----

----

I Meddelanden

Rådet

----

GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 8/2006

antagen av rådet den 23 februari 2006

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/.../EG om tekniska föreskrifter för fartyg i inlandssjöfart och om upphävande av rådets direktiv 82/714/EEG

(2006/C 166 E/01)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 71.1,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

efter att ha hört Regionkommittén,

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och

av följande skäl:

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Klassificering av vattenvägar

1.   I detta direktiv skall gemenskapens inre vattenvägar klassificeras enligt följande:

2.   En medlemsstat kan, efter samråd med kommissionen, företa ändringar i klassificeringen av sina vattenvägar i de zoner som är upptagna i bilaga I. Ändringarna skall senast sex månader innan de träder i kraft anmälas till kommissionen, som skall underrätta de övriga medlemsstaterna.

Artikel 2

Tillämpningsområde

1.   Detta direktiv skall enligt artikel 1.01 i bilaga II gälla för följande fartyg:

2.   Dessutom skall detta direktiv enligt artikel 1.01 i bilaga II gälla för alla

3.   Följande fartyg omfattas inte av detta direktiv:

Artikel 3

Skyldighet att medföra certifikat

1.   Fartyg som trafikerar de inre vattenvägar inom gemenskapen som avses i artikel 1 skall medföra följande:

2.   Gemenskapscertifikatet för inlandssjöfart skall utformas enligt förlagan i del I i bilaga V och utfärdas i enlighet med detta direktiv.

Artikel 4

Kompletterande gemenskapscertifikat för inlandssjöfart

1.   Alla fartyg som medför ett giltigt certifikat, utfärdat i enlighet med artikel 22 i den reviderade konventionen för sjöfarten på Rhen, får, om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 5.5 i det här direktivet, trafikera gemenskapens vattenvägar enbart försedda med det certifikatet.

2.   Alla fartyg som medför det certifikat som avses i punkt 1 skall emellertid också vara försedda med ett kompletterande gemenskapsfartcertifikat för inlandssjöfart

3.   Det kompletterande gemenskapsfartcertifikatet för inlandssjöfart skall utformas enligt förlagan i del 2 i bilaga V och utfärdas av behöriga myndigheter vid uppvisande av det certifikat som avses i punkt 1 och på villkor som fastställs av de myndigheter som har behörighet i fråga om de berörda vattenvägarna.

Artikel 5

Ytterligare eller sänkta tekniska föreskrifter för vissa zoner

1.   Varje medlemsstat får, efter samråd med kommissionen och i förekommande fall med förbehåll för föreskrifterna i den reviderade konventionen för sjöfarten på Rhen, anta tekniska föreskrifter utöver dem i bilaga II för fartyg som trafikerar vattenvägarna i zonerna 1 och 2 inom dess territorium.

2.   Varje medlemsstat får, för passagerarfartyg som inom dess territorium trafikerar vattenvägar i zon 3 som inte är förbundna med en annan medlemsstats navigerbara inre vattenvägar, behålla tekniska föreskrifter utöver dem i bilaga II. Ändringar av sådana tekniska föreskrifter skall kräva föregående godkännande av kommissionen.

3.   Dessa ytterligare föreskrifter skall endast omfatta de krav som anges i bilaga III. De ytterligare föreskrifterna skall senast sex månader innan de träder i kraft anmälas till kommissionen, som skall underrätta de övriga medlemsstaterna.

4.   Om fartygen uppfyller de ytterligare föreskrifterna, skall detta anges i det gemenskapscertifikat för inlandssjöfart som avses i artikel 3 eller – om artikel 4.2 tillämpas – i det kompletterande gemenskapscertifikatet för inlandssjöfart. Sådana bevis på överensstämmelse skall erkännas på gemenskapens vattenvägar i den aktuella zonen.

6.   Fartyg som trafikerar vattenvägar endast i zon 4 behöver endast uppfylla de sänkta föreskrifter som anges i kapitel 19b i bilaga II när det gäller vattenvägarna i denna zon. Överensstämmelse med de sänkta föreskrifterna skall specificeras i det gemenskapscertifikat för inlandssjöfart som avses i artikel 3.

7.   Varje medlemsstat får, efter samråd med kommissionen, tillåta sänkta krav vad gäller de tekniska föreskrifterna i bilaga II för fartyg som uteslutande trafikerar vattenvägar i zonerna 3 och 4 inom dess territorium.

Sådana sänkta krav skall endast omfatta de aspekter som anges i bilaga IV. Om ett fartygs tekniska egenskaper motsvarar dessa sänkta krav, skall detta anges i gemenskapscertifikatet för inlandssjöfart eller – om artikel 4.2 tillämpas – i det kompletterande gemenskapscertifikatet för inlandssjöfart.

De sänkta kraven vad gäller de tekniska föreskrifterna i bilaga II skall senast sex månader innan de träder i kraft anmälas till kommissionen, som skall underrätta de övriga medlemsstaterna.

Artikel 6

Farligt gods

Varje fartyg som medför ett certifikat som utfärdats i enlighet med förordningen om transport av farliga ämnen på Rhen (”ADNR”) får frakta farligt gods överallt inom gemenskapens territorium på de villkor som anges i detta certifikat.

Varje medlemsstat får begära att fartyg som inte har något sådant certifikat endast får frakta farligt gods inom dess territorium om fartygen uppfyller ytterligare krav utöver dem som anges i detta direktiv. Sådana krav skall anmälas till kommissionen och kommissionen skall underrätta de övriga medlemsstaterna.

Artikel 7

Undantag

1.   Medlemsstaterna får medge undantag från hela eller delar av detta direktiv för

2.   Medlemsstaterna får medge undantag från en eller flera av direktivets föreskrifter i fråga om trafik på deras nationella vattenvägar, om det gäller begränsade resor av lokalt intresse eller inom hamnområden. Dessa undantag och den resa eller det område som de gäller skall anges i fartygets certifikat.

3.   Kommissionen skall underrättas om undantag som medgivits med stöd av punkterna 1 och 2 och i sin tur underrätta de övriga medlemsstaterna.

4.   En medlemsstat som, på grund av undantag som medgivits med stöd av punkterna 1 och 2, inte har några fartyg som omfattas av föreskrifterna i detta direktiv i trafik på sina vattenvägar behöver inte följa artiklarna 9, 10 och 12.

Artikel 8

Utfärdande av gemenskapscertifikat för inlandssjöfart

1.   Gemenskapscertifikatet för inlandssjöfart skall utfärdas för fartyg som kölsträcks från och med den ... (8), efter en teknisk inspektion som skall genomföras innan fartyget sätts i trafik för att kontrollera om det uppfyller de tekniska föreskrifterna i bilaga II.

2.   Gemenskapscertifikatet för inlandssjöfart skall utfärdas till fartyg som inte omfattades av tillämpningsområdet för direktiv 82/714/EEG men som nu omfattas av detta direktiv i enlighet med artikel 2.1 och 2.2, efter en teknisk inspektion som skall genomföras när fartygets aktuella certifikat löper ut, dock senast den ... (9), för kontroll av om fartyget uppfyller de tekniska föreskrifterna i bilaga II. I medlemsstater där giltighetsperioden för fartygets gällande nationella certifikat är kortare än fem år får ett sådant certifikat utfärdas fram till den ... (8).

Om något av de tekniska krav som anges i bilaga II inte uppfylls, skall detta anges på gemenskapscertifikatet för inlandssjöfart. Förutsatt att de behöriga myndigheterna anser att dessa brister inte utgör en uppenbar fara, får de fartyg som avses i första stycket fortsätta att användas fram till dess att de komponenter eller de fartygsdelar som har befunnits inte motsvara de kraven byts ut eller byggs om, varefter komponenterna eller fartygsdelarna skall uppfylla kraven i bilaga II.

3.   Enligt denna artikel föreligger en uppenbar fara särskilt när föreskrifter som gäller fartygsstrukturens stabilitet, fartygets gång- eller manövreringsegenskaper eller de särskilda specifikationerna i bilaga II berörs. De undantag som medges i bilaga II får inte uppfattas som brister som utgör en uppenbar fara.

Utbyte av existerande delar mot identiska delar eller delar av likvärdig teknik och utformning under löpande reparationer och rutinunderhåll skall för tillämpningen av denna artikel inte betraktas som ett utbyte.

4.   Vid de tekniska inspektioner som avses i punkterna 1 och 2 eller vid en teknisk inspektion som utförs på begäran av fartygets ägare skall det, om lämpligt, kontrolleras om ett fartyg uppfyller de ytterligare föreskrifter som avses i artikel 5.1, 5.2 och 5.3.

Artikel 9

Behöriga myndigheter

1.   Gemenskapscertifikatet för inlandssjöfart får utfärdas av de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna.

2.   Varje medlemsstat skall upprätta en förteckning i vilken anges vilka myndigheter som är behöriga att utfärda gemenskapscertifikaten för inlandssjöfart samt överlämna denna förteckning till kommissionen. Kommissionen skall underrätta de övriga medlemsstaterna.

Artikel 10

Genomförande av tekniska inspektioner

1.   Den tekniska inspektion som avses i artikel 8 skall genomföras av de behöriga myndigheterna, som helt eller delvis får avstå från teknisk inspektion av fartyget, om ett giltigt intyg utfärdat av ett erkänt klassificeringssällskap enligt artikel 1.01 i bilaga II klart visar att fartyget helt eller delvis uppfyller de tekniska föreskrifterna i bilaga II. Klassificeringssällskap får erkännas endast om de uppfyller kriterierna i del I i bilaga VII.

2.   Varje medlemsstat skall upprätta en förteckning i vilken anges vilka myndigheter som är behöriga att utföra tekniska inspektioner samt överlämna denna förteckning till kommissionen. Kommissionen skall underrätta de övriga medlemsstaterna.

Artikel 11

Giltighetstiden för gemenskapscertifikat för inlandssjöfart

1.   Giltighetstiden för gemenskapscertifikat för inlandssjöfart skall i varje särskilt fall fastställas av den myndighet som är behörig att utfärda sådana certifikat i enlighet med bilaga II.

2.   Varje medlemsstat får, i de fall som anges i artiklarna 12 och 16 och i bilaga II, utfärda tillfälliga gemenskapscertifikat för inlandssjöfart. Tillfälliga gemenskapscertifikat för inlandssjöfart skall upprättas i enlighet med förlagan i del III i bilaga V.

Artikel 12

Ersättande av gemenskapscertifikat för inlandssjöfart

Varje medlemsstat skall fastställa på vilka villkor ett giltigt gemenskapscertifikat för inlandssjöfart som förkommit eller förstörts får ersättas.

Artikel 13

Förnyande av gemenskapscertifikat för inlandssjöfart

1.   Gemenskapscertifikatet för inlandssjöfart skall förnyas när giltighetstiden löper ut enligt de villkor som fastställs i artikel 8.

2.   För förnyande av gemenskapscertifikat för inlandssjöfart som utfärdats före den ... (8) skall övergångsbestämmelserna i bilaga II gälla.

3.   För förnyande av gemenskapscertifikat för inlandssjöfart som utfärdats efter den ... (8) skall de övergångsbestämmelser i bilaga II gälla som trätt i kraft efter det att certifikatet utfärdades.

Artikel 14

Förlängning av giltighetstiden för gemenskapscertifikat för inlandssjöfart

Den myndighet som utfärdat eller förnyat ett gemenskapscertifikat för inlandssjöfart får i enlighet med bilaga II undantagsvis förlänga giltighetstiden utan teknisk inspektion. En sådan förlängning skall anges i det certifikatet.

Artikel 15

Utfärdande av nya gemenskapscertifikat för inlandssjöfart

Om fartyget undergår större ändringar eller reparationer som berör fartygsstrukturens stabilitet, fartygets gång- eller manövreringsegenskaper eller de särskilda specifikationerna i bilaga II, skall fartyget på nytt genomgå en teknisk inspektion enligt artikel 8, innan fartyget får företa någon ny resa. Efter denna inspektion skall ett nytt gemenskapscertifikat för inlandssjöfart utfärdas med uppgifter om fartygets tekniska egenskaper. Om detta certifikat utfärdas i någon annan medlemsstat än den där det ursprungliga certifikatet utfärdades eller förnyades, skall den behöriga myndighet som ursprungligen utfärdade eller förnyade certifikatet underrättas inom en månad.

Artikel 16

Vägran att utfärda eller förnya samt återkallande av gemenskapscertifikat för inlandssjöfart

I ett beslut om avslag på en begäran att utfärda eller förnya ett gemenskapscertifikat för inlandssjöfart skall anges skälen till avslaget. Den person som berörs skall underrättas och få upplysning om hur beslutet kan överklagas och vilka frister för överklagande som gäller i den berörda medlemsstaten.

Ett giltigt gemenskapscertifikat för inlandssjöfart får återkallas av den behöriga myndighet som utfärdade eller förnyade det, om fartyget inte längre uppfyller de tekniska föreskrifter som anges i dess certifikat.

Artikel 17

Ytterligare inspektioner

De behöriga myndigheterna i en medlemsstat får i enlighet med bilaga VIII när som helst kontrollera om ett fartyg medför ett certifikat som är giltigt enligt bestämmelserna i detta direktiv och uppfyller föreskrifterna i certifikatet eller utgör en uppenbar fara för de personer som befinner sig ombord, för miljön eller för sjöfarten. De behöriga myndigheterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga enligt bilaga VIII.

Artikel 18

Erkännande av certifikat för fartyg från tredje land

I avvaktan på att gemenskapen ingår överenskommelser med tredje land om ömsesidigt erkännande av certifikat får de behöriga myndigheterna i en medlemsstat erkänna de certifikat som utfärdats för fartyg från tredje land för fart på den medlemsstatens vattenvägar.

Utfärdandet av gemenskapscertifikat för inlandssjöfart för fartyg från tredje land skall ske i enlighet med vad som anges i artikel 8.1.

Artikel 19

Kommittéförfarande

1.   Kommissionen skall biträdas av den kommitté som inrättades genom artikel 7 i rådets direktiv 91/672/EEG av den 16 december 1991 om det ömsesidiga erkännandet av båtförarcertifikat för transport av gods och passagerare på inre vattenvägar (10) (nedan kallad ”kommittén”).

2.   När det hänvisas till denna punkt, skall artiklarna 3 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

Artikel 20

Anpassning av bilagorna och rekommendationer om tillfälliga tillstånd

1.   Kommissionen skall, i enlighet med förfarandet i artikel 19.2, anta de ändringar som behövs för att anpassa bilagorna till detta direktiv till den tekniska utvecklingen och till utvecklingar på detta område som kan följa av arbetet i andra internationella organisationer, i synnerhet i Centralkommissionen för Rhensjöfarten (CCNR), för att säkerställa att de båda certifikat som avses i artikel 3.1 a utfärdas på grundval av tekniska krav som garanterar en likvärdig säkerhetsnivå eller för att ta hänsyn till de fall som avses i artikel 5.

Dessa ändringar skall göras snarast för att säkerställa att de tekniska föreskrifter som är nödvändiga för utfärdandet av gemenskapscertifikatet för inlandssjöfart för sjöfart på Rhen ger en säkerhetsnivå som motsvarar den som krävs för utfärdandet av det certifikat som avses i artikel 22 i den reviderade konventionen om sjöfarten på Rhen.

2.   Kommissionen skall fatta beslut på grundval av rekommendationer från kommittén om utfärdande av tillfälliga gemenskapscertifikat för inlandssjöfart i enlighet med artikel 2.19 i bilaga II.

Artikel 21

Fortsatt tillämplighet av direktiv 76/135/EEG

För fartyg som inte omfattas av artikel 2.1 och 2.2 utan av artikel 1 a i direktiv 76/135/EEG skall bestämmelserna i det direktivet gälla.

Artikel 22

Nationella ytterligare föreskrifter eller begränsningar av föreskrifterna

De ytterligare föreskrifter för fartyg som trafikerar vattenvägar inom zonerna 1 och 2 i en medlemsstats territorium vilka gäller i medlemsstaten före den ... (8) eller begränsningar av de tekniska föreskrifterna för fartyg som inom medlemsstatens territorium trafikerar vattenvägar inom zonerna 3 och 4, vilka tekniska föreskrifter gällde i medlemsstaten före den dagen, skall fortsätta att gälla tills ytterligare föreskrifter enligt artikel 5.1 eller begränsningar enligt artikel 5.7 av de tekniska föreskrifterna i bilaga II har utfärdats, dock längst till den ... (11).

Artikel 23

Införlivande

1.   De medlemsstater som har sådana inre vattenvägar som anges i artikel 1.1 skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv med verkan från och med den ... (8). De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

2.   Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Kommissionen skall underrätta de övriga medlemsstaterna om detta.

Artikel 24

Sanktioner

Medlemsstater skall fastställa ett system för sanktioner vid brott mot de nationella bestämmelser som antagits i enlighet med detta direktiv och vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att dessa sanktioner utdöms. De fastställda sanktionerna skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.

Artikel 25

Upphävande av direktiv 82/714/EEG

Direktiv 82/714/EEG skall upphöra att gälla med verkan från och med den ... (8).

Artikel 26

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.

Artikel 27

Adressater

Detta direktiv riktar sig till de medlemsstater som har sådana inre vattenvägar som anges i artikel 1.1.

Utfärdat i ... den ....

På Europaparlamentets vägnar

...

Ordförande

På rådets vägnar

...

Ordförande

----

(1)EGT C 157, 25.5.1998, s. 17.

(2)  Europaparlamentets yttrande av den 16 september 1999 (EGT C 54, 25.2.2000, s. 79), rådets gemensamma ståndpunkt av den 23 februari 2006 och Europaparlamentets ståndpunkt av den ... (ännu ej offentliggjord i EUT).

(3)EGT L 301, 28.10.1982, s. 1. Direktivet senast ändrat genom 2003 års anslutningsakt.

(4)EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(5)EGT L 21, 29.1.1976, s. 10. Direktivet ändrat genom direktiv 78/1016/EEG (EGT L 349, 13.12.1978, s. 31).

(6)EGT C 321, 31.12.2003, s. 1.

(7)EGT L 144, 15.5.1998, s. 1. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 2003/75/EG (EUT L 190, 30.7.2003, s. 6).

(8)  Två år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

(9)  Tolv år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

(10)EGT L 373, 31.12.1991, s. 29. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1).

(11)  Trettio månader efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

----

BILAGEFÖRTECKNING

BILAGA I

FÖRTECKNING ÖVER GEMENSKAPENS INRE VATTENVÄGAR, UPPDELADE GEOGRAFISKT I ZONERNA 1, 2, 3 OCH 4

KAPITEL 1

Zon 1

Tyskland

Polen

Den del av Pomorskabukten som ligger söder om den linje som förbinder Nord Perd på ön Rügen och Niechorze fyr.

Den del av Gdánskbukten som ligger söder om den linje som förbinder Hels fyr och bojen vid infarten till Baltijsk hamn.

Förenade kungariket

Zon 2

Tjeckien

Lipno reservoar

Tyskland

Anm.: När det gäller fartyg med hemmahamn i en annan stat skall artikel 32 i Ems-Dollart-fördraget av den 8 april 1960 (BGBl. 1963 II, s. 602) beaktas.

Frankrike

Ungern

Balatonsjön

Nederländerna

Dollard

Eems

Waddenzee: inklusive förbindelselederna till Nordsjön

Ijsselmeer: inklusive Markermeer och Ijmeer men exklusive Gouwzee

Nieuwe Waterweg och Scheur

Caland-kanalen väster om Benelux-hamnen

Hollands Diep

Breeddiep, Beer-kanalen och de hamnar som är förbundna med den

Haringvliet och Vuile Gat: inklusive vattenvägarna mellan Goeree-Overflakkee å ena sidan och Voorne-Putten och Hoeksche Waard å andra sidan

Hellegat

Volkerak

Krammer

Grevelingenmeer och Brouwerschavensche Gat: inklusive alla vattenvägar mellan Schouwen-Duiveland och Goeree-Overflakkee

Keten, Mastgat, Zijpe, Krabbenkreek, Oosterschelde och Roompot: inklusive vattenvägarna mellan Walcheren, Noord-Beveland och Zuid-Beveland å ena sidan och Schouwen-Duiveland och Tholen å andra sidan exklusive Schelde-Rhen-kanalen

Schelde och Westerschelde och dess mynning mot havet: inklusive vattenvägarna mellan Zeeland Flanders å ena sidan och Walcheren och Zuid-Beveland å andra sidan exklusive Schelde-Rhen-kanalen

Polen

Szczecinbukten

Kamieńbukten

Wisłabukten

Puckviken

Włocławski reservoar

Sjön Śniardwy

Sjön Niegocin

Sjön Mamry

Förenade kungariket

KAPITEL 2

Zon 3

Belgien

Maritima Schelde (nedströms från redden i Antwerpen)

Tjeckien

Labe: Från Ústí nad Labem-Střekov-slussen till Lovosice-slussen

Reservoarer: Baška, Brněnská (Kníničky), Horka (Stráž pod Ralskem), Hracholusky, Jesenice, Nechranice, Olešná, Orlík, Pastviny, Plumov, Rozkoš, Seč, Skalka, Slapy, Těrlicko, Žermanice

Sjön Máchovo

Vattenområdet Velké Žernoseky

Dammar: Oleksovice, Svět, Velké Dářko

Grusutvinningssjöar: Dolní Benešov, Ostrožná Nová Ves a Tovačov

Tyskland

Frankrike

Rhen

Ungern

Donau: Från km 1 812 till km 1 433

Donau Moson: Från km 14 till km 0

Donau Szentendre: Från km 32 till km 0

Donau Ráckeve: Från km 58 till km 0

Floden Tisza: Från km 685 till km 160

Floden Dráva: Från km 198 till km 70

Floden Bodrog: Från km 51 till km 0

Floden Kettős Körös: Från km 23 till km 0

Floden Hármas Körös: Från km 91 till km 0

Sió-kanalen: Från km 23 till km 0

Sjön Velence

Sjön Fertő

Nederländerna

Rhen

Sneekermeer, Koevordermeer, Heegermeer, Fluessen, Slotermeer, Tjeukemeer, Beulakkerwijde, Belterwijde, Ramsdiep, Ketelmeer, Zwartemeer, Veluwemeer, Eemmeer, Alkmaardermeer, Gouwzee, Buiten Ij, Afgesloten Ij, Noordzeekanaal, Ijmuidens hamn, Rotterdams hamnområde, Nieuwe Maas, Noord, Oude Maas, Beneden Merwede, Nieuwe Merwede, Dordische Kil, Boven Merwede, Waal, Bijlandsch-kanalen, Boven Rijn, Pannersdensch-kanalen, Geldersche Ijssel, Neder Rijn, Lek, Amsterdam-Rhen-kanalen, Veerse Meer, Schelde-Rhen-kanalen till mynningen i Volkerak, Amer, Bergsche Maas, Maas nedanför Venlo, Gooimeer, Europoort, Calandkanaal (öster om Benelux-hamnen), Hartelkanaal

Österrike

Donau: Från gränsen till Tyskland till gränsen till Slovakien

Inn: Från mynningen till Passau-Inglings kraftverk

Traun: Från mynningen till km 1,80

Enns: Från mynningen till km 2,70

March: Till km 6,00

Polen

Slovakien

Donau: Från Devín (km 1880,26) till slovakisk-ungerska gränsen

Förenade kungariket

KAPITEL 3

Zon 4

Belgien

Hela det belgiska vattenvägssystemet med undantag för vattenvägarna i zon 3

Tjeckien

Alla andra vattenvägar som inte finns upptagna i zon 1, 2 eller 3

Tyskland

Alla inre vattenvägar utom dem i zon 1, 2 och 3

Frankrike

Alla franska inre vattenvägar utom dem i zon 1, 2 och 3

Italien

Po: Från Piacenza till mynningen

Kanalen mellan Milano och Cremona, Po: Den sista sträckningen om 15 km till Po

Mincio: från Mantua, Governolo till Po

Ferrara vattenväg: Från Po (Pontelagoscuro), Ferrara till Porto Garibaldi

Brondolo- och Valle-kanalerna: Från östra Po till Venedig-lagunen

Canale Fissero – Tartaro – Canalbianco: Från Adria till östra Po

Venetianska kustlinjen: Från Venedig-lagunen till Grado

Litauen

Hela det litauiska vattenvägssystemet

Luxemburg

Mosel

Ungern

Alla andra vattenvägar som inte finns upptagna i zon 2 eller 3

Nederländerna

Alla övriga floder, kanaler och innanhav som inte finns upptagna i zon 1, 2 eller 3

Österrike

Thaya: Upp till Bernhardsthal

March: Ovanför km 6,00

Polen

Alla andra vattenvägar som inte finns upptagna i zon 1, 2 eller 3

Slovakien

Alla andra vattenvägar som inte finns upptagna i zon 3

Förenade kungariket

----

(1)  När det gäller fartyg med en annan hemmahamn skall artikel 32 i Ems-Dollart-fördraget av den 8 april 1960 (BGBl. 1963 II s. 602) beaktas.

BILAGA II

TEKNISKA MINIMIKRAV FÖR FARTYG SOM TRAFIKERAR INRE VATTENVÄGAR I ZONERNA 1, 2, 3 OCH 4

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

DEL I

KAPITEL 1

ALLMÄNT

KAPITEL 2

FÖRFARANDE

DEL II

KAPITEL 3

KRAV BETRÄFFANDE SKEPPSBYGGNADSTEKNIK

KAPITEL 4

FLÖDNINGSAVSTÅND, FRIBORD OCH LASTMÄRKNING

KAPITEL 5

MANÖVERFÖRMÅGA

KAPITEL 6

STYRINRÄTTNING

KAPITEL 7

STYRHYTT

KAPITEL 8

MASKINERI

KAPITEL 9

ELEKTRISKA ANLÄGGNINGAR

KAPITEL 10

UTRUSTNING

KAPITEL 11

SÄKERHET I ARBETSUTRYMMENA

KAPITEL 12

BOSTADSUTRYMMEN

KAPITEL 13

BRÄNSLEDRIVEN UTRUSTNING FÖR UPPVÄRMNING, MATLAGNING OCH KYLNING

KAPITEL 14

ANORDNINGAR FÖR FLYTANDE GAS FÖR HUSHÅLLSÄNDAMÅL

KAPITEL 15

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR PASSAGERARFARTYG

KAPITEL 15a

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR PASSAGERARSEGELFARTYG

KAPITEL 16

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR FARKOSTER AVSEDDA ATT INGÅ I EN SKJUTBOGSERAD KONVOJ, SLÄPKONVOJ ELLER I EN FAST SIDOFORMERING

KAPITEL 17

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR FLYTANDE UTRUSTNING

KAPITEL 18

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR ARBETSFARKOSTER

KAPITEL 19

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR HISTORISKA FARTYG (Utan innehåll)

KAPITEL 19a

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR KANALPRÅMAR (Utan innehåll)

KAPITEL 19b

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR FARKOSTER SOM TRAFIKERAR VATTENVÄGAR I ZON 4

KAPITEL 20

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR HAVSGÅENDE FARTYG (Utan innehåll)

KAPITEL 21

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR FRITIDSFARTYG

KAPITEL 22

CONTAINERFARTYGS STABILITET

KAPITEL 22a

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR FARKOSTER LÄNGRE ÄN 110 M

KAPITEL 22b

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR HÖGHASTIGHETSFARTYG

DEL III

KAPITEL 23

UTRUSTNING AV FARTYG MED HÄNSYN TILL BEMANNING

DEL IV

KAPITEL 24

ÖVERGÅNGS- OCH SLUTBESTÄMMELSER

KAPITEL 24a

ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER FÖR FARKOSTER SOM INTE TRAFIKERAR VATTENVÄGAR I ZON R

DEL I

KAPITEL 1

ALLMÄNT

Artikel 1.01

Definitioner

I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

Artikel 1.02

(Utan innehåll)

Artikel 1.03

(Utan innehåll)

Artikel 1.04

(Utan innehåll)

Artikel 1.05

(Utan innehåll)

Artikel 1.06

Föreskrifter av tillfällig natur

Föreskrifter av tillfällig natur kan antas i enlighet med förfarandet i artikel 20 i detta direktiv om det, till följd av den tekniska utvecklingen inom inlandssjöfarten, anses vara nödvändigt att snabbt medge undantag från bestämmelserna i direktivet i väntan på att en ändring införs i själva direktivet eller för att tillåta provningar. Föreskrifterna skall offentliggöras och skall gälla i högst tre år. De skall träda i kraft samtidigt och upphävas under samma förutsättningar i alla medlemsstater.

