och av de många inkonsekvenserna, vilket gör att de inte är tillräckligt tillförlitliga för att kunna visa annat än allmänna trender. |
| --- | --- |

72.

Kommissionen behöver mer omfattande uppgifter om producentorganisationer, särskilt om medlemmarna, produktionen och försäljningen. Revisionsrättens kontroller av dessa uppgifters tillförlitlighet försvårades av att kommissionen inte har något ordentligt förvaltningsinformationssystem där uppgifterna registeras. Kommissionen sände ett flertal frågor till medlemsstaterna under 2004 och 2005 om bristande överensstämmelse mellan uppgifterna, men följde inte upp dem. Viktiga uppgifter saknas, särskilt för de tre största frukt- och grönsaksproducerande medlemsstaterna: Italien, Spanien och Frankrike. Analysen av uppgifterna försvåras av att de inte är fullständiga och av de många inkonsekvenserna, vilket gör att de inte är tillräckligt tillförlitliga för att kunna visa annat än allmänna trender.

| 73. | Den viktigaste indikator som kan härledas från uppgifterna gäller producentorganisationernas andel av den totala EU-produktionen. Av denna framgår hur stor del av produktionen som är koncentrerad till producentorganisationerna, vilket är det allmänna målet för politiken för frukt- och grönsakssektorn. Den är också en indikation på politikens framgång i vidare bemärkelse genom att den visar den andel av frukt- och grönsaksodlarna som har valt att delta i EU:s stödsystem. I budgetdokumenten för 2005 fastställde kommissionen ett mål på 60 % för denna indikator till 2013, med en årlig ökning. |
| --- | --- |

73.

Den viktigaste indikator som kan härledas från uppgifterna gäller producentorganisationernas andel av den totala EU-produktionen. Av denna framgår hur stor del av produktionen som är koncentrerad till producentorganisationerna, vilket är det allmänna målet för politiken för frukt- och grönsakssektorn. Den är också en indikation på politikens framgång i vidare bemärkelse genom att den visar den andel av frukt- och grönsaksodlarna som har valt att delta i EU:s stödsystem. I budgetdokumenten för 2005 fastställde kommissionen ett mål på 60 % för denna indikator till 2013, med en årlig ökning.

| 74. | Kommissionen har följaktligen uppgifter om återtagen och om koncentration av utbudet men den har inga indikatorer som visar producentorganisationernas framsteg mot att förverkliga de övriga politiska målen, såsom att minska kostnaderna, stabilisera priserna och förbättra kvaliteten och miljön. |
| --- | --- |

74.

Kommissionen har följaktligen uppgifter om återtagen och om koncentration av utbudet men den har inga indikatorer som visar producentorganisationernas framsteg mot att förverkliga de övriga politiska målen, såsom att minska kostnaderna, stabilisera priserna och förbättra kvaliteten och miljön.

Analys av uppgifter om återtag av överskottsproduktion

| 75. | Genom reformen av politiken för frukt- och grönsaker 1996 begränsades den kvantitet överskottsproduktion som man kunde göra sig av med genom systemet för finansiering av återtag, och den kompensation som betalades till odlare för återtag minskades. Kommissionens uppgifter visar att detta har lett till en väsentlig minskning av de återtagna kvantiteterna i EU:s stödsystem (se diagram 10). Detta överensstämmer med revisionsrättens urval, där 90 % av producentorganisationerna hade minskat återtagen, eller hållit dem på noll. |
| --- | --- |

75.

Genom reformen av politiken för frukt- och grönsaker 1996 begränsades den kvantitet överskottsproduktion som man kunde göra sig av med genom systemet för finansiering av återtag, och den kompensation som betalades till odlare för återtag minskades. Kommissionens uppgifter visar att detta har lett till en väsentlig minskning av de återtagna kvantiteterna i EU:s stödsystem (se diagram 10). Detta överensstämmer med revisionsrättens urval, där 90 % av producentorganisationerna hade minskat återtagen, eller hållit dem på noll.

Image

| 76. | Ett av de mål som sattes upp för stödsystemet för verksamhetsprogram var att stödja åtgärder som vidtas av producentorganisationer för att minska återtagen. Denna minskning av återtagen bevisar dock inte nödvändigtvis att verksamhetsprogrammens stöd har lett till att producentorganisationerna planerar och anpassar sin produktion till efterfrågan; producentorganisationerna förklarade att de sänkta stödsatserna för återtag som införts stegvis sedan 1996, i kombination med ökade kontroller, gör att det inte längre lönar sig att begära bidrag för sin överskottsproduktion. |
| --- | --- |

76.

Ett av de mål som sattes upp för stödsystemet för verksamhetsprogram var att stödja åtgärder som vidtas av producentorganisationer för att minska återtagen. Denna minskning av återtagen bevisar dock inte nödvändigtvis att verksamhetsprogrammens stöd har lett till att producentorganisationerna planerar och anpassar sin produktion till efterfrågan; producentorganisationerna förklarade att de sänkta stödsatserna för återtag som införts stegvis sedan 1996, i kombination med ökade kontroller, gör att det inte längre lönar sig att begära bidrag för sin överskottsproduktion.

Analys av uppgifterna om koncentrationen av utbudet

| 77. | Den politik som infördes 1996 bör leda till en situation där stödet hjälper producentorganisationerna att anpassa sig och lyckas, så att andra odlare uppmuntras att ansluta sig. Båda dessa faktorer bör öka producentorganisationernas omsättning och ”koncentrera utbudet” till dem. |
| --- | --- |

77.

Den politik som infördes 1996 bör leda till en situation där stödet hjälper producentorganisationerna att anpassa sig och lyckas, så att andra odlare uppmuntras att ansluta sig. Båda dessa faktorer bör öka producentorganisationernas omsättning och ”koncentrera utbudet” till dem.

| 78. | Kommissionens uppgifter visar dock en minskning när det gäller indikatorn för koncentration av utbudet: producentorganisationernas andel av den totala produktionen föll från 40 % 1999 till 31 % 2003 (se diagram 11). (Siffrorna för 2004 är preliminära eftersom två av de största medlemsstaterna, Frankrike och Italien, inte har lämnat fullständiga uppgifter). Samtidigt som värdet av den saluförda produktionen inom hela frukt- och grönsakssektorn ökade med 45 % från 1999 till 2003 ökade värdet av producentorganisationernas saluförda produktion endast med 12 %. |
| --- | --- |

78.

Kommissionens uppgifter visar dock en minskning när det gäller indikatorn för koncentration av utbudet: producentorganisationernas andel av den totala produktionen föll från 40 % 1999 till 31 % 2003 (se diagram 11). (Siffrorna för 2004 är preliminära eftersom två av de största medlemsstaterna, Frankrike och Italien, inte har lämnat fullständiga uppgifter). Samtidigt som värdet av den saluförda produktionen inom hela frukt- och grönsakssektorn ökade med 45 % från 1999 till 2003 ökade värdet av producentorganisationernas saluförda produktion endast med 12 %.

Image

| 79. | Som beskrevs i punkt 72 kan man inte fästa alltför stor vikt vid dessa uppgifter, de är en indikation på den allmänna trenden. Procentandelen för 2003 till exempel, rapporterades felaktigt av kommissionen till följd av ett fel som gällde uppgifter för Grekland som saknades. Även om revisionsrätten snabbt kunde finna och korrigera detta, kunde kommissionen inte bevisa för revisionsrätten att övriga uppgifter är tillräckligt tillförlitliga. |
| --- | --- |

79.

Som beskrevs i punkt 72 kan man inte fästa alltför stor vikt vid dessa uppgifter, de är en indikation på den allmänna trenden. Procentandelen för 2003 till exempel, rapporterades felaktigt av kommissionen till följd av ett fel som gällde uppgifter för Grekland som saknades. Även om revisionsrätten snabbt kunde finna och korrigera detta, kunde kommissionen inte bevisa för revisionsrätten att övriga uppgifter är tillräckligt tillförlitliga.

| 80. | Uppgifterna visar också de fortsatta geografiska skillnaderna i deltagande i stödsystemet (se diagram 12). Portugal och Grekland, som är de medlemsstater som har den högsta andelen frukt och grönsaker i sin jordbruksproduktion, har det lägsta deltagandet, och det har inte funnits tecken på ökning. På grund av detta låga deltagande i producentorganisationer får endast 6 % av Portugals frukt- och grönsakssektor stöd för verksamhetsprogram, och 13 % i Grekland, jämfört med 80 % i Nederländerna. Stödsystemets utformning som belönar framgång genom att stödet betalas som en procentandel av producentorganisationernas omsättning borde skapa incitament för mindre producenter med produktion av lägre värde, som har störst behov av att anpassa sig till marknadens allt högre kvalitets- och miljönormer samt koncentrerade utbud, att gå med i producentorganisationer. Uppgifterna visar att i några medlemsstater har detta inte skett. I stället har stödsystemet lett till att stödet riktas till stora producentorganisationer som har produktion av högt värde. |
| --- | --- |

80.

Uppgifterna visar också de fortsatta geografiska skillnaderna i deltagande i stödsystemet (se diagram 12). Portugal och Grekland, som är de medlemsstater som har den högsta andelen frukt och grönsaker i sin jordbruksproduktion, har det lägsta deltagandet, och det har inte funnits tecken på ökning. På grund av detta låga deltagande i producentorganisationer får endast 6 % av Portugals frukt- och grönsakssektor stöd för verksamhetsprogram, och 13 % i Grekland, jämfört med 80 % i Nederländerna. Stödsystemets utformning som belönar framgång genom att stödet betalas som en procentandel av producentorganisationernas omsättning borde skapa incitament för mindre producenter med produktion av lägre värde, som har störst behov av att anpassa sig till marknadens allt högre kvalitets- och miljönormer samt koncentrerade utbud, att gå med i producentorganisationer. Uppgifterna visar att i några medlemsstater har detta inte skett. I stället har stödsystemet lett till att stödet riktas till stora producentorganisationer som har produktion av högt värde.

Image

| 81. | Kommissionen saknar information om skillnaderna i resultat mellan producentorganisationer och andra odlare och kan därför inte förklara varför sektorn utanför producentorganisationer förefaller växa i snabbare takt än producentorganisationerna. |
| --- | --- |

81.

Kommissionen saknar information om skillnaderna i resultat mellan producentorganisationer och andra odlare och kan därför inte förklara varför sektorn utanför producentorganisationer förefaller växa i snabbare takt än producentorganisationerna.

| 82. | För att förklara de bristande framstegen när det gäller att koncentrera utbudet är det också nödvändigt att ta reda på varför odlare inte går med i producentorganisationer. Kommissionen har inte på ett systematiskt sätt frågat producenterna om detta för att ta reda på de verkliga orsakerna. |
| --- | --- |

82.

För att förklara de bristande framstegen när det gäller att koncentrera utbudet är det också nödvändigt att ta reda på varför odlare inte går med i producentorganisationer. Kommissionen har inte på ett systematiskt sätt frågat producenterna om detta för att ta reda på de verkliga orsakerna.

| 83. | I sitt svar på revisionsrättens årsrapport för 2000 sade kommissionen att ”om merparten av producenterna (...) föredrar att inte ansluta sig till en effektivt fungerande producentorganisation, måste de också ta konsekvenserna av detta beslut. En jämförelse mellan intäkterna hos dem som ansluter sig till producentorganisationer och dem som står utanför kommer att visa vilket som är det bästa valet.” Kommissionen har emellertid inte kontrollerat inkomsterna för producentorganisationernas medlemmar för att kunna göra en sådan jämförelse. |
| --- | --- |

83.

I sitt svar på revisionsrättens årsrapport för 2000 sade kommissionen att ”om merparten av producenterna (...) föredrar att inte ansluta sig till en effektivt fungerande producentorganisation, måste de också ta konsekvenserna av detta beslut. En jämförelse mellan intäkterna hos dem som ansluter sig till producentorganisationer och dem som står utanför kommer att visa vilket som är det bästa valet.” Kommissionen har emellertid inte kontrollerat inkomsterna för producentorganisationernas medlemmar för att kunna göra en sådan jämförelse.