Artikel 1.07

Administrativa anvisningar

För att underlätta och standardisera tillämpningen av detta direktiv kan bindande administrativa anvisningar för inspektioner antas i enlighet med förfarandet i artikel 20 i detta direktiv.

KAPITEL 2

FÖRFARANDE

Artikel 2.01

Inspektionsorgan

1.   Inspektionsorgan skall inrättas av medlemsstaterna.

2.   Ett inspektionsorgan skall bestå av en ordförande och experter.

I inspektionsorganet skall minst följande experter ingå:

3.   Ordföranden och experterna i varje organ skall utses av myndigheterna i den stat där organet inrättats. När de inleder sitt uppdrag skall ordföranden och experterna skriftligen intyga att de kommer att utföra arbetet på ett fullständigt oberoende sätt. Tjänstemän behöver inte förelägga ett sådant intyg.

4.   Inspektionsorganen kan anlita hjälp från specialister enligt gällande nationella bestämmelser.

Artikel 2.02

Ansökan om inspektion

1.   De myndigheter som utfärdar gemenskapscertifikaten skall besluta om hur ansökan om inspektion skall ske och om hur plats och datum för inspektion skall bestämmas. Den behöriga myndigheten skall avgöra vilka dokument som skall lämnas. Förfarandet skall vara sådant att inspektionen kan äga rum inom rimlig tid efter ansökan.

2.   Ägaren till en farkost som inte faller under detta direktiv eller dennes ombud kan ansöka om ett gemenskapscertifikat. Ansökan skall beviljas om fartyget uppfyller föreskrifterna i detta direktiv.

Artikel 2.03

Uppvisning av farkosten för inspektion

1.   Ägaren eller dennes ombud skall uppvisa farkosten olastad, rengjord och utrustad. Ägaren skall också lämna nödvändigt bistånd vid inspektionen, t.ex. tillhandahålla en lämplig arbetsbåt, ställa personal till förfogande och underlätta undersökningen av delar av skrovet eller installationer som inte är direkt åtkomliga eller synliga.

2.   Vid första inspektionen skall inspektionsorganet begära att fartyget är torrsatt för inspektionen. Myndigheten kan ge avkall på kravet på inspektion av torrsatt fartyg om ett klassificeringsintyg eller ett intyg från ett auktoriserat klassificeringssällskap kan företes som visar att konstruktionen motsvarar klassificeringssällskapets föreskrifter eller om ett intyg företes som visar ett en behörig myndighet redan har utfört en inspektion av torrsatt fartyg för andra ändamål. Vid regelbunden inspektion eller inspektion enligt artikel 15 i detta direktiv kan inspektionsorganet fordra att inspektionen sker med fartyget torrsatt.

Inspektionsorganet skall utföra driftprov vid en första inspektion av motorfartyg eller konvojer eller vid större modifikationer av framdrivnings- eller styrinrättningen.

3.   Inspektionsorganet kan kräva ytterligare driftprov och annan dokumentering. Denna föreskrift gäller även i byggnadsskedet.

Artikel 2.04

(Utan innehåll)

Artikel 2.05

Tillfälligt gemenskapscertifikat

1.   Den behöriga myndigheten kan utfärda ett tillfälligt gemenskapscertifikat i följande fall:

2.   Det tillfälliga gemenskapscertifikatet skall utfärdas enligt förlagan i del III i bilaga V, när fartygets, den flytande installationens eller den flytande utrustningens sjövärdighet anses vara tillräckligt fastställd.

Certifikatet skall innehålla de villkor som den behöriga myndigheten anser nödvändiga, och skall ha följande giltighet:

Artikel 2.06

Gemenskapscertifikatets giltighet

1.   Giltighetstiden för gemenskapscertifikat som utfärdas för nybyggda fartyg enligt bestämmelserna i detta direktiv skall fastställas av den behöriga myndigheten till högst

Giltighetstiden skall anges på gemenskapscertifikatet.

2.   För fartyg som redan innan inspektionen gick i trafik skall den behöriga myndigheten fastställa giltighetstiden för gemenskapscertifikatet i varje enskilt fall enligt resultatet av inspektionen. De tidsfrister som anges i punkt 1 får emellertid inte överskridas.

Artikel 2.07

Uppgifter på och ändringar av gemenskapscertifikatet

1.   Farkostens ägare, eller dennes ombud, skall underrätta den behöriga myndigheten om alla ändringar av namn eller ägare, alla ommätningar och alla ändringar när det gäller officiellt nummer, registrering eller hemmahamn, och skall sända in gemenskapscertifikatet till myndigheten för ändring.

2.   Varje behörig myndighet kan lägga till uppgifter på eller ändra gemenskapscertifikatet.

3.   När en behörig myndighet gör ändringar eller lägger till uppgifter på ett gemenskapscertifikat skall den underrätta den behöriga myndighet som utfärdade certifikatet.

Artikel 2.08

(Utan innehåll)

Artikel 2.09

Regelbunden inspektion

1.   Farkosten skall genomgå en regelbunden inspektion innan giltighetstiden för gemenskapscertifikatet löper ut.

2.   I undantagsfall kan den behöriga myndigheten på en motiverad begäran från ägaren eller dennes ombud bevilja en förlängning av gemenskapscertifikatets giltighet i högst sex månader utan ytterligare inspektioner. Förlängningen skall beviljas skriftligen och intyget medföras på farkosten.

3.   Den behöriga myndigheten skall på nytt fastställa gemenskapscertifikatets giltighetstid på grundval av resultatet av inspektionen.

Giltighetstiden skall anges på gemenskapscertifikatet och meddelas den myndighet som utfärdade certifikatet.

4.   Om den behöriga myndigheten väljer att utfärda ett nytt gemenskapscertifikat i stället för att förlänga giltighetstiden enligt punkt 3, skall det gamla gemenskapscertifikatet skickas tillbaka till den behöriga myndighet som utfärdade det.

Artikel 2.10

Frivillig inspektion

Farkostens ägare eller dennes ombud kan alltid begära frivillig inspektion.

En sådan ansökan om inspektion skall beviljas.

Artikel 2.11

(Utan innehåll)

Artikel 2.12

(Utan innehåll)

Artikel 2.13

(Utan innehåll)

Artikel 2.14

(Utan innehåll)

Artikel 2.15

Kostnader

Farkostens ägare eller dennes ombud är skyldig att betala alla kostnader i samband med inspektionen av fartyget och utfärdandet av gemenskapscertifikatet, enligt en speciell taxa som skall fastställas av varje medlemsstat.

Artikel 2.16

Information

Den behöriga myndigheten får tillåta personer som kan motivera sitt intresse att ta del av innehållet i ett gemenskapscertifikat och får tillhandahålla utdrag eller kopior av gemenskapscertifikaten, som skall vara bestyrkta och identifierade som kopior, till dessa personer.

Artikel 2.17

Register över gemenskapscertifikat

1.   De behöriga myndigheterna skall ge varje gemenskapscertifikat de utfärdar ett löpnummer. De skall föra ett register enligt förlagan i bilaga VI över alla gemenskapscertifikat de utfärdar.

2.   De behöriga myndigheterna skall bevara protokollanteckningar eller en kopia av alla gemenskapscertifikat de utfärdar och på dessa notera alla uppgifter och ändringar samt alla indragningar och byten av gemenskapscertifikat.

Artikel 2.18

Officiellt nummer

1.   Den behöriga myndighet som utfärdar ett gemenskapscertifikat skall på detta gemenskapscertifikat ange det officiella nummer som farkosten har tilldelats av den behöriga myndigheten i den medlemsstat där farkosten är registrerad eller har sin hemmahamn.

När det gäller en farkost från tredjeland skall farkosten tilldelas det officiella nummer som skall anges på gemenskapscertifikatet av den behöriga myndighet som utfärdar detta gemenskapscertifikat.

Dessa föreskrifter gäller inte fritidsfartyg.

2.   (Utan innehåll)

3.   (Utan innehåll)

4.   Farkostens ägare eller dennes ombud skall ansöka om ett officiellt nummer hos de behöriga myndigheterna. Ägaren eller ombudet skall också fästa det officiella numret på gemenskapscertifikatet och genast avlägsna det när det blivit ogiltigt.

Artikel 2.19

Likvärdiga alternativ och avvikelser

1.   Om det föreskrivs i del II att vissa material eller installationer eller viss utrustning skall användas eller medföras ombord på en farkost, eller att vissa konstruktionsmetoder eller anordningar skall användas, får den behöriga myndigheten tillåta att andra material eller installationer, eller annan utrustning används eller medförs ombord, eller att andra konstruktionsmetoder eller anordningar används, om dessa, i enlighet med förfarandet i artikel 19.2 i detta direktiv, anses vara likvärdiga alternativ.

2.   Om kommittén i enlighet med förfarandet i artikel 19.2 i detta direktiv ännu inte har beslutat om ett likvärdigt alternativ enligt punkt 1, kan den behöriga myndigheten utfärda ett tillfälligt gemenskapscertifikat.

De behöriga myndigheterna skall, i enlighet med förfarandet i artikel 19.2 i detta direktiv, inom en månad efter utfärdandet av det tillfälliga gemenskapscertifikatet i enlighet med artikel 2.05, avdelning 1 g, underrätta kommittén om följande: Farkostens namn och officiella nummer, typ av avvikelse och namnet på den stat där farkosten är registrerad eller har sin hemmahamn.

3.   Den behöriga myndigheten kan, på grundval av en rekommendation från kommittén i enlighet med förfarandet i artikel 19.2 i detta direktiv, till vissa farkoster på försök och för en begränsad period utfärda ett gemenskapscertifikat med nya tekniska föreskrifter som avviker från föreskrifterna i del II, förutsatt att dessa föreskrifter är likvärdiga när det gäller säkerheten.

4.   De likvärdiga alternativ och avvikelser som avses i punkterna 1 och 3 skall anges på gemenskapscertifikatet. De skall anmälas till kommissionen.

DEL II

KAPITEL 3

KRAV BETRÄFFANDE SKEPPSBYGGNADSTEKNIK

Artikel 3.01

Grundregel

Fartyg skall vara konstruerade enligt god skeppsbyggnadsstandard.

Artikel 3.02

Styrka och stabilitet

1.   Skrovet skall vara tillräckligt starkt för att stå emot alla påfrestningar som det utsätts för under normala förhållanden.

De minimivärden som erhålls med denna metod är gränsvärden vid normalt likformigt slitage och på villkor att stål av fartygskvalitet används och att de interna konstruktionselementen som spant, bottenstockar, bärande längsgående eller tvärgående konstruktionsdelar är i gott skick och att skrovet inte uppvisar överbelastningar på den längsgående styrkan.

Så fort som dessa värden inte längre uppnås skall plåtarna i fråga repareras eller bytas ut. En minskning av tjockleken på högst 10 % jämfört med beräknade värden kan emellertid accepteras på små ytor.

2.   Om annat material än stål används för konstruktion av skrovet skall det visas genom beräkning att skrovstyrkan (den längsgående, transversala och lokala styrkan) åtminstone motsvarar den styrka som skulle uppnås vid användning av stål med den minsta tillåtna tjocklek som avses i punkt 1. Sådana beräkningar är inte obligatoriska om ett klassificeringsintyg eller ett intyg från ett godkänt klassificeringssällskap finns.

3.   Ett fartygs stabilitet skall vara anpassad till det användningsområde fartyget är avsett för.

Artikel 3.03

Skrov

1.   Skott som går ända upp till däck eller, om däck saknas, till den övre kanten av skrovets bordläggning, skall installeras på följande sätt:

2.   Inga bostadsutrymmen och ingen utrustning som krävs för fartygets säkerhet eller användning skall vara placerade för om kollisionsskottet. Detta krav gäller inte ankringsutrustning.

3.   Bostadsutrymmen, maskinrum och pannrum liksom de arbetsutrymmen som ingår i dessa rum, skall vara vattentätt avskilda från lastrummen med skott som går ända upp till däck.

4.   Bostadsutrymmen skall vara gastätt avskilda från maskinrum, pannrum och lastrum och kunna nås direkt från däck. Om de inte är möjliga att nå direkt skall det finnas en nödutgång som leder direkt upp på däck.

5.   I de skott som avses i punkterna 1 och 3 och de väggar som avses i punkt 4 får inte finnas några öppningar.

Dörrar i akterpikskottet tillåts emellertid och även genomföringar för propelleraxlar, rörledningar osv. tillåts, om de är utformade så att de inte minskar verkningsgraden hos skotten och andra partiella väggar mellan utrymmen. Dörrarna i akterpikskottet skall på båda sidor vara tydligt försedda med följande text:

”Stäng dörren omedelbart efter genomgång.”

6.   Intag och utlopp för vatten och tillhörande rörsystem skall vara utformade så att vatten inte oavsiktligt kan komma in i fartyget.

7.   Fartygets för skall vara så konstruerad att ankarna varken helt eller delvis skjuter ut över den bordläggningen.

Artikel 3.04

Maskinrum och pannrum, bränsleförråd

1.   Maskinrum och pannrum skall vara inrättade så att drift samt kontroll och underhåll av installationerna kan ske riskfritt och utan besvär.

2.   Förrådsrum för flytande bränsle eller smörjolja och passagerarutrymmena samt bostadsutrymmena får inte ha gemensamma ytor som normalt befinner sig under statiskt tryck från vätskan.

3.   Väggar, tak och dörrar till maskinrum, pannrum och bränsleförråd skall vara av stål eller något annat lika obrännbart material.

Isoleringsmaterial som används i maskinrum skall skyddas mot inträngning av bränsle och bränsleångor.

Alla öppningar i väggar, tak och dörrar till maskinrum, pannrum och bränsleförråd skall kunna stängas utifrån. Låsanordningarna skall vara gjorda av stål eller något annat lika obrännbart material.

4.   Maskinrum, pannrum och andra utrymmen där brännbara eller giftiga gaser kan läcka ut skall vara väl ventilerade.

5.   Trappor och lejdare som leder till maskinrum, pannrum och bränsleförråd skall vara fast monterade och vara gjorda av stål eller något annat stöttåligt och obrännbart material.

6.   Maskinrum och pannrum skall ha två utgångar varav den ena kan vara en nödutgång.

Under följande förhållanden är en andra utgång inte nödvändig:

7.   Högsta tillåtna ljudnivå i maskinrummet är 110 dB(A). Mätpunkterna skall väljas med hänsyn till det underhåll som skall utföras under normal drift.

KAPITEL 4

FLÖDNINGSAVSTÅND, FRIBORD OCH LASTMÄRKNING

Artikel 4.01

Flödningsavstånd

1.   Flödningsavståndet skall vara minst 300 mm.

2.   För fartyg vars öppningar inte kan stängas så att de blir spoltäta och vädertäta, och för fartyg som färdas med ej täckta, lastrum skall flödningsavståndet ökas på så sätt att alla öppningar skall befinna sig minst 500 mm från flytvattenlinjen för största djupgående.

Artikel 4.02

Fribord

1.   Fartyg med genomgående däck, utan språng och överbyggnader, skall ha ett fribord på 150 mm.

2.   Fribord för fartyg med språng och överbyggnader skall beräknas enligt följande formel:

där

3.   Faktorn α beräknas med hjälp av följande formel:

där

Den faktiska längden av en överbyggnad beräknas på följande sätt:

I dessa formler gäller följande:

4.   Faktorerna ßv och ßa beräknas med hjälp av följande formler:

5.   Det faktiska förliga och aktre språnget, Sev respektive Sea beräknas med hjälp av följande formler:

I dessa formler gäller följande:

Faktorn p får emellertid aldrig anta ett värde som är högre än 1.

6.   Om βa. Sea är högre än βv. Sev, ger man βa. Sea värdet för βv. Sev.

Artikel 4.03

Minimifribord

Med hänsyn till de minskningar som avses i artikel 4.02, får minimifribordet inte vara mindre än 0 mm.

Artikel 4.04

Lastmärken

1.   Flytvattenlinjen vid största djupgående skall fastställas så att föreskrifterna för mimimifribord och minimiflödningsavstånd uppfylls samtidigt. Om säkerheten så kräver får emellertid inspektionsorganet höja flödningsavstånds- eller fribordskraven. Flytvattenlinjen vid största djupgående skall fastställas åtminstone för zon 3.

2.   Flytvattenlinjen vid största djupgående skall anges i form av tydliga och outplånliga lastmärken.

3.   Lastmärkena för zon 3 skall utgöras av en 300 mm lång och 40 mm hög rektangel med en vågrät baslinje som sammanfaller med största tillåtna djupgående. De olika lastmärkena skall alla bestå av sådan rektangel.

4.   Fartyg skall ha minst tre par lastmärken, varav ett par midskepps och de båda andra på ett avstånd på ungefär en sjättedel av fartygets längd från både för och akter.

Dock gäller följande:

5.   Märken eller indikeringar som efter en ny inspektion inte längre gäller skall utplånas eller markeras som ogiltiga under inspektionsorganets överinseende. Om ett lastmärke av någon anledning skulle försvinna får det endast ersättas under överinseende av ett inspektionsorgan.

6.   Om ett fartyg har mätts i enlighet med 1966 års konvention om mätning av fartyg i inlandssjöfart och åmningen uppfyller kraven i detta direktiv skall åmningen godtas som alternativ till lastmärken. Anteckning om detta skall göras i gemenskapscertifikatet.

7.   När det gäller fartyg, som trafikerar andra zoner på de inre vattenvägarna än zon 3 (zon 1, 2, eller 4), skall det finnas en lodrät linje och ytterligare en, eller när det gäller flera zoner, flera lastlinjer med en längd av 150 mm i riktning mot fören på lastmärkena i fören och aktern enligt punkt 4 med avseende på lastmärket för zon 3.

Den lodräta linjen och de vågräta linjerna skall vara 30 mm tjocka. Bredvid det lastmärke som går i riktning mot fören skall motsvarande zonnummer anges med måtten 60 × 40 mm (se figur 1).

Figur 1

Artikel 4.05

Största djupgående hos farkoster vars lastrum inte alltid är stängda så att de blir spoltäta och vädertäta

Om flytvattenlinjen vid största djupgående för zon 3 har fastställts enligt antagandet att lastrummen kan stängas så att de blir spoltäta och vädertäta och avståndet mellan flytvattenlinjen vid största djupgående och den övre kanten på karmarna är mindre än 500 mm, skall största djupgående för resa med ej täckta lastrum fastställas.

Följande anteckning skall göras på gemenskapscertifikatet:

”När luckorna till lastrummen är helt eller delvis öppna får fartyget endast lastas upp till ... mm under lastmärkena för zon 3.”

Artikel 4.06

Åmning

1.   Alla fartyg vars djupgående kan överskrida 1 m skall ha åmning på båda sidor akterut. De kan ha ytterligare åmning.

2.   Åmningens nollpunkt skall ligga vertikalt under åmningen på en punkt som är parallell med flytvattenlinjen vid största djupgående och som går genom skrovets lägsta del eller kölen om sådan finns. Det vertikala avståndet ovanför nollpunkten skall graderas i decimeter. Från den lätta vattenlinjen upp till 100 mm ovanför flytvattenlinjen vid största djupgående skall dessa graderingar vara utmärkta med linjer som präglats eller graverats in och målats i två olika färger för att synas tydligt. Graderingen skall anges med siffror intill skalan, med 5 dm mellanrum och även överst på varje skala.

3.   De två mätskalorna i aktern som anbringats i enlighet med den konvention som avses i artikel 4.04.6 kan ersätta åmning, förutsatt att de graderats i enlighet med kraven ovan och att mätvärden för mallat djupgående vid behov lagts till.

KAPITEL 5

MANÖVERFÖRMÅGA

Artikel 5.01

Allmänna föreskrifter

Fartyg och konvojer skall ha tillräcklig styrstabilitet och manöverförmåga.

Fartyg som inte är försedda med framdrivningsmaskineri och är avsedda att bogseras skall uppfylla särskilda krav som uppställs av inspektionsorganet.

Fartyg som är försedda med framdrivningsmaskineri samt konvojer skall uppfylla de föreskrifter som avses i artiklarna 5.02–5.10.

Artikel 5.02

Manöverprov

1.   Styrstabiliteten och manöverförmågan skall fastställas genom manöverprov. Uppfyllandet av föreskrifterna i artiklarna 5.06–5.10 skall kontrolleras särskilt.

2.   Inspektionsorganet får utesluta hela eller en del av provet om det på annat sätt kan bestyrkas att kraven på styrstabilitet och manöverförmåga är uppfyllda.

Artikel 5.03

Provningszon

1.   De manöverprov som avses i artikel 5.02 skall utföras i zoner på inre vattenvägar som anvisas av de behöriga myndigheterna.

2.   Dessa provningszoner skall vara belägna på en om möjligt rak sträcka på minst 2 km av tillräcklig bredd i rinnande eller stillastående vatten och som är försedd med tydliga märken för bestämning av fartygets position.

3.   Hydrologiska uppgifter såsom vattendjupet, den farbara bredden och strömmens medelhastighet i farleden vid olika vattennivåer skall kunna fastställas genom inspektionsorganet.

Artikel 5.04

Fartygs och konvojers lastningsgrad under manöverprovet

Under manöverproven skall fartyg och konvojer avsedda för godstransport vara lastade till minst 70 % av dödvikten, och lasten skall vara fördelad så att fartygets flytläge är så vågrätt som möjligt. Om provet görs med lättare last skall godkännandet för färd medströms vara begränsat till den lastvikten.

Artikel 5.05

Användning av hjälpmedel vid manöverprovet

1.   Under manöverproven skall all utrustning användas som anges på gemenskapscertifikatet under punkterna 34 och 52 och som kan kontrolleras från styrhytten, dock inga ankare.

2.   Vid det vändprov motströms som avses i artikel 5.10 får emellertid bogankarna användas.

Artikel 5.06

Minimihastighet (vid gång framåt)

1.   Fartyg och konvojer skall kunna uppnå en fart genom vattnet på minst 13 km i timmen. Detta krav gäller inte skjutbogserare när de färdas utan konvoj.

2.   För fartyg och konvojer som endast färdas i redder och hamnar kan inspektionsorganet bevilja undantag.

3.   Inspektionsorganet skall kontrollera om det olastade fartyget kan uppnå en fart genom vattnet som överstiger 40 km i timmen. Om detta kan bekräftas skall följande anges i gemenskapscertifikatet under punkt 52:

”Fartyget kan uppnå en fart genom vattnet som överstiger 40 km i timmen.”

Artikel 5.07

Förmåga att stoppa

1.   Fartyg och konvojer skall i god tid kunna stoppa i färdriktning medströms och ändå ha tillräcklig manöverförmåga.

2.   För fartyg och konvojer med en största längd på 86 m och en största bredd på 22,90 m får ovannämnda förmåga att stoppa ersättas av förmågan att vända.

3.   Förmågan att stoppa skall bestyrkas genom stoppmanövrar utförda i den provningszon som anges i artikel 5.03 och förmågan att vända genom vändmanövrar enligt artikel 5.10.

Artikel 5.08

Förmåga att backa

Om stoppmanövrarna enligt artikel 5.07 har utförts i stillastående vatten skall de följas av ett manöverprov vid backning.

Artikel 5.09

Förmåga till undanmanöver

Fartyg och konvojer skall kunna göra en undanmanöver i god tid. Förmågan skall bestyrkas genom undanmanövrar utförda i den provningszon som anges artikel 5.03.

Artikel 5.10

Förmåga att vända

Fartyg och konvojer med en största längd på 86 m och en största bredd på 22,90 m skall kunna vända i god tid.

Vändförmågan kan ersättas av förmågan att stoppa enligt artikel 5.07.

Förmågan att vända skall bestyrkas genom vändmanövrar motströms.

KAPITEL 6

STYRINRÄTTNING

Artikel 6.01

Allmänna föreskrifter

1.   Alla fartyg skall vara utrustade med en styrinrättning som garanterar en manöverförmåga som minst motsvarar kraven i kapitel 5.

2.   Motordrivna styrinrättningar skall vara utformade så att rodret inte kan ändra position om detta inte varit avsikten.

3.   Hela styrinrättningen skall vara utformad så att den tål en permanent slagsida på upp till 15° och omgivningstemperaturer på mellan -20 °C och + 50 °C.

4.   Styrinrättningens delar skall vara dimensionerade så att de kan tåla de maximala påfrestningar som de kan utsättas för vid normala driftsförhållanden. De yttre påfrestningarna på rodret skall inte påverka styranordningens och dess drivenhets funktionsförmåga.

5.   I styrinrättningen skall det ingå en motoriserad drivenhet, om den erforderliga kraften för att påverka rodret så kräver.

6.   En styranordning med motoriserad drivenhet skall vara försedd med överbelastningsskydd som begränsar drivenhetens vridmoment.

7.   Genomföringarna för hjärtstockarna skall vara sådana att smörjmedel som kan förorena vattnet inte kan sprida sig.

Artikel 6.02

Drivenhet för styranordningen

1.   Om styranordningen har en motoriserad drivenhet skall det finnas en separat reservdrivenhet eller en manuell drivenhet som kan tas i bruk inom fem sekunder om styranordningens drivenhet stannar eller vid tekniskt fel.

2.   Om reservdrivenheten eller den manuella drivenheten inte kopplas in automatiskt skall den omedelbart och i ett moment kunna startas för hand på ett enkelt och snabbt sätt av rorsmannen.

3.   Den manöverförmåga som anges i kapitel 5 skall även kunna uppnås med reservdrivenheten eller den manuella drivenheten.

Artikel 6.03

Hydraulisk drivenhet för styranordningen

1.   Ingen annan strömförbrukande apparat får anslutas till den hydrauliska drivenheten för styranordningen. Om det finns två separata drivenheter kan emellertid en annan apparat anslutas till en av de båda enheterna, förutsatt att apparaten är ansluten till returledningen och kan kopplas bort från drivenheten med en frånkopplare.

2.   Om det finns två hydrauliska drivenheter skall det finnas en separat hydraultank för vardera enheten, men dubbel tank är också tillåten. Hydraultankarna skall vara utrustade med en larmanordning som övervakar oljenivån, så att den hålls på en nivå som krävs för säker drift.

3.   Det krävs ingen dubbel uppsättning styrventiler om dessa kan påverkas manuellt eller hydrauliskt från styrhytten.

4.   Rörsystemets dimensioner, konstruktion och placering skall vara sådana att de i möjligaste mån är skyddade mot mekaniska skador eller skador på grund av brand.

5.   När det gäller hydrauliska drivenheter krävs inget separat rörsystem för reservenheten, om det finns garanti för att de båda enheterna fungerar oberoende av varandra och rörsystemet kan motstå ett tryck på minst 1,5 gånger högsta arbetstryck.