Landsbygdsutveckling

| 84. | En särskild risk, som kommissionen tidigt identifierade, är att tillgången till medel för landsbygdsutveckling kan ha försvagat incitamentet att gå med i eller bilda producentorganisationer genom att det erbjuds stöd som påminner om verksamhetsprogram men som inte kräver att odlarna skall vara medlemmar i producentorganisationer (se textruta 18). Trots att detta togs upp i förordningen om landsbygdsutveckling (genom att det fastställdes att frukt- och grönsksproducenter inte är berättigade till stöd för landsbygdsutveckling i den mån liknande stöd finns tillgängligt inom verksamhetsprogram) var undantag tillåtna. |
| --- | --- |

84.

En särskild risk, som kommissionen tidigt identifierade, är att tillgången till medel för landsbygdsutveckling kan ha försvagat incitamentet att gå med i eller bilda producentorganisationer genom att det erbjuds stöd som påminner om verksamhetsprogram men som inte kräver att odlarna skall vara medlemmar i producentorganisationer (se textruta 18). Trots att detta togs upp i förordningen om landsbygdsutveckling (genom att det fastställdes att frukt- och grönsksproducenter inte är berättigade till stöd för landsbygdsutveckling i den mån liknande stöd finns tillgängligt inom verksamhetsprogram) var undantag tillåtna.

Textruta 18







  Väsentliga delar i de två stödsystemen

| Väsentliga delar i de två stödsystemen | Landsbygds-utveckling | Verksamhets-program |
| --- | --- | --- |
| Stöd endast tillgängligt för producentorganisationer? | Nej | Ja |
| Fleråriga program? | Ja | Ja |
| I målen ingår att planera och anpassa produktionen till efterfrågan, minska kostnaderna, förbättra kvaliteten och miljön? | Ja | Ja |
| Åtgärderna föreslås, genomförs och medfinansieras av mottagarna? | Ja | Ja |
| Åtgärderna godkänns och kontrolleras av medlemsstaterna? | Ja | Ja |
| Utvärdering vid programmets slut? | Ja | Ja |

Landsbygds-utveckling

Verksamhets-program

Stöd endast tillgängligt för producentorganisationer?

Nej

Ja

Fleråriga program?

Ja

Ja

I målen ingår att planera och anpassa produktionen till efterfrågan, minska kostnaderna, förbättra kvaliteten och miljön?

Ja

Ja

Åtgärderna föreslås, genomförs och medfinansieras av mottagarna?

Ja

Ja

Åtgärderna godkänns och kontrolleras av medlemsstaterna?

Ja

Ja

Utvärdering vid programmets slut?

Ja

Ja

| 85. | Till följd av dessa undantag är medel för landsbygdsutveckling tillgängliga för liknande typer av verksamhet, från bevattningsprojekt till förpackningsmaskiner, för både producentorganisationer och andra odlare. En väsentlig andel av projekten för landsbygdsutveckling inom åtgärderna ”Investeringar i jordbruksföretag” och ”Förbättring av bearbetningen och marknadsföringen av jordbruksprodukter” handlar om frukt och grönsaker. |
| --- | --- |

85.

Till följd av dessa undantag är medel för landsbygdsutveckling tillgängliga för liknande typer av verksamhet, från bevattningsprojekt till förpackningsmaskiner, för både producentorganisationer och andra odlare. En väsentlig andel av projekten för landsbygdsutveckling inom åtgärderna ”Investeringar i jordbruksföretag” och ”Förbättring av bearbetningen och marknadsföringen av jordbruksprodukter” handlar om frukt och grönsaker.

| 86. | Trots den potentiella betydelsen av risken för att program för landsbygdsutveckling försvagar producentorganisationerna, som är hörnstenen i EU:s politik för frukt- och grönsaksodlare, har kommissionen inte kontrollerat hur medlemsstaternas förfaranden för att garantera konsekvens fungerar, eller samlat in uppgifter om eller gjort någon utvärdering av i vilken utsträckning detta kan ha inträffat. |
| --- | --- |

86.

Trots den potentiella betydelsen av risken för att program för landsbygdsutveckling försvagar producentorganisationerna, som är hörnstenen i EU:s politik för frukt- och grönsaksodlare, har kommissionen inte kontrollerat hur medlemsstaternas förfaranden för att garantera konsekvens fungerar, eller samlat in uppgifter om eller gjort någon utvärdering av i vilken utsträckning detta kan ha inträffat.

SLUTSATSER

Verksamhetsprogrammens ändamålsenlighet

Har stödsystemet genomförts på ett sätt som garanterar att verksamhetsprogrammen sannolikt är ändamålsenliga?

| 87. | Medlemsstaterna har inriktat sig på stödberättigandet för åtgärder i verksamhetsprogram enligt typ av utgift utan att också överväga om åtgärderna innebär ett steg framåt för producentorganisationen mot att förverkliga verksamhetsprogrammets mål. Följaktligen garanterar inte medlemsstaternas förfaranden att alla åtgärder i verksamhetsprogram sannolikt är ändamålsenliga. Medlemsstaterna har inte tillämpat principen om sund ekonomisk förvaltning med avseende på ändamålsenlighet när man godkänt verksamhetsprogram. Kommissionens inspektioner har inriktats på uppfyllandet av kriterierna för utgifters stödberättigande och inte på om medlemsstaternas förfaranden för att godkänna och övervaka verksamhetsprogram fungerar på ett sådant sätt att det garanteras att verksamhetsprogrammen sannolikt är ändamålsenliga. |
| --- | --- |

87.

Medlemsstaterna har inriktat sig på stödberättigandet för åtgärder i verksamhetsprogram enligt typ av utgift utan att också överväga om åtgärderna innebär ett steg framåt för producentorganisationen mot att förverkliga verksamhetsprogrammets mål. Följaktligen garanterar inte medlemsstaternas förfaranden att alla åtgärder i verksamhetsprogram sannolikt är ändamålsenliga. Medlemsstaterna har inte tillämpat principen om sund ekonomisk förvaltning med avseende på ändamålsenlighet när man godkänt verksamhetsprogram. Kommissionens inspektioner har inriktats på uppfyllandet av kriterierna för utgifters stödberättigande och inte på om medlemsstaternas förfaranden för att godkänna och övervaka verksamhetsprogram fungerar på ett sådant sätt att det garanteras att verksamhetsprogrammen sannolikt är ändamålsenliga.

| 88. | Det har varit dyrt att genomföra stödsystemet för medlemsstaternas förvaltningar och för producentorganisationerna. De delar i programplaneringen som krävs enligt förordningarna har följts nominellt, till stora kostnader men utan verklig nytta. Kriterierna för utgifters stödberättigande var inte tydliga, vilket ledde till osäkerhet och ett ökat behov av kontroller för att garantera efterlevnad. |
| --- | --- |

88.

Det har varit dyrt att genomföra stödsystemet för medlemsstaternas förvaltningar och för producentorganisationerna. De delar i programplaneringen som krävs enligt förordningarna har följts nominellt, till stora kostnader men utan verklig nytta. Kriterierna för utgifters stödberättigande var inte tydliga, vilket ledde till osäkerhet och ett ökat behov av kontroller för att garantera efterlevnad.

Har de åtgärder som finansierats genom verksamhetsprogram varit ändamålsenliga?

| 89. | Nästan hälften av de åtgärder som finansierades genom verksamhetsprogram ledde till väsentliga framsteg i förhållande till producentorganisationens utgångsläge mot åtminstone ett av de elva målen och kan därför anses har varit ändamålsenliga. |
| --- | --- |

89.

Nästan hälften av de åtgärder som finansierades genom verksamhetsprogram ledde till väsentliga framsteg i förhållande till producentorganisationens utgångsläge mot åtminstone ett av de elva målen och kan därför anses har varit ändamålsenliga.

| 90. | Medlemsstater har även beviljat stöd för åtgärder med låg ändamålsenlighet i verksamhetsprogram som har lett till få förändringar. I dessa fall skulle stödet kunna bli mer ändamålsenligt om det riktades bättre. |
| --- | --- |

90.

Medlemsstater har även beviljat stöd för åtgärder med låg ändamålsenlighet i verksamhetsprogram som har lett till få förändringar. I dessa fall skulle stödet kunna bli mer ändamålsenligt om det riktades bättre.

Framsteg som har gjorts av producentorganisationerna

Har producentorganisationerna gjort framsteg när det gäller att förverkliga de mål som har satts upp för stödsystemet?

| 91. | Producentorganisationerna har anpassat sig till den förändrade efterfrågan och gjort framsteg mot de mål som fastställdes i rådets förordning. Verksamhetsprogrammen har bidragit till detta men är inte den enda faktorn. Producentorganisationer, och andra frukt- och grönsaksodlare, kan också få medel till landsbygdsutveckling för att stödja liknande verksamhet med mål som liknar målen för verksamhetsprogram. Marknadskrafterna pressar alla producenter att leva upp till högre miljönormer, förbättra produktkvaliteten och kontrollera kostnaderna. Följaktligen skulle vissa av dessa effekter ha kunnat konstateras även utan stöd från verksamhetsprogram. |
| --- | --- |

91.

Producentorganisationerna har anpassat sig till den förändrade efterfrågan och gjort framsteg mot de mål som fastställdes i rådets förordning. Verksamhetsprogrammen har bidragit till detta men är inte den enda faktorn. Producentorganisationer, och andra frukt- och grönsaksodlare, kan också få medel till landsbygdsutveckling för att stödja liknande verksamhet med mål som liknar målen för verksamhetsprogram. Marknadskrafterna pressar alla producenter att leva upp till högre miljönormer, förbättra produktkvaliteten och kontrollera kostnaderna. Följaktligen skulle vissa av dessa effekter ha kunnat konstateras även utan stöd från verksamhetsprogram.

| 92. | Trots att EU-stöd fanns tillgängligt för medlemmar i producentorganisationer valde majoriteten av odlarna i de största frukt- och grönsaksproducerande medlemsstaterna att inte delta. I flertalet medlemsstater har man hittills inte lyckats koncentrera utbudet genom politiken. När revisionsrätten rapporterade om frukt- och grönsakssektorn 2000 salufördes omkring 40 % av EU:s frukt- och grönsaksproduktion genom producentorganisationer. Kommissionens senaste uppgifter visar att denna andel har sjunkit till omkring en tredjedel. Med nuvarande utveckling kommer inte kommissionens mål att producentorganisationerna skall stå för 60 % av det totala värdet av den saluförda produktionen 2013 att förverkligas. |
| --- | --- |

92.

Trots att EU-stöd fanns tillgängligt för medlemmar i producentorganisationer valde majoriteten av odlarna i de största frukt- och grönsaksproducerande medlemsstaterna att inte delta. I flertalet medlemsstater har man hittills inte lyckats koncentrera utbudet genom politiken. När revisionsrätten rapporterade om frukt- och grönsakssektorn 2000 salufördes omkring 40 % av EU:s frukt- och grönsaksproduktion genom producentorganisationer. Kommissionens senaste uppgifter visar att denna andel har sjunkit till omkring en tredjedel. Med nuvarande utveckling kommer inte kommissionens mål att producentorganisationerna skall stå för 60 % av det totala värdet av den saluförda produktionen 2013 att förverkligas.

| 93. | Kommissionen har inte utvärderat orsakerna till det låga deltagandet i producentorganisationer, och inte heller om medlemsstaternas förfaranden har varit tillräckliga för att se till att finansieringen för landsbygdsutveckling inte har försvagat odlarnas incitament för att ansluta sig. |
| --- | --- |

93.

Kommissionen har inte utvärderat orsakerna till det låga deltagandet i producentorganisationer, och inte heller om medlemsstaternas förfaranden har varit tillräckliga för att se till att finansieringen för landsbygdsutveckling inte har försvagat odlarnas incitament för att ansluta sig.

REKOMMENDATIONER

| 94. | Av de slutsatser som läggs fram ovan framgår att politikens allmänna mål att koncentrera utbudet till producentorganisationer inte har förverkligats i flertalet medlemsstater, och att kommissionen saknar de uppgifter om orsakerna till detta som krävs för att politiken skall kunna ses över. I avvaktan på översyn av politiken, där man bör ta hänsyn till resultaten från den utvärdering av producentorganisationer som skall vara klar 2009, bör kommissionen lägga fram förslag för att göra stödsystemet för verksamhetsprogram enklare och mer ändamålsenligt. |
| --- | --- |

94.