6.   Slangar är inte tillåtna annat än om det är nödvändigt att använda sådana för att dämpa vibrationer eller för att de ingående delarna skall kunna röra sig fritt. De skall vara konstruerade för ett tryck som minst motsvarar högsta arbetstryck.

Artikel 6.04

Kraftkälla

1.   Styrinrättningar som är utrustande med två motoriserade drivenheter skall ha tillgång till minst två kraftkällor.

2   Om reservkraftkällan för den motoriserade drivenheten inte är i kontinuerlig drift när fartyget är i rörelse under färd skall det finnas en hjälpanordning med tillräcklig kapacitet som levererar kraft under den tid som åtgår att starta hjälpmaskinen.

3.   Vid elektriska kraftkällor får ingen annan apparat strömmatas av det nät som förser styrinrättningen med ström.

Artikel 6.05

Manuell drivenhet

1.   En manuell ratt får inte sättas i rörelse av en motoriserad drivenhet.

2.   En särskild anordning skall förhindra att ratten återgår för varje roderposition när den manuella drivenheten är automatiskt inkopplad.

Artikel 6.06

Utrustning med roderpropellrar, vattenstråle, cykloida propellrar och bogpropellrar

1.   Vid utrustning med roderpropellrar, vattenstråle, cykloida propellrar eller bogpropellrar där fjärrstyrningen av färdriktningen är elektrisk, hydraulisk eller pneumatisk skall det finnas två av varandra oberoende kontrollsystem mellan styrhytten och installationen med propellrar- eller aktva förroder, analogt med artiklarna 6.01-6.05.

Sådan utrustning behöver inte uppfylla kraven i denna punkt, om de inte är nödvändiga för att den manöverförmåga som föreskrivs i kapitel 5 skall uppnås, eller om de endast är nödvändiga för stopprovet.

2.   Vid två eller flera av varandra oberoende installationer med roderpropellrar, vattenstråle, cykloida propellrar eller aktiva förroder krävs inget reservkontrollsystem, om fartyget ändå behåller den manöverförmåga som föreskrivs i kapitel 5 om ett av systemen går sönder.

Artikel 6.07

Indikatorer och övervakningsanordningar

1.   Roderläget skall vara klart angivet vid styrplatsen. Om roderlägesindikatorn är elektrisk skall den ha separat strömförsörjning.

2.   Vid styrplatsen skall minst följande indikatorer och övervakningsanordningar finnas:

Artikel 6.08

Girhastighetsregulatorer

1.   Girhastighetsregulatorerna och de ingående delarna skall uppfylla kraven i artikel 9.20.

2.   En grön lampa vid styrplatsen skall ange att girhastighetsregulatorn fungerar.

Denna övervakning skall innefatta funktionsfel, otillåtna variationer i strömförsörjningen och en otillåten hastighetsminskning i gyroskopets rotation.

3.   Om det finns andra styrinrättningar vid sidan av girhastighetsregulatorerna, skall det klart framgå från styrplatsen vilket av dessa system som är inkopplat. Övergången från ett system till ett annat skall vara omedelbar. Girhastighetsregulatorerna får inte påverka dessa andra styrinrättningar.

4.   Girhastighetsregulatorerna skall försörjas med ström separat från andra strömförbrukande apparater.

5.   De gyroskop, givare och girindikatorer som används i girhastighetsregulatorerna skall uppfylla minimikraven i Föreskrifter om minimikrav och provningsförhållanden för girhastighetsindikatorer för fartyg i inlandssjöfart enligt bilaga IX.

Artikel 6.09

Besiktningsförfarande

1.   Ett inspektionsorgan skall kontrollera att styrinrättningens installation överensstämmer med föreskrifterna. För detta ändamål kan myndigheten kräva att se följande dokument:

2.   Styrinrättningen som helhet skall kontrolleras med ett manöverprov. Om en girhastighetsregulator har installerats skall det kontrolleras att en fastställd rutt kan hållas med säkerhet och att svängar kan utföras på ett säkert sätt.

KAPITEL 7

STYRHYTT

Artikel 7.01

Allmänna föreskrifter

1.   Styrhytten skall vara utformad så att rorsmannen vid alla tillfällen kan utföra sin uppgift under resan.

2.   Under normala driftsförhållanden får ljudnivån från fartyget mätt i höjd med rorsmannens huvud vid styrplatsen inte överstiga 70 dB(A).

3.   Vid styrhytter anordnade för radarstyrning utförd av en enda person skall rorsmannen kunna utföra sin uppgift sittande och med all den indikations- och kontrollutrustning och alla de kontrolldon som behövs för styrningen av fartyget ordnade på sådant sätt att han bekvämt kan använda dem under resan utan att lämna sin plats och utan att förlora radarskärmen ur sikte.

Artikel 7.02

Fri sikt

1.   Sikten i alla riktningar från styrplatsen skall vara tillräckligt god.

2.   Den för rorsmannen skymda zonen förut i olastat skick med halvfyllt bränsleförråd men utan ballast får inte överstiga två fartygslängder eller 250 m, beroende på vilket som är kortast, till vattenytan i en båge som går från tvärskepps på varje sida rakt förut på fartyget.

Optiska och elektroniska hjälpmedel för att minska den skymda zonen får inte tas i beräkningen vid inspektionen.

För att ytterligare minska en skymd zon får endast lämpliga elektroniska anordningar användas.

3.   Rorsmannens fria sikt från dennes normala plats skall vara minst 240° av horisonten, varav minst 140° skall vara inom halvcirkeln föröver.

Det får inte finnas någon fönsterram, stolpe eller överbyggnad inom rorsmannens normala synlinje.

Även om det finns fri sikt på 240° av horisonten kan inspektionsorganet kräva andra åtgärder, till exempel installation av lämpliga optiska eller elektroniska hjälpmedel, om fri sikt inte är tillräckligt säkrad bakåt.

Höjden på sidofönstrens lägre kant skall vara så låg som möjligt, och höjden på sidofönstrens och akterfönstrens övre kant skall vara så hög som möjligt.

Vid fastställandet av huruvida kraven i denna artikel på sikt från styrhytten uppfylls skall rorsmannen antas ha en ögonhöjd på 1 650 mm ovanför däck vid styrplatsen.

4.   Den övre kanten på de fönster i styrhytten som vetter förut skall vara tillräckligt hög för att en person med en ögonhöjd på 1 800 mm vid styrplatsen skall ha klar sikt förut minst 10° över horizontalplanet på ögonnivå.

5.   Sikten genom fönstret skall i alla väder hållas klar med lämpliga medel.

6.   Rutorna i styrhytten skall vara gjorda av säkerhetsglas och ha en genomsiktlighet på minst 75 %.

För att undvika reflexer skall bryggans frontfönster vara bländfria och ha en lutning från det vertikala planet med den övre delen i en vinkel utåt på minst 10° och högst 25°.

Artikel 7.03

Allmänna föreskrifter för anordningar för kontroll, indikation och övervakning

1.   De kontrolldon som krävs för manövrering av fartyget skall lätt kunna ställas i arbetsställning. Det skall inte kunna uppstå något tvivel om vilket läge som är det aktiverade.

2.   Kontrollutrustningen skall vara lätt att avläsa och belysningen skall steglöst kunna regleras ned till släckningspunkten. Belysningen får varken vara besvärande eller försvåra avläsningen av kontrollinstrumenten.

3.   Det skall finnas ett system för kontroll av varnings- och indikatorlamporna.

4.   Man skall klart kunna fastställa om ett system är i drift. Om funktionen anges genom en indikatorlampa skall denna vara grön.

5.   Driftstörningar och fel i system som skall övervakas enligt föreskrifterna skall anges med röda varningslampor.

6.   En akustisk varningssignal skall ljuda samtidigt som en av de röda varningslamporna tänds. Akustiska varningssignaler kan ges genom en och samma signal. Signalens ljudnivå skall vara minst 3 dB(A) högre än den högsta ljudnivån som råder vid styrplatsen.

7.   De akustiska varningssignalerna skall kunna stängas av sedan en driftstörning eller ett fel konstaterats. Om signalen stängs av skall detta inte hindra att larmet utlöses igen av andra driftstörningar. De röda varningslamporna får inte släckas förrän driftstörningen har åtgärdats.

8.   Om strömförsörjningen till övervaknings- och indikationsanordningarna bryts skall de automatiskt kopplas till en alternativ kraftkälla.

Artikel 7.04

Särskilda föreskrifter för anordningarna för kontroll, indikation och övervakning av huvudmaskinerna och styrinrättningarna

1.   Kontrollen och övervakningen av huvudmaskinerna och styrinrättningarna skall kunna göras från styrplatsen. Om huvudmaskinerna har en inkopplingsanordning som kan kontrolleras från styrplatsen eller om de driver en propeller med kontrollerbar stigning som kan kontrolleras från styrplatsen, räcker det att maskinerna kan startas och stoppas från maskinrummet.

2.   Varje huvudmaskin skall kontrolleras av en enda spak som rör sig i en cirkelbåge i ett vertikalt plan som är i stort sett parallellt med fartygets längdaxel. Om spaken förs framåt skall fartyget gå framåt och om den förs bakåt skall det gå bakåt. Inkoppling av maskinen eller omkastning av färdriktningen skall ske när spaken befinner sig ungefär i neutralläget. Spaken skall haka i när den är i neutralläge.

3.   I styrhytter utformade för radarstyrning utförd av en enda person skall riktningen på den framdrivningskraft som överförs på fartyget och propellerns eller huvudmaskinernas rotationshastighet anges.

4.   De indikatorer och övervakningsanordningar som anges i artiklarna 6.07.2, 8.03.2 och 8.05.13 skall befinna sig vid styrplatsen.

5.   Fartyg med styrhytter utformade för radarstyrning utförd av en enda person skall styras med en spak. Spaken skall vara lätt att hantera för hand. Spakens läge i förhållande till fartygets längdaxel skall exakt motsvara roderbladens läge. Det skall gå att släppa spaken, oberoende av dess läge, utan att roderbladens läge ändras. Det skall märkas tydligt när spaken befinner sig i neutralläge.

6.   Om fartyget är utrustat med förroder eller särskilda roder, i synnerhet för gång akterut, kan dessa roder, i styrhytter utformade för radarstyrning utförd av en enda person, kontrolleras med särskilda spakar, som även de skall uppfylla de krav som anges i punkt 5.

Denna föreskrift gäller även för konvojer där man använder sig av styrinrättningar i andra farkoster än de som åstadkommer framdrivningen av konvojen.

7.   Vid användning av girhastighetsregulatorer skall det gå att släppa girhastighetsreglaget i vilket läge som helst utan att den valda hastigheten ändras.

Rotationsdelen av reglaget skall ha sådana dimensioner att det går att ställa in läget med tillräcklig noggrannhet. Neutralläget skall klart kunna skiljas från de andra lägena. Skalans belysning skall kunna regleras steglöst.

8.   Fjärrstyrningsutrustningen för hela styrinrättningen skall vara permanent monterad och vara placerad på så sätt att den valda kursen syns tydligt. Om fjärrstyrningsutrustningen kan stängas av skall det finnas en indikator som visar respektive driftsförhållanden, om den är på- eller avkopplad. Kontrolldonens placering och användning skall avspegla deras funktion.

För eventuell hjälpstyrutrustning såsom bogpropellrar skall fjärrstyrningsutrustning som inte är permanent monterad tillåtas under förutsättning att det när som helst går att ta över kontrollen av hjälpstyrutrustningen från styrhytten med hjälp av en prioriteringsanordning.

9.   Vid utrustning som använder sig av roderpropeller, vattenstråle, cykloida propellrar och aktiva förroder är motsvarande anordningar för kontroll, indikation och övervakning tillåtna.

Kraven i punkterna 1–8 gäller analogt, med hänsyn tagen till de ovannämnda aktiva styr- och framdrivningsenheternas särskilda egenskaper och vilket arrangemang som valts för dem. Indikatorns läge skall för varje anordning klart visa riktningen på den drivkraft som driver fartyget, samt strålens riktning.

Artikel 7.05

Lanternor, ljussignaler och ljudsignaler

1.   I denna artikel avses med

2.   För övervakning av lanternorna skall det finnas indikatorlampor eller motsvarande anordningar, exempelvis signallampor, monterade i styrhytten, såvida inte denna övervakning kan ske direkt från styrhytten.

3.   I styrhytter som är utformade för radarstyrning utförd av en enda person skall indikatorlamporna för övervakning av lanternorna och ljussignalerna vara monterade på instrumentpanelen. Strömbrytarna för lanternorna skall vara inbyggda i indikatorlamporna eller vara belägna bredvid dessa.

Indikatorlampornas placering och färg skall motsvara lanternornas och ljussignalernas verkliga placering och färg.

Om en lanterna eller en ljussignal inte fungerar skall motsvarande indikatorlampa vara släckt eller felet visas på något annat sätt.

4.   I styrhytter som är utformade för radarstyrning utförd av en enda person skall ljudsignaler kunna kontrolleras med foten. Detta krav gäller inte signalen som varnar omgivningen att hålla sig på avstånd enligt gällande föreskrifter från medlemsstaternas sjöfartsmyndigheter.

5.   Lanternor skall uppfylla kraven i bilaga IX del I.

Artikel 7.06

Radarutrustning och girhastighetsindikatorer

1.   Radarutrustningen och girhastighetsindikatorerna skall vara av en typ som godkänts av den behöriga myndigheten. Föreskrifterna om installation och funktionsprovning av radarutrustning och girhastighetsindikatorer enligt bilaga VIII skall följas. ECDIS-installation för inre vattenvägar som kan användas som navigeringsfunktion skall betraktas som radarutrustning. Dessutom skall föreskrifterna i ECDIS-standarden för inre vattenvägar följas.

Girhastighetsindikatorn skall vara placerad framför rorsmannen inom dennes synfält.

2.   Följande gäller för styrhytter som är utformade för radarstyrning utförd av en enda person:

Artikel 7.07

Radiotelefoniutrustning för fartyg med styrhytt utformad för radarstyrning utförd av en person

1.   För fartyg med styrhytt som är utformad för radarstyrning utförd av en enda person skall mottagningen av meddelanden mellan fartygen och överföring av trafikinformation ske över högtalare och sändningen från en fast mikrofon. Omkopplingen mellan mottagning och sändning skall göras med en tryckknapp.

Mikrofonen för dessa nät får inte användas för samtal via det allmänna nätet.

2.   För fartyg med styrhytt som är utformad för radarstyrning utförd av en enda person och som har radiotelefoniutrustning som är ansluten till det allmänna nätet skall mottagningen kunna göras från rorsmannens plats.

Artikel 7.08

Utrustning för intern kommunikation ombord

På fartyg vars styrhytt är utformad för radarstyrning utförd av en enda person skall det finnas utrustning för intern kommunikation.

Kommunikation skall kunna upprättas från styrplatsen med

På samtliga ställen skall mottagning av denna interna kommunikation ske över högtalare och sändning från en fast mikrofon. Kommunikationen mellan fartygets för och akter eller täten och slutet av konvojen kan ske över en radioförbindelse.

Artikel 7.09

Larmsystem

1.   Det skall finnas ett separat larmsystem som omfattar bostadsutrymmen, maskinrum och, om sådana finns, separata pumprum.

2.   Rorsmannen skall ha en omkopplare inom räckhåll som kontrollerar larmsignalerna. Omkopplare som automatiskt återgår till avstängt läge när de släpps är inte tillåtna.

3.   Signalstyrkan skall vara minst 75 dB(A) i bostadsutrymmen.

I maskinrum och pumprum skall larmsignalerna bestå av ett blinkande ljus som är synligt från alla sidor och klart märkbart överallt.

Artikel 7.10

Uppvärmning och ventilation

Styrhytterna skall vara utrustade med ett effektivt och reglerbart system för uppvärmning och ventilation.

Artikel 7.11

Installationer för manövrering av häckankarna

På fartyg och konvojer med styrhytt utformad för radarstyrning utförd av en enda person och som är längre än 86 m eller bredare än 22,90 m skall rorsmannen kunna ankra med häckankare utan att lämna sin plats.

Artikel 7.12

Höj- och sänkbara styrhytter

Höj- och sänkbara styrhytter skall vara försedda med ett nödsystem för sänkning av styrhytten.

Alla sänkningsmanövrar skall automatiskt utlösa en klart hörbar varningssignal. Denna föreskrift gäller inte om risk för skador från sänkningsmanövern förhindras genom andra lämpliga konstruktionsanordningar.

Styrhytten skall utan risk kunna lämnas i alla höjdlägen.

Artikel 7.13

Uppgift på gemenskapscertifikatet för fartyg med styrhytt som är utformad för radarstyrning utförd av en enda person

Om fartyget följer de särskilda bestämmelserna i artiklarna 7.01, 7.04–7.08 och 7.11 för styrhytter utformade för radarstyrning utförd av en enda person skall följande uppgift lämnas på gemenskapscertifikatet:

”Fartyget är utrustat med en styrhytt utformad för radarstyrning utförd av en enda person.”

KAPITEL 8

MASKINERI

Artikel 8.01

Allmänna föreskrifter

1.   Alla maskiner och all hjälputrustning skall vara utformade, byggda och installerade enligt god skeppsbyggnadsstandard.

2.   Utrustning som kräver regelbunden kontroll, särskilt ångpannor och andra tryckkärl med tillbehör, och hissar, skall uppfylla kraven i en av medlemsstaterna i gemenskapen.

3.   Endast förbränningsmotorer för bränsle med en antändningstemperatur på över 55 °C får installeras.

Artikel 8.02

Säkerhetsutrustning

1.   Alla maskiner skall installeras och monteras så att de är lätt åtkomliga för drift och underhåll och så att de inte utgör någon fara för berörd personal. Det skall vara möjligt att förhindra oavsiktlig start av maskinerna.

2.   Huvud- och hjälpmaskiner, värmepannor och tryckkärl med tillbehör skall vara försedda med säkerhetsanordningar.

3.   I ett nödläge skall de motorer som driver fläktarna för inblåsning och utsugning också kunna stoppas från en plats utanför det utrymme där de är placerade och utanför maskinrummet.

4.   Vid behov skall kopplingar av rör för brännolja, smörjningsolja och oljor som används i kraftöverföringssystem, kontroll- och aktiveringssystem samt uppvärmningssystem vara skärmade eller på annat sätt lämpligt skyddade för att undvika oljestänk eller oljeläckage på heta ytor, in i maskinernas luftintag, eller andra källor för antändning. Det skall finnas så få kopplingar som möjligt i sådana rörsystem.

5.   Friliggande högtrycksrör för bränsletillförsel i dieselmotorer mellan högtrycksbränslepumparna och bränslespridarna skall skyddas med ett mantlat rörsystem som kan fånga upp oljan om ett högtrycksrör går sönder. Det mantlade rörsystemet skall kompletteras med en uppsamlare för läckage, och larm skall installeras som ger signal om ett oljerör går sönder, men för motorer med högst två cylindrar krävs inget alarmsystem. I maskiner på öppna däck som driver ankarspel och gångspel behöver mantlade rörsystem inte användas.

6.   Isolering av maskindelar skall uppfylla kraven i artikel 3.04.3 andra stycket.

Artikel 8.03

Framdrivningsanordningar

1.   Det skall vara möjligt att snabbt och säkert kunna starta och stoppa fartygets framdrivningsanordningar och att kasta om rotationen.

2.   Följande nivåer skall övervakas av lämpliga anordningar:

Övervakningsanordningarna skall utlösa ett larm när en kritisk nivå uppnås.

3.   För fartyg som bara har en huvudmaskin skall denna maskin inte stanna automatiskt annat än för att förhindra övervarv.

4.   För fartyg som bara har en huvudmaskin kan denna maskin utrustas med en automatisk anordning för att minska motorhastigheten endast om en automatisk minskning av motorhastigheten anges både optiskt och akustiskt i styrhytten och anordningen för minskning av hastigheten kan slås av från rorsmannens plats.

5.   Genomföringarna för drivaxlarna skall ha en sådan utformning att smörjmedel som kan förorena vattnet inte kan sprida sig.

Artikel 8.04

Motorernas avgasrör

1.   Alla avgaser skall ledas ut från fartyget.

2.   Alla lämpliga åtgärder skall vidtas för att förhindra att avgaser tränger in i de olika avdelningarna. Avgasrör som går genom bostadsutrymmen eller styrhytten skall vara omgivna av ett tillräckligt gastätt hölje. Utrymmet mellan höljet och avgasröret skall ha förbindelse med fria luften.

3.   Avgasrören skall vara placerade och skyddade på så sätt att de inte utgör någon brandrisk.

4.   I maskinrummen skall avgasrören vara värmeisolerade eller kylda på lämpligt sätt. Utanför maskinrummet kan det räcka med ett beröringsskydd.

Artikel 8.05

Bränsletankar, rörsystem och tillbehör

1.   Flytande bränsle skall lagras i tankar av stål som antingen är inbyggda eller väl fastgjorda i skrovet. Om fartygets konstruktion så kräver kan ett brandmässigt likvärdigt material användas. Dessa föreskrifter gäller inte tankar som redan vid tillverkningen har byggts in i hjälputrustning och har en kapacitet på mindre än 12 liter. Bränsletankarna får inte ha gemensamma mellanväggar med tankar för dricksvatten.

2.   Tankar med rörsystem och andra tillbehör skall vara så placerade och monterade att varken bränsle eller bränsleångor oavsiktligt kan läcka ut i fartyget. Ventilerna på tankar avsedda för bränsle eller avloppsvatten skall stänga sig automatiskt.

3.   Bränsletankar får inte vara belägna för om kollisionsskottet.

4.   Bränsletankar och rörsystemen till dem får inte vara placerade direkt ovanför motorerna eller avgasrören.

5.   Mynningarna för bränsletankarnas påfyllningsrör skall vara klart markerade.

6.   Bränsletankarnas påfyllningshalsar skall mynna ut på däck, utom då det gäller tankar som fylls för daglig förbrukning. Påfyllningshalsen skall vara försedd med en koppling i enlighet med Europastandard EN 12 827:1999.

Varje tank skall förses med ett utluftningsrör som leder ut i fria luften ovanför däck och som är så placerat att vatten inte kan tränga in i det. Utluftningsrörets tvärsnitt skall vara minst 1,25 gånger större än påfyllningshalsen.

Om tankarna är förbundna med varandra skall förbindelserörets tvärsnitt vara minst 1,25 gånger större än påfyllningshalsens.

7.   Distributionsrören för bränsle skall vara försedda med en stängningsanordning direkt vid tanköppningen som kan manövreras från däck.

Denna föreskrift gäller inte tankar som är monterade direkt på motorn.

8.   Bränslerör med kopplingar, förband och armatur skall vara tillverkade av material som står emot alla mekaniska, kemiska och termiska påfrestningar som de kan tänkas utsättas för. Bränslerör får inte utsättas för värmeskaderisk och skall kunna besiktigas i hela sin längd.

9.   Bränsletankar skall vara utrustade med en lämplig nivåmätare. Nivåmätare skall kunna läsas ända upp till full tank. Mätare av glas skall vara väl skyddade mot slagskada, vara försedda med ventiler med automatisk avstängning nertill och ha förbindelse med tankarna ovanför högsta påfyllningsnivån upptill. Materialet i glasmätarna får inte missformas vid normal omgivningstemperatur. Pejlrör får inte sluta i bostadsutrymmen. Pejlrör som slutar i en motor eller ett pannrum skall utrustas med lämpliga självstängande anordningar.

11.   Om bränsletankarna är utrustade med en automatisk avstängningsanordning skall sensorerna avbryta tankningen när påfyllningsgraden är 97 %. Denna utrustning skall uppfylla kriterierna för felsäkerhet (failsafe).

Om sensorn aktiverar en elektrisk kontakt som kan bryta den strömkrets som överförs från bunkerstationen genom en binär signal skall det vara möjligt att överföra signalen till bunkerstationen genom en vattentät stickkontakt som uppfyller kraven i IEC-publikation 60309-1:1999 för likström 40–50 V, vars kännetecknade färg är vit och med jordkontaktläget i klockan tio.

12.   Bränsletankar skall vara försedda med öppningar med tät tillslutning så att de kan rengöras och besiktigas.

13.   Bränsletankar som har direkt tillförsel till huvudmaskinerna och till motorer som krävs för säker drift av fartyget skall anslutas till en anordning som ger en signal som både syns och hörs i styrhytten när bränslenivån inte längre är tillräcklig för fortsatt säker drift.

Artikel 8.06

Förvaring av smörjolja, rör och tillbehör

1.   Smörjolja skall förvaras i tankar av stål som antingen är inbyggda eller väl fastgjorda i skrovet. Om fartygets konstruktion så kräver kan ett brandmässigt likvärdigt material användas. Dessa föreskrifter gäller inte tankar med en kapacitet på mindre än 25 liter. Smörjoljetankarna får inte ha gemensamma mellanväggar med tankar för dricksvatten.

2.   Smörjoljetankar med rörsystem och andra tillbehör skall vara så placerade och monterade att varken smörjolja eller ånga från smörjolja kan läcka ut i fartyget.

3.   Smörjoljetankar får inte vara belägna för om kollisionsskottet.

4.   Smörjoljetankar och rörsystemen till dem får inte vara placerade direkt ovanför motorerna eller avgasrören.

5.   Mynningarna för smörjoljetankarnas påfyllningsrör skall vara klart markerade.

6.   Smörjoljerör med kopplingar, förband och armatur skall vara tillverkade av material som står emot alla mekaniska, kemiska och termiska påfrestningar som de kan tänkas utsättas för. Rören får inte utsättas för värmeskaderisk och skall kunna besiktigas i hela sin längd.

7.   Smörjoljetankar skall vara utrustade med en lämplig nivåmätare. Nivåmätare skall kunna läsas ända upp till full tank. Mätare av glas skall vara väl skyddade mot slagskada, vara försedda med ventiler med automatisk avstängning nertill och ha förbindelse med tankarna ovanför högsta påfyllningsnivån upptill. Materialet i glasmätarna får inte missformas vid normal omgivningstemperatur. Pejlrör får inte sluta i bostadsutrymmen. Pejlrör som slutar i en motor eller ett pannrum skall utrustas med lämpliga självstängande anordningar.

Artikel 8.07

Förvaring av oljor som används i kraftöverföringssystem, kontroll- och aktiveringssystem samt uppvärmningssystem, rör och tillbehör

1.   Olja som används i kraftöverföringssystem, kontroll- och aktiveringssystem samt uppvärmningssystem skall förvaras i tankar av stål som antingen är inbyggda eller väl fastgjorda i skrovet. Om fartygets konstruktion så kräver kan ett brandmässigt likvärdigt material användas. Dessa föreskrifter gäller inte tankar med en kapacitet på mindre än 25 liter. Sådana oljetankar får inte ha gemensamma mellanväggar med tankar för dricksvatten.

2.   Sådana oljetankar med rörsystem och andra tillbehör skall vara så placerade och monterade att varken sådan olja eller ånga från sådan olja kan läcka ut i fartyget.

3.   Sådana oljetankar får inte vara belägna för om kollisionsskottet.

4.   Sådana oljetankar och rörsystemen till dem får inte vara placerade direkt ovanför motorerna eller avgasrören.

5.   Mynningarna för sådana oljetankars påfyllningsrör skall vara klart markerade.

6.   Sådana oljerör med kopplingar, förband och armatur skall vara tillverkade av material som står emot alla mekaniska, kemiska och termiska påfrestningar som de kan tänkas utsättas för. Rören får inte utsättas för värmeskaderisk och skall kunna besiktigas i hela sin längd.

7.   Sådana oljetankar skall vara utrustade med en lämplig nivåmätare. Nivåmätare skall kunna läsas ända upp till full tank. Mätare av glas skall vara väl skyddade mot slagskada, vara försedda med ventiler med automatisk avstängning nertill och ha förbindelse med tankarna ovanför högsta påfyllningsnivån upptill. Materialet i glasmätarna får inte missformas vid normal omgivningstemperatur. Pejlrör får inte sluta i bostadsutrymmen. Pejlrör som slutar i en motor eller ett pannrum skall utrustas med lämpliga självstängande anordningar.

Artikel 8.08

Utrustning för länspumpning

1.   Varje vattentät avdelning skall kunna länspumpas separat. Denna föreskrift gäller dock inte vattentäta avdelningar som normalt är hermetiskt tillslutna under resa.

2.   Fartyg som kräver bemanning skall vara utrustade med två oberoende länspumpar, som inte får vara installerade i samma rum, och varav åtminstone den ena skall vara motordriven. För fartyg med en effekt på mindre än 225 kW eller en dödvikt på mindre än 350 t eller, för fartyg som inte är avsedda för godstransport med ett volymdeplacement på mindre än 250 m3, räcker det med en pump som kan vara antingen handdriven eller motordriven.

Samtliga föreskrivna pumpar skall kunna användas i samtliga vattentäta avdelningar.

3.   Den första länspumpens minimikapacitet Q1 skall beräknas med hjälp av följande formel:

d1 beräknas med hjälp av följande formel:

Den andra länspumpens minimikapacitet Q2 skall beräknas med hjälp av följande formel:

d2 beräknas med hjälp av följande formel:

Värdet för d2 får emellertid inte vara högre än d1.

Vid beräkningen av Q2 ger man l ett värde som motsvarar den längsta vattentäta avdelningen.

I dessa formler gäller följande:

4.   Om pumparna är anslutna till ett länssystem skall länsrören ha en inre diameter som är lika med minst d1 i mm och grenrören en inre diameter som är lika med minst d2 i mm.

För fartyg som är kortare än 25 m får värdena d1 och d2 minskas ned till 35 mm.

5.   Endast självsugande länspumpar är tillåtna.

6.   För varje länsbar avdelning med flat botten som är mer än 5 m bred skall det finnas minst ett sugfilter för styrbord och ett för babord.

7.   Akterpiken skall kunna länspumpas från maskinrummet med hjälp av en lättillgänglig anordning som stängs automatiskt.

8.   Grenrör från enskilda avdelningar skall anslutas till huvudlänsröret genom en låsbar backventil.

Avdelningar eller andra utrymmen som är utformade för ballast behöver bara anslutas till länspumpningssystemet med en enkel avstängningsanordning. Denna föreskrift gäller inte lastrum som är utformade för ballast. Påfyllning av ballastvatten i sådana lastrum skall ske med ett permanent monterat ballaströr som är separat från länsrörsystemen eller med grenrör som kan anslutas till huvudlänsröret via flexibla rör eller anslutningsdon. Bottenventiler för vattenintag får inte användas för detta ändamål.

9.   Det skall finnas nivåmätare i slaget under lastrummet.

10.   Vid länssystem med permanent monterade rör skall länsrören i slaget under lastrummen för uppsamling av oljebemängt vatten ha tillslutningsanordningar som är plomberade av ett inspektionsorgan. Tillslutningsanordningarnas antal och läge skall antecknas på gemenskapscertifikatet.

11.   Låsning av tillslutningsanordningarna skall betraktas som likvärdigt med en plombering enligt punkt 10. Nyckeln eller nycklarna för låsning av dessa tillslutningsanordningar skall vara märkta på lämpligt sätt och förvaras på en markerad och lättillgänglig plats i maskinrummet.

Artikel 8.09

Anordningar för uppsamling av oljebemängt vatten och spillolja

1.   Oljebemängt vatten som härrör från driften skall kunna behållas ombord. Slaget under maskinrummet kan betraktas som en tank för detta ändamål.

2.   För uppsamling av spillolja skall det i maskinrummet finnas en eller flera för ändamålet avsedda behållare som rymmer minst 1,5 gånger den mängd spillolja som kommer från oljesumparna i alla installerade förbränningsmotorer och transmissioner, plus den mängd hydraulolja som kommer från tankarna för hydraulolja.

Kopplingarna vid tömning av de ovannämnda behållarna skall uppfylla kraven i Europastandard EN 1305:1996.

3.   För fartyg som används endast för korta sträckor kan inspektionsorganet bevilja undantag från föreskrifterna i punkt 2.

Artikel 8.10

Buller från fartyget

1.   Det buller som fartyget alstrar under gång, särskilt sådant buller som förorsakas av motorns luftintag och utblåsning, skall dämpas med lämpliga medel.

2.   Det buller fartyget alstrar under gång, mätt lateralt vid en punkt 25 m från fartygets sida, får inte överstiga 75 dB(A).

3.   Det buller som fartyget alstrar vid stillastående, med undantag för buller som förorsakas av lastning, får inte överstiga 65 dB(A), mätt lateralt vid en punkt 25 m från fartygets sida.

KAPITEL 8a

(Utan innehåll)

KAPITEL 9

ELEKTRISKA ANLÄGGNINGAR

Artikel 9.01

Allmänna föreskrifter

1.   I avsaknad av särskilda föreskrifter för vissa delar av en anläggning skall säkerhetsgraden anses som tillräcklig om dessa delar har tillverkats i enlighet med en gällande Europastandard eller i enlighet med föreskrifter som uppställts av ett auktoriserat klassificeringssällskap.

De aktuella dokumenten skall uppvisas för inspektionsorganet.

2.   Följande dokument skall finnas ombord, undertecknade av inspektionsorganet:

För farkoster utan besättning behöver dessa dokument inte förvaras ombord, men de skall när som helst kunna uppvisas av ägaren.

3.   Anläggningarna skall utformas för att kunna tåla en permanent slagsida på upp till 15°, omgivande inomhustemperaturer mellan 0 °C och 40 °C och temperaturer på däck mellan -20 °C och +40 °C. Inom dessa gränser skall de fungera perfekt.

4.   Elektriska och elektroniska anläggningar och apparater skall vara lätt åtkomliga och enkla att underhålla.

Artikel 9.02

Elförsörjningssystem

1.   På farkoster med en elektrisk anläggning skall installationen i princip få sin kraft från minst två olika källor. Om en kraftkälla går ned skall den andra källan i minst 30 minuter kunna uppehålla kraftförsörjningen till de eldrivna apparater som är nödvändiga för säker manövrering av fartyget.

2.   Att energiförsörjningen är tillräckligt dimensionerad skall bestyrkas med en kraftbalans, där en lämplig koefficient för samtidig användning kan tillämpas.

3.   Oberoende av punkt 1 skall artikel 6.04 gälla för styrinrättningarnas kraftkälla (roderutrustning).

Artikel 9.03

Skydd mot beröring, genomträngning av fasta föremål och inträngning av vatten

De permanent installerade delarna av installationen skall vara skyddade enligt de skyddsklasser som anges i följande tabell:

Artikel 9.04

Skydd mot explosion

I utrymmen där det finns risk att explosiva gaser eller gasblandningar ansamlas, t.ex. i fack som är reserverade för ackumulatorer eller förvaring av lättantändliga produkter, får endast explosionsskyddad elektrisk utrustning (med säkerhetsintyg) installeras. I sådana utrymmen får inga strömbrytare för belysning eller annan elektrisk utrustning installeras. Explosionsskyddet skall ta hänsyn till egenskaperna hos de gaser eller gasblandningar som kan avges (explosionsgrupp, temperaturklass).

Artikel 9.05

Jordanslutning

1.   I installationer där spänningstalet överstiger 50 V är jordanslutning nödvändig.

2.   Åtkomliga metalldelar som inte är strömförande vid normal drift, t.ex. maskinstativ och maskinkappar, apparater och belysningsarmatur, skall jordas separat om de inte är monterade så att de har elektrisk kontakt med skrovet.

3.   Kåporna till mobila strömförbrukande apparater eller bärbara anordningar skall vid normal drift jordas med en extra jordledare som ingår i matarkabeln.

Denna föreskrift gäller inte vid användning av en skyddande isolertransformator eller för skyddsisolerade apparater (dubbelisolering).

4.   Tvärsnittet för jordledarna skall åtminstone motsvara värdena i följande tabell:

Artikel 9.06

Högsta tillåtna spänning

1.   Följande spänningstal får inte överskridas:

2.   Om nödvändiga säkerhetsåtgärder har vidtagits kan, med avvikelse från punkt 1, högre spänningstal tillåtas

Artikel 9.07

Distributionssystem

1.   Vid likström och enfas växelström är följande distributionssystem tillåtna:

2.   Vid trefas växelström är följande distributionssystem tillåtna:

3.   Inspektionsorganet kan tillåta användning av andra system.

Artikel 9.08

Förbindelser med land eller andra externa nät

1.   Matarkablar från ett nät på land eller från andra externa nät till nätet ombord skall vara fast anslutna ombord med hjälp av fasta kabelskor eller fasta kontaktdosor. Kabelanslutningarna får inte utsättas för någon dragpåkänning.

2.   Skrovet skall kunna jordas effektivt vid inkommande spänningstal på mer än 50 V. Den jordade anslutningen skall ha en särskild markering.

3.   Kopplingsanordningarna for anslutningen skall vara inrättade så att nätverkgeneratorerna ombord inte kan vara i drift samtidigt som nätet på land eller ett annat externt nät. En kort övergångsperiod med båda systemen i drift är tillåten utan avbrott i strömtillförseln.

4.   Anslutningen skall vara skyddad mot kortslutningar och överström.

5.   Huvudkopplingstavlan skall visa om anslutningen är strömförande.

6.   Indikatoranordningar skall installeras för att möjliggöra jämförelser av polaritet när det gäller likström och fasföljd när det gäller trefasig växelström mellan anslutningen och nätet ombord.

7.   Vid anslutningen skall det finnas en skylt med följande uppgifter:

Artikel 9.09

Strömförsörjning till andra farkoster

1.   Vid försörjning av ström till andra farkoster skall en separat anslutning användas. Om strömuttag med högre märkdata än 16 A används för strömförsörjning till andra farkoster, skall det finnas anordningar (t.ex. brytare eller förreglingar) för att säkerställa att till- och frånkoppling endast kan ske när nätet inte är under spänning.

2.   Kabelanslutningarna får inte utsättas för någon dragpåkänning.

3.   Artikel 9.08.3–9.08.7 skall gälla i tillämpliga delar.

Artikel 9.10

Generatorer och motorer

1.   Generatorer, motorer och deras kopplingsdosor skall vara åtkomliga för inspektioner, mätningar och reparationer. Skyddsklassen skall motsvara uppställningsplatsen (se artikel 9.03).

2.   Generatorer som drivs av huvudmaskinen, propelleraxeln eller en hjälpenhet avsedd för en annan funktion skall vara konstruerade i enlighet med den variation i varvtal som kan förekomma under drift.

Artikel 9.11

Ackumulatorer

1.   Ackumulatorer skall vara åtkomliga och placerade så att de inte kan förskjutas till följd av farkostens rörelse. De får inte vara placerade där de utsätts för extrem värme eller kyla, vågstänk eller ånga.

De får inte installeras i styrhytten, bostadsutrymmena eller lastrummen. Denna föreskrift gäller inte ackumulatorer i bärbara apparater eller ackumulatorer som använder mindre än 0,2 kW för uppladdning.

2.   Ackumulatorer som använder mer än 2,0 kW för uppladdning (beräknat på den maximala laddningsströmmen och ackumulatorns märkspänning med beaktande av laddningsanordningens laddningskurva) skall vara installerade i ett särskilt rum. Om de är placerade på däck är det tillräckligt att de är instängda i ett skåp.

Ackumulatorer som använder högst 2 kW för uppladdning kan vara installerade i ett skåp eller en låda såväl under däck som på däck. De får också vara installerade i maskinrummet eller i något annat väl ventilerat utrymme, förutsatt att de är skyddade mot fallande föremål och droppande vatten.

3.   Insidan av alla rum, skåp, lådor, hyllor och andra inbyggda utrymmen för ackumulatorer skall vara skyddade mot elektrolytens skadliga verkningar.

4.   Det skall finnas god ventilation om ackumulatorerna är placerade i ett stängt fack eller skåp eller i en stängd låda. Mekanisk ventilation krävs för Ni-Cad-ackumulatorer som använder mer än 2kW för uppladdning och för blyackumulatorer som använder mer än 3 kW.

Luften skall komma in nerifrån och släppas ut upptill, så att gasen töms ut fullständigt.

Ventilationskanalerna får inte innehålla anordningar som hindrar luften från att passera fritt, t.ex. stängventiler.

5.   Behovet av lufttillförsel i liter per timme (Q) skall beräknas med följande formel:

där

För reservackumulatorer för nätet ombord kan inspektionsorganet tillåta andra beräkningsmetoder som tar hänsyn till uppladdarens laddningsegenskaper, under förutsättning att dessa metoder är baserade på godkända klassificeringssällskaps föreskrifter eller på gällande standarder.

6.   Vid naturlig luftväxling skall kanalernas tvärarea vara tillräckligt stor för den mängd luft som behövs vid en hastighet på 0,5 m/sekund. Den får dock inte understiga 80 cm2 för blyackumulatorer eller 120 cm2 för NiCad-ackumulatorer.

7.   Vid mekanisk ventilation skall det finnas en fläkt, helst av utsugningstyp som har en motor som ligger fritt från gas- eller luftströmmar.

Fläktarnas utformning skall förebygga att gnistor bildas vid kontakt mellan en vinge och fläktkåpan och förhindra statisk elektricitet.

8.   Skyltar om förbud mot öppen eld och rökning enligt figur 2 i tillägg I med en diameter på minst 10 cm skall sättas upp på dörrar eller lock till fack, skåp eller lådor som innehåller ackumulatorer.

Artikel 9.12

Kopplingsutrustning

1.   Kopplingstavlor

2.   Brytare, skyddsanordningar

3.   Enheter för mätning och övervakning

4.   Kopplingstavlornas placering

Artikel 9.13

Nödfrånskiljare

Nödfrånskiljare för oljebrännare, bränslepumpar, bränsleavskiljare och maskinrumsfläktar skall vara centralt installerade utanför de utrymmen där apparaterna är installerade.

Artikel 9.14

Installationsutrustning

1.   Kabelinföringarna skall vara dimensionerade efter anslutningskablarnas storlek och lämpa sig för de använda kabeltyperna.

2.   Det skall inte vara möjligt att förväxla strömuttagen för olika spänningar och olika frekvenser.

3.   Strömbrytarna skall samtidigt koppla strömmen till alla ojordade ledare i en krets. I ojordade belysningskretsar i bostadsutrymmen utom tvättrum, badrum och andra våtrum är emellertid enpoliga strömbrytare tillåtna.

4.   Om strömstyrkan överstiger 16 A skall det vara möjligt att spärra strömuttagen med en strömbrytare så att stickproppen kan sättas in eller dras ut endast om strömmen är frånslagen.

Artikel 9.15

Kablar

1.   Kablarna skall vara flamhämmande, självsläckande och vatten- och oljehärdiga.

I bostadsutrymmen får andra typer av kablar användas under förutsättning att de är effektivt skyddade, har flamhämmande egenskaper och är självsläckande.

De elektriska kablarna skall uppfylla flamskyddsstandarderna i

2.   Ledare i kablar som används för kraft- och belysningskretsar skall ha ett tvärsnitt på minst 1,5 mm2.

3.   Metallarmeringar och metallmantlar på kablar skall inte användas som ledare eller jordningsledare vid normal drift.

4.   Metallarmeringar och metallmantlar på kablar i kraft- och belysningsanläggningar måste vara jordade i åtminstone en ända.

5.   När det gäller ledarnas tvärsnitt skall deras högsta tillåtna slutliga temperatur (strömförande kapacitet) och det tillåtna spänningsfallet beaktas. Detta spänningsfall mellan huvudkopplingstavlan och den minst gynnsamma punkten i anläggningen får inte överstiga 5 % av märkspänningen för belysningsanläggningar och 7 % för kraft- eller uppvärmningsanläggningar.

6.   Kablarna skall vara skyddade mot mekanisk åverkan.

7.   Kablarna skall vara fästa på ett sådant sätt att eventuella dragpåkänningar håller sig inom tillåtna gränser.

8.   Om kablar passerar genom skott eller däck skall skotten eller däckens mekaniska styrka, vattentäthet och brandhärdighet inte påverkas av genomföringarna.

9.   Avslutningar och fogar i alla ledare skall vara utformade så att de ursprungliga elektriska, mekaniska, flamhämmande och, vid behov, brandhämmande egenskaperna bevaras.

10.   Kablar som är kopplade till höj- och sänkbara styrhytter skall vara tillräckligt flexibla och ha tillräckligt flexibel isolering ned till en temperatur på -20 °C samt vara beständiga mot ångor, ultravioletta strålar och ozon.

Artikel 9.16

Belysningsutrustning

1.   Belysningsapparater skall vara installerade så att den värme de alstrar inte kan tända eld på lättantändliga föremål eller komponenter i närheten.

2.   Belysningsapparater på öppet däck skall vara installerade på sådant sätt att de inte kan förhindra att lanternorna uppmärksammas.

3.   Om två eller fler belysningsapparater är installerade i ett maskinrum eller pannrum skall de strömförsörjas av minst två separata kretsar. Denna föreskrift gäller även utrymmen där kylmaskiner, hydrauliska maskiner eller elmotorer är installerade.

Artikel 9.17

Lanternor

1.   Kopplingstavlorna för lanternorna skall vara installerade i styrhytten. De skall strömförsörjas via en separat kabel från huvudkopplingstavlan eller via två sekundära nät som är oberoende av varandra.

2.   Lanternorna skall strömförsörjas, skyddas och slås på var för sig från kopplingstavlan för lanternorna.

3.   Ett fel i övervakningsanordningen enligt artikel 7.05.2 får inte påverka den lanterna som övervakas av anordningen.

4.   En grupp lanternor som hör ihop funktionellt och är monterade tillsammans på samma ställe kan strömförsörjas, slås på och övervakas gemensamt. Övervakningsutrustningen skall ha förmåga att upptäcka varje enskild lanterna som inte fungerar. Det skall dock inte vara möjligt att använda båda ljuskällorna i en dubbel lanterna (två lanternor monterade ovanför varandra eller i samma enhet) samtidigt.

Artikel 9.18

(Utan innehåll)

Artikel 9.19

Larm- och säkerhetssystem för mekanisk utrustning

Larm- och säkerhetssystem avsedda för övervakning och skydd av mekanisk utrustning skall uppfylla följande krav:

Artikel 9.20

Elektronisk utrustning

1.   Allmänt

Provvillkoren i punkt 2 nedan gäller endast elektroniska apparater som är nödvändiga för styrinrättningarna, farkostens framdrivningsanordningar och tillhörande utrustning.

2.   Provvillkor

Artikel 9.21

Elektromagnetisk kompatibilitet

De elektriska och elektroniska anläggningarna skall inte störas i sin funktion av elektromagnetiska störningar. Allmänna åtgärder, av lika vikt, skall vara inriktade på att

KAPITEL 10

UTRUSTNING

Artikel 10.01

Ankringsutrustning

1.   Fartyg som är avsedda för godstransport, med undantag för fartygsläktare med en längd L på högst 40 m, skall vara utrustade med bogankare med en total massa P enligt följande formel:

där

För fartyg med ett dödviktstonnage på högst 400 ton som på grund av sin konstruktion eller avsedda användning endast trafikerar korta bestämda sträckor kan inspektionsorganet tillåta att bogankarna endast behöver utgöra 2/3 av den totala massan P.

2.   Passagerarfartyg och fartyg som inte är avsedda för godstransport, med undantag av skjutbogserare, skall vara utrustade med bogankare vars totala massa P erhålls ur följande formel:

där

3.   De fartyg som avses i punkt 1 med en största längd på 86 m skall vara utrustade med häckankare vars totala massa är lika med 25 % av massan P.

Fartyg med en största längd på över 86 m skall vara utrustade med häckankare vars totala massa är lika med 50 % av massan P beräknad i enlighet med punkt 1 eller 2.

För följande fartyg krävs inget häckankare:

4.   Fartyg som är avsedda att driva fram fast formerade konvojer med en största längd på 86 m skall vara utrustade med häckankare vars totala massa är lika med 25 % av den största massan P beräknad i enlighet med punkt 1 för de tillåtna formationerna (som kan betraktas som en nautisk enhet) enligt gemenskapscertifikatet.

Fartyg som är avsedda att driva fast formerade konvojer som är längre än 86 m nedströms skall vara försedda med häckankare vars totala massa är lika med 50 % av den största massan P beräknad i enlighet med punkt 1 för de tillåtna formationerna (som kan betraktas som en nautisk enhet) enligt gemenskapscertifikatet.

5.   De ankarmassor som erhålls i enlighet med punkt 1–4 kan minskas för vissa specialankare.

6.   Den föreskrivna totala massan P för bogankarna kan vara fördelad på ett eller två ankare. Den får minskas med 15 % om fartyget bara har ett bogankare och klyset är beläget mitt i fartyget.

För skjutbogserare och fartyg med en största längd på över 86 m får den föreskrivna totala massan för häckankare vara fördelad på ett eller två ankare.

Det lättare ankarets massa får inte vara mindre än 45 % av den totala massan.

7.   Ankare av gjutjärn är inte tillåtna.

8.   Massan skall vara angiven på ankarna i outplånlig och väl synlig skrift.

9.   Ankarspel skall finnas för ankare vars massa överstiger 50 kg.

10.   Bogankarkättingarnas respektive minimilängder skall vara följande:

Häckankarnas kättingar skall vara minst 40 meter var. Fartyg som skall kunna stoppa med fören nedströms skall dock ha häckankarkättingar som är minst 60 meter var.

11.   En ankarkättings lägsta dragbrottsgräns R beräknas med hjälp av följande formler:

där

Ankarkättingarnas dragbrottsgräns skall anges i enlighet med en standard som gäller i någon medlemsstat.

Om ankarna har större massa än vad som anges i punkterna 1–6, skall ankarkättingarnas dragbrottsgräns beräknas utifrån denna större ankarmassa.

12.   Om det finns tyngre ankare med motsvarande starkare ankarkättingar ombord skall endast de minsta massor och lägsta dragbrottsgränser som krävs enligt punkterna 1–6 och 11 anges på gemenskapscertifikatet.

13.   Förbindelser (lekarna) mellan ankare och kätting skall kunna stå emot en draglast som är 20 % högre än kättingens brotthållfasthet.

14.   Användning av kablar i stället för ankarkättingar är tillåten. Kablarna skall ha samma brotthållfasthet som är föreskriven för kättingar men skall vara 20 % längre.

Artikel 10.02

Annan utrustning

1.   Enligt sjöfartsmyndigheternas tillämpliga föreskrifter i medlemsstaterna skall åtminstone följande utrustning finnas ombord:

2.   Dessutom skall utrustningen omfatta åtminstone följande:

3.   Fartyg, som olastade, har en sida med en höjd på mer än 1,50 m ovanför vattenlinjen skall ha ett fallrep eller en lejdare.

Artikel 10.03

Bärbara brandsläckare

1.   På följande platser skall det finnas minst en bärbar brandsläckare i enlighet med Europastandard EN 3:1996:

2.   Endast brandsläckare av pulvertyp med ett innehåll på minst 6 kg eller andra bärbara brandsläckare med samma släckningskapacitet får användas som bärbara brandsläckare enligt punkt 1. De skall vara avsedda för bränder av klass A, B och C och för bränder i elsystem på upp till 1 000 V.

3.   Dessutom får pulver-, vatten- eller skumbrandsläckare användas som är lämpliga för åtminstone den klass av bränder som är troligast i det utrymme för vilket brandsläckarna är avsedda.

4.   Bärbara brandsläckare med CO2 som släckmedel får användas endast för släckning av bränder i kök och elinstallationer. Innehållet i dessa brandsläckare får uppgå till högst 1 kg per 15 m3 av det utrymme i vilket de är tillgängliga för användning.

5.   Bärbara brandsläckare skall kontrolleras minst vartannat år. Ett inspektionscertifikat, som undertecknats av inspektören och som anger inspektionsdatum skall utfärdas.

6.   Om bärbara brandsläckare är monterade på ett sådant sätt att de inte syns skall den skiva som täcker brandsläckaren utmärkas med en symbol för brandsläckare enligt figur 3 i tillägg I, varvid symbolens sida skall ha en längd av minst 10 cm.

Artikel 10.03a

Fasta brandbekämpningssystem i bostadsutrymmen, styrhytter och passagerarutrymmen

1.   Brandskydd i bostadsutrymmen, styrhytter och passagerarutrymmen skall endast åstadkommas genom lämpliga automatiska trycksatta vattensprinkler i form av fasta brandbekämpningssystem.

2.   Installation eller konvertering av systemen skall endast utföras av specialistföretag.

3.   Systemen skall vara gjorda av stål eller motsvarande icke brännbara material.

4.   Systemen skall kunna avge en vattenmängd av minst 5 l/m2 per minut över ytan i det största utrymme som skall skyddas.

5.   System som avger mindre vattenmängder skall ha ett typgodkännnande enligt IMO:s resolution A 800(19) eller annan standard som erkänns av den kommitté som inrättats enligt artikel 19.2 i detta direktiv. Typgodkännandet skall utföras av ett godkänt klassificeringssällskap eller ett ackrediterat provningsinstitut. Det ackrediterade provningsinstitutet skall uppfylla de harmoniserade standarderna för provlaboratoriers verksamhet (EN ISO/IEC 17025:2000).

6.   Systemen skall kontrolleras av en expert enligt följande:

7.   När experten utför en kontroll enligt avsnitt 6 skall han verifiera huruvida systemen uppfyller kraven i denna artikel.

Kontrollen skall åtminstone omfatta följande:

8.   Ett inspektionscertifikat som undertecknats av inspektören och som anger inspektionsdatum skall utfärdas.

9.   Antalet installerade system skall föras in i gemenskapscertifikatet.

10.   För att skydda föremål i boendeutrymmen, styrhytter och passagerarutrymmen skall fasta brandbekämpningssystem vara tillåtna endast på grundval av rekommendationer från kommittén.

Artikel 10.03b

Fasta brandbekämpningssystem i maskin-, pann- och pumprum

1.   Släckmedel

För att skydda maskin-, pann- och pumprum får följande släckmedel användas i fasta brandsläckningsystem:

Andra släckmedel skall endast tillåtas på rekommendation av kommittén enligt artikel 19.2 i detta direktiv.

2.   Ventilation, luftintag

3.   Brandlarmssystem

Det utrymme som skall skyddas skall övervakas genom ett lämpligt brandlarmssystem. Larmet skall kunna observeras i styrhytten, boendeutrymmena och det utrymme som skall skyddas.

4.   Rörledningssystem

5.   Utlösningsanordning

6.   Varningssystem

7.   Trycktankar, tillbehör och tryckledningar

8.   Mängd släckmedel

Om mängden släckmedel är avsedd att skydda mer än ett utrymme behöver inte den sammanlagda mängden tillgängligt släckmedel vara större än den mängd som är nödvändig för det största utrymme som skall skyddas.

9.   Installation, inspektion och dokumentation

10.   CO2-brandbekämpningssystem

För brandbekämpningssystem där CO2 används som släckmedel skall, utöver kraven enligt punkterna 1-9, följande bestämmelser uppfyllas:

11.   HFC-227ea-brandbekämpningssystem

För brandbekämpningssystem i vilka HFC-227ea används som släckmedel skall utöver kraven i punkterna 1-9 följande bestämmelser uppfyllas:

12.   IG-541-brandbekämpningssystem

För brandbekämpningssystem i vilka IG-541 används som släckmedel skall utöver kraven i punkterna 1–9 följande bestämmelser uppfyllas:

13.   Brandbekämpningssystem för skydd av föremål

För att skydda föremål i maskin-, pann- och pumprum skall fasta brandbekämpningssystem vara tillåtna endast på grundval av rekommendationer från kommittén.