Av de slutsatser som läggs fram ovan framgår att politikens allmänna mål att koncentrera utbudet till producentorganisationer inte har förverkligats i flertalet medlemsstater, och att kommissionen saknar de uppgifter om orsakerna till detta som krävs för att politiken skall kunna ses över. I avvaktan på översyn av politiken, där man bör ta hänsyn till resultaten från den utvärdering av producentorganisationer som skall vara klar 2009, bör kommissionen lägga fram förslag för att göra stödsystemet för verksamhetsprogram enklare och mer ändamålsenligt.

Gör stödet till verksamhetsprogram enklare och mer ändamålsenligt

| 95. | Kommissionen bör överväga fördelarna med följande alternativa sätt att förbättra stödsystemet för verksamhetsprogram:






  i) | Förenkla systemet och minska kostnaderna för det genom att förtydliga kriterierna för stödberättigande utgifter och ta bort programplaneringskraven. |
| --- | --- | --- |

95.

Kommissionen bör överväga fördelarna med följande alternativa sätt att förbättra stödsystemet för verksamhetsprogram:

i)

Förenkla systemet och minska kostnaderna för det genom att förtydliga kriterierna för stödberättigande utgifter och ta bort programplaneringskraven.

| ii) | Förenkla stödet och förbättra dess ändamålsenlighet genom att se över verksamhetsprogrammens mål och stödberättigandelistorna för att uppmuntra medlemsstaterna att godkänna verksamhetsprogram utifrån kriterier för ändamålsenlighet. |
| --- | --- |

ii)

Förenkla stödet och förbättra dess ändamålsenlighet genom att se över verksamhetsprogrammens mål och stödberättigandelistorna för att uppmuntra medlemsstaterna att godkänna verksamhetsprogram utifrån kriterier för ändamålsenlighet.

| iii) | Förbättra konsekvensen, förenkla förvaltningen och minska kostnaderna genom att anpassa systemets förfaranden och bestämmelser för utgifters stödberättigande till vad som gäller för investeringsåtgärderna för landsbygdsutveckling. |
| --- | --- |

iii)

Förbättra konsekvensen, förenkla förvaltningen och minska kostnaderna genom att anpassa systemets förfaranden och bestämmelser för utgifters stödberättigande till vad som gäller för investeringsåtgärderna för landsbygdsutveckling.

| 96. | Kommissionen bör förbättra sin insamling av uppgifter om verksamhetsprogram och producentorganisationer och inrikta sig på ett fåtal nyckelindikatorer som gör att den kan övervaka stödsystemets ändamålsenlighet och få information som kan användas vid regelbundna utvärderingar. |
| --- | --- |

96.

Kommissionen bör förbättra sin insamling av uppgifter om verksamhetsprogram och producentorganisationer och inrikta sig på ett fåtal nyckelindikatorer som gör att den kan övervaka stödsystemets ändamålsenlighet och få information som kan användas vid regelbundna utvärderingar.

Rikta politiken bättre för att förverkliga de allmänna målen om koncentration och anpassning

| 97. | Kommissionen bör utnyttja den utvärdering som planeras till 2009 till att öka sin kunskap om orsakerna till bristen på framsteg när det gäller att koncentrera utbudet till producentorganisationer. Kommissionen bör utvärdera om producentorganisationerna har förbättrat sina medlemmars situation i förhållande till andra odlare och hur politiken fungerar parallellt med stödet för landsbygdsutveckling. |
| --- | --- |

97.

Kommissionen bör utnyttja den utvärdering som planeras till 2009 till att öka sin kunskap om orsakerna till bristen på framsteg när det gäller att koncentrera utbudet till producentorganisationer. Kommissionen bör utvärdera om producentorganisationerna har förbättrat sina medlemmars situation i förhållande till andra odlare och hur politiken fungerar parallellt med stödet för landsbygdsutveckling.

| 98. | Om studierna visar att producentorganisationer är en ändamålsenlig mekanism för att stärka odlarnas position, bör politiken riktas bättre för att detta skall uppnås. Kommissionen bör föreslå ändringar för att gynna medlemskap i producentorganisationer, framför allt i de största frukt- och grönsaksproducerande medlemsstaterna. Kommissionen bör också överväga om politikens mål att anpassa produktionen till den förändrade efterfrågan på marknaden skulle kunna förverkligas bättre om stödet riktades till dem som är i störst behov av anpassning genom att nya kriterier införs, förutom omsättning, för tilldelningen av medel till producentorganisationer. |
| --- | --- |

98.

Om studierna visar att producentorganisationer är en ändamålsenlig mekanism för att stärka odlarnas position, bör politiken riktas bättre för att detta skall uppnås. Kommissionen bör föreslå ändringar för att gynna medlemskap i producentorganisationer, framför allt i de största frukt- och grönsaksproducerande medlemsstaterna. Kommissionen bör också överväga om politikens mål att anpassa produktionen till den förändrade efterfrågan på marknaden skulle kunna förverkligas bättre om stödet riktades till dem som är i störst behov av anpassning genom att nya kriterier införs, förutom omsättning, för tilldelningen av medel till producentorganisationer.

Ifrågasätta politiken att främja producentorganisationer

| 99. | Kommissionen bör även använda den planerade utvärderingen till att fastställa huruvida nyttan med den koncentration av utbudet som uppnås genom politiken räcker för att kompensera för den ojämlikhet som orsakas av att stödet begränsas till en enda struktur för frukt- och grönsaksodlare: producentorganisationer. |
| --- | --- |

99.

Kommissionen bör även använda den planerade utvärderingen till att fastställa huruvida nyttan med den koncentration av utbudet som uppnås genom politiken räcker för att kompensera för den ojämlikhet som orsakas av att stödet begränsas till en enda struktur för frukt- och grönsaksodlare: producentorganisationer.

| 100. | År 1996 gjordes ett politiskt val att utesluta odlare som inte ingår i producentorganisationer från förmånerna med EU-stöd. Om kommissionen inte kan visa att stödet till producentorganisationer resulterar i verkliga vinster när det gäller att stärka deras ställning på marknaden, bör den ifrågasätta den logiska grunden för att utesluta andra producenter från EU-stöd och ompröva denna mekanism för stöd till frukt- och grönsaksodlarna i EU. |
| --- | --- |

100.

År 1996 gjordes ett politiskt val att utesluta odlare som inte ingår i producentorganisationer från förmånerna med EU-stöd. Om kommissionen inte kan visa att stödet till producentorganisationer resulterar i verkliga vinster när det gäller att stärka deras ställning på marknaden, bör den ifrågasätta den logiska grunden för att utesluta andra producenter från EU-stöd och ompröva denna mekanism för stöd till frukt- och grönsaksodlarna i EU.

Denna rapport har antagits av revisionsrätten vid dess sammanträde i Luxemburg den 28 juni 2006.

För revisionsrätten

Hubert WEBER

Ordförande

---

(1)  Odlare som ”återtar” överskott av frukt och grönsaker från marknaden för att hålla uppe priserna (oftast genom att produkterna förstörs) kompenseras genom betalningar från EU:s budget.

1

(2)  Revisionsrätten – Årsrapport för budgetåret 2000 (EGT C 359, 15.12.2001).

2

(3)  Rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 (EGT L 248, 16.9.2002, s. 1).

3

(4)  Rådets förordning (EG) nr 2200/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker (EGT L 297, 21.11.1996, s. 1) och kommissionens förordning (EG) nr 1432/2003 av den 11 augusti 2003 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 2200/96 med avseende på erkännande av producentorganisationer och förhandserkännande av producentgrupper (EUT L 203, 12.8.2003, s. 18).

4

(5)  Några undantag är tillåtna enligt producentorganisationernas verksamhetsprogram (se punkt 42).

5

(6)  Luxemburg har inga producentorganisationer.

6

(7)  Förordning (EG) nr 2200/96.

7

(8)  Kommissionens förordning (EG) nr 411/1997 av den 3 mars 1997 (EGT L 62, 4.3.1997, s. 9), som har ersatts med kommissionens förordning (EG) nr 1433/2003 av den 11 augusti 2003 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 2200/96 med avseende på driftsfonder, verksamhetsprogram och ekonomiskt stöd (EUT L 203, 12.8.2003, s. 25).

8

(9)  Revisionsrätten har informerat medlemsstater om de specifika resultat som gäller dem.

9

(10)  Medlemsstaterna kommenterade att enligt de tidsfrister som anges i tillämpningsförordningen får de slutrapporterna när de redan har godkänt nästa verksamhetsprogram för den berörda producentorganisationen. Trots att förordningen har ändrats flera gånger sedan 1997 har denna inkonsekvens inte åtgärdats. Man skulle kunna kräva att slutrapporterna lämnades tidigare under programmets sista år, till exempel samtidigt med ansökan om nästa program.

10

(11)  Detta gäller särskilt det nationella utbetalningsstället.

11

(12)  Årliga kontroller av minst 20 % av producentorganisationerna motsvarande 30 % av utgifterna.

12

(13)  Kommissionen godkände inte denna utgift vid förfarandet för godkännande av räkenskaperna på grund av att programmet inte hade flera mål, vilket krävs i förordningen. De spanska myndigheterna begränsade 2002 utgifterna för återvinningsbara förpackningar till högst 35 % av varje verksamhetsprogram för att se till att alla spanska producentorganisationer behandlades lika.

13

---

BILAGA

GRANSKNINGSKRITERIER FÖR GODKÄNNANDE AV ÄNDAMÅLSENLIGA VERKSAMHETSPROGRAM

| Efterlevnad av förordningen | Ytterligare kriterier för effektivitetsrevisionen |
| --- | --- |
| Producentorganisationernas utgångsläge |
| 1. | Verksamhetsprogrammet skall innehålla en beskrivning av utgångsläget, särskilt med avseende på produktion, saluföring och utrustning. |

Efterlevnad av förordningen

Ytterligare kriterier för effektivitetsrevisionen

Producentorganisationernas utgångsläge

1.

Verksamhetsprogrammet skall innehålla en beskrivning av utgångsläget, särskilt med avseende på produktion, saluföring och utrustning.

| 1. | Beskrivningen skall visa utgångsläget med avseende på vart och ett av verksamhetsprogrammets mål. |
| --- | --- |

1.

Beskrivningen skall visa utgångsläget med avseende på vart och ett av verksamhetsprogrammets mål.

| 2. | Beskrivningen skall innehålla ett riktmärke i förhållande till vilket framsteg mot målen kan bedömas. |
| --- | --- |

2.

Beskrivningen skall innehålla ett riktmärke i förhållande till vilket framsteg mot målen kan bedömas.

Verksamhetsprogrammens mål

| 1. | Verksamhetsprogram skall innehålla flera av de elva EU-målen (miljömålet är obligatoriskt). |
| --- | --- |

1.

Verksamhetsprogram skall innehålla flera av de elva EU-målen (miljömålet är obligatoriskt).

| 2. | I verksamhetsprogrammet skall programmets mål beskrivas, med hänsyn till utsikterna för produktion och marknad. |
| --- | --- |

2.

I verksamhetsprogrammet skall programmets mål beskrivas, med hänsyn till utsikterna för produktion och marknad.

| 3. | Medlemsstaten skall kontrollera att målen överensstämmer med förordningen. |
| --- | --- |

3.

Medlemsstaten skall kontrollera att målen överensstämmer med förordningen.

| 1. | Målen skall vara ”SMART” – specifika så att det inte råder någon tvekan om vad producentorganisationen syftar till att uppnå, mätbara (och daterade) så att det går att övervaka att de uppnås, möjliga att förverkliga genom att de åtgärder som föreslås i programmen genomförs, och relevanta, dvs. överensstämma med producentorganisationens situation och utsikterna för marknaden, och med EU:s elva mål. |
| --- | --- |

1.

Målen skall vara ”SMART” – specifika så att det inte råder någon tvekan om vad producentorganisationen syftar till att uppnå, mätbara (och daterade) så att det går att övervaka att de uppnås, möjliga att förverkliga genom att de åtgärder som föreslås i programmen genomförs, och relevanta, dvs. överensstämma med producentorganisationens situation och utsikterna för marknaden, och med EU:s elva mål.

| 2. | I synnerhet skall målsättningar, indikatorer eller kvantifierade mål anges för att det som förverkligats genom programmet skall kunna övervakas och för att visa medlemsstaterna programmets förväntade effekter på programmålen. |
| --- | --- |

2.

I synnerhet skall målsättningar, indikatorer eller kvantifierade mål anges för att det som förverkligats genom programmet skall kunna övervakas och för att visa medlemsstaterna programmets förväntade effekter på programmålen.