Artikel 10.04

Arbetsbåtar

1.   Följande farkoster skall vara utrustade med arbetsbåt enligt Europastandard EN 1914:1997:

2.   Arbetsbåtar skall snabbt och säkert kunna sjösättas av en enda person inom fem minuter från det första nödvändiga handgreppet. Om ett motordrivet system för sjösättning används skall det vara så konstruerat att båten ändå kan sjösättas snabbt och säkert om motorn inte skulle fungera.

3.   Uppblåsbara arbetsbåtar skall inspekteras enligt tillverkarens anvisningar.

Artikel 10.05

Livbojar och räddningsvästar

1.   Ombord på farkoster skall det finnas minst tre livbojar enligt Europastandard EN 14144:2002. De skall vara klara för användning och placerade på lämplig plats på däck, men inte fastgjorda vid sina hållare. Minst en livboj skall vara placerad i omedelbar närhet av styrhytten och vara utrustad med självtändande ljus som drivs av ett batteri och som inte släcks i vatten.

2.   Det skall finnas en personlig, automatiskt uppblåsbar räddningsväst enligt Europastandard EN 395:1998 eller EN 396:1998 inom räckhåll för alla personer som normalt finns ombord.

För barn är även icke-uppblåsbara räddningsvästar i enlighet med dessa standarder tillåtna.

3.   De skall inspekteras enligt tillverkarens anvisningar.

KAPITEL 11

SÄKERHET I ARBETSUTRYMMENA

Artikel 11.01

Allmänna föreskrifter

1.   Fartyg skall vara byggda, utformade och utrustade på så sätt att man kan arbeta och förflytta sig säkert.

2.   Fasta anläggningar som krävs för arbetet ombord skall vara utformade, planerade och skyddade på så sätt att drift, användning och underhåll kan utföras säkert och obehindrat. I tillämpliga fall skall rörliga eller heta delar vara försedda med skydd.

Artikel 11.02

Skydd mot fall

1.   Däck och skarndäck skall vara plana, och det skall inte finnas platser där det finns risk att snubbla. Vatten skall inte kunna ansamla sig.

2.   Däck och skarndäck, durkar i maskinrum, trappavsatser, trappor och översidan av pollarna på skarndäck skall vara halkskyddade.

3.   Översidan av pollare på skarndäck och alla hinder i passager, såsom kanten på trappsteg, skall vara märkta med en färg som kontrasterar mot det omgivande däcket.

4.   Ytterkanten på däck liksom arbetsutrymmen där det är möjligt att falla mer än 1 m skall vara försedda med relingar eller karmar som är minst 0,70 m höga eller skyddsräcken enligt Europastandard EN 711:1995, bestående av en ledstång, en stång i knähöjd och en fotlist. Skarndäck skall vara försedda med en fotlist och en oavbruten ledstång fäst vid karmen. Ledstänger utefter karmen krävs inte om skarndäcken är försedda med fasta skyddsräcken vid fartygssidan.

5.   Vid arbetsutrymmen där det föreligger risk för fall på mer än 1 m får inspektionsorganet för att garantera säkra arbetsförhållanden kräva lämpliga tillbehör och utrustning.

Artikel 11.03

Arbetsutrymmenas storlek

Arbetsutrymmena skall vara så dimensionerade att alla som arbetar där har tillräcklig rörelsefrihet.

Artikel 11.04

Skarndäck

1.   Ett skarndäcks fria bredd får inte understiga 0,60 m. Denna bredd får minskas till 0,50 m på vissa ställen som är nödvändiga för fartygets drift såsom vid ventiler för spolning av däck. Vid pollare och knapar får bredden minskas till 0,40 m.

2.   Upp till en höjd på 0,90 m över skarndäck får skarndäckets fria bredd minskas till 0,54 m på villkor att den fria bredden ovanför, mellan skrovets ytterkant och lastrummens innerkant, är minst 0,65 m. I så fall får skarndäckets fria bredd minskas till 0,50 m om skarndäckets yttre kant är försedd med ett skyddsräcke i enlighet med Europastandard EN 711:1995 för att förhindra fall. På farkoster med en längd på högst 55 m och med bostadsutrymmen endast i farkostens aktre del krävs inga skyddsräcken.

3.   Föreskrifterna i punkterna 1 och 2 gäller upp till en höjd på 2,00 m ovanför skarndäck.

Artikel 11.05

Tillträdesvägar till arbetsutrymmen

1.   Tillträden och passager för förflyttning av personer och föremål skall vara av tillräcklig storlek och anordnade enligt följande:

2.   Dörrar skall vara utformade så att de kan öppnas och stängas utan fara från båda håll. De skall vara skyddade så att de inte kan stänga eller öppna sig av sig själva.

3.   Lämpliga trappor, lejdare eller steg skall finnas om det är en nivåskillnad på mer än 0,50 m vid tillträdesvägar, utgångar eller passager.

4.   Vid permanent bemannade arbetsutrymmen skall det finnas trappor om nivåskillnaden överstiger 1 m. Detta krav gäller inte nödutgångar.

5.   På fartyg med lastrum skall det finnas åtminstone en fast tillträdesanordning i varje ända av varje lastrum.

Med avvikelse från första meningen får den fasta tillträdesanordningen avvaras om det finns minst två flyttbara lejdare som når minst 3 stegpinnar över luckkarmen vid en lutningsvinkel på 60°.

Artikel 11.06

Utgångar och nödutgångar

1.   Utgångarnas, inklusive nödutgångarnas, antal, utformning och dimensioner, skall vara anpassade till utrymmenas ändamål och storlek. Om en av utgångarna är en nödutgång skall den vara tydligt markerad som sådan.

2.   Nödutgångar eller ljusventiler eller skylight som skall användas som nödutgångar skall ha en fri öppning på minst 0,36 m2, och den minsta dimensionen får inte vara mindre än 0,50 m.

Artikel 11.07

Lejdare, steg och liknande anordningar

1.   Trappor och lejdare skall vara säkert fastsatta. Trappor skall vara minst 0,60 m breda, den fria bredden mellan räckena minst 0,60 m och trappstegens djup inte mindre än 0,15 m. Trappstegen skall vara ytsträva, och trappor med mer än tre trappsteg skall vara försedda med räcken.

2.   Lejdare och stegpinnar skall ha en fri bredd på minst 0,30 m. Avståndet mellan två stegpinnar får inte vara mer än 0,30 m, och avståndet mellan stegpinnar och skott inte mindre än 0,15 m.

3.   Lejdare och stegpinnar skall vara markerade så att de syns uppifrån och vara försedda med grabbräcken ovanför utgångarna.

4.   Flyttbara lejdare skall vara minst 0,40 m breda och minst 0,50 m vid basen. Det skall vara möjligt att säkerställa att de inte välter och glider. Stegpinnarna skall vara fast monterade i stängerna.

Artikel 11.08

Inre utrymmen

1.   Arbetsutrymmena inuti fartyget skall vara anpassade vad beträffar dimensioner, utformning och inredning efter det arbete som skall utföras där, och uppfylla hälso- och säkerhetskraven. De skall vara försedda med tillräcklig, ej bländande belysning och tillräckliga ventilationsanordningar. Vid behov skall de vara utrustande med uppvärmningsanordningar som kan åstadkomma lämplig temperatur.

2.   Durkarna i arbetsutrymmena inuti fartyget skall vara i starkt och hållbart utförande, och vara utformade så att de inte utgör en snubbelrisk samt vara halkskyddade. Öppningar i däck och durkar skall, när de står öppna, vara försedda med anordningar för att förhindra att personer faller ner, och ljusventiler och skylight skall vara placerade och utrustade så att de kan hanteras och rengöras utan risk.

Artikel 11.09

Skydd mot buller och vibrationer

1.   Arbetsutrymmena skall vara placerade, utrustade och utformade så att besättningen inte utsätts för skadliga vibrationer.

2.   Permanenta arbetsutrymmen skall dessutom vara byggda och ljudisolerade så att besättningens hälsa och säkerhet inte påverkas av buller.

3.   För besättning som dagligen kan komma att utsättas för bullernivåer som överstiger 85 dB(A) skall det finnas personligt hörselskydd. I arbetsutrymmen där bullernivåerna överstiger 90 dB(A) skall det anges att användning av hörselskydd är obligatorisk genom symbolen ”Använd hörselskydd”, varvid symbolens diameter skall uppgå till minst 10 cm enligt figur 7 i tillägg I.

Artikel 11.10

Lastluckor

1.   Lastluckor skall vara lätt åtkomliga och kunna hanteras utan risk. Lastlucksdelar som väger mer än 40 kg skall dessutom vara utformade så att de kan glida eller svänga eller vara utrustade med mekaniska öppningsanordningar. Lastluckor som hanteras med lyftutrustning skall vara utrustade med adekvata och lättåtkomliga anordningar för fastkoppling. Lastluckor som inte är fritt utbytbara och luckkarmar skall vara försedda med tydlig märkning som anger till vilken öppning lastluckorna hör, och vilket läge i öppningen som är det rätta.

2.   Lastluckor skall vara fastsatta så att de inte kan lyftas av vinden eller av lastutrustning. Skjutbara luckor skall vara försedda med en stoppmekanism som förhindrar att de oavsiktligt förskjuts mer än 0,40 m i horisontell riktning; de skall kunna låsas i slutläget. Det skall finnas lämpliga anordningar för förvaring av staplade lastluckor.

3.   Vid mekaniskt hanterade lastluckor skall krafttillförseln kopplas från automatiskt om brytaren släpps upp.

4.   Lastluckor skall kunna stå emot de belastningar som de kan tänkas utsättas för: Lastluckor som är konstruerade på så sätt att man skall kunna beträda dem skall kunna tåla punktbelastningar på minst 75 kilo. Lastluckor som inte är konstruerade för att man skall kunna beträda dem skall vara märkta som sådana. Lastluckor avsedda att bära däckslast skall vara märkta med högsta tillåtna belastning i t/m2. Om det krävs stöd vid högsta tillåtna belastning skall detta vara angivet på lämplig plats; i detta fall skall de tillämpliga ritningarna medföras ombord.

Artikel 11.11

Vinschar

1.   Vinschar skall vara så konstruerade att arbetet kan utföras riskfritt. De skall vara försedda med anordningar som förhindrar oavsiktlig återgång av lasten. Vinschar som inte har automatisk spärrning skall vara utrustade med en broms som är dimensionerad efter vinscharnas dragkraft.

2.   Vinschar som manövreras med handkraft skall vara försedda med anordningar som förhindrar att veven ändrar riktning. Vinschar som kan manövreras både med maskinkraft och handkraft skall utformas så att reglaget för maskinkraft omöjligen kan sätta reglaget för handkraft i rörelse.

Artikel 11.12

Kranar

1.   Kranar skall vara konstruerade enligt god skeppsbyggnadsstandard. De krafter som uppstår under användningen skall överföras på ett säkert sätt till fartygets struktur; de får inte äventyra fartygets stabilitet.

2.   På kranen skall en tillverkarskylt vara anbringad med följande uppgifter:

3.   Högsta tillåtna belastningar skall vara angivna på kranen på ett outplånligt och väl synligt sätt.

För kranar vars säkra arbetsbelastning inte överstiger 2 000 kg räcker det att säker arbetsbelastning vid maximalt utligg anges på kranen på ett outplånligt och väl synligt sätt.

4.   Det skall finnas skyddsanordningar mot kross- och skärolyckor. Det skall finnas ett säkerhetsavstånd på 0,5 m uppåt, nedåt och åt sidorna mellan kranens yttersta delar och alla omgivande föremål. Inget säkerhetsavstånd åt sidorna krävs utanför arbetsutrymmen och passager.

5.   Det skall vara möjligt att skydda maskindrivna kranar mot obehörig användning. De skall endast kunna startas från kranens styrplats. Kontrolldonen skall ha automatisk återgång (återfjädrande knappar); kontrollriktningen skall framgå klart.

Vid kraftbortfall skall lasten inte kunna falla ned av sig själv. Ej avsedda kranrörelser skall förhindras.

Hissanordningens rörelse uppåt och överskridande av den säkra arbetsbelastningen skall begränsas genom lämplig anordning. Hissanordningens rörelse nedåt skall begränsas om det enligt planerade driftförhållanden när kroken fästs kan vara färre än två varv kabel kvar på trumman. När de automatiska begränsningsanordningarna har aktiverats, skall rörelse i motsatt riktning fortfarande vara möjlig.

Brotthållfastheten för rörliga kablar skall motsvara fem gånger den tillåtna belastningen för kabeln. Kabelns konstruktion skall vara felfri och utformningen lämplig för användning i kran.

6.   Innan kranen tas i bruk för första gången eller innan den tas i bruk igen efter större modifieringar, skall det bestyrkas att kranen har tillräcklig styrka och stabilitet med hjälp av beräkningar och ett belastningsprov.

För kranar vars säkra arbetsbelastning inte överstiger 2 000 kg kan en expert besluta att beräkningen helt eller delvis får ersättas av ett belastningsprov med en belastning 1,25 gånger större än den säkra arbetsbelastningen, utfört över hela arbetsområdet.

Det godkännandeprov som avses i första och andra stycket skall utföras av en expert som erkänts av inspektionsorganet.

7.   Kranar skall kontrolleras regelbundet och minst var tolfte månad, av en behörig person. Under den inspektionen skall det fastställas genom okulärbesiktning och funktionskontroll huruvida kranen är i säkert skick.

8.   Minst vart tionde år efter godkännandeprovet skall kranen återigen inspekteras av en expert som erkänts av ett inspektionsorgan.

9.   Kranar med högre säker arbetsbelastning än 2 000 kg eller som används för lastning och lossning eller som är installerade på lyftbockar, pontoner och annan flytande utrustning eller arbetsfarkoster skall dessutom uppfylla kraven i en medlemsstat.

10.   För samtliga kranar skall minst följande handlingar medföras ombord:

Artikel 11.13

Förvaring av brandfarliga vätskor

För förvaring av brandfarliga vätskor med lägre antändningstemperatur än 55 °C skall det på däck finnas ett ventilerat skåp i icke brännbart material. På skåpets utsida skall den finnas en symbol ”Ingen öppen eld och Rökning förbjuden” med en diameter på minst 10 cm enligt figur 2 i tillägg I.

KAPITEL 12

BOSTADSUTRYMMEN

Artikel 12.01

Allmänna föreskrifter

1.   Fartyg skall ha bostadsutrymmen för de personer som normalt bor ombord, eller åtminstone för minimibesättningen.

2.   Bostadsutrymmen skall vara utformade, anordnade och utrustade så att de ombordvarandes behov tillgodoses vad gäller hälsa, säkerhet och välbefinnande. De skall vara lätt tillgängliga, vägen dit skall vara helt säker, och de skall vara isolerade mot värme och kyla.

3.   Inspektionsorganet kan bevilja undantag från föreskrifterna i detta kapitel, om de ombordvarandes hälsa och säkerhet säkerställs på annat sätt.

4.   Inspektionsorganet skall i gemenskapscertifikatet föra in eventuella begränsningar av fartygets dagliga användning som är knutna till undantagen i punkt 3.

Artikel 12.02

Särskilda konstruktionsföreskrifter

1.   Bostadsutrymmena skall kunna vädras på lämpligt sätt även med dörrarna stängda; dessutom skall det vara tillräckligt dagsljus i gemensamma uppehållsrum, och man skall i möjligaste mån kunna se ut.

2.   Om bostadsutrymmena saknar tillträde i däcksnivå och nivåskillnaden är 0,30 m eller mer, skall utrymmena kunna nås genom trappor.

3.   I fartygets förliga del får inga durkar ligga lägre än 1,20 m under flytvattenlinjen vid största djupgående.

4.   Uppehållsrummen och sovrummen skall ha minst två utgångar som är belägna så långt som möjligt från varandra och som används som räddningsvägar. En utgång kan vara utformad som en nödutgång: Denna föreskrift gäller inte utrymmen med en utgång som leder direkt ut mot däck eller mot en gång som används som räddningsväg, under förutsättning att gången har två utgångar på avstånd från varandra som leder ut mot babord och styrbord. Nödutgångar, som kan vara skylight eller ljusventiler, skall ha en fri öppning på minst 0,36 m2, och den kortaste sidan skall vara minst 0,50 m och medge snabb evakuering i en nödsituation. Räddningsvägarnas isolering och ytor skall vara av flamhämmande material, och räddningsvägarna skall när som helst kunna användas med hjälp av lämpliga medel såsom lejdare eller stegpinnar.

5.   Bostadsutrymmen skall vara skyddade mot otillåtet buller och vibrationer. Ljudtrycksnivåerna får inte överskrida följande värden:

6.   Bostadsutrymmen skall ha en fri höjd på minst 2 m.

7.   Som regel skall fartyg ha minst ett gemensamt uppehållsrum, som är avskilt från sovrummen.

8.   De gemensamma uppehållsrummens fria golvyta skall vara minst 2 m2 per person, dock minst 8 m2 totalt (möbler, med undantag för bord och stolar oräknade).

9.   Volymen i varje privat bostadsutrymme eller sovrum skall vara minst 7 m3.

10.   Luftvolymen per person skall vara minst 3,5 m3 i privata bostadsutrymmen. I sovrum skall luftvolymen vara minst 5 m3 för den första personen och 3 m3 för varje ytterligare person (med undantag för möbler). Sovhytter skall i möjligaste mån vara avsedda för högst två personer. Bäddarna skall vara på minst 0,30 meters höjd över durken. Våningsbäddar skall ha en fri höjd på minst 0,60 m ovanför varje bädd.

11.   Dörrar skall ha en öppning vars övre kant är minst 1,90 m över däcket eller durken och en fri bredd på minst 0,60 m. Den föreskrivna höjden får uppnås med hjälp av skjutbara eller uppfällbara skyddstak eller luckor. Dörrarna skall öppnas utåt och det skall vara möjligt att öppna dem från båda sidor. Trösklar får inte vara högre än 0,40 m, men bestämmelser i andra säkerhetsföreskrifter skall följas.

12.   Trappor skall vara fast monterade och säkert framkomliga. Detta krav skall anses vara uppfyllt om

13.   Rörledningar för farliga gaser eller vätskor, särskilt rörledningar under så högt tryck att en läcka kan innebära fara för människor, får inte finnas i bostadsutrymmen eller i gångar som leder till bostadsutrymmen. Detta krav gäller inte ångrör och rörledningar i hydrauliska system, förutsatt att de är omgivna av ett skyddande hölje av metall, och inte heller anläggningar med flytande gas för hushållsändamål.

Artikel 12.03

Sanitära anordningar

1.   Som minimikrav skall följande sanitära anordningar finnas ombord på ett fartyg med bostadsutrymmen:

2.   De sanitära anordningarna skall ligga i omedelbar anslutning till bostadsutrymmena. Från toalettutrymmet får man inte ha direkt tillträde till kök, mässar eller kombinerade gemensamma uppehållsrum och kök.

3.   Toalettutrymmen skall ha en golvyta på minst 1 m2, med en bredd på minst 0,75 m och en längd på minst 1,10 m. Toalettutrymmen i en- eller tvåmanshytter kan vara mindre. Om ett toalettutrymme har ett tvättfat och/eller en dusch, skall golvytan ökas med minst den golvyta som upptas av tvättfatet eller duschen (respektive badkaret).

Artikel 12.04

Kök

1.   Kök kan vara kombinerade med gemensamma uppehållsrum.

2.   Kök skall omfatta följande utrustning:

3.   Mässdelen i kombinerade kök och gemensamma uppehållsrum skall vara tillräckligt stor för det antal besättningsmedlemmar som normalt uppehåller sig där samtidigt. Sittplatserna skall vara minst 0,60 m breda.

Artikel 12.05

Dricksvatten

1.   Fartyg med bostadsutrymmen skall vara utrustade med en dricksvattenanläggning. På dricksvattentankens påfyllningsöppningar och dricksvattenslangarna skall det finnas märkning om att de bara är avsedda för dricksvatten. Anslutningen för påfyllning av vatten skall befinna sig över däck.

2.   Dricksvattenanläggningar skall

3.   Dessutom skall dricksvattentankar

4.   Dricksvattentankarna får inte ha skiljeväggar gemensamma med andra tankar. Dricksvattenledningarna får inte vara dragna genom tankar som innehåller annan vätska. Anslutningar mellan dricksvattensystemet och andra ledningar är inte tillåtna. Ledningar för gas eller för andra vätskor än dricksvatten får inte vara dragna genom dricksvattentankarna.

5   Hydroforer för dricksvatten får bara använda ren, komprimerad luft. Om den komprimerade luften framställs med kompressor, skall lämpliga luftfilter och oljeavskiljare installeras omedelbart före hydroforen, om inte vattnet och luften är åtskiljda av membran.

Artikel 12.06

Uppvärmning och ventilation

1.   Det skall vara möjligt att värma upp bostadsutrymmen alltefter den avsedda användningen. Uppvärmningsanläggningar skall vara lämpade för de väderförhållanden som kan förekomma.

2.   Bostadsutrymmen och sovrum skall vara tillräckligt ventilerade även med dörrarna stängda. Ventilationen skall säkerställa tillräcklig luftcirkulation under alla klimatförhållanden.

3.   Bostadsutrymmen skall vara konstruerade och utformade så att förorenad luft från andra zoner i fartyget, t.ex. maskin- och lastrum, i möjligaste mån förhindras från att tränga in. Om forcerad ventilation används skall luftintagen placeras så att dessa krav uppfylls.

Artikel 12.07

Andra anordningar i bostadsutrymmen

1.   Varje besättningsmedlem skall ha en egen bädd och ett eget klädskåp med lås. Bädden skall ha ett innermått på minst 2,00 × 0,90 m.

2.   Det skall finnas lämpliga utrymmen på annat ställe än i sovrummen för förvaring och torkning av arbetskläder.

3.   Alla bostadsutrymmen skall ha elektrisk belysning. Extralampor som drivs med gas eller flytande bränsle är endast tillåtna i de gemensamma uppehållsrummen. Belysningsanordningar som använder flytande bränsle skall vara av metall och endast använda bränsle med en antändningstemperatur på över 55 °C eller fotogen. De skall vara placerade eller fästa så att de inte utgör någon brandrisk.

KAPITEL 13

BRÄNSLEDRIVEN UTRUSTNING FÖR UPPVÄRMNING, MATLAGNING OCH KYLNING

Artikel 13.01

Allmänna föreskrifter

1.   Utrustning för uppvärmning, matlagning och kylning som drivs med flytande gas skall uppfylla kraven i kapitel 14 i denna bilaga.

2.   Utrustning för uppvärmning, matlagning och kylning och därtill hörande utrustning skall vara utformad och installerad på ett sådant sätt att den inte kan utgöra någon fara även om den blir överhettad. Den skall vara installerad så att den inte av en olyckshändelse kan vältas eller flyttas.

3.   Den utrustning som avses i punkt 2, får inte installeras i utrymmen där ämnen med en antändningstemperatur på under 55 °C används eller förvaras. Rökgaskanaler från sådan utrustning får inte passera genom dessa utrymmen.

4.   Tillförsel av nödvändig förbränningsluft skall säkerställas.

5.   Anordningar för uppvärmning skall vara säkert anslutna till rökgaskanalerna. Rökgaskanalerna skall vara försedda med passande rökhuvar eller anordningar som skyddar mot vind. De skall vara placerade så att de kan rengöras.

Artikel 13.02

Användning av flytande bränsle, oljedriven utrustning

1.   Utrustning för uppvärmning, matlagning och kylning som drivs med flytande bränsle får endast användas med bränslen med en antändningstemperatur på över 55 °C.

2.   Matlagningsanordningar och anordningar för uppvärmning och kylning som är försedda med vekbrännare och som drivs med fotogen kan, med avvikelse från punkt 1, tillåtas i bostadsutrymmen och styrhytt, på villkor att bränsletanken rymmer högst 12 liter.

3.   Anordningar utrustade med vekbrännare skall

Artikel 13.03

Oljepannor med förångningsbrännare och oljeeldningsaggregat med förstoftningsbrännare

1.   Oljepannor med förångningsbrännare och oljeeldningsaggregat med förstoftningsbrännare skall vara konstruerade enligt god skeppsbyggnadsstandard.

2.   Om en oljepanna med förångningsbrännare eller ett oljeeldningsaggregat med förstoftningsbrännare är installerad i maskinrummet, skall lufttillförseln till värmeanläggningen och maskinerna vara så ordnad att värmeanläggningen och maskinerna kan fungera oberoende av varandra, effektivt och säkert. Vid behov skall det finnas separat lufttillförsel. Installationen skall vara sådan att lågan från brännaren inte kan nå andra delar av utrustningen i maskinrummet.

Artikel 13.04

Oljepannor med förångningsbrännare

1.   Oljepannor med förångningsbrännare skall kunna tändas utan hjälp av annan brännbar vätska. De skall vara monterade över en spillback av metall som omfattar alla bränsleförande delar och vars sidor skall ha en höjd på minst 20 mm; backens kapacitet skall vara på minst två liter.

2.   För oljepannor med förångningsbrännare som är installerade i ett maskinrum skall sidorna på den spillback av metall som avses i punkt 1 ha ett höjd på minst 200 mm. Förångningsbrännarens lägsta punkt skall vara belägen ovanför spillbackens kant. Dessutom skall spillbackens övre kant vara belägen minst 100 mm ovanför durken.

3.   Oljepannor med förångningsbrännare skall vara försedda med lämplig regulator som för varje vald inställning ger en praktiskt taget konstant bränsletillförsel till brännaren och förhindrar att bränsle kommer ut om lågan oavsiktligt skulle slockna. Regulatorer skall anses som lämpliga om de fungerar ordentligt även vid vibrationer och i en lutningsvinkel på 12° och är försedda med en flottör för nivåavkänning och dessutom med någon av följande anordningar:

4.   Om bränsletanken till en oljepanna med förångningsbrännare är installerad separat måste följande krav vara uppfyllda:

5.   Rökgaskanalen från oljepannor med förångningsbrännare skall vara försedd med en anordning som förhindrar att luftströmmen vänds.

Artikel 13.05

Oljeeldningsaggregat med förstoftningsbrännare

Oljeeldningsaggregat med förstoftningsbrännare skall bl.a. uppfylla följande villkor:

Artikel 13.06

Varmluftsanläggningar

Varmluftsanläggningar med förbränningskammare där varmluft leds runt under tryck till ett distributionssystem eller ett utrymme skall uppfylla följande krav:

Artikel 13.07

Uppvärmning med fast bränsle

1.   Uppvärmningsanordningar för fast bränsle skall vara placerade på en metallplåt med uppåtstående kanter så att brinnande bränsle eller glöd inte kan falla utanför metallplåten.

Denna föreskrift gäller inte om anordningarna är installerade i utrymmen konstruerade av icke brännbart material och enbart är avsedda att rymma värmepannor.

2.   Värmepannor för fast bränsle skall förses med termostatstyrd kontroll för att reglera tillförseln av förbränningsluft.

3.   En anordning som snabbt kan släcka glöd skall placeras i närheten av varje uppvärmningsanordning.

KAPITEL 14

ANORDNINGAR FÖR FLYTANDE GAS FÖR HUSHÅLLSÄNDAMÅL

Artikel 14.01

Allmänna föreskrifter

1.   En anordning för flytande gas består huvudsakligen av en försörjningsenhet med en eller flera gasbehållare, en eller flera reduktionsventiler, ett distributionssystem och ett antal gasdrivna apparater.

Reservbehållare och tomma behållare utanför försörjningsenheten skall inte anses utgöra en del av systemet. Artikel 14.05 gäller analogt.

2.   Anordningarna får bara drivas med propan.

Artikel 14.02

Installation

1.   Anordningar för flytande gas skall på alla sätt vara lämpade för användning av propan, och vara konstruerade och installerade enligt god skeppsbyggnadsstandard.

2.   Anordningar för flytande gas får endast användas för hushållsändamål i bostadsutrymmet och i styrhytten och för motsvarande användningsområden i passagerarfartyg.

3.   Det får finnas flera separata anordningar ombord. En enda anordning får inte användas för att betjäna bostadsutrymmen som är åtskilda av ett lastrum eller en fast tank.

4.   Det får inte finnas någon anordning för flytande gas i maskinrummet.

Artikel 14.03

Behållare

1.   Endast behållare med godkänd kapacitet på mellan 5 kg och 35 kg är tillåtna. För passagerarfartyg kan inspektionsorganet tillåta större behållare.

2.   Behållare skall ha en officiell stämpel som bevis på att de har godkänts efter föreskrivna provningar.

Artikel 14.04

Placering och uppställning av försörjningsenheter

1.   Försörjningsenheter skall vara installerade på däck i ett särskilt skåp eller väggskåp utanför bostadsutrymmena, på ett sådant sätt att de inte hindrar rörelsefriheten ombord. De får emellertid inte installeras mot brädgången i fören eller aktern. Skåpet får vara ett väggskåp som är inbyggt i överbyggnaden, förutsatt att det är gastätt och endast kan öppnas utåt. Det skall vara placerat så att rören till de ställen där gasen förbrukas blir så korta som möjligt.

Det får bara finnas så många behållare i drift samtidigt som krävs för anläggningens funktion. Flera behållare får anslutas endast om en omkopplare används. Upp till fyra behållare får anslutas till varje försörjningsenhet. Antalet behållare ombord, inklusive reservbehållare, får inte vara fler än sex per anläggning.

På passagerarfartyg med kök eller matsal för passagerare får upp till sex behållare anslutas. Antalet behållare ombord, inklusive reservbehållare, får inte vara fler än nio per anläggning.

Tryckregulatorerna, eller den första tryckregulatorn om tryckregleringen sker i två steg, skall monteras på ett skott i samma skåp som behållarna.

2.   Försörjningsenheterna skall vara installerade så att läckande gas kan ledas ut i det fria från skåpet utan risk för att den tränger in i fartyget eller kommer i kontakt med en antändningskälla.

3.   Skåpen skall vara konstruerade av brandhärdigt material och vara väl ventilerade genom öppningar ovanpå och i botten. Behållarna skall förvaras upprätt i skåpen på ett sådant sätt att de inte kan välta omkull.

4.   Skåpen skall vara utformade och placerade så att temperaturen i behållarna inte kan överstiga 50 °C.

5.   Texten ”anläggning för flytande gas” och symbolen för ”öppen låga och rökning förbjuden” med en diameter på minst 100 mm i enlighet med figur 2 i tillägg I skall vara anbringade på skåpets utsida.

Artikel 14.05

Reservbehållare och tomma behållare

Reservbehållare och tomma behållare som inte förvaras i försörjningsenheten skall förvaras utanför bostadsutrymmena och styrhytten i ett skåp som utformats enligt föreskrifterna i artikel 14.04.

Artikel 14.06

Tryckregulatorer

1.   Gasdrivna apparater får endast anslutas till behållarna genom ett distributionssystem som utrustats med en eller flera tryckregulatorer för att få ner gastrycket till arbetstryck. Trycket kan reduceras i ett eller två steg. Alla tryckregulatorer skall vara permanent inställda på ett tryck som fastställs enligt artikel 14.07.

2.   De sista tryckregulatorerna skall antingen vara utrustade med eller omedelbart följas av en anordning som automatiskt skyddar röret mot övertryck om tryckregulatorn inte skulle fungera. Vid bristande täthet hos skyddsanordningen skall gas som strömmar ut ur anordningen kunna ledas ut i det fria utan risk för att den tränger in i fartyget eller kommer i kontakt med en antändningskälla. Vid behov skall ett särskilt rör monteras för detta ändamål.

3.   Både skyddsanordningar och ventilationsöppningar skall skyddas mot inträngande vatten.

Artikel 14.07

Tryck

1.   Om system med tryckreglering i två steg används får medeltrycket inte vara mer än 2,5 bar över atmosfärtrycket.

2.   Trycket vid den sista tryckregulatorns utlopp får inte vara mer än 0,05 bar över atmosfärtrycket, med en tillåten avvikelse på 10 %.

Artikel 14.08

Rör och slangar

1.   Rörsystemen skall bestå av fast installerade rör av stål eller koppar.

Rören till behållarna skall däremot vara högtrycksslangar eller spiralslangar för propan. Gasdrivna apparater får, om de inte är fast installerade, vara anslutna med passande slangar, högst 1 m långa.

2.   Rören skall kunna motstå alla typer av påfrestningar, särskilt beträffande korrosion och hållfasthet, som kan inträffa vid normal användning ombord, och deras egenskaper och placering skall vara sådana att de förser gasdrivna apparater med tillräcklig mängd gas med rätt tryck.

3.   Rören skall ha så få skarvstycken som möjligt. Både rören och skarvarna skall vara gastäta, också om de utsätts för vibration eller expansion.

4.   Rören skall vara lätt åtkomliga, ordentligt fastsatta och skyddade överallt där de kan utsättas för stötar eller nötning, särskilt där de går igenom stålskott eller väggar av metall. Stålrör skall vara rostskyddsbehandlade på alla sidor.

5.   Slangar med skarvstycken skall tåla alla påfrestningar som de kan utsättas för vid normal användning ombord. De skall vara placerade så att de inte utsätts för spänning, inte kan bli för varma, och så att de kan besiktigas i hela sin längd.

Artikel 14.09

Distributionsnät

1.   Hela distributionsnätet skall kunna stängas av med hjälp av en huvudventil som alltid är lätt och snabbt åtkomlig.

2.   Varje gasdriven apparat skall matas genom en separat gren av distributionssystemet, och varje gren skall kontrolleras av en separat avstängningsanordning.

3.   Ventilerna skall monteras där de är skyddade från väder och vind och stötar.

4.   Efter varje tryckregulator skall en kontrollanslutning finnas monterad. Det skall finnas en avstängningsanordning som förhindrar att tryckregulatorn utsätts för trycket vid provtryckning.

Artikel 14.10

Gasdrivna apparater och deras installation

1.   De enda gasdrivna apparater som får installeras är sådana apparater som är avsedda för propan, godkända i en av medlemsstaterna och försedda med anordningar som effektivt förhindrar att gas läcker ut, både om lågorna slocknar och om evighetslågan slocknar.

2.   Alla apparater skall vara placerade och anslutna så att de inte kan välta eller oavsiktligt flyttas, och att risken för att de anslutande rören rycks loss av en olyckshändelse undviks.

3.   Apparatur för uppvärmning av luft eller vatten samt kylskåp skall anslutas till ett rör som leder förbränningsgaserna ut i det fria.

4.   Gasdrivna apparater får installeras i styrhytten endast om denna är konstruerad så att läckande gas inte kan tränga in i farkostens lägre delar, i synnerhet inte genom genomföringarna för kontrolledningarna till maskinrummet.

5.   Gasdrivna apparater får installeras i sovutrymmen endast om förbränningsprocessen är oberoende av omgivningsluften i utrymmena.

6.   Gasdrivna apparater vars förbränningsprocess är beroende av omgivningsluften skall installeras i utrymmen som är tillräckligt stora.

Artikel 14.11

Ventilation och avledning av förbränningsgaserna

1.   I utrymmen som innehåller gasdrivna apparater vars förbränningsprocess är beroende av omgivningsluften skall tillförseln av frisk luft och avledningen av förbränningsgaser säkerställas genom ventilationsöppningar av tillräcklig storlek, minst 150 cm2 fri genomskärning per öppning.

2.   Ventilationsöppningarna får inte ha stänganordningar och inte leda till sovutrymmen.

3.   Avledningsanordningarna skall vara utformade så att förbränningsgaserna leds bort på ett säkert sätt. De skall vara driftsäkra och tillverkade av ej brännbart material. Deras funktion får inte påverkas av forcerad ventilation.

Artikel 14.12

Föreskrifter för drift och säkerhetsföreskrifter

Ett anslag med driftsanvisningar skall sättas upp på lämplig plats ombord. Anslaget skall bl.a. innehålla följande:

”Avstängningsventilerna till behållare som inte är anslutna till distributionssystemet skall vara stängda även om behållarna antas vara tomma.”

”Slangar skall bytas vid behov.”

”Alla gassdrivna apparater skall vara anslutna eller också skall motsvarande anslutningsrör vara förseglade.”

Artikel 14.13

Besiktning

Innan en anläggning för flytande gas tas i bruk, efter en ombyggnad eller en reparation och vid varje förnyelse av det intyg som avses i punkt 14.15, skall hela anläggningen besiktigas av en expert som godkänts av inspektionsorganet. Vid denna besiktning skall experten kontrollera om installationen uppfyller föreskrifterna i detta kapitel. Han skall lägga fram en besiktningsrapport till inspektionsorganet.

Artikel 14.14

Provning

Provningar av installationen skall utföras under följande förutsättningar:

Artikel 14.15

Intyg

1.   Gemenskapscertifikatet skall inkludera ett intyg om att alla anläggningar för flytande gas uppfyller föreskrifterna i detta kapitel.

2.   Intyg skall utfärdas av inspektionsorganet efter den besiktning som avses i artikel 14.13.

3.   Intyget skall gälla för en period av högst tre år. Det kan bara förnyas efter en ny besiktning, utförd i enlighet med artikel 14.13.

Undantagsvis kan inspektionsorganet på motiverad begäran från fartygets ägare eller hans ombud förlänga intygets giltighetstid med högst tre månader, utan att verkställa den besiktning som krävs i artikel 14.13. Sådana förlängningar skall anges i gemenskapscertifikatet.

KAPITEL 15

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR PASSAGERARFARTYG

Artikel 15.01

Allmänna bestämmelser

1.   Följande bestämmelser skall inte gälla:

2.   Följande utrustning är förbjuden på passagerarfartyg:

3.   Fartyg utan egen framdrivning får inte användas för passagerartrafik.

4.   På passagerarfartyg skall det finnas utrymmen för personer med nedsatt rörelseförmåga i enlighet med bestämmelserna i detta kapitel. Om det är svårt att i praktiken tillämpa de bestämmelser i detta kapitel som tar hänsyn till de särskilda säkerhetsbehoven hos personer med nedsatt rörelseförmåga eller om det medför orimliga kostnader kan inspektionsorganet medge undantag från dessa bestämmelser på grundval av rekommendationer i enlighet med artikel 19.2 i detta direktiv. Dessa undantag skall anges i gemenskapscertifikatet.

Artikel 15.02

Fartygsskrov

1.   Vid de inspektioner som avses i artikel 2.09 skall tjockleken på bordläggningsplåten på passagerarfartyg av stål fastställas på följande sätt:

2.   Antalet skott och deras placering skall väljas så att fartyget behåller sin flytförmåga om det vattenfylls enligt artikel 15.03.7–15.03.13. Varje del av den inre strukturen som påverkar effektiviten i indelningen av sådana fartyg skall vara vattentät och utformad så att indelningens integritet behålls.

3.   Avståndet mellan kollisionsskottet och den förliga perpendikeln skall vara minst 0,04 LWL och högst 0,04 LWL + 2 m.

4.   Ett tvärskeppsskott får förses med en nisch eller en alkov om alla delar av denna nisch eller alkov befinner sig inom det säkra området.

5.   De skott som tas i beaktande vid beräkningen av läckstabiliteten enligt artikel 15.03.7-15.03.13 skall vara vattentäta och gå upp till skottdäck. Om skottdäck saknas skall dessa skott gå upp till minst 20 cm över marginallinjen.

6.   Antalet öppningar i dessa skott skall vara så litet som fartygets konstruktionstyp och normala användning tillåter. Öppningarna och genomföringarna skall inte ha menlig inverkan på skottens vattentäta funktion.

7.   I kollisionsskott får det inte finnas några öppningar eller dörrar.

8.   I skott enligt punkt 5 som skiljer maskinrum från passagerarutrymmen och utrymmen för besättning eller personal ombord får det inte finnas några dörrar.

9.   Handmanövrerade dörrar utan fjärrstyrning i sådana skott som avses i punkt 5 skall endast tillåtas i utrymmen där passagerare inte har tillträde. De skall

10.   Dörrar i skott som avses i punkt 5 och som står öppna en längre tid skall uppfylla följande krav:

11.   De dörrar i skott som avses i punkt 5 och deras manövreringsorgan skall vara placerade i det säkra området.

12.   Det skall finnas ett varningssystem i styrhytten som anger vilka av de dörrar i skott som avses i punkt 5 som är öppna.

13.   Rörledningar med ej igensatta öppningar och ventilationskanaler skall vara så utformade att de vid eventuell vattenfyllning inte kan orsaka att andra utrymmen eller tankar vattenfylls.

14.   Fjärrstyrningar av skottdörrar enligt punkt 10 och avstängningsanordningar enligt punkt 13 b över skottdäck skall klart anges som sådana.

15.   Vid dubbla bottnar skall deras höjd vara minst 0,60 m och vid dubbla sidor skall deras bredd vara minst 0,60 m.

16.   Fönster får finnas nedanför marginallinjen om de är vattentäta, inte kan öppnas, är tillräckligt kraftiga och uppfyller kraven i artikel 15.06.14.

Artikel 15.03

Stabilitet

1.   Den sökande skall med hjälp av en beräkning på grundval av resultaten från tillämpningen av en standard för intakt stabilitet bestyrka att fartygets intakta stabilitet är tillräcklig. Alla beräkningar skall göras med fritt trim och djupgående.

2.   Intakt stabilitet skall bestyrkas för följande standardmässiga lastkonditioner:

För alla standardmässiga lastkonditioner skall ballasttankarna betraktas som antingen tomma eller fulla i enlighet med normala driftsförhållanden.

För att ballasten skall kunna ändras under resan skall kravet i punkt 3 d bestyrkas för följande lastkondition:

100 % passagerare, 50 % bränsle och färskvatten, 50 % spillvatten, alla andra vätsketankar (inklusive ballast) anses fyllda till 50 %.

Om detta villkor inte kan uppfyllas skall det införas i gemenskapscertifikatet under punkt 52 att ballasttankarna under resan endast kan vara tomma eller fulla och att ballastförhållandena inte får ändras under resan.

3.   Tillräcklig intakt stabilitet skall bestyrkas genom en beräkning med hjälp av följande definitioner för intakt stabilitet och för de standardmässiga lastkonditioner som avses i punkt 2 a–d.

4.   Krängningsmomentet beroende på ansamling av personer på fartygets ena sida skall beräknas enligt följande formel:

M p = g · P ·y = g · Σ P i · y i [kNm]

där

Beräkningen skall göras för en ansamling av personer både åt styrbord och åt babord.

Fördelningen av personer skall göras på det ur stabilitetssynpunkt minst gynnsamma sättet. Vid beräkningen av person-momentet skall det antas att hytterna är obesatta.

För beräkningen av lastningssituationerna skall en persons tyngdpunkt antas ligga en meter över däckets lägsta punkt vid 1/2 LWL utan hänsyn till däckets böjning. En massa på 0,075 t per person skall antas.

En detaljerad beräkning av däckytor som upptas av personer behöver inte göras om följande värden tillämpas:

5.   Momentet från vindtrycket (Mv) skall beräknas med hjälp av följande formel:

där

6.   Det moment som uppstår på grund av centrifugalkraften från fartygets girning (Mgi) skall beräknas med hjälp av följande formel:

där

För passagerarfartyg med framdrivningssystem enligt artikel 6.06 skall Mgi härledas från prov i full skala eller på modeller eller från motsvarande beräkningar.

7.   Den sökande skall genom en beräkning på grundval av metoden för förlorad bärighet bestyrka att fartygets läckstabilitet är tillräcklig vid vatteninströmning. Alla beräkningar skall göras med fritt trim och djupgående.

8.   Fartygets bärighet vid vatteninströmning skall bestyrkas för de standardmässiga lastkonditioner som avses i punkt 2. Tillräcklig stabilitet skall bevisas matematiskt för de tre mellanliggande faserna av vatteninströmning (25 %, 50 % och 75 % av den progressiva vatteninströmningen) och för slutskedet av vatteninströmningen.

9.   Passagerarfartyg skall uppfylla 1-avdelningsstatus och 2-avdelningsstatus.

Följande antaganden beträffande skadans omfattning skall beaktas vid vatteninströmning:

10.   För alla mellanliggande faser av vatteninströmning enligt punkt 8 skall följande kriterier uppfyllas:

11.   Under vatteninströmningens slutskede skall följande kriterier uppfyllas med beaktande av krängningsmomentet på grund av personer i enlighet med punkt 4.

12.   De avstängningsanordningar som skall kunna stängas vattentätt skall vara markerade på lämpligt sätt.

13.   Om det finns öppningar för korsfyllning för att minska osymmetrisk fyllning skall de uppfylla följande villkor:

Artikel 15.04

Flödningsavstånd och fribord

1.   Flödningsavståndet skall vara minst lika med summan av

För fartyg utan skottdäck skall flödningsavståndet vara minst 500 mm.

2.   Fribordet skall vara minst lika med summan av

Fribordet skall dock vara minst 300 mm.

3.   Flytvattenlinjeplanet vid största djupgående skall fastställas så att överensstämmelse garanteras med flödningsavståndet enligt punkt 1 och fribordet enligt punkt 2 och artiklarna 15.02 och 15.03.

4.   Dock kan inspektionsorganet, när säkerheten så kräver, föreskriva att flödningsavståndet eller fribordet skall vara större än så.

Artikel 15.05

Högsta tillåtna passagerarantal

1.   Inspektionsorganet skall fastställa det högsta tillåtna passagerarantalet och införa denna uppgift i gemenskapscertifikatet.

2.   Det högsta tillåtna passagerarantalet får inte överstiga några av följande värden:

3.   För passagerarfartyg med hytter som även används som dagstursfartyg skall antalet passagerare beräknas för användningen både som dagstursfartyg och som passagerarfartyg med hytter och införas i gemenskapscertifikatet.

4.   Det högsta tillåtna passagerarantalet skall visas på tydligt läsbara skyltar på framträdande plats ombord på fartyget.

Artikel 15.06

Passagerarutrymmen och -zoner

1.   Passagerarutrymmen skall

2.   Sådana skåp och utrymmen som avses i artikel 11.13 och är avsedda för lagring av lättantändliga vätskor skall finnas utanför passagerarzonen.

3.   Antalet utgångar från passagerarutrymmena och deras bredd skall uppfylla följande krav:

4.   Dörrar till passagerarutrymmen skall uppfylla följande krav:

5.   Anslutande korridorer skall uppfylla följande krav:

6.   Räddningsvägar skall utöver bestämmelserna i punkt 5 också uppfylla följande krav:

7.   Räddningsvägar och nödutgångar skall ha ett lämpligt säkerhetsledningssystem.

8.   För alla personer ombord skall det finnas samlingsområden som uppfyller följande krav:

9.   Trappor och trappavsatser i passagerarzonerna skall uppfylla följande krav:

Hissar avsedda för personer med nedsatt rörelseförmåga och lyftutrustning såsom trapphissar eller lyftplattformar skall vara konstruerade enligt en tillämplig standard eller en medlemsstats bestämmelser.

10.   Delar av det däck som är avsett för passagerare och som inte är slutna skall uppfylla följande krav:

11.   De delar av fartyget som inte är avsedda för passagerare, i synnerhet styrhytten, vinscharna och maskinrummen skall vara utformade så att de kan skyddas mot obehörigt tillträde. Vid alla sådana ingångar skall en symbol motsvarande figur 1 i tillägg I uppsättas på framträdande plats.

12.   Landgångar skall vara konstruerade i enlighet med Europastandard EN 14206:2003. Genom avvikelse från artikel 10.02.2 d kan de vara mindre än 4 m långa.

13.   Passager avsedda att användas av personer med nedsatt rörelseförmåga skall ha en fri bredd av 1,30 m och vara fria från trösklar och lister som är högre än 0,025 m. Väggar i passager avsedda för personer med nedsatt rörelseförmåga skall vara utrustade med ledstänger på en höjd av 0,90 m över golvet.

14.   Glasdörrar och glasväggar i passager samt fönsterrutor skall vara tillverkade av härdat eller laminerat glas. De kan också vara gjorda av syntetiskt material, under förutsättning att detta är tillåtet att använda i brandskyddssammanhang.

Genomskinliga dörrar och genomskinliga väggar som sträcker sig ut på golvet i passager skall vara märkta på framträdande sätt.

15.   Överbyggnader och tak på dessa vilka helt utgörs av panoramarutor skall endast vara tillverkade av material som i största möjliga utsträckning minskar riskerna för skada på de ombordvarande vid olyckshändelse.

16.   Dricksvattenssystem skall åtminstone uppfylla kraven i artikel 12.05.

17.   Passagerarna skall ha tillgång till toaletter. Minst en toalett skall vara utrustad för användning av personer med nedsatt rörelseförmåga i enlighet med en tillämplig standard eller en medlemsstats bestämmelser och skall vara åtkomlig från områden avsedda att användas av personer med nedsatt rörlighet.

18.   Hytter utan öppningsbart fönster skall vara anslutna till ett ventilationssystem.

19.   Utrymmen som bebos av besättningsmedlemmar eller övriga ombordanställda skall likaledes motsvara bestämmelserna i denna artikel.

Artikel 15.07

Framdrivningssystem

Fartyg skall, utöver huvudframdrivningssystemet, vara utrustade med ett andra, oberoende framdrivningssystem, för att säkerställa att fartyget kan upprätthålla styrfart för egen maskin om huvudframdrivningssystemet drabbas av maskinhaveri.

Det andra, oberoende framdrivningssystemet skall placeras i ett separat maskinrum. Om båda maskinrummen har gemensamma skiljeväggar skall dessa byggas enligt artikel 5.11.2.

Artikel 15.08

Säkerhetsanordningar och säkerhetsutrustning

1.   Alla passagerarfartyg skall ha utrustning för intern kommunikation enligt artikel 7.08. Denna utrustning skall också vara tillgänglig i manöverrummen och – om det inte finns direktkommunikation från styrhytten – i de utrymmen för ombordtagning och landsättning av passagerare som avses i artikel 15.06.8.

2.   Alla passagerarzoner skall kunna nås via ett högtalarsystem. Systemet skall vara utformat för att säkerställa att den information som överförs klart kan urskiljas från bakgrundsljudet. Högtalare är valfria om direktkommunikation mellan styrhytten och passagerarområdet är möjlig.

3.   Fartyget skall vara utrustat med ett larmsystem. I systemet skall följande ingå:

Utlösningsdonen skall skyddas mot oavsiktlig användning.

4.   Varje vattentät avdelning skall vara utrustad med ett larm för slagvattennivån.

5.   Två maskindrivna länspumpar skall finnas.

6.   Ett permanent installerat länspumpsystem enligt artikel 8.06.4 skall finnas ombord.

7.   Kylrumsdörrar skall, även när de är låsta, också kunna öppnas från insidan.

8.   Om koldioxidanläggningar är placerade i utrymmen under däck skall dessa utrymmen vara utrustade med ett automatiskt ventilationssystem som slås på automatiskt när dörren eller luckan till utrymmet öppnas. Ventilationskanalerna skall nå ner till 0,05 m från golvet i detta utrymme.

9.   Utöver förbandslådan enligt artikel 10.02.2 f skall ytterligare förbandslådor finnas i tillräckligt antal. Förbandslådorna och förvaringen av dessa skall uppfylla kraven i artikel 10.02.2 f.

Artikel 15.09

Livräddningsutrustning

1.   Utöver de livbojar som anges i artikel 10.05.1 skall alla delar av det däck som är avsett för passagerare och som inte är inbyggt vara utrustat med livbojar enligt Europastandard EN 14144:2003 på båda sidor av fartyget och högst 20 m ifrån varandra.

Hälften av alla de föreskrivna livbojarna skall vara utrustade med en livlina som är minst 30 m lång med en diameter av 8–11 mm. Resten av de föreskrivna livbojarna skall vara utrustade med självtändande, batteridrivet ljus som inte slocknar i vatten.

2.   Utöver de livbojar som avses i punkt 1 skall följande utrustning finnas tillgänglig och färdig att användas:

3.   Passagerarfartyg skall ha lämplig utrustning för att personer skall kunna flyttas säkert till grunt vatten, till stranden eller till ett annat fartyg.

4.   Utöver den livräddningsutrustning som avses i punkterna 1 och 2 skall personlig livräddningsutrustning enligt Europastandard EN 395:1998 eller EN 396:1998 vara tillgänglig för 100 % av det högsta tillåtna passagerarantalet.

Om sådan personlig livräddningsutrustning som avses i punkt 1 inte passar även barn, skall personlig livräddningsutrustning enligt Europastandard EN 395:1998 för barn som väger högst 30 kg vara tillgänglig för 10 % av det högsta tillåtna passagerarantalet.

5.   Begreppet ”gemensam livräddningsutrustning” omfattar arbetsbåtar enligt artikel 10.04 och livflottar.

Livflottar skall

6.   Kompletterande gemensamma livräddningsredskap är livräddningsutrustning som garanterar bärighet för flera personer i vattnet. Dessa skall

7.   Uppblåsbara gemensamma livräddningsredskap skall dessutom

8.   Livräddningsutrustningen skall stuvas ombord på ett sådant sätt att de kan nås lätt och säkert vid behov. Om lagringsplatsen inte är synlig skall den vara tydligt skyltad.

9.   Livräddningsutrustningen skall kontrolleras i enlighet med tillverkarens anvisningar.

10.   Arbetsbåten skall vara utrustad med motor och sökarljus.

11.   En lämplig bår skall finnas tillgänglig.

Artikel 15.10

Elektrisk utrustning

1.   Endast elektrisk utrustning är tillåten som belysning.

2.   Artikel 9.16.3 gäller dessutom för passager och uppehållsrum för passagerare.

3.   Följande utrymmen och platser skall vara försedda med tillräcklig belysning och nödbelysning:

4.   Det skall finnas en reservströmsanläggning bestående av en reservströmkälla och en reservkopplingstavla som omedelbart kan ta över som ersättningskälla vid avbrott i strömtillförseln till följande elektriska utrustning, om denna saknar egen strömkälla:

5.   Belysningsarmaturen för nödbelysningen skall vara märkt som sådan.

6.   Reservströmsanläggningen skall vara installerad utanför huvudmaskinrummet, utanför de utrymmen som inrymmer de kraftkällor som avses i artikel 9.02.1 och utanför det utrymme där huvudkopplingstavlan är placerad. Den skall vara avskild från dessa utrymmen genom skiljeväggar enligt artikel 15.11.2.

Ledningar för strömtillförsel till de elektriska installationerna i en nödsituation skall vara installerade och dragna på ett sådant sätt att dessa installationer behåller en kontinuerlig strömtillförsel vid brand eller inströmning av vatten. Ledningarna skall aldrig vara dragna genom huvudmaskinrummet, köken eller de utrymmen där huvudströmkällan och dess anslutna utrustning är monterad, utom i den utsträckning det är nödvändigt att tillhandahålla nödutrustning i sådana utrymmen.