Åtgärder inom verksamhetsprogram

| 1. | Verksamhetsprogrammen skall innehålla en detaljerad beskrivning av åtgärderna. |
| --- | --- |

1.

Verksamhetsprogrammen skall innehålla en detaljerad beskrivning av åtgärderna.

| 2. | Medlemsstaten skall kontrollera programmets tekniska kvalitet och att beräkningarna är välgrundade. |
| --- | --- |

2.

Medlemsstaten skall kontrollera programmets tekniska kvalitet och att beräkningarna är välgrundade.

| 1. | Åtgärderna skall vara så väl beskrivna att medlemsstaterna kan kontrollera att målen troligen kan förverkligas genom åtgärdsprogrammet. |
| --- | --- |

1.

Åtgärderna skall vara så väl beskrivna att medlemsstaterna kan kontrollera att målen troligen kan förverkligas genom åtgärdsprogrammet.

Slutrapporter (producentorganisationernas utvärderingar vid programmets slut)

| 1. | Producentorganisationerna skall utarbeta årliga rapporter som beskriver genomförandet av programmet, och ”slutrapporten” skall innehålla en utvärdering av i vilken utsträckning programmets mål har förverkligats. |
| --- | --- |

1.

Producentorganisationerna skall utarbeta årliga rapporter som beskriver genomförandet av programmet, och ”slutrapporten” skall innehålla en utvärdering av i vilken utsträckning programmets mål har förverkligats.

| 1. | Medlemsstaterna skall ta hänsyn till slutrapporter när de godkänner nya program eller ändringar för att undvika en inkludering av åtgärder som sannolikt inte är ändamålsenliga (för den aktuella producentorganisationen och för andra). |
| --- | --- |

1.

Medlemsstaterna skall ta hänsyn till slutrapporter när de godkänner nya program eller ändringar för att undvika en inkludering av åtgärder som sannolikt inte är ändamålsenliga (för den aktuella producentorganisationen och för andra).

| 2. | Medlemsstaterna och kommissionen skall använda informationen i slutrapporterna till att övervaka politikens ändamålsenlighet (den utsträckning i vilken producentorganisationerna förverkligar verksamhetsprogrammens mål). |
| --- | --- |

2.

Medlemsstaterna och kommissionen skall använda informationen i slutrapporterna till att övervaka politikens ändamålsenlighet (den utsträckning i vilken producentorganisationerna förverkligar verksamhetsprogrammens mål).

Godkännande av verksamhetsprogram

| 1. | Utöver ovanstående krav skall medlemsstaten kontrollera att programmet är välgrundat ur ekonomisk synvinkel, |
| --- | --- |

1.

Utöver ovanstående krav skall medlemsstaten kontrollera att programmet är välgrundat ur ekonomisk synvinkel,

| 2. | ... och att de föreslagna utgifterna är stödberättigande. |
| --- | --- |

2.

... och att de föreslagna utgifterna är stödberättigande.

| 3. | Medlemsstaten skall godkänna eller avslå programmet, eller begära ändringar av det. |
| --- | --- |

3.

Medlemsstaten skall godkänna eller avslå programmet, eller begära ändringar av det.

| 4. | Medlemsstaterna skall se till att EU-stödet beviljas i enlighet med principerna för sund ekonomisk förvaltning: sparsamhet, effektivitet och ändamålsenlighet. |
| --- | --- |

4.

Medlemsstaterna skall se till att EU-stödet beviljas i enlighet med principerna för sund ekonomisk förvaltning: sparsamhet, effektivitet och ändamålsenlighet.

| 1. | Medlemsstaterna skall godkänna åtgärder för vilka producentorganisationerna tillräckligt väl har visat att de sannolikt bidrar till väsentliga framsteg mot målen för EU:s verksamhetsprogram till en rimlig kostnad. |
| --- | --- |

1.

Medlemsstaterna skall godkänna åtgärder för vilka producentorganisationerna tillräckligt väl har visat att de sannolikt bidrar till väsentliga framsteg mot målen för EU:s verksamhetsprogram till en rimlig kostnad.

| 2. | Beslut om att godkänna verksamhetsprogram skall vara dokumenterade på ett sätt som visar att de fattats i enlighet med principerna för sund ekonomisk förvaltning. |
| --- | --- |

2.

Beslut om att godkänna verksamhetsprogram skall vara dokumenterade på ett sätt som visar att de fattats i enlighet med principerna för sund ekonomisk förvaltning.

---

KOMMISSIONENS SVAR

SAMMANFATTNING

| I. | Genom stödsystemet beviljas finansiellt stöd till verksamhetsprogram som genomförs av frukt- och grönsaksproducenter vilka saluför sin produktion via producentorganisationer. Systemet infördes i syfte att hjälpa en splittrad sektor att förbättra sin position på en marknad som domineras av ett relativt litet antal stora köpare. |
| --- | --- |

I.

Genom stödsystemet beviljas finansiellt stöd till verksamhetsprogram som genomförs av frukt- och grönsaksproducenter vilka saluför sin produktion via producentorganisationer. Systemet infördes i syfte att hjälpa en splittrad sektor att förbättra sin position på en marknad som domineras av ett relativt litet antal stora köpare.

| III. | Kommissionen förstår revisionsrättens farhågor. I drygt 70 % av de fall som rätten granskat kunde dock vissa framsteg mot de uppsatta målen tydligt konstateras eller förmodas (se punkt 54).
  Kommissionen har sammanställt listor över stödberättigande utgifter och åtgärder där det (så långt möjligt) tydligt anges vad som kan motta stöd. Det är de nationella myndigheterna som ska se till att de program som de godkänner överensstämmer såväl med dessa riktlinjer som med de övergripande mål som anges i förordningarna. Medlemsstaterna beslutar själva om närmare administrativa bestämmelser och kommissionen kontrollerar att dessa uppfyller kraven i förordningarna. |
| --- | --- |

III.

Kommissionen förstår revisionsrättens farhågor. I drygt 70 % av de fall som rätten granskat kunde dock vissa framsteg mot de uppsatta målen tydligt konstateras eller förmodas (se punkt 54).

Kommissionen har sammanställt listor över stödberättigande utgifter och åtgärder där det (så långt möjligt) tydligt anges vad som kan motta stöd. Det är de nationella myndigheterna som ska se till att de program som de godkänner överensstämmer såväl med dessa riktlinjer som med de övergripande mål som anges i förordningarna. Medlemsstaterna beslutar själva om närmare administrativa bestämmelser och kommissionen kontrollerar att dessa uppfyller kraven i förordningarna.

| IV. | Under sina besök för granskning och godkännande av räkenskaperna på plats liksom vid skriftliga granskningar på den ansvariga myndigheten, har kommissionen ägnat särskild uppmärksamhet åt att kontrollera att medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem ger rimliga garantier för att anmälda utgifter följer bestämmelserna. Dessa insatser har i förekommande fall lett till granskningar av om förfaranden för godkännande och övervakning av verksamhetsprogram uppfyllt kraven. Brister följs upp via förfarandet för avslutande av räkenskaperna och leder vid behov till finansiella korrigeringar beträffande den berörda medlemsstaten.
  I enlighet med systemet för delad förvaltning är det i första hand medlemsstatens ansvar att bedöma och kontrollera att en given åtgärd är ändamålsenlig. I förvaltningskommittéerna liksom i bilaterala möten för kommissionen en regelbunden dialog med medlemsstaterna om hur stödsystemet fungerar inklusive aspekter som rör åtgärdernas ändamålsenlighet.
  Frågan om ändamålsenlighet kommer därutöver att tas upp i konsekvensbedömningen och den kommande utvärderingen, där revisionsrättens iakttagelser kommer att beaktas. I den kommande reformen kommer också större vikt att läggas vid att utforma krav på medlemsstaternas rapportering och övervakning som ger dem effektivare instrument för att bedöma åtgärdernas ändamålsenlighet. |
| --- | --- |

IV.

Under sina besök för granskning och godkännande av räkenskaperna på plats liksom vid skriftliga granskningar på den ansvariga myndigheten, har kommissionen ägnat särskild uppmärksamhet åt att kontrollera att medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem ger rimliga garantier för att anmälda utgifter följer bestämmelserna. Dessa insatser har i förekommande fall lett till granskningar av om förfaranden för godkännande och övervakning av verksamhetsprogram uppfyllt kraven. Brister följs upp via förfarandet för avslutande av räkenskaperna och leder vid behov till finansiella korrigeringar beträffande den berörda medlemsstaten.

I enlighet med systemet för delad förvaltning är det i första hand medlemsstatens ansvar att bedöma och kontrollera att en given åtgärd är ändamålsenlig. I förvaltningskommittéerna liksom i bilaterala möten för kommissionen en regelbunden dialog med medlemsstaterna om hur stödsystemet fungerar inklusive aspekter som rör åtgärdernas ändamålsenlighet.

Frågan om ändamålsenlighet kommer därutöver att tas upp i konsekvensbedömningen och den kommande utvärderingen, där revisionsrättens iakttagelser kommer att beaktas. I den kommande reformen kommer också större vikt att läggas vid att utforma krav på medlemsstaternas rapportering och övervakning som ger dem effektivare instrument för att bedöma åtgärdernas ändamålsenlighet.

| V. | Kommissionen noterar med tillfredsställelse att revisionsrättens iakttagelser på det hela taget ger en positiv bild av de framsteg som producentorganisationerna gjort tack vare gemenskapens stöd. Kommissionen konstaterar också att nästan tre fjärdedelar av de åtgärder som revisionsrätten har granskat kunnat visa vissa framsteg mot programmets mål.
  Kommissionen anser att även om en åtgärd inte förefaller ändamålsenlig för att uppnå väsentliga framsteg mot ett av de mål som anges i artikel 15.4 i rådets förordning, bör stödet betraktas som ändamålsenligt när det gäller att höja producenternas inkomster genom att förbättra deras konkurrenskraft, vilket är ett av de övergripande politiska målen. Kommissionen instämmer däremot i att stödet kan bli ändamålsenligare om det målinriktas bättre och kommer att ta itu med denna fråga i den pågående konsekvensbedömningen. |
| --- | --- |

V.

Kommissionen noterar med tillfredsställelse att revisionsrättens iakttagelser på det hela taget ger en positiv bild av de framsteg som producentorganisationerna gjort tack vare gemenskapens stöd. Kommissionen konstaterar också att nästan tre fjärdedelar av de åtgärder som revisionsrätten har granskat kunnat visa vissa framsteg mot programmets mål.

Kommissionen anser att även om en åtgärd inte förefaller ändamålsenlig för att uppnå väsentliga framsteg mot ett av de mål som anges i artikel 15.4 i rådets förordning, bör stödet betraktas som ändamålsenligt när det gäller att höja producenternas inkomster genom att förbättra deras konkurrenskraft, vilket är ett av de övergripande politiska målen. Kommissionen instämmer däremot i att stödet kan bli ändamålsenligare om det målinriktas bättre och kommer att ta itu med denna fråga i den pågående konsekvensbedömningen.

| VI. | Utöver de informationskällor som revisionsrätten nämner, finns det indirekta indikatorer för målet att förbättra kvaliteten (det ökande antalet geografiska indikatorer och kvalitetsmärken för frukt- och grönsaksprodukter), även om de inte specifikt visar framsteg som producentorganisationer har gjort. |
| --- | --- |

VI.

Utöver de informationskällor som revisionsrätten nämner, finns det indirekta indikatorer för målet att förbättra kvaliteten (det ökande antalet geografiska indikatorer och kvalitetsmärken för frukt- och grönsaksprodukter), även om de inte specifikt visar framsteg som producentorganisationer har gjort.

| VII. | Kommissionen delar revisionsrättens oro beträffande utsikterna att nå målet att 60 % av utbudet ska vara koncentrerat till producentorganisationer. Kommissionen anser dock att bilden är mer komplex. Medlemsstaterna har använt instrumentet på mycket skilda sätt och resultaten är inte enbart negativa. Andra mer uppmuntrande siffror bör belysas. Det gäller särskilt bildandet av sammanslutningar av producentorganisationer och framväxten av stora producentorganisationer i vissa medlemsstater (t.ex. i Belgien, Nederländerna och Italien) efter reformen av politiken 1996. Vissa av dessa organisationer kan redan utgöra motvikt mot de stora detaljhandlarnas starka förhandlingsposition.
  Mot bakgrund av det ökade marknadstillträde som utvecklingsagendan från Doha innebär och den allt större koncentrationen på efterfrågesidan, är denna politik fortfarande det bästa tillvägagångssättet för att uppnå en mer välbalanserad kedja (från producenter till konsumenter). Ett av målen med den kommande reformen är att avhjälpa bristerna i och förstärka de tillgängliga instrumenten, framför allt genom att främja sammangåenden mellan producentorganisationer, sammanslutningar av producentorganisationer, samarbete mellan producentorganisationer, och producentorganisationer med en transnationell dimension. |
| --- | --- |

VII.

Kommissionen delar revisionsrättens oro beträffande utsikterna att nå målet att 60 % av utbudet ska vara koncentrerat till producentorganisationer. Kommissionen anser dock att bilden är mer komplex. Medlemsstaterna har använt instrumentet på mycket skilda sätt och resultaten är inte enbart negativa. Andra mer uppmuntrande siffror bör belysas. Det gäller särskilt bildandet av sammanslutningar av producentorganisationer och framväxten av stora producentorganisationer i vissa medlemsstater (t.ex. i Belgien, Nederländerna och Italien) efter reformen av politiken 1996. Vissa av dessa organisationer kan redan utgöra motvikt mot de stora detaljhandlarnas starka förhandlingsposition.

Mot bakgrund av det ökade marknadstillträde som utvecklingsagendan från Doha innebär och den allt större koncentrationen på efterfrågesidan, är denna politik fortfarande det bästa tillvägagångssättet för att uppnå en mer välbalanserad kedja (från producenter till konsumenter). Ett av målen med den kommande reformen är att avhjälpa bristerna i och förstärka de tillgängliga instrumenten, framför allt genom att främja sammangåenden mellan producentorganisationer, sammanslutningar av producentorganisationer, samarbete mellan producentorganisationer, och producentorganisationer med en transnationell dimension.

| VIII. | Kommissionen genomför för närvarande en konsekvensbedömning som förberedelse för det förslag till reform av den gemensamma organisationen av marknaden som kommer att läggas fram senare under 2006. Kommissionen instämmer i de mål som revisionsrätten har lagt fram i sina rekommendationer och kommer som en del av konsekvensbedömningen att undersöka hur dessa mål bäst kan nås. |
| --- | --- |

VIII.

Kommissionen genomför för närvarande en konsekvensbedömning som förberedelse för det förslag till reform av den gemensamma organisationen av marknaden som kommer att läggas fram senare under 2006. Kommissionen instämmer i de mål som revisionsrätten har lagt fram i sina rekommendationer och kommer som en del av konsekvensbedömningen att undersöka hur dessa mål bäst kan nås.

| IX–XI. | Kommissionen kommer att förbättra sin kapacitet att samla in uppgifter och utveckla relevanta indikatorer. I syfte att försöka lösa frågan med tillförlitliga uppgifter inleder GD Jordbruk och landsbygdsutveckling 2006 ett IT-projekt för att bygga upp en ordentlig databas som kan tas i bruk 2007.
  Utvärderingens omfattning och utvärderingsfrågorna kommer att fastställas när specifikationerna för anbudsinfordran utarbetas. Revisionsrättens iakttagelser kommer att beaktas. |
| --- | --- |

IX–XI.

Kommissionen kommer att förbättra sin kapacitet att samla in uppgifter och utveckla relevanta indikatorer. I syfte att försöka lösa frågan med tillförlitliga uppgifter inleder GD Jordbruk och landsbygdsutveckling 2006 ett IT-projekt för att bygga upp en ordentlig databas som kan tas i bruk 2007.

Utvärderingens omfattning och utvärderingsfrågorna kommer att fastställas när specifikationerna för anbudsinfordran utarbetas. Revisionsrättens iakttagelser kommer att beaktas.

INLEDNING

| 1. | I rådets förordning (EG) nr 2200/96 anges flera användningsmöjligheter för produkter som har återtagits från marknaden: fri utdelning till välgörenhetsorganisationer, skolor, andra ändamål än livsmedel, foder, bearbetningsindustrin, samt (men inte uteslutande) kan återtagna produkter komposteras eller genomgå biologiska nedbrytningsprocesser under förutsättning att strikta miljöhänsyn beaktas. |
| --- | --- |

1.

I rådets förordning (EG) nr 2200/96 anges flera användningsmöjligheter för produkter som har återtagits från marknaden: fri utdelning till välgörenhetsorganisationer, skolor, andra ändamål än livsmedel, foder, bearbetningsindustrin, samt (men inte uteslutande) kan återtagna produkter komposteras eller genomgå biologiska nedbrytningsprocesser under förutsättning att strikta miljöhänsyn beaktas.

| 5. | Den gemensamma organisationen av marknaden reformerades senast 1996, dvs. innan de mer detaljerade kraven i budgetförordningen trädde i kraft 2002.
  Med hänsyn till hur budgetförordningen utvecklas kommer målen att tas upp till förnyad bedömning i nästa reform av den gemensamma organisationen av marknaden vilken planeras äga rum i slutet av 2006. |
| --- | --- |

5.

Den gemensamma organisationen av marknaden reformerades senast 1996, dvs. innan de mer detaljerade kraven i budgetförordningen trädde i kraft 2002.

Med hänsyn till hur budgetförordningen utvecklas kommer målen att tas upp till förnyad bedömning i nästa reform av den gemensamma organisationen av marknaden vilken planeras äga rum i slutet av 2006.

DEL I: VERKSAMHETSPROGRAMMENS ÄNDAMÅLSENLIGHET

| 20. | Kommission bär i enlighet med artikel 274 i EG-fördraget och artikel 179 i Euratomfördraget det slutliga ansvaret för att EU:s budget genomförs i överensstämmelse med principerna för sund ekonomisk förvaltning. Resultaten av tillämpningen av förfarandena för avslutande av räkenskaperna och andra mekanismer för finansiella korrigeringar som införts enligt artikel 53.5 i budgetförordningen är en del i detta. Därutöver, och i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1290/2005 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken, ska den ansvarige vid det utbetalande organet skriva under en försäkran som i den delade förvaltningen motsvarar den försäkran som kommissionens generaldirektörer utfärdar. |
| --- | --- |

20.

Kommission bär i enlighet med artikel 274 i EG-fördraget och artikel 179 i Euratomfördraget det slutliga ansvaret för att EU:s budget genomförs i överensstämmelse med principerna för sund ekonomisk förvaltning. Resultaten av tillämpningen av förfarandena för avslutande av räkenskaperna och andra mekanismer för finansiella korrigeringar som införts enligt artikel 53.5 i budgetförordningen är en del i detta. Därutöver, och i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1290/2005 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken, ska den ansvarige vid det utbetalande organet skriva under en försäkran som i den delade förvaltningen motsvarar den försäkran som kommissionens generaldirektörer utfärdar.

| 21. | Efter det att de särskilda inspektörerna införlivats i gruppen som genomför granskning och godkännande av räkenskaperna blev kommissionens kontroller av medlemsstaternas förfaranden effektivare. Gruppen som ansvarar för granskning av sektorn för frukt och grönsaker, där de särskilda inspektörerna ingår, förstärktes under 2000. |
| --- | --- |

21.

Efter det att de särskilda inspektörerna införlivats i gruppen som genomför granskning och godkännande av räkenskaperna blev kommissionens kontroller av medlemsstaternas förfaranden effektivare. Gruppen som ansvarar för granskning av sektorn för frukt och grönsaker, där de särskilda inspektörerna ingår, förstärktes under 2000.

| 22 och 23. | Under sina besök för granskning och godkännande av räkenskaperna på plats liksom vid skriftliga granskningar på den ansvariga myndigheten har kommissionen ägnat särskild uppmärksamhet åt att kontrollera att medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem ger rimliga garantier för att anmälda utgifter följer bestämmelserna. Dessa insatser har i förekommande fall lett till granskningar av om förfaranden för godkännande och övervakning av verksamhetsprogram uppfyllt kraven. Brister följs upp via förfarandet för avslutande av räkenskaperna och leder vid behov till finansiella korrigeringar beträffande den berörda medlemsstaten.
  Enligt det delade förvaltningssystemet bör medlemsstaterna ha fullgoda kontrollsystem. Det är i första hand medlemsstaterna som ansvarar för att bedöma och kontrollera att en viss åtgärd är ändamålsenlig. Kommissionens handlingsplan för en integrerad ram för intern kontroll [KOM(2006) 9] syftar till att stärka medlemsstaternas ansvar i enlighet med Europaparlamentets krav.
  I förvaltningskommittéerna liksom i bilaterala möten för kommissionen en regelbunden dialog med medlemsstaterna om hur stödsystemet fungerar inklusive aspekter som rör åtgärdernas ändamålsenlighet.
  Frågan om ändamålsenlighet kommer att behandlas i konsekvensbedömningen och den kommande utvärderingen. |
| --- | --- |

22 och 23.

Under sina besök för granskning och godkännande av räkenskaperna på plats liksom vid skriftliga granskningar på den ansvariga myndigheten har kommissionen ägnat särskild uppmärksamhet åt att kontrollera att medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem ger rimliga garantier för att anmälda utgifter följer bestämmelserna. Dessa insatser har i förekommande fall lett till granskningar av om förfaranden för godkännande och övervakning av verksamhetsprogram uppfyllt kraven. Brister följs upp via förfarandet för avslutande av räkenskaperna och leder vid behov till finansiella korrigeringar beträffande den berörda medlemsstaten.

Enligt det delade förvaltningssystemet bör medlemsstaterna ha fullgoda kontrollsystem. Det är i första hand medlemsstaterna som ansvarar för att bedöma och kontrollera att en viss åtgärd är ändamålsenlig. Kommissionens handlingsplan för en integrerad ram för intern kontroll [KOM(2006) 9] syftar till att stärka medlemsstaternas ansvar i enlighet med Europaparlamentets krav.

I förvaltningskommittéerna liksom i bilaterala möten för kommissionen en regelbunden dialog med medlemsstaterna om hur stödsystemet fungerar inklusive aspekter som rör åtgärdernas ändamålsenlighet.

Frågan om ändamålsenlighet kommer att behandlas i konsekvensbedömningen och den kommande utvärderingen.

Textruta 9

Kommissionen konstaterar att revisionsrätten fann att det för åtgärdens övriga angivna mål fanns ett samband mellan verksamheten och att ”minska produktionskostnaderna” samt indirekt med att ”förbättra produkternas kvalitet” och därmed med att ”öka produkternas handelsvärde”.

| 38–40. | Kommissionen förstår revisionsrättens farhågor. I drygt 70 % av de fall som rätten granskat kunde dock vissa framsteg mot de uppsatta målen tydligt konstateras eller förmodas (se punkt 54).
  Beslutet att låta en lista över åtgärder och utgifter som är stödberättigande (en ”positiv” lista) ingå i kommissionens förordning tillsammans med en lista över åtgärder och utgifter som inte är stödberättigande, ökade rättsäkerheten både för medlemsstaternas myndigheter och för producentorganisationerna. Detta tillvägagångssätt betraktades inte som ett alternativ till medlemsstaternas skyldigheter att godkänna verksamhetsprogram i förhållande till producentorganisationernas utgångsläge och mål. |
| --- | --- |

38–40.

Kommissionen förstår revisionsrättens farhågor. I drygt 70 % av de fall som rätten granskat kunde dock vissa framsteg mot de uppsatta målen tydligt konstateras eller förmodas (se punkt 54).

Beslutet att låta en lista över åtgärder och utgifter som är stödberättigande (en ”positiv” lista) ingå i kommissionens förordning tillsammans med en lista över åtgärder och utgifter som inte är stödberättigande, ökade rättsäkerheten både för medlemsstaternas myndigheter och för producentorganisationerna. Detta tillvägagångssätt betraktades inte som ett alternativ till medlemsstaternas skyldigheter att godkänna verksamhetsprogram i förhållande till producentorganisationernas utgångsläge och mål.

| 41. | Kommissionens tolkningsmeddelanden, särskilt de som utarbetades mellan 1997 och 2000, behandlade en lång rad frågor inklusive stödberättigande och särskilt artikel 11 i förordning (EG) nr 2200/96 om erkännande av producentorganisationer. |
| --- | --- |

41.