Reservströmsanläggningen skall vara installerad ovanför marginallinjen.

7.   Följande kan tillåtas för användning som reservströmkälla:

8.   Reservströmtillförselns beräknade drifttid skall fastställas i enlighet med passagerarfartygets fastställda användningsområde. Den skall vara minst 30 minuter.

9.   Elsystemens isolationsmotstånd och jordning skall provas vid inspektioner enligt artikel 2.09.

10.   Strömkällor enligt artikel 9.02.1 skall vara oberoende av varandra.

11.   Avbrott i huvud- eller reservströmsanläggningen skall inte ömsesidigt påverka installationernas driftsäkerhet.

Artikel 15.11

Brandskydd

1.   Materials och komponenters brandskyddslämplighet skall fastställas av ett godkänt provningsinstitut på grundval av lämpliga provningsmetoder.

2.   Skiljeväggar mellan utrymmen skall vara utformade enligt följande tabeller:

Tabell för skiljeväggar mellan utrymmen där inga trycksatta sprinklersystem enligt artikel 10.03a är installerade

Tabell för skiljeväggar mellan utrymmen där trycksatta sprinklersystem enligt artikel 10.03a är installerade

3.   Målarfärger, lacker och andra ytbehandlingsprodukter samt däcksbeklädnader som används i utrymmen utom i maskinrum och förrådsrum skall vara flamhämmande. Mattor, tyger, draperier och andra hängande textilier samt stoppade möbler och ingående delar i sängutrustning skall vara flamhämmande om de utrymmen där de är placerade inte är utrustade med ett trycksatt sprinklersystem enligt artikel 10.03a.

4.   Salongstak och väggbeklädnader inklusive deras stödkonstruktioner skall, när dessa salonger inte har ett trycksatt sprinklersystem enligt artikel 10.03a vara tillverkade av icke brännbart material med undantag av deras ytskikt som skall vara åtminstone flamhämmande.

5.   Möbler och armaturer i salonger som fungerar som samlingsområden skall, om utrymmena saknar trycksatt sprinklersystem enligt artikel 10.03a, vara tillverkade av icke brännbara material.

6.   Målarfärger, lacker och andra material som används på exponerade inre områden skall inte alstra alltför stora mängder rök eller giftiga ämnen. Detta skall styrkas i enlighet med koden för brandprovningsmetoder.

7.   Isoleringsmaterial i salonger skall vara icke brännbara. Detta gäller inte isolering som används på rör som innehåller kylmedel. Ytorna på de isoleringsmaterial som används på dessa rör skall vara åtminstone flamhämmande.

8.   Dörrar i skiljeväggar enligt punkt 2 skall uppfylla följande krav:

9.   Väggar enligt punkt 2 skall vara genomgående från däck till däck eller sluta vid genomgående tak som uppfyller samma krav som avses i punkt 2.

10.   Följande passagerarzoner skall indelas genom vertikala skiljeväggar enligt punkt 2:

De vertikala skiljeväggarna skall vara röktäta under normala användningsförhållanden och skall vara genomgående från däck till däck.

11.   Hålrum ovanför tak, under golv och bakom väggbeklädnader skall med högst 14 meters mellanrum vara skilda åt genom icke brännbara dragstoppare som även vid brand utgör en effektiv brandsäker tätning.

12.   Trappor skall vara gjorda av stål eller annat likvärdigt icke brännbart material.

13.   Inre trappor och hissar skall på alla sidor vara inkapslade av väggar enligt punkt 2. Följande undantag kan medges:

14.   Anläggningar för ventilation och lufttillförsel skall uppfylla följande krav:

15.   Kök skall vara utrustade med ventilationsanläggningar och spisar med utsugningsfläktar. Fläktarnas frånluftstrummor skall uppfylla kraven i punkt 14 och dessutom vara utrustade med manuellt manövrerade brandspjäll vid luftkanalens öppningar.

16.   Kontrollcentraler, trapphus och inre utrymningsområden skall vara utrustade med självdrag eller mekaniska rökutsugningsanläggningar. Rökutsugningsanläggningarna skall uppfylla följande krav:

17.   Salonger som inte ständigt övervakas av ombordanställda eller besättningsmedlemmar, kök, maskinrum och andra utrymmen som utgör en brandrisk skall vara anslutna till en lämplig anläggning för brandlarm. Förekomsten av brand och brandens exakta lokalisering skall automatiskt visas på en plats som är permanent bemannad av ombordanställda eller besättningsmedlemmar.

Artikel 15.12

Brandbekämpning

1.   Utöver de bärbara brandsläckarna enligt artikel 10.03 skall åtminstone följande bärbara brandsläckare vara tillgängliga ombord:

Dessa kompletterande brandsläckare skall uppfylla kraven i artikel 10.03.2 och vara monterade och fördelade ombord så att en brandsläckare omedelbart kan nås varhelst och närhelst brand utbryter. I alla kök och även i frisersalonger och parfymerier skall det finnas en brandfilt tillgänglig.

2.   Passagerarfartyg skall vara försedda med en brandpostanläggning bestående av

3.   Brandpostanläggningar skall vara utformade och dimensionerade på ett sådant sätt att

Om det finns ett brandpostskåp skall en symbol med en brandslang liknande symbolen i figur 5 i tillägg I av minst 10 cm längd vara fäst på utsidan av skåpet.

4.   Brandpostventiler med skruvgängor eller kranar skall vara sådana att de kan ställas in så att var och en av brandslangarna kan skiljas ut och flyttas när brandpumparna är i drift.

5.   Brandslangar inomhus skall vara upprullade på en axialt ansluten vinda.

6.   Material i brandbekämpningsutrustning skall antingen vara värmebeständigt eller på lämpligt sätt skyddat mot driftsavbrott när det utsätts för höga temperaturer.

7.   Rör och brandposter skall vara anordnade på ett sådant sätt att de inte kan frysa.

8.   Brandpumparna skall

Brandpumpar kan också användas för allmänna ändamål.

9.   Maskinrum skall vara utrustade med en fast monterad brandsläckningsanordning enligt artikel 10.03b.

10.   På passagerarfartyg med hytter skall det finnas

Artikel 15.13

Säkerhetsorganisation

1.   En säkerhetsinstruktion skall finnas ombord på passagerarfartyg. I denna beskrivs besättningens och de ombordanställdas uppgifter under följande omständigheter

Särskilda säkerhetsåtgärder för personer med nedsatt rörelseförmåga skall beaktas.

De besättningsmedlemmar och ombordanställda som är upptagna i säkerhetsinstruktionen bör tilldelas sina olika uppgifter beroende på vilka tjänster de innehar. Genom särskilda instruktioner till besättningen skall det säkerställas att alla dörrar och öppningar i de vattentäta skott som avses i artikel 15.02 omedelbart stängs hermetiskt vid fara.

2.   I säkerhetsinstruktionen ingår en säkerhetsplan i vilken åtminstone följande klart och exakt anges:

3.   Säkerhetsinstruktionen enligt punkt 1 och säkerhetsplanen enligt punkt 2 skall

4.   En uppförandekod för passagerare skall anslås i varje hytt tillsammans med en förenklad säkerhetsplan innehållande endast den information som avses i punkt 2 a–f.

I uppförandekoden skall åtminstone följande ingå:

Dessa detaljer skall anslås på nederländska, engelska, franska och tyska.

Artikel 15.14

Utrustning för uppsamling och bortskaffande av avloppsvatten

1.   Passagerarfartyg skall vara utrustade med uppsamlingstankar för avloppsvatten eller lämpliga avloppsreningsanläggningar.

2.   Uppsamlingstankar för avloppsvatten skall ha tillräcklig kapacitet. Tankarna skall vara utrustade med nivåmätare. Det skall finnas pumpar och rör ombord för tömning av tankarna, varigenom avloppsvattnet kan släppas ut från båda sidor av fartyget. Det skall vara möjligt att släppa igenom avloppsvatten från andra fartyg.

Rören skall vara utrustade med en utsläppsanslutning enligt Europastandard EN 1306:1996.

Artikel 15.15

Undantag för vissa passagerarfartyg

1.   Som ett alternativ till att bestyrka tillräcklig stabilitet efter skada enligt artikel 15.03.7-15.03.13 skall passagerarfartyg med en längd av högst 25 m och med tillstånd att ta ombord högst 50 passagerare uppfylla följande kriterier:

Den nödvändiga resterande bärigheten skall säkerställas genom lämpligt val av materialet i skrovkonstruktionen eller genom pontoner av cellplast som är säkert fästade vid skrovet. Om det gäller fartyg med en längd över 15 m kan den resterande bärigheten säkerställas genom en kombination av pontoner och en indelning som överensstämmer med enavdelningsnormen enligt artikel 15.03.

2.   För passagerarfartyg enligt punkt 1 kan inspektionsorganet tillåta smärre avvikelser från den fria höjd som krävs i artikel 15.06.3 c och 15.06.5 b. Avvikelsen skall vara högst 5 %. Vid avvikelse skall de relevanta delarna färgmarkeras.

3.   Genom avvikelse från artikel 15.03.9 behöver passagerarfartyg med en längd av högst 45 m avsedda för högst 250 passagerare inte följa tvåavdelningsnormen.

4.   (Utan innehåll)

5.   Inspektionsorganet kan frångå tillämpningen av artikel 10.04 när det gäller passagerarfartyg avsedda för högst 250 passagerare och med en längd av högst 25 m, under förutsättning att de är utrustade med en plattform som kan nås från båda sidorna av fartyget, omedelbart ovanför vattenlinjen, så att personer på ett säkert sätt kan tas upp ur vattnet. Passagerarfartyg kan på följande villkor utrustas med en jämförbar anordning:

6.   Inspektionsorganet kan frångå tillämpningen av artikel 10.04 när det gäller passagerarfartyg som är typgodkända för högst 600 passagerare och har en längd av högst 45 m, under förutsättning att passagerarfartyget är utrustat med en plattform i enlighet med punkt 5 första meningen eller med en likvärdig anordning i enlighet med punkt 5 andra meningen. Passagerarfartyget skall utöver detta ha

7.   Genom avvikelse från artikel 15.02.9 är passagerarfartyg med en längd av högst 45 m med tillstånd att ta ombord ett antal passagerare som motsvarar fartygets längd i meter tillåtna att ombord, i passagerarzonen ha en manuellt kontrollerad skottdörr utan fjärrkontroll enligt artikel 15.02.5 om

8.   På passagerarfartyg enligt punkt 7 får med avvikelse från artikel 15.06.6 c en räddningsväg leda genom ett kök, under förutsättning att det finns en andra räddningsväg tillgänglig.

9.   För passagerarfartyg med en längd av högst 45 m gäller inte följande: Artikel 15.01.2 e när anläggningarna för flytande gas är utrustade med lämpliga larmsystem för hälsofarliga koloxidkoncentrationer och för potentiellt explosiva blandningar av gas och luft.

10.   Följande bestämmelser gäller inte passagerarfartyg med en längd av högst 25 m:

11.   För passagerarfartyg med hytter med en längd av högst 45 m skall artikel 15.12.10 inte tillämpas, under förutsättning att det finns rökhjälmar i ett antal som motsvarar antalet sängplatser lätt tillgängliga i varje hytt.

KAPITEL 15a

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR PASSAGERARSEGELFARTYG

Artikel 15a.01

Tillämpning av del II

Utöver bestämmelserna i del II skall kraven i detta kapitel gälla för passagerarsegelfartyg.

Artikel 15a.02

Undantag för vissa passagerarsegelfartyg

1.   För passagerarsegelfartyg vars LWL inte överstiger 45 m och högsta tillåtna passagerarantal inte överstiger LWL i hela meter, skall följande bestämmelser inte gälla:

2.   Genom avvikelse från punkt 1 kan antalet passagerare höjas till 1,5 gånger LWL i hela meter, om segel-, rigg- och däcksutrustningen medger detta.

Artikel 15a.03

Krav på stabilitet för fartyg under segel

1.   För beräkningen av krängningsmomentet enligt artikel 15.03.3 skall hänsyn tas till de beslagna seglen när fartygets tyngdpunkt fastställs.

2.   Med beaktande av alla lastkonditioner enligt artikel 15.03.2 och med användning av en standardsegelsättning skall det krängningsmoment som orsakas av vindtrycket inte vara så högt att en krängningsvinkel av 20o överskrids. Samtidigt

3.   Den rätande hävarmen för statisk stabilitet skall

4.   Arean under kurvan för den rätande hävarmen skall vara minst

Mellan

skall denna area inte understiga 0,03 mrad.

Artikel 15a.04

Krav på skeppsbyggnad och mekanik

1.   Genom avvikelse från artiklarna 6.01.3 och 9.01.3 skall utrustningen vara konstruerad för en permanent slagsida på högst 20o.

2.   Genom avvikelse från artikel 15.06.5 a och 15.06.9 b kan inspektionsorganet, om det gäller passagerarsegelfartyg med en längd av högst 25 m, tillåta en fri bredd av mindre än 800 mm för anslutande korridorer och trappor. Den fria bredden skall dock vara minst 600 mm.

3.   Genom avvikelse från artikel 15.06.10 kan inspektionsorganet i särskilda fall tillåta användning av flyttbara skyddsräcken där detta är nödvändigt för att hantera seglen.

4.   Segel räknas som huvudframdrivningssystem i den mening som avses i artikel 15.07.

5.   Genom avvikelse från artikel 15.15.7 c får höjden av dörröppningens underkant minskas till 200 mm över durken i passagerarzonen. När dörren har öppnats skall den stängas och låsas automatiskt.

6.   Om det är möjligt att propellern går runt när fartyget är under segel skall alla delar av framdrivningssystemet som utsätts för fara skyddas mot potentiell skada.

Artikel 15a.05

Allmänt om rigg

1.   Riggens olika delar skall vara ordnade på ett sådant sätt att icke godtagbar nötning förhindras.

2.   Om ett annat material än trä används eller om särskilda riggtyper används skall denna konstruktion garantera säkerhetsnivåer som är likvärdiga med dimensions- och hållfasthetsvärdena i detta kapitel. För att bestyrka hållfastheten skall

Bestyrkandet skall föreläggas inspektionsorganet.

Artikel 15a.06

Allmänt om master och övriga rundhult

1.   Alla rundhult skall vara gjorda av material av hög kvalitet.

2.   Mastträ skall

3.   Om det utvalda virket är antingen pitch pine (styvtall) eller Oregon pine (douglasgran) av kvalitetsklassen ”clear and better” kan diametrarna i de tabeller som återges i artikel 15a.07-15a.12 minskas med 5 %.

4.   Om det virke som används till master, stänger, rår, bommar och bogspröt inte är runt i genomskärning måste sådant virke ha likvärdig hållfasthet.

5.   Maststöttor, mastkoger och infästningar på däck, och i för och akter skall vara konstruerade på ett sådant sätt att de antingen kan absorbera de krafter som de utsätts för eller överföra dem till andra anslutna delar av konstruktionen.

6.   Beroende på fartygets stabilitet och de yttre krafter som det utsätts för och även på fördelningen av den tillgängliga segelytan, kan inspektionsorganet på grundval av de dimensioner som fastställs i detta kapitel tillåta minskningar av rundhultens och vid behov riggens tvärsnitt. Bestyrkanden skall överlämnas i enlighet med artikel 15a.05.2.

7.   Om fartygets svängnings-/rullningsperiod i sekunder är mindre än tre fjärdedelar av dess bredd i meter skall de dimensioner som anges i de följande artiklarna ökas. Bestyrkanden skall överlämnas i enlighet med artikel 15a.05.2.

8.   I de tabeller som återges i artiklarna 15a.7–15a.12 och 15a.14 skall eventuella mellanliggande värden interpoleras.

Artikel 15a.07

Särskilda bestämmelser för master

1.   Trämaster skall uppfylla följande minimikrav:

Om masten har två rår skall diametrarna ökas med minst 10 %.

Om en mast har mer än två rår skall diametrarna ökas med minst 15 %.

När det gäller genomgående master skall diametern vid mastfoten vara minst 75 % av mastens diameter i däcksnivå.

2.   Mastinfästningar, mastringar, salningar och eselhuvuden skall vara tillräckligt kraftigt dimensionerade och fastsatta.

Artikel 15a.08

Särskilda bestämmelser för stänger

1.   Stänger av trä skall uppfylla följande minimikrav:

Om råsegel är fästade vid en stång skall dimensionerna i tabellen ökas med 10 %.

2.   Överlappningen mellan stången och masten skall vara minst 10 gånger den diameter som krävs för stångens fot.

Artikel 15a.09

Särskilda bestämmelser för bogspröt

1.   Bogspröt av trä skall uppfylla följande minimikrav:

2.   Inombordsdelen av bogsprötet skall ha en längd av minst fyra gånger bogsprötets diameter vid stäven.

3.   Diametern vid bogsprötsnocken skall vara minst 60 % av bogsprötets diameter vid stäven.

Artikel 15a.10

Särskilda bestämmelser för klyvarbommar

1.   Klyvarbommar av trä skall uppfylla följande minimikrav:

2.   Diametern vid klyvarbomsnocken skall vara minst 60 % av diametern vid stäven.

Artikel 15a.11

Särskilda bestämmelser för storbommar

1.   Storbommar av trä skall uppfylla följande minimikrav:

2.   Diametern vid bombeslaget skall vara minst 72 % av den diameter som anges i tabellen.

3.   Diametern vid skothornet skall vara minst 85 % av den diameter som anges i tabellen.

4.   Mätt från masten skall den största diametern finnas vid två tredjedelar av längden.

5.   Om

kan inspektionsorganet, i enlighet med artikel 15a.05.2, kräva en större diameter.

6.   Vid segelytor under 50 m2 kan inspektionsorganet tillåta mindre dimensioner än vad som anges i tabellen.

Artikel 15a.12

Särskilda bestämmelser för gafflar

1.   Gafflar av trä skall uppfylla följande minimikrav:

2.   Gaffelns fria längd får inte överstiga 75 %.

3.   Hanfotens brotthållfasthet skall vara minst lika med 1,2 gånger pikfallets hållfasthet.

4.   Hanfotens toppvinkel skall vara högst 60°.

5.   Om, med avvikelse från punkt 4, hanfotens toppvinkel är större än 60o skall brotthållfastheten anpassas för att ta upp de krafter som då uppstår.

6.   Vid segelytor under 50 m2 kan inspektionsorganet tillåta mindre dimensioner än vad som anges i tabellen.

Artikel 15a.13

Allmänna bestämmelser för stående och löpande rigg

1.   Stående och löpande rigg skall uppfylla hållfasthetskraven i artiklarna 15a.14 och 15a.15.

2.   Sammanfogningar av stållinor kan vara utformade som

Splitsar skall vara klädda och ändar skall vara taglade.

3.   Ögonsplitsar skall vara försedda med kauser.

4.   Linor skall dras så att de inte blockerar ingångar och trappor.

Artikel 15a.14

Särskilda bestämmelser för stående rigg

1.   Förstag och vant skall uppfylla följande minimikrav:

2.   Barduner, stänger, jagarstag, klyvarbommar och bogsprötsgajar skall uppfylla följande minimikrav:

3.   För linor skall helst konstruktionen 6 × 7 FE konstruktionen i styrkeklass 1550 N/mm2 användas. Alternativt kan konstruktionen 6 × 36 SE eller 6 × 19 FE i samma styrkeklass användas. Eftersom konstruktionen 6 × 19 är mer elastisk skall den brotthållfasthet som anges i tabellen ökas med 10 %. Användning av en annan konstruktion av linorna skall vara tillåten under förutsättning att den har jämförbara egenskaper.

4.   Om rodrigg används skall brottgränserna i tabellen ökas med 30 %.

5.   Endast godkända gaffeländstycken, ögleändstycken och bultar får användas till riggen.

6.   Bultar, gaffeländstycken, ögleändstycken och vantskruvar skall kunna låsas ordentligt.

7.   Vaterstagets brotthållfasthet skall vara minst 1,2 gånger klyvarstagets respektive jagarstagets brotthållfasthet.

8.   När det gäller fartyg med mindre än 30 m3 volymdeplacement kan inspektionsorganet tillåta minskningar av brotthållsfastheten enligt tabellen nedan:

Artikel 15a.15

Särskilda bestämmelser för löpande rigg

1.   Tågvirke eller stållinor skall användas för löpande rigg. För löpande rigg gäller följande krav på lägsta dragbrottsgräns och diameter i förhållande till segelytan:

2.   Löpande rigg som utgör en del av stagningen skall ha en dragbrottsgräns som motsvarar dragbrottsgränsen för respektive stag eller vant.

3.   Vid användning av andra material än dem som anges i punkt 1 skall de hållfasthetsvärden som anges i tabellen i punkt 1 uppfyllas.

Tågvirke av polyeten får inte användas.

Artikel 15a.16

Beslag och riggdelar

1.   Vid användning av stållinor eller tågvirke gäller följande minimikrav för blockskivornas diameter (mätt från lincentrum till lincentrum):

2.   Med avvikelse från punkt 1 får blockskivornas diameter motsvara sex gånger stållinans diameter, förutsatt att stållinan inte ständigt löper över skivor.

3.   Beslagens (t.ex. gaffeländstycken, ögleändstycken, vantskruvar, däcksfästen, bultar, ringar och schacklar) dragbrottsgräns skall överensstämma med dragbrottsgränsen hos den stående eller löpande rigg som är fästad i dem.

4.   Fästanordningarna för stag och puttingsvant skall vara utformade för att ta upp de krafter de utsätts för.

5.   Endast en schackel, tillsammans med staget eller vantet i fråga, får fästas i varje ögla.

6.   Fallblock och dirkblock skall vara säkert fästade i masten och de vridbara hanfötter som används för detta ändamål skall vara i gott skick.

7.   Fästen för öglebultar, knapar, koffernaglar och nagelbänkar skall vara utformade för att ta upp de krafter de utsätts för.

Artikel 15a.17

Segel

1.   Det skall säkerställas att segel kan bärgas enkelt, snabbt och säkert.

2.   Segelytan skall vara lämplig för den relevanta fartygstypen och volymdeplacementet.

Artikel 15a.18

Utrustning

1.   Fartyg som är utrustade med en klyvarbom eller ett bogspröt skall ha ett klyvarbomsnät och ett tillräckligt antal lämpliga fasthållnings- och spännanordningar.

2.   Utrustningen enligt punkt 1 är inte nödvändig om klyvarbommen eller bogsprötet är utrustade med en handpärt eller fotpärt som är lämpligt dimensionerad för att göra det möjligt att fästa en säkerhetssele som skall finnas ombord.

3.   En båtsmansstol skall finnas för arbete i riggen.

Artikel 15a.19

Provning

1.   Riggen skall provas av inspektionsorganet med 2,5 års mellanrum. Provningen skall åtminstone omfatta följande:

2.   Den del av trämasten som passerar genom däcket och som befinner sig under däck skall undersökas på nytt med mellanrum som skall fastställas av inspektionsorganet, men åtminstone vid varje regelbunden inspektion enligt artikel 2.09. Masten skall dras upp för detta ändamål.

3.   Ett intyg utfärdat, daterat och undertecknat av inspektionsorganet om senaste inspektion som utförts enligt punkt 1 skall medföras ombord.

KAPITEL 16

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR FARKOSTER AVSEDDA ATT INGÅ I EN SKJUTBOGSERAD KONVOJ, SLÄPKONVOJ ELLER I EN FAST SIDOFORMERING

Artikel 16.01

Farkoster som lämpar sig för skjutbogsering

1.   Farkoster som är avsedda att användas för skjutbogsering skall innefatta en lämplig skjutbogseringsanordning. De skall vara konstruerade och utrustade så att

2.   Om farkosterna är sammankopplade med kablar skall skjutbogseraren vara utrustad med minst två särskilda vinschar eller motsvarande kopplingsanordningar för spänning av kablarna.

3.   Kopplingsanordningarna skall möjliggöra en fast sammankoppling med den skjutbogserade farkosten.

Om konvojen utgörs av en skjutbogserare och en enda skjutbogserad farkost kan kopplingsanordningarna utgöras av en styrd ledad koppling. De drivenheter som krävs för detta skall utan svårighet kunna ta upp de överförda krafterna och skall kunna styras på ett enkelt och säkert sätt. Artiklarna 6.02–6.04 skall på motsvarande sätt tillämpas på sådana drivenheter.

4.   Det kollisionsskott som avses i artikel 3.03.1 a är inte nödvändigt för skjutbogserare.

Artikel 16.02

Farkoster som lämpar sig för att framföras genom skjutbogsering

1.   Följande föreskrifter skall inte tillämpas på läktare utan styrinrättning, bostadsutrymmen, maskinrum eller pannrum:

Om det finns styrinrättningar, bostadsutrymmen, maskinrum eller pannrum skall de relevanta föreskrifterna i denna bilaga tillämpas på dessa.

2.   Skeppsburna läktare med en längd L på högst 40 m skall också uppfylla följande föreskrifter:

3.   Farkoster som är avsedda att framföras genom skjutbogsering skall vara försedda med kopplingsanordningar som garanterar en säker hopkoppling med andra farkoster.

Artikel 16.03

Farkoster som lämpar sig för att framdriva en fast sidoformering

Farkoster som är avsedda att driva fram en fast sidoformering skall vara utrustade med pollare eller liknande anordningar vars antal och placering gör det möjligt att koppla samman formeringen på ett säkert sätt.

Artikel 16.04

Farkoster som lämpar sig för framdrivning i konvoj

Farkoster som är avsedda att framdrivas i konvoj skall vara utrustade med kopplingsanordningar, pollare eller liknande anordningar vars antal och placering garanterar en säker hopkoppling med andra farkoster i konvojen.

Artikel 16.05

Farkoster som lämpar sig för bogsering

1.   Farkoster som är avsedda för bogsering skall uppfylla följande krav:

2.   Farkoster med en längd L som överstiger 86 m får inte användas för släpbogsering nedströms.

Artikel 16.06

Manöverprov för konvojer

1.   I syfte att godkänna en skjutbogserare eller ett motorfartyg för framdrivning av en fast konvoj, och ange detta på gemenskapscertifikatet, skall inspektionsorganet besluta vilka formeringar som skall uppvisas och skall utföra de manöverprov som avses i artikel 5.02 med konvojen i den eller de formeringar i ansökan som inspektionsorganet anser vara minst gynnsamma. De krav som avses i artiklarna 5.02–5.10 skall uppfyllas av denna konvoj.

Inspektionsorganet skall kontrollera att den fasta kopplingen mellan alla farkoster i konvojen upprätthålls under de manövrar som avses i kapitel 5.

2.   Om det under de manöverprov som avses i punkt 1 finns särskild utrustning ombord på de farkoster som framdrivs i en skjutbogserad konvoj eller fast sidoformering, såsom styrinrättning, framdrivningsenheter eller manöverutrustning, eller ledade kopplingar enligt kraven i artiklarna 5.02–5.10, skall följande uppgifter anges på gemenskapscertifikatet för den farkost som används för framdrivning av konvojen: formering, plats, namn och officiellt nummer på de farkoster som är försedda med den särskilda utrustning som används.

Artikel 16.07

Uppgifter på gemenskapscertifikatet

1.   Om en farkost är avsedd att driva en konvoj framåt eller att framdrivas i en konvoj skall det anges på gemenskapscertifikatet att den uppfyller tillämpliga föreskrifter i artiklarna 16.01-16.06.