Kommissionens tolkningsmeddelanden, särskilt de som utarbetades mellan 1997 och 2000, behandlade en lång rad frågor inklusive stödberättigande och särskilt artikel 11 i förordning (EG) nr 2200/96 om erkännande av producentorganisationer.

| 43. | Beslutet att låta en lista över åtgärder och utgifter som är stödberättigande (en ”positiv” lista) ingå i kommissionens förordning tillsammans med en lista över åtgärder och utgifter som inte är stödberättigande, ökade rättsäkerheten både för medlemsstaternas myndigheter och för producentorganisationerna. Detta tillvägagångssätt betraktades inte som ett alternativ till medlemsstaternas skyldigheter att godkänna verksamhetsprogram i förhållande till producentorganisationernas utgångsläge och mål. |
| --- | --- |

43.

Beslutet att låta en lista över åtgärder och utgifter som är stödberättigande (en ”positiv” lista) ingå i kommissionens förordning tillsammans med en lista över åtgärder och utgifter som inte är stödberättigande, ökade rättsäkerheten både för medlemsstaternas myndigheter och för producentorganisationerna. Detta tillvägagångssätt betraktades inte som ett alternativ till medlemsstaternas skyldigheter att godkänna verksamhetsprogram i förhållande till producentorganisationernas utgångsläge och mål.

Textruta 13

Inköp av pallboxar betraktas i allmänhet som en investering såväl inom ramen för detta stödsystem som i programplaneringen för landsbygdsutveckling, och skulle som sådan bedömas som stödberättigande.

| 44. | Kommissionen har sammanställt listor över stödberättigande åtgärder och utgifter där det (så långt möjligt) tydligt anges vad som kan motta stöd. Det är de nationella myndigheterna som ska se till att de program som de godkänner överensstämmer såväl med dessa riktlinjer som med de övergripande mål som anges i förordningarna. Medlemsstaterna beslutar själva om närmare administrativa bestämmelser och kommissionen kontrollerar att dessa uppfyller kraven i förordningarna.
  Listor över stödberättigande åtgärder och utgifter och ”programplaneringsmodellen” är inte nödvändigtvis oförenliga. Också i en mer avgränsad politik (exempelvis landsbygdsutveckling) samexisterar dessa båda inslag. |
| --- | --- |

44.

Kommissionen har sammanställt listor över stödberättigande åtgärder och utgifter där det (så långt möjligt) tydligt anges vad som kan motta stöd. Det är de nationella myndigheterna som ska se till att de program som de godkänner överensstämmer såväl med dessa riktlinjer som med de övergripande mål som anges i förordningarna. Medlemsstaterna beslutar själva om närmare administrativa bestämmelser och kommissionen kontrollerar att dessa uppfyller kraven i förordningarna.

Listor över stödberättigande åtgärder och utgifter och ”programplaneringsmodellen” är inte nödvändigtvis oförenliga. Också i en mer avgränsad politik (exempelvis landsbygdsutveckling) samexisterar dessa båda inslag.

| 45. | I förordningarna finns en komplett uppsättning föreskrifter för denna åtgärd.
  Att medlemsstaternas myndigheter och kommissionens revisorer har fortsatt att upptäcka exempel på icke stödberättigande utgifter förefaller inte vara utmärkande för det här systemet utan är en naturlig del i alla stödsystem. Kommissionen har dessutom i flera fall konstaterat att medlemsstater har tolkat EU:s lagstiftning mycket brett. |
| --- | --- |

45.

I förordningarna finns en komplett uppsättning föreskrifter för denna åtgärd.

Att medlemsstaternas myndigheter och kommissionens revisorer har fortsatt att upptäcka exempel på icke stödberättigande utgifter förefaller inte vara utmärkande för det här systemet utan är en naturlig del i alla stödsystem. Kommissionen har dessutom i flera fall konstaterat att medlemsstater har tolkat EU:s lagstiftning mycket brett.

| 46. | Gemenskapsrätten föreskriver att kontrollfrekvensen ska ligga på en rimlig nivå. Kommissionen anser inte att vissa medlemsstaters beslut att genomföra fler kontroller speglar osäkerhet om stödberättigande eller de risker som är förenade därmed. |
| --- | --- |

46.

Gemenskapsrätten föreskriver att kontrollfrekvensen ska ligga på en rimlig nivå. Kommissionen anser inte att vissa medlemsstaters beslut att genomföra fler kontroller speglar osäkerhet om stödberättigande eller de risker som är förenade därmed.

| 47. | Innovativa åtgärder kan just genom sin särart pröva gränserna för stödberättigande. Kommissionen har dock inga uppgifter om att några problem har uppstått för att sådana åtgärder tagits med i verksamhetsprogram. |
| --- | --- |

47.

Innovativa åtgärder kan just genom sin särart pröva gränserna för stödberättigande. Kommissionen har dock inga uppgifter om att några problem har uppstått för att sådana åtgärder tagits med i verksamhetsprogram.

| 48. | Det faktum att medlemmar i producentorganisationer måste medfinansiera 50 % av kostnaderna för programmet motverkar risken att åtgärder som inte är ändamålsenliga väljs av stödmottagarna, så länge som producentorganisationernas mål sammanfaller med de mål som gäller för den gemensamma organisationen av marknaden. Därtill ska medlemsstaterna uppfylla vissa tydligt angivna skyldigheter, som anges i punkt 18. |
| --- | --- |

48.

Det faktum att medlemmar i producentorganisationer måste medfinansiera 50 % av kostnaderna för programmet motverkar risken att åtgärder som inte är ändamålsenliga väljs av stödmottagarna, så länge som producentorganisationernas mål sammanfaller med de mål som gäller för den gemensamma organisationen av marknaden. Därtill ska medlemsstaterna uppfylla vissa tydligt angivna skyldigheter, som anges i punkt 18.

| 49. | Ett övergripande syfte med den gemensamma organisationen av marknaden har alltid varit att höja jordbrukarnas inkomster, vilket inte ska ske genom stöd utan via marknaden genom att förbättra deras konkurrenskraft. Det förefaller därför rimligt att de använder subventioner för att täcka kostnader för befintliga verksamheter även om detta inte förefaller utgöra ett väsentligt framsteg jämfört med utgångsläget i förhållande till förordningens 11 särskilda mål. Det stöd som lämnas inom ramen för driftsfonder måste, med vissa undantag, dock avse strukturförbättringar och inte driftskostnader.
  Det särskilda exemplet med återvinningsbara kartonger illustrerar tydligt kommissionens synsätt på detta område. Under 2004 ändrade kommissionen reglerna för stödberättigande från att täcka kostnader för själva förpackningen till kostnader för miljövänlig hantering av återvinningsbara förpackningar. Syftet var att stävja det missbruk som konstaterats i vissa medlemsstater och koppla utgifterna närmare till miljöförbättringar. Som nämns i fotnot 13 gjorde kommissionen en finansiell korrigering 2001. |
| --- | --- |

49.

Ett övergripande syfte med den gemensamma organisationen av marknaden har alltid varit att höja jordbrukarnas inkomster, vilket inte ska ske genom stöd utan via marknaden genom att förbättra deras konkurrenskraft. Det förefaller därför rimligt att de använder subventioner för att täcka kostnader för befintliga verksamheter även om detta inte förefaller utgöra ett väsentligt framsteg jämfört med utgångsläget i förhållande till förordningens 11 särskilda mål. Det stöd som lämnas inom ramen för driftsfonder måste, med vissa undantag, dock avse strukturförbättringar och inte driftskostnader.

Det särskilda exemplet med återvinningsbara kartonger illustrerar tydligt kommissionens synsätt på detta område. Under 2004 ändrade kommissionen reglerna för stödberättigande från att täcka kostnader för själva förpackningen till kostnader för miljövänlig hantering av återvinningsbara förpackningar. Syftet var att stävja det missbruk som konstaterats i vissa medlemsstater och koppla utgifterna närmare till miljöförbättringar. Som nämns i fotnot 13 gjorde kommissionen en finansiell korrigering 2001.

| 51–52. | Inom ramen för den kommande reformen kan större vikt läggas vid att utforma krav på medlemsstaternas rapportering och övervakning som ger dem effektivare instrument för att bedöma åtgärdernas ändamålsenlighet.
  I kommissionens utvärderingsprogram finns ett åtagande att inleda utvärderingar av de olika marknadsåtgärder som avser den gemensamma marknaden för frukt och grönsaker. Utvärderingen som avser producentorganisationer ska inledas 2007 och slutrapporten läggas fram 2009. |
| --- | --- |

51–52.

Inom ramen för den kommande reformen kan större vikt läggas vid att utforma krav på medlemsstaternas rapportering och övervakning som ger dem effektivare instrument för att bedöma åtgärdernas ändamålsenlighet.

I kommissionens utvärderingsprogram finns ett åtagande att inleda utvärderingar av de olika marknadsåtgärder som avser den gemensamma marknaden för frukt och grönsaker. Utvärderingen som avser producentorganisationer ska inledas 2007 och slutrapporten läggas fram 2009.

| 54. | Detta innebär att 71 % eller nästan tre fjärdedelar av de utvalda åtgärderna i olika hög grad visar framsteg mot programmets mål. |
| --- | --- |

54.

Detta innebär att 71 % eller nästan tre fjärdedelar av de utvalda åtgärderna i olika hög grad visar framsteg mot programmets mål.

| 57 och 58. | Kommissionen anser att även om en åtgärd inte förefaller ändamålsenlig för att uppnå väsentliga framsteg mot ett av de mål som anges i artikel 15.4 i rådets förordning, bör stödet betraktas som ändamålsenligt när det gäller att höja producenternas inkomster genom att förbättra deras konkurrenskraft, vilket är ett av de övergripande politiska målen.
  Vidare sker snabba förändringar av kvalitetsstandarder i sektorn och upprätthållande av kvalitetsnivåer till (höjda) standarder innebär framsteg. |
| --- | --- |

57 och 58.

Kommissionen anser att även om en åtgärd inte förefaller ändamålsenlig för att uppnå väsentliga framsteg mot ett av de mål som anges i artikel 15.4 i rådets förordning, bör stödet betraktas som ändamålsenligt när det gäller att höja producenternas inkomster genom att förbättra deras konkurrenskraft, vilket är ett av de övergripande politiska målen.

Vidare sker snabba förändringar av kvalitetsstandarder i sektorn och upprätthållande av kvalitetsnivåer till (höjda) standarder innebär framsteg.

| 61. | Beslutet att låta en lista över åtgärder och utgifter som är stödberättigande (en ”positiv” lista) ingå i kommissionens förordning tillsammans med en lista över åtgärder och utgifter som inte är stödberättigande, ökade rättsäkerheten både för medlemsstaternas myndigheter och för producentorganisationerna. Förekomsten av förteckningar över stödberättigande åtgärder frikallar inte medlemsstaterna från deras ansvar när det gäller att kontrollera att det som godkänns sannolikt är både stödberättigande och ändamålsenligt, och bör inte betraktas som ett godkännande från kommissionen av den så kallade bidragsmetoden. |
| --- | --- |

61.

Beslutet att låta en lista över åtgärder och utgifter som är stödberättigande (en ”positiv” lista) ingå i kommissionens förordning tillsammans med en lista över åtgärder och utgifter som inte är stödberättigande, ökade rättsäkerheten både för medlemsstaternas myndigheter och för producentorganisationerna. Förekomsten av förteckningar över stödberättigande åtgärder frikallar inte medlemsstaterna från deras ansvar när det gäller att kontrollera att det som godkänns sannolikt är både stödberättigande och ändamålsenligt, och bör inte betraktas som ett godkännande från kommissionen av den så kallade bidragsmetoden.

| 62. | Kommissionen införde listor över stödberättigande utgifter och åtgärder där det (så långt möjligt) tydligt anges vad som kan motta stöd. Det är de nationella myndigheterna som ska se till att de program som de godkänner överensstämmer såväl med dessa riktlinjer som med de övergripande mål som anges i förordningarna. Medlemsstaterna beslutar själva om närmare administrativa bestämmelser och kommissionen kontrollerar att dessa uppfyller förordningarnas krav.
  Listor över stödberättigande åtgärder och utgifter och ”programplaneringsmodellen” är inte nödvändigtvis oförenliga. Också i en mer avgränsad politik (exempelvis landsbygdsutveckling) samexisterar dessa båda inslag. |
| --- | --- |

62.

Kommissionen införde listor över stödberättigande utgifter och åtgärder där det (så långt möjligt) tydligt anges vad som kan motta stöd. Det är de nationella myndigheterna som ska se till att de program som de godkänner överensstämmer såväl med dessa riktlinjer som med de övergripande mål som anges i förordningarna. Medlemsstaterna beslutar själva om närmare administrativa bestämmelser och kommissionen kontrollerar att dessa uppfyller förordningarnas krav.

Listor över stödberättigande åtgärder och utgifter och ”programplaneringsmodellen” är inte nödvändigtvis oförenliga. Också i en mer avgränsad politik (exempelvis landsbygdsutveckling) samexisterar dessa båda inslag.

| 63. | Kommissionen anser att även om en åtgärd inte förefaller ändamålsenlig för att uppnå väsentliga framsteg mot ett av de mål som anges i artikel 15.4 i rådets förordning, bör stödet betraktas som ändamålsenligt när det gäller att höja producenternas inkomster genom att förbättra deras konkurrenskraft, vilket är ett av de övergripande politiska målen.
  Frågan om bättre målinriktning av stödet kommer att tas upp i den kommande reformen av den gemensamma organisationen av marknaden. |
| --- | --- |

63.

Kommissionen anser att även om en åtgärd inte förefaller ändamålsenlig för att uppnå väsentliga framsteg mot ett av de mål som anges i artikel 15.4 i rådets förordning, bör stödet betraktas som ändamålsenligt när det gäller att höja producenternas inkomster genom att förbättra deras konkurrenskraft, vilket är ett av de övergripande politiska målen.

Frågan om bättre målinriktning av stödet kommer att tas upp i den kommande reformen av den gemensamma organisationen av marknaden.

DEL II: FRAMSTEG SOM HAR GJORTS AV PRODUCENTORGANISATIONERNA

| 69. | I den kommande reformen kan större vikt läggas vid att utforma krav på medlemsstaternas rapportering och övervakning som ger dem effektivare instrument för att bedöma åtgärdernas ändamålsenlighet.
  I kommissionens utvärderingsprogram finns ett åtagande att inleda utvärderingar av de olika marknadsåtgärder som avser den gemensamma marknaden för frukt och grönsaker. Utvärderingen som avser producentorganisationer ska inledas 2007, ett avtal ska slutas 2008 och slutrapporten läggas fram 2009. |
| --- | --- |

69.

I den kommande reformen kan större vikt läggas vid att utforma krav på medlemsstaternas rapportering och övervakning som ger dem effektivare instrument för att bedöma åtgärdernas ändamålsenlighet.

I kommissionens utvärderingsprogram finns ett åtagande att inleda utvärderingar av de olika marknadsåtgärder som avser den gemensamma marknaden för frukt och grönsaker. Utvärderingen som avser producentorganisationer ska inledas 2007, ett avtal ska slutas 2008 och slutrapporten läggas fram 2009.

| 71. | Insamling av uppgifter om verksamhetsprogram ingår som en del av övervakningen av genomförandet av politiken. Den följer en input-output modell (hur mycket pengar har använts [input] och för vilka typer av verksamheter [output]). I utvärderingen läggs större tonvikt vid mål och verkan. |
| --- | --- |

71.

Insamling av uppgifter om verksamhetsprogram ingår som en del av övervakningen av genomförandet av politiken. Den följer en input-output modell (hur mycket pengar har använts [input] och för vilka typer av verksamheter [output]). I utvärderingen läggs större tonvikt vid mål och verkan.

| 72. | Kommissionen delar revisionsrättens åsikt att den stora mängden uppgifter i medlemsstaternas rapporter kräver ett ordentligt IT-system. Kommissionen fortsätter sina strävanden att förbättra datahanteringen och uppgifternas tillförlitlighet. Med tanke på framtiden inleder GD Jordbruk och landsbygdsutveckling 2006 ett IT-projekt i syfte att inrätta en databas som kan tas i bruk 2007. |
| --- | --- |

72.

Kommissionen delar revisionsrättens åsikt att den stora mängden uppgifter i medlemsstaternas rapporter kräver ett ordentligt IT-system. Kommissionen fortsätter sina strävanden att förbättra datahanteringen och uppgifternas tillförlitlighet. Med tanke på framtiden inleder GD Jordbruk och landsbygdsutveckling 2006 ett IT-projekt i syfte att inrätta en databas som kan tas i bruk 2007.

| 74. | Det finns indirekta indikatorer för målet att förbättra kvaliteten (det ökande antalet geografiska indikatorer och kvalitetsmärken för frukt- och grönsaksprodukter), även om dessa inte specifikt visar framsteg som producentorganisationer har gjort. |
| --- | --- |

74.

Det finns indirekta indikatorer för målet att förbättra kvaliteten (det ökande antalet geografiska indikatorer och kvalitetsmärken för frukt- och grönsaksprodukter), även om dessa inte specifikt visar framsteg som producentorganisationer har gjort.

| 76. | Minskningen av återtag (mätt i kvantitet och i utgifter) pekar på att tillgången har anpassats till efterfrågan. Den dramatiska minskningen av återtag speglas också i den låga procentandel av driftsfonderna (endast 2 % vilket ska jämföras med taket på 30 %) som har använts för detta syfte. |
| --- | --- |

76.

Minskningen av återtag (mätt i kvantitet och i utgifter) pekar på att tillgången har anpassats till efterfrågan. Den dramatiska minskningen av återtag speglas också i den låga procentandel av driftsfonderna (endast 2 % vilket ska jämföras med taket på 30 %) som har använts för detta syfte.

| 78. | Kommissionen delar revisionsrättens farhågor. Kommissionen anser dock att bilden är mer komplex. Medlemsstaterna har använt instrumentet på mycket skilda sätt och resultaten är inte enbart negativa. Andra mer uppmuntrande siffror bör belysas. Det gäller särskilt bildandet av sammanslutningar av producentorganisationer och framväxten av stora producentorganisationer i vissa medlemsstater (t.ex. i Belgien, Nederländerna och Italien) efter reformen av politiken 1996. Vissa av dessa kan redan agera motvikt mot de stora detaljhandlarnas starka förhandlingsposition. |
| --- | --- |

78.

Kommissionen delar revisionsrättens farhågor. Kommissionen anser dock att bilden är mer komplex. Medlemsstaterna har använt instrumentet på mycket skilda sätt och resultaten är inte enbart negativa. Andra mer uppmuntrande siffror bör belysas. Det gäller särskilt bildandet av sammanslutningar av producentorganisationer och framväxten av stora producentorganisationer i vissa medlemsstater (t.ex. i Belgien, Nederländerna och Italien) efter reformen av politiken 1996. Vissa av dessa kan redan agera motvikt mot de stora detaljhandlarnas starka förhandlingsposition.

| 79. | För att lösa problemet med datatillförlitlighet kommer GD Jordbruk och landsbygdsutveckling 2006 att inleda ett IT-projekt för att inrätta en ordentlig databas som ska kunna tas i bruk 2007. |
| --- | --- |

79.

För att lösa problemet med datatillförlitlighet kommer GD Jordbruk och landsbygdsutveckling 2006 att inleda ett IT-projekt för att inrätta en ordentlig databas som ska kunna tas i bruk 2007.

| 80. | Kommissionen är medveten om denna fråga. Den kommer att vara en av de viktigaste frågorna på dagordningen i den kommande reformen av den gemensamma organisationen av marknaden. |
| --- | --- |

80.

Kommissionen är medveten om denna fråga. Den kommer att vara en av de viktigaste frågorna på dagordningen i den kommande reformen av den gemensamma organisationen av marknaden.

| 81. | Dessa frågor kommer att tas upp inom ramen för den kommande utvärderingen. |
| --- | --- |

81.

Dessa frågor kommer att tas upp inom ramen för den kommande utvärderingen.

| 82. | Utvärderingen av producentorganisationerna ingår i det utvärderingsprogram som GD Jordbruk och landsbygdsutveckling har upprättat för 2007, varvid ett avtal ska slutas 2008 och slutrapporten läggas fram 2009. Revisionsrättens iakttagelse kommer att beaktas när utvärderingens omfattning och utvärderingsfrågorna fastställs. |
| --- | --- |

82.

Utvärderingen av producentorganisationerna ingår i det utvärderingsprogram som GD Jordbruk och landsbygdsutveckling har upprättat för 2007, varvid ett avtal ska slutas 2008 och slutrapporten läggas fram 2009. Revisionsrättens iakttagelse kommer att beaktas när utvärderingens omfattning och utvärderingsfrågorna fastställs.

| 83. | Kommissionen jämförde hur producentorganisationernas värde av saluförd produktion hade utvecklats jämfört med värdet av saluförd produktion för producenter som inte var medlemmar i producentorganisationer. Beroende på producentorganisationernas framtida roll i den kommande reformen, är kommissionen beredd att undersöka om mer uppgifter om direkta inkomster bör samlas in. Detta kommer att kräva såväl diskussioner som samarbete med medlemsstaterna. |
| --- | --- |

83.

Kommissionen jämförde hur producentorganisationernas värde av saluförd produktion hade utvecklats jämfört med värdet av saluförd produktion för producenter som inte var medlemmar i producentorganisationer. Beroende på producentorganisationernas framtida roll i den kommande reformen, är kommissionen beredd att undersöka om mer uppgifter om direkta inkomster bör samlas in. Detta kommer att kräva såväl diskussioner som samarbete med medlemsstaterna.

| 84 och 85. | Undantag måste motiveras genom objektiva kriterier och efter samråd med medlemsstaterna. Kommissionens enheter medverkar regelbundet i förhandsbedömningar av medlemsstaternas begäran om undantag.
  Kommissionen har anmodat medlemsstaterna att inkludera en tydlig skiljelinje i deras program för landsbygdsutveckling så att åtgärder skiljs åt genom art eller genom värde. Detta avgör om de ska finansieras genom program för landsbygdsutveckling eller verksamhetsprogram. |
| --- | --- |

84 och 85.

Undantag måste motiveras genom objektiva kriterier och efter samråd med medlemsstaterna. Kommissionens enheter medverkar regelbundet i förhandsbedömningar av medlemsstaternas begäran om undantag.

Kommissionen har anmodat medlemsstaterna att inkludera en tydlig skiljelinje i deras program för landsbygdsutveckling så att åtgärder skiljs åt genom art eller genom värde. Detta avgör om de ska finansieras genom program för landsbygdsutveckling eller verksamhetsprogram.

| 86. | Enligt artikel 37.3 i rådets förordning (EG) nr 1257/1999, ansvarar programplaneringen för landsbygdsutveckling för att visa att en begäran om undantag inte underminerar samordningen mellan den första och andra pelaren. Samstämmigheten mellan den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker och politiken för landsbygdsutveckling kommer att tas upp som en del i den bredare konsekvensbedömning som genomförs för närvarande. |
| --- | --- |

86.

Enligt artikel 37.3 i rådets förordning (EG) nr 1257/1999, ansvarar programplaneringen för landsbygdsutveckling för att visa att en begäran om undantag inte underminerar samordningen mellan den första och andra pelaren. Samstämmigheten mellan den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker och politiken för landsbygdsutveckling kommer att tas upp som en del i den bredare konsekvensbedömning som genomförs för närvarande.

SLUTSATSER

| 87. | I enlighet med systemet för delad förvaltning ansvarar medlemsstaterna främst för att bedöma och kontrollera att en given åtgärd är ändamålsenlig. I förvaltningskommittéerna för kommissionen en regelbunden dialog med medlemsstaterna om hur stödsystemet fungerar inklusive aspekter som rör åtgärdernas ändamålsenlighet. Frågor som kräver klarlägganden tas upp i bilaterala möten mellan kommissionen och medlemsstaterna.
  Under sina besök för granskning och godkännande av räkenskaperna på plats liksom vid skriftliga granskningar på den ansvariga myndigheten har kommissionen ägnat särskild uppmärksamhet åt att kontrollera att medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem ger rimliga garantier för att anmälda utgifter följer bestämmelserna. Dessa insatser har i förekommande fall lett till granskningar av om förfaranden för godkännande och övervakning av verksamhetsprogram uppfyllt kraven. Brister följs upp via förfarandet för avslutande av räkenskaperna och föranleder vid behov finansiella korrigeringar beträffande den berörda medlemsstaten. |
| --- | --- |

87.

I enlighet med systemet för delad förvaltning ansvarar medlemsstaterna främst för att bedöma och kontrollera att en given åtgärd är ändamålsenlig. I förvaltningskommittéerna för kommissionen en regelbunden dialog med medlemsstaterna om hur stödsystemet fungerar inklusive aspekter som rör åtgärdernas ändamålsenlighet. Frågor som kräver klarlägganden tas upp i bilaterala möten mellan kommissionen och medlemsstaterna.

Under sina besök för granskning och godkännande av räkenskaperna på plats liksom vid skriftliga granskningar på den ansvariga myndigheten har kommissionen ägnat särskild uppmärksamhet åt att kontrollera att medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem ger rimliga garantier för att anmälda utgifter följer bestämmelserna. Dessa insatser har i förekommande fall lett till granskningar av om förfaranden för godkännande och övervakning av verksamhetsprogram uppfyllt kraven. Brister följs upp via förfarandet för avslutande av räkenskaperna och föranleder vid behov finansiella korrigeringar beträffande den berörda medlemsstaten.

| 88. | Kommissionen förstår revisionsrättens oro. I drygt 70 % av de fall som rätten granskat kunde dock vissa framsteg mot de uppsatta målen tydligt konstateras eller förmodas.
  Kommissionen har sammanställt listor över stödberättigande åtgärder och utgifter där det (så långt möjligt) tydligt anges vad som kan motta stöd. Det är de nationella myndigheterna som ska se till att de program som de godkänner överensstämmer såväl med dessa riktlinjer som med de övergripande mål som anges i förordningarna. Medlemsstaterna beslutar själva om närmare administrativa bestämmelser och kommissionen kontrollerar att dessa uppfyller kraven i förordningarna, vilka föreskriver att kontrollfrekvensen ska ligga på en rimlig nivå. Kommissionens iakttagelser under revisionsbesök genomförda under 2005 pekar på att medlemsstater i flera fall har tolkat EU:s lagstiftning mycket brett. |
| --- | --- |

88.

Kommissionen förstår revisionsrättens oro. I drygt 70 % av de fall som rätten granskat kunde dock vissa framsteg mot de uppsatta målen tydligt konstateras eller förmodas.

Kommissionen har sammanställt listor över stödberättigande åtgärder och utgifter där det (så långt möjligt) tydligt anges vad som kan motta stöd. Det är de nationella myndigheterna som ska se till att de program som de godkänner överensstämmer såväl med dessa riktlinjer som med de övergripande mål som anges i förordningarna. Medlemsstaterna beslutar själva om närmare administrativa bestämmelser och kommissionen kontrollerar att dessa uppfyller kraven i förordningarna, vilka föreskriver att kontrollfrekvensen ska ligga på en rimlig nivå. Kommissionens iakttagelser under revisionsbesök genomförda under 2005 pekar på att medlemsstater i flera fall har tolkat EU:s lagstiftning mycket brett.

| 89. | Kommissionen noterar med tillfredsställelse att revisionsrättens iakttagelser på det hela taget ger en positiv bild av de framsteg som producentorganisationerna gjort tack vare gemenskapens stöd. |
| --- | --- |

89.

Kommissionen noterar med tillfredsställelse att revisionsrättens iakttagelser på det hela taget ger en positiv bild av de framsteg som producentorganisationerna gjort tack vare gemenskapens stöd.

| 90. | Kommissionen anser att även om en åtgärd inte förefaller ändamålsenlig för att uppnå väsentliga framsteg mot ett av de mål som anges i artikel 15.4 i rådets förordning, bör stödet betraktas som ändamålsenligt när det gäller att höja producenternas inkomster genom att förbättra deras konkurrenskraft, vilket är ett av de övergripande politiska målen. Kommissionen instämmer däremot i att stödet kan bli ändamålsenligare om det målinriktas bättre och kommer att ta upp denna fråga i den pågående konsekvensbedömningen. |
| --- | --- |

90.

Kommissionen anser att även om en åtgärd inte förefaller ändamålsenlig för att uppnå väsentliga framsteg mot ett av de mål som anges i artikel 15.4 i rådets förordning, bör stödet betraktas som ändamålsenligt när det gäller att höja producenternas inkomster genom att förbättra deras konkurrenskraft, vilket är ett av de övergripande politiska målen. Kommissionen instämmer däremot i att stödet kan bli ändamålsenligare om det målinriktas bättre och kommer att ta upp denna fråga i den pågående konsekvensbedömningen.

| 91. | Kommissionen håller med om att verksamhetsprogrammen inte kan betraktas som den enda faktorn bakom producenternas framsteg mot målen i rådets förordning. Verksamhetsprogrammen bidrar dock till en mer marknadsinriktad strategi. Marknadskrafterna har särskilt på senare tid satt producenterna under enormt hårt tryck vilket har lett till allvarliga kriser för ledande producenter i EU (t.ex. producenter av persikor, citrusfrukter, bordsdruvor, tomater och tomater för beredningsindustrin).
  Som ett resultat av dessa kriser och i kampen för ekonomisk överlevnad med utgiftsminskning som prioritet kan producenterna komma att lägga mindre vikt vid kvalitetsaspekter och försumma miljöhänsyn. Denna risk gör verksamhetsprogrammen till en viktig faktor för att hålla producenterna fokuserade på kvalitets- och miljöfrågor när de genomför sina åtgärder. |
| --- | --- |

91.

Kommissionen håller med om att verksamhetsprogrammen inte kan betraktas som den enda faktorn bakom producenternas framsteg mot målen i rådets förordning. Verksamhetsprogrammen bidrar dock till en mer marknadsinriktad strategi. Marknadskrafterna har särskilt på senare tid satt producenterna under enormt hårt tryck vilket har lett till allvarliga kriser för ledande producenter i EU (t.ex. producenter av persikor, citrusfrukter, bordsdruvor, tomater och tomater för beredningsindustrin).

Som ett resultat av dessa kriser och i kampen för ekonomisk överlevnad med utgiftsminskning som prioritet kan producenterna komma att lägga mindre vikt vid kvalitetsaspekter och försumma miljöhänsyn. Denna risk gör verksamhetsprogrammen till en viktig faktor för att hålla producenterna fokuserade på kvalitets- och miljöfrågor när de genomför sina åtgärder.

| 92. | Kommissionen är medveten om de brister som revisionsrätten påpekar. Mot bakgrund av det ökade marknadstillträde som utvecklingsagendan från Doha innebär och den allt större koncentrationen på efterfrågesidan, är denna politik fortfarande det bästa tillvägagångssättet för att uppnå en mer välbalanserad kedja (från producenter till konsumenter). Ett av målen med den kommande reformen är att avhjälpa bristerna i och förstärka de tillgängliga instrumenten, framför allt genom att främja sammangåenden mellan producentorganisationer, sammanslutningar av producentorganisationer, samarbete mellan producentorganisationer, och producentorganisationer med en transnationell dimension. |
| --- | --- |

92.

Kommissionen är medveten om de brister som revisionsrätten påpekar. Mot bakgrund av det ökade marknadstillträde som utvecklingsagendan från Doha innebär och den allt större koncentrationen på efterfrågesidan, är denna politik fortfarande det bästa tillvägagångssättet för att uppnå en mer välbalanserad kedja (från producenter till konsumenter). Ett av målen med den kommande reformen är att avhjälpa bristerna i och förstärka de tillgängliga instrumenten, framför allt genom att främja sammangåenden mellan producentorganisationer, sammanslutningar av producentorganisationer, samarbete mellan producentorganisationer, och producentorganisationer med en transnationell dimension.

| 93. | Kommissionen anser att den förhandskontroll som kommissionens enheter har genomfört när medlemsstaterna har begärt undantag i enlighet med artikel 37.3 i rådets förordning (EG) nr 1257/1999 har varit tillräcklig för att säkerställa samstämmighet mellan de två instrumenten. Orsaken till producenternas låga deltagande i systemet kommer att studeras i kommande utvärderingar. |
| --- | --- |

93.

Kommissionen anser att den förhandskontroll som kommissionens enheter har genomfört när medlemsstaterna har begärt undantag i enlighet med artikel 37.3 i rådets förordning (EG) nr 1257/1999 har varit tillräcklig för att säkerställa samstämmighet mellan de två instrumenten. Orsaken till producenternas låga deltagande i systemet kommer att studeras i kommande utvärderingar.

REKOMMENDATIONER

| 94. | Denna fråga kommer att behandlas i den kommande översynen av den gemensamma organisationen av marknaden (slutet av 2006) i syfte att skapa ett enklare och ändamålsenligare stödsystem i framtiden.
  Resultaten av utvärderingen kan leda till ytterligare lagstiftningsinitiativ från kommissionen, om sådana bedöms bidra till att systemets mål uppnås. |
| --- | --- |

94.

Denna fråga kommer att behandlas i den kommande översynen av den gemensamma organisationen av marknaden (slutet av 2006) i syfte att skapa ett enklare och ändamålsenligare stödsystem i framtiden.

Resultaten av utvärderingen kan leda till ytterligare lagstiftningsinitiativ från kommissionen, om sådana bedöms bidra till att systemets mål uppnås.

| 95. | Kommissionen håller på att genomföra en konsekvensbedömning som föreberedelse inför förslaget till reform av den gemensamma organisationen av marknaden som ska läggas fram senare under 2006. Kommissionen instämmer med de målsättningar som revisionsrätten lägger fram i sina rekommendationer och kommer som en del av konsekvensbedömningen att undersöka hur dessa mål bäst kan nås. |
| --- | --- |

95.

Kommissionen håller på att genomföra en konsekvensbedömning som föreberedelse inför förslaget till reform av den gemensamma organisationen av marknaden som ska läggas fram senare under 2006. Kommissionen instämmer med de målsättningar som revisionsrätten lägger fram i sina rekommendationer och kommer som en del av konsekvensbedömningen att undersöka hur dessa mål bäst kan nås.

| 96. | Kommissionen kommer att förbättra sin kapacitet att samla in data och utveckla relevanta indikatorer. I syfte att lösa frågan om datatillförlitlighet inleder GD Jordbruk och landsbygdsutveckling 2006 ett IT-projekt för att bygga upp en ordentlig databas som kan tas i bruk 2007. |
| --- | --- |

96.

Kommissionen kommer att förbättra sin kapacitet att samla in data och utveckla relevanta indikatorer. I syfte att lösa frågan om datatillförlitlighet inleder GD Jordbruk och landsbygdsutveckling 2006 ett IT-projekt för att bygga upp en ordentlig databas som kan tas i bruk 2007.

| 97. | Utvärderingens omfattning och utvärderingsfrågorna kommer att formuleras när specifikationerna för anbudsinfordran utarbetas. Revisionsrättens iakttagelser kommer att beaktas. |
| --- | --- |

97.

Utvärderingens omfattning och utvärderingsfrågorna kommer att formuleras när specifikationerna för anbudsinfordran utarbetas. Revisionsrättens iakttagelser kommer att beaktas.

| 98. | I det kommande reformförslaget ska kommissionen försöka lösa frågan om bristen på organisation i de största frukt- och grönsaksproducerande medlemsstaterna genom ändamålsenligare incitament till medlemskap i producentorganisationer. |
| --- | --- |

98.

I det kommande reformförslaget ska kommissionen försöka lösa frågan om bristen på organisation i de största frukt- och grönsaksproducerande medlemsstaterna genom ändamålsenligare incitament till medlemskap i producentorganisationer.

| 99 och 100. | I en sektor där utbudssidan möter efterfrågesidans allt starkare förhandlingsposition är, och förblir, koncentration av utbud ett värdefullt instrument för att garantera en mer balanserad marknad. Utvärderingens omfattning och utvärderingsfrågorna kommer att formuleras när specifikationerna för anbudsinfordran utarbetas. Revisionsrättens iakttagelser kommer att beaktas. |
| --- | --- |

99 och 100.

I en sektor där utbudssidan möter efterfrågesidans allt starkare förhandlingsposition är, och förblir, koncentration av utbud ett värdefullt instrument för att garantera en mer balanserad marknad. Utvärderingens omfattning och utvärderingsfrågorna kommer att formuleras när specifikationerna för anbudsinfordran utarbetas. Revisionsrättens iakttagelser kommer att beaktas.

---