2.   Följande uppgifter skall vara angivna på den framdrivande farkostens gemenskapscertifikat:

KAPITEL 17

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR FLYTANDE UTRUSTNING

Artikel 17.01

Allmänna föreskrifter

Kapitlen 3, 7–14 och 16 skall tillämpas på konstruktion och utrustning av flytande utrustning. Flytande utrustning med eget framdrivningsmaskineri skall dessutom uppfylla föreskrifterna i kapitlen 5 och 6. Framdrivningsenheter som endast möjliggör kortare förflyttningar skall inte utgöra ett eget framdrivningsmaskineri.

Artikel 17.02

Undantag

1.   Inspektionsorganet kan bevilja undantag från följande föreskrifter:

2.   Inspektionsorganet kan avstå från att tillämpa följande föreskrifter:

3.   Dessutom gäller följande:

Artikel 17.03

Ytterligare föreskrifter

1.   Flytande utrustning där personer befinner sig ombord under användningen skall ha ett allmänt larmsystem. Larmsignalen skall lätt kunna skiljas från andra signaler och skall uppnå en ljudtrycksnivå i bostadsutrymmena och samtliga arbetsutrymmen som ligger minst 5 dB(A) över den högsta ljudtrycksnivå som råder på de platserna. Larmet skall kunna utlösas från styrhytten och från de viktigaste arbetsutrymmena.

2.   Arbetsredskapen skall ha tillräcklig styrka för den belastning de utsätts för och uppfylla bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/37/EG av den 22 juni 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om maskiner (24).

3.   Arbetsredskapens stabilitet och styrka och, i tillämpliga fall, förankringssätt skall vara sådana att de kan stå emot de krafter som kan uppstå genom den flytande utrustningens förväntade krängning, trim och rörelser.

4.   Om laster lyfts med hjälp av lyftutrustning skall den högsta tillåtna belastningen med tanke på stabiliteten och styrkan vara tydligt angiven på en skylt på däck och vid manöverplatserna. Om lyftförmågan kan ökas genom tillkoppling av ytterligare flytkroppar, skall de tillåtna värdena med och utan dessa ytterligare flytkroppar vara klart angivna.

Artikel 17.04

Restflödningsavstånd

1.   För tillämpningen av detta kapitel och med avvikelse från artikel 1.01 i denna bilaga är restflödningsavståndet det minsta lodräta avståndet mellan vattenytan och den lägsta punkt på den flytande utrustningen ovanför vilken utrustningen inte längre är vattentät med hänsyn till det trim och den krängning som uppstår till följd av de moment som avses i artikel 17.07.4.

2.   För en öppning som är spoltät och vädertät är det tillräckligt med ett restflödningsavstånd enligt artikel 17.07.1 på minst 300 mm.

3.   Om öppningen inte är spoltät och vädertät skall restflödningsavståndet vara minst 400 mm.

Artikel 17.05

Restfribord

1.   För tillämpningen av detta kapitel och med avvikelse från artikel 1.01 i denna bilaga är restfribordet det minsta lodräta avståndet mellan vattenytan och däckkantens översida med hänsyn till det trim och den krängning som uppstår till följd av de moment som avses i artikel 17.07.4.

2.   Det är tillräckligt med ett restfribord enligt artikel 17.07.1 på minst 300 mm.

3.   Restfribordet får minskas om det kan styrkas att kraven i artikel 17.08 är uppfyllda.

4.   Om en flytkropp till formen avviker påtagligt från en ponton, exempelvis om den är cylindrisk, eller om flytkroppens tvärsnitt har mer än fyra sidor, kan inspektionsorganet kräva eller godkänna ett annat restfribord än det som anges i punkt 2. Detta gäller även flytande utrustning som består av flera flytkroppar.

Artikel 17.06

Krängningsprov

1.   Den stabilitet som avses i artiklarna 17.07 och 17.08 skall fastställas genom ett krängningsprov utfört i vederbörlig ordning.

2.   Om det inte är möjligt att uppnå tillräckliga krängningsvinklar under krängningsprovet, eller om krängningsprovet medför orimliga tekniska svårigheter, kan en beräkning av vikt och tyngdpunkt göras i stället. Resultatet av viktberäkningen skall kontrolleras med hjälp av mätningar av djupgåendet varvid skillnaden inte får var större än ± 5 %.

Artikel 17.07

Bestyrkande av stabiliteten

1.   Det skall bestyrkas att restfribordet och restflödningsavståndet är tillräckligt med hänsyn till de belastningar som uppstår när arbetsredskapen är i drift och farkosten framdrivs. Summan av trimvinkeln och krängningsvinkeln får därvid inte överstiga 10°, och bottnen på flytkroppen får inte höja sig över vattnet.

2.   Stabiliteten skall bestyrkas med följande uppgifter och dokument:

3.   Bestyrkandet av stabiliteten skall grunda sig på minst följande lastförhållanden:

4.1   Vid bestyrkandet av stabiliteten skall följande moment beaktas:

Moment som kan verka samtidigt skall adderas.

4.2   Det moment som uppstår genom vindtrycket skall beräknas med hjälp av följande formel:

där

4.3   Formeln i artikel 15.03.6 skall användas för fastställande av de moment från girning under färd som avses i punkt 4.1 d för flytande utrustning med eget framdrivningsmaskineri.

4.4   Det moment från tvärströmmar som avses i punkt 4.1 e skall beaktas endast om det rör sig om flytande utrustning som vid drift är förankrad eller förtöjd tvärs över strömmen.

4.5   För beräkning av de moment från flytande ballast och flytande förråd som avses i punkt 4.1 f skall den fyllningsgrad som är mest ogynnsam för stabiliteten fastställas, och det erhållna momentet användas i beräkningen.

4.6   Det moment från tröghetskrafter som avses i punkt 4.1 i skall beaktas på lämpligt sätt om det finns risk för att rörelser i lasten och arbetsredskapen påverkar stabiliteten.

5.   För flytkroppar med lodräta sidor kan de rätande momenten beräknas med hjälp av följande formel:

där

Denna formel skall tillämpas vid krängningsvinklar på upp till 10° eller upp till en krängningsvinkel då däckskanten når vattnet eller då kanten på bottnen höjer sig över vattnet. Den minsta vinkeln skall vara avgörande. För lutande sidor gäller formeln tills krängningsvinkeln är 5°. Randvillkoren i punkterna 3 och 4 skall också tillämpas.

Om flytkroppens (flytkropparnas) speciella form inte lämpar sig för en sådan förenkling skall kurvorna för den rätande hävarmen i punkt 2 c användas.

Artikel 17.08

Bestyrkande av stabiliteten vid minskat restfribord

Vid användning av ett minskat restfribord enligt artikel 17.05.3 skall följande kontrolleras för samtliga driftsförhållanden:

Med återstående rätande hävarm avses den största skillnaden mellan kurvan för den rätande hävarmen och kurvan för den krängande hävarmen vid en krängning på 0°–3°. Om vattnet når upp till en öppning in mot fartyget vid en mindre krängningsvinkel än den som motsvarar största skillnaden mellan hävarmskurvorna är det den hävarm som motsvarar den krängningsvinkeln som skall användas i beräkningen.

Artikel 17.09

Lastmärken och åmningar

Lastmärken och åmningar skall anbringas i enlighet med artiklarna 4.04 respektive 4.06.

Artikel 17.10

Flytande utrustning utan bestyrkt stabilitet

1.   Följande typer av flytande utrustning behöver inte uppfylla kraven i artiklarna 17.04–17.08:

2.   Dock skall följande krav vara uppfyllda:

KAPITEL 18

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR ARBETSFARKOSTER

Artikel 18.01

Villkor för användningen

Arbetsfarkoster som betecknas som sådana på det gemenskapscertifikat som avses i del I eller II i bilaga V får endast framföras utanför arbetsplatsen i olastat tillstånd. Denna begränsning skall anges på gemenskapscertifikatet.

I detta syfte skall arbetsfarkoster ha ett intyg från den behöriga myndigheten med uppgift om arbetets varaktighet och de geografiska gränserna för den arbetsplats där farkosterna får användas.

Artikel 18.02

Tillämpning av del II

Om inget annat föreskrivs i detta kapitel skall arbetsfarkosternas konstruktion och utrustning uppfylla kraven i kapitlen 3–14 i del II.

Artikel 18.03

Undantag

2.   Inspektionsorganet kan avstå från att tillämpa följande föreskrifter:

Artikel 18.04

Flödningsavstånd och fribord

1.   Om en arbetsfarkost används som sandsugningspråm eller bottentippningspråm skall flödningsavståndet utanför lastrumszonen vara minst 300 mm och fribordet minst 150 mm. Inspektionsorganet kan tillåta ett mindre fribord om det kan bestyrkas med beräkningar att stabiliteten är tillräckligt för en last med en specifik vikt på 1,5 t/m3 och att ingen sida av däcket når vattnet. Påverkan från flytande last skall beaktas.

2.   För arbetsfarkoster som inte omfattas av punkt 1 skall föreskrifterna i artiklarna 4.01 och 4.02 gälla i tillämpliga delar. Inspektionsorganet kan fastställa andra värden för flödningsavståndet och fribordet.

Artikel 18.05

Arbetsbåtar

Arbetsfarkoster behöver inte ha någon arbetsbåt, om

Detta undantag skall anges på gemenskapscertifikatet.

KAPITEL 19

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR HISTORISKA FARTYG

(Utan innehåll)

KAPITEL 19a

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR KANALPRÅMAR

(Utan innehåll)

KAPITEL 19b

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR FARKOSTER SOM TRAFIKERAR VATTENVÄGAR I ZON 4

Artikel 19.b.01

Tillämpning av kapitel 4

1.   Med avvikelse från artikel 4.01.1 och 4.01.2 skall flödningsavståndet för andra dörrar och öppningar än lastrumsluckor för farkoster som trafikerar vattenvägar i zon 4 minskas på följande sätt:

2.   Med avvikelse från artikel 4.02 skall minimifribordet på farkoster som trafikerar vattenvägar i zon 4 vara 0 mm, om flödningsavståndet enligt punkt 1 iakttas.

KAPITEL 20

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR HAVSGÅENDE FARTYG

(Utan innehåll)

KAPITEL 21

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR FRITIDSFARTYG

Artikel 21.01

Allmänna föreskrifter

För fritidsfartygs konstruktion och utrustning gäller endast artiklarna 21.02 och 21.03.

Artikel 21.02

Tillämpning av del II

1.   Fritidsfartyg skall uppfylla följande föreskrifter:

2.   För fritidsfartyg som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 94/25/EG av den 16 juni 1994 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar i fråga om fritidsbåtar (25) skall den första inspektionen och de periodiska inspektionerna endast utsträcka sig till följande:

Artikel 21.03

(Utan innehåll)

KAPITEL 22

CONTAINERFARTYGS STABILITET

Artikel 22.01

Allmänna föreskrifter

1.   Föreskrifterna i detta kapitel gäller fartyg som transporterar containrar, när stabilitetshandlingar krävs enligt gällande av sjöfartsmyndigheterna utfärdade föreskrifter som är i kraft i medlemsstaterna.

Ett inspektionsorgan skall kontrollera eller låta kontrollera stabilitetshandlingarna och förse dem med lämplig stämpel.

2.   Stabilitetshandlingarna skall innehålla uppgifter som kan förstås av befälhavaren beträffande fartygets stabilitet för varje lastkondition.

Stabilitetshandlingarna skall som minimikrav innehålla följande:

3.   På fartyg som kan användas för transport både av säkrade och ej säkrade containrar skall det finnas separata beräkningsmetoder för bestyrkande av stabiliteten för transport både av last av säkrade containrar och ej säkrade containrar.

4.   En containerlast skall anses som säkrad endast om varje enskild container är stadigt förbunden med fartygets skrov med skenor eller säkringsanordningar och dess läge inte kan ändras under färden.

Artikel 22.02

Randvillkor och beräkningsmetod för bestyrkande av stabilitet för transport av ej säkrade containrar

1.   Vid ej säkrade containrar skall alla beräkningsmetoder som används för att bestämma fartygets stabilitet överensstämma med följande randvillkor:

2.   Ett fartyg lastat med containrar som inte är säkrade skall anses ha tillräcklig stabilitet om det effektiva värdet  är mindre eller lika med det värde zul som erhålls ur formeln. Värdet zul skall beräknas för olika volymsdeplacement för alla olika djupgåenden.
zul
I dessa formler gäller följande:

Om ingen ritning över hydrostatiska kurvor finns att tillgå, kan värdet för  i beräkningen enligt punkt 2 och artikel 22.03.2 fastställas med hjälp av följande approximeringsformler:

Artikel 22.03

Randvillkor och beräkningsmetod för bestyrkande av stabilitet för transport av säkrade containrar

1.   Vid säkrade containrar skall alla beräkningsmetoder som används för att bestämma fartygets stabilitet överensstämma med följande randvillkor:

2.   Ett fartyg lastat med säkrade containrar skall anses ha tillräcklig stabilitet om det effektiva värdet  är mindre eller lika med det värde zul som erhålls ur formeln. Värdet zul skall beräknas för olika volymsdeplacement för alla olika djupgåenden.
zul
Förutom de tidigare definierade termerna gäller i dessa formler följande:

3.   Formel för approximering av I

Om ingen ritning över hydrostatiska kurvor finns att tillgå kan värdet för det laterala tröghetsmomentet I för vattenlinjearean beräknas med hjälp av följande approximeringsformler:

Artikel 22.04

Förfarande för bedömning av stabiliteten ombord

Förfarandet för bedömning av stabiliteten kan hämtas från de handlingar som avses i artikel 22.01.2.

KAPITEL 22a

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR FARKOSTER LÄNGRE ÄN 110 M

Artikel 22a.01

Tillämpning av del I

Förutom föreskrifterna i artikel 2.03.3 skall det inspektionsorgan som senare skall utfärda gemenskapscertifikatet underrättas av ägaren eller hans ombud innan konstruktionen av en farkost som är längre än 110 m påbörjas, med undantag av havsgående fartyg (nykonstruktion eller förlängning av ett fartyg i drift). Inspektionsorganet skall utföra inspektioner under byggfasen. Inspektionsorganet kan avstå från inspektion under byggfasen om ett intyg visas före byggstarten, där ett godkänt klassificeringssällskap försäkrar att det kommer att övervaka byggarbetet.

Artikel 22a.02

Tillämpning av del II

För farkoster längre än 110 m gäller, förutom del II, även artiklarna 22a.03–22a.05.

Artikel 22a.03

Styrka

Ett godkänt klassificeringssällskap skall med intyg bestyrka att skrovets styrka (den längsgående, laterala och lokala styrkan) är tillräcklig enligt artikel 3.02.1 a.

Artikel 22a.04

Bärighet och stabilitet

1.   Punkterna 2–9 gäller för farkoster längre än 110 m, med undantag av passagerarfartyg.

2.   Tillräcklig stabilitet, även stabilitet vid läckage, under de mest ogynnsamma lastkonditionerna skall bestyrkas.

Grundvärdena för stabilitetsberäkningen (fartygets lättvikt och tyngdpunktens läge) skall fastställas på ett av följande sätt:

3.   Bärigheten vid läckage skall bestyrkas för fullastad farkost.

I detta syfte skall man genom beräkningar kunna påvisa att stabiliteten är tillräcklig vid kritiska delmoment och vid slutstadiet av fartygets vattenintag. Negativa stabilitetsvärden i vissa delmoment kan godkännas av de behöriga myndigheterna, om tillräcklig stabilitet kan bestyrkas för senare delmoment.

4.   När det gäller läckage skall följande antaganden beaktas:

5.   Läckstabiliteten är tillräcklig om ett av följande villkor är uppfyllda på grundval av antagandena i punkt 4:

6.   När genom- och nedåtflödesöppningar har installerats för att minska asymmetriskt vattenintag skall tiden för utjämningen inte överskrida 15 minuter, om tillräcklig läckstabilitet kan bestyrkas för de mellanliggande faserna av vatteninströmningen.

7.   Om öppningar genom vilka oskadade avdelningar kan översvämmas kan stängas vattentätt skall dessa stängningsanordningar märkas i enlighet med kraven för detta.

8.   Kraven för bestyrkande genom beräkning enligt punkterna 2–5 skall betraktas vara uppfyllda om beräkningar av läckstabilitet enligt ADNR del 9 ger ett positivt resultat.

9.   Om så krävs för att punkt 2 eller 3 skall uppfyllas skall flytvattenlinjen vid största djupgående revideras.

Artikel 22a.05

Ytterligare föreskrifter

1.   För farkoster längre än 110 m gäller följande krav:

2.   För fartyg, med undantag av passagerarfartyg, som är längre än 110 m och som förutom vad som anges i punkt 1

skall det anges på gemenskapscertifikatet under punkt 52 att de uppfyller samtliga krav i leden a–d.

3.   För passagerarfartyg som är längre än 110 m och som förutom vad som anges i punkt 1

skall det anges i gemenskapscertifikatet under punkt 54 att de uppfyller alla krav i leden a–d.

Artikel 22a.6

Tillämpning av del IV vid ombyggnad

För fartyg som har byggts om så att de blir längre än 110 m får inspektionsorganet tillämpa kapitel 24 endast på särskilda rekommendationer från kommittén.

KAPITEL 22b

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR HÖGHASTIGHETSFARTYG

Artikel 22b.01

Allmänna föreskrifter

1.   Höghastighetsfartyg får inte konstrueras som passagerarfartyg med hytter.

2.   Följande installationer är förbjudna ombord på höghastighetsfartyg:

Artikel 22b.02

Tillämpning av del I

1.   Utöver bestämmelserna i artikel 2.03 skall höghastighetsfartyg under överinseende av ett godkänt klassificeringssällskap som har särskilda regler för höghastighetsfartyg konstrueras och klassificeras i enlighet med klassificeringssällskapets tillämpliga regler. Klassen skall behållas.

2.   Med avvikelse från artikel 2.06 skall gemenskapscertifikat som utfärdas i enlighet med bestämmelserna i detta kapitel gälla högst fem år.

Artikel 22b.03

Tillämpning av del II

1.   Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2 och artikel 22b.02.2 skall kapitlen 3–15 gälla för höghastighetsfartyg, med undantag av följande bestämmelser:

2.   Med avvikelse från artikel 15.02.9 och artikel 15.15.7 skall samtliga dörrar i vattentäta skott kunna manövreras via fjärrkontroll.

3.   Med avvikelse från artikel 6.02.1 skall vid funktionsavbrott eller funktionsstörning i styranordningens drivenhet en andra oberoende drivenhet för styranordningen eller en manuell drivenhet omedelbart träda i funktion.

4.   Förutom föreskrifterna i del II skall höghastighetsfartyg uppfylla kraven i artiklarna 22b.04-22b.12.

Artikel 22b.04

Säten och säkerhetsbälten

Det skall finnas säten för det högsta tillåtna antalet passagerare ombord. Sätena skall vara utrustade med säkerhetsbälten. Säkerhetsbälten är inte nödvändiga om det finns lämpligt slagskydd eller om säkerhetsbälten inte krävs enligt kapitel 4 del 6 i Internationella säkerhetskoden för höghastighetsfartyg från 2000.

Artikel 22b.05

Fribord

Med avvikelse från artiklarna 4.02 och 4.03 skall fribordet vara minst 500 mm.

Artikel 22b.06

Bärighet, stabilitet och indelning

För höghastighetsfartyg skall tillräcklig dokumentation framläggas för följande:

Artikel 22b.07

Styrhytt

1.   Utformning

2.   Fri sikt

3.   Instrument

Instrumentpaneler för att manövrera och övervaka de anordningar som avses i artikel 22b.11 skall vara placerade på separata och tydligt markerade platser i styrhytten. Detta skall även i förekommande fall gälla kontroller för sjösättning av gemensam livräddningsutrustning.

4.   Belysning

Rött ljus skall användas för områden eller delar av utrustning som skall vara upplysta vid användning.

5.   Fönster

Reflexer skall undvikas. Bländskydd mot solljus skall finnas.

6.   Ytmaterial

Användning av reflekterande ytmaterial i styrhytten skall undvikas.

Artikel 22b.08

Ytterligare utrustning

Höghastighetsfartyg skall ha följande utrustning:

Artikel 22b.09

Stängda utrymmen

1.   Allmänt

Allmänna utrymmen och bostadsutrymmen och utrustningen i dessa skall vara utformade så att en person vid normal användning av dessa inte skadas under en normal start eller ett normalt stopp eller en nödstart eller ett nödstopp eller vid manövrering under normal gång och vid funktionsstopp eller funktionsstörning.

2.   Kommunikation

Artikel 22b.10

Utgångar och utrymningsvägar

Utrymnings- och räddningsvägar skall uppfylla följande krav:

Artikel 22b.11

Brandskydd och förebyggande av bränder

1.   Allmänt tillgängliga korridorer, bostadsutrymmen och andra utrymmen och även kök och maskinrum skall vara anslutna till ett lämpligt brandlarmsystem. Alla bränder och deras lokalisering skall anges automatiskt på en plats som är permanent bemannad av besättningen.

2.   Maskinrummen skall vara utrustade med ett fast brandbekämpningssystem enligt artikel 10.03b.

3.   Allmänt tillgängliga bostadsutrymmen och andra utrymmen och deras utrymningsvägar skall vara utrustade med ett trycksatt vattensprinklersystem enligt artikel 10.03a. Det vatten som används vid släckningen skall kunna ledas ut snabbt och direkt.

Artikel 22b.12

Övergångsbestämmelser

Höghastighetsfartyg enligt artikel 1.01.22 som innehade ett giltigt gemenskapscertifikat den 31 mars 2003 skall följa följande föreskrifter i detta kapitel:

DEL III

KAPITEL 23

UTRUSTNING AV FARTYG MED HÄNSYN TILL BEMANNING

Artikel 23.01

(Utan innehåll)

Artikel 23.02

(Utan innehåll)

Artikel 23.03

(Utan innehåll)

Artikel 23.04

(Utan innehåll)

Artikel 23.05

(Utan innehåll)

Artikel 23.06

(Utan innehåll)

Artikel 23.07

(Utan innehåll)

Artikel 23.08

(Utan innehåll)

Artikel 23.09

Fartygens utrustning

1.   För motorfartyg, skjutbogserare, skjutbogserade konvojer och passagerarfartyg skall inspektionsorganet i punkt 47 i gemenskapscertifikatet ange om föreskrifterna i punkt 1.1 eller 1.2 följs eller inte.

1.1   Standard S1

1.2   Standard S2

Artikel 23.10

(Utan innehåll)

Artikel 23.11

(Utan innehåll)

Artikel 23.12

(Utan innehåll)

Artikel 23.13

(Utan innehåll)

Artikel 23.14

(Utan innehåll)

Artikel 23.15

(Utan innehåll)

DEL IV

KAPITEL 24

ÖVERGÅNGS- OCH SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 24.01

Övergångsbestämmelsernas tillämplighet på farkoster som redan är i trafik

1.   Bestämmelserna i artiklarna 24.02–24.04 gäller endast farkoster som den ... (27) innehar ett giltigt fartygscertifikat enligt den förordning om inspektion av fartyg på Rhen som gällde den 31 december 1994 eller som var under byggnad eller ombyggnad den 31 december 1994.

2.   För farkoster som inte omfattas av punkt 1 skall bestämmelserna i artikel 24.06 gälla.

Artikel 24.02

Undantag för farkoster som redan är i trafik

1.   Med avvikelse från artiklarna 24.03 och 24.04 skall farkoster som inte följer bestämmelserna i detta direktiv

2.   Följande definitioner gäller i tabellen nedan:

Artikel 24.03

Undantag för farkoster som kölsträcktes senast den 1 april 1976

1.   Utöver bestämmelserna i artikel 24.02 gäller följande bestämmelser för farkoster som kölsträcktes senast den 1 april 1976.

Följande definitioner gäller i nedanstående tabell:

2.   Artikel 15.11.3 a skall tillämpas på dagstursfartyg, kölsträckta senast den 1 april 1976, till det första utfärdandet eller den första förnyelsen av gemenskapscertifikatet efter den 1 januari 2045 med bestämmelsen att endast målarfärger, lacker och andra material som används på ytor som vetter mot räddningsvägar samt andra material för ytbehandling av paneler skall vara brandhämmande och att rök eller giftiga ångor inte får uppstå i farlig omfattning.

3.   Artikel 15.09.4 första och andra meningarna skall tillämpas på fartyg, som används för dagsturer, och som kölsträckts senast den 1 april 1976, med bestämmelsen att, i stället för trappor i form av en bärande stålkonstruktion, räcker det med de trappor som utgör räddningsväg om de är så konstruerade att de kan användas vid brand ungefär lika länge som trappor i form av en bärande stålkonstruktion.

Artikel 24.04

Andra undantag

1.   För farkoster vars minimifribord fastställdes enligt artikel 4.04 i den förordning om tillsyn av sjöfarten på Rhen som gällde den 31 mars 1983, får inspektionsorganet på begäran av ägaren fastställa fribordet enligt artikel 4.03 i den förordning om tillsyn av sjöfarten på Rhen som gällde den 1 januari 1995.

2.   Farkoster som kölsträcktes senast den 1 juli 1983 behöver inte uppfylla bestämmelserna i kapitel 9 men skall åtminstone uppfylla bestämmelserna i kapitel 6 i den förordning om tillsyn av sjöfarten på Rhen som gällde den 31 mars 1983.

3.   Artikel 15.06.3 a–15.06.3 e och artikel 15.12.3 a, om regeln om en slanglängd, skall endast tillämpas på farkoster som kölsträckts efter den 30 september 1984, och på ombyggnader av de berörda områdena, senast när gemenskapscertifikatet först utfärdas eller förnyas efter den 1 januari 2045.

4.   Om det är svårt att tillämpa bestämmelserna i detta kapitel efter det att övergångsbestämmelserna upphört att gälla, eller om tillämpningen av dessa medför orimligt höga kostnader, kan undersökningsorganet medge undantag från dessa bestämmelser på rekommendation av kommittén. Dessa undantag skall anges i gemenskapscertifikatet.

5.   Om det i denna bestämmelse i fråga om krav på konstruktion av utrustning hänvisas till en Europastandard eller internationell standard, får utrustningen vid revideringar av standarden användas i ytterligare 20 år efter revideringen av standarden.

Artikel 24.05

(Utan innehåll)

Artikel 24.06

Undantag för farkoster som inte omfattas av artikel 24.01

1.   Följande bestämmelser gäller:

2.   Det måste bevisas att de farkosterna uppfyller bestämmelserna i den förordning om tillsyn av sjöfarten på Rhen som gällde det datum då fartygscertifikatet eller det andra trafiktillståndet beviljades.

3.   Farkosterna skall anpassas så att de följer de bestämmelser som träder i kraft efter det att fartygscertifikatet eller det andra trafiktillståndet utfärdats första gången, enligt övergångsbestämmelserna i tabellen nedan.

4.   Artikel 24.04.4 och 24.04.5 gäller i tillämpliga delar.

5.   Följande definitioner gäller i tabellen nedan:

Artikel 24.07

(Utan innehåll)

KAPITEL 24a

ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER FÖR FARKOSTER SOM INTE TRAFIKERAR VATTENVÄGAR I ZON R

Artikel 24a.01

Tillämpning av övergångsbestämmelser för farkoster som redan är i trafik och tidigare gemenskapscertifikats giltighet

1.   Följande bestämmelser gäller

som inte trafikerar vattenvägar i zon R.

2.   Det skall bevisas att dessa farkoster uppfyller föreskrifterna i kapitlen 1–12 i bilaga II till direktiv 82/714/EEG den dag då fartygscertifikatet eller det andra trafiktillståndet beviljas.

3.   Gemenskapscertifikat som utfärdas före den ... (27) fortsätter att gälla till om med det datum när certifikatet löper ut, vilket anges i certifikatet. Artikel 2.09.2 fortsätter att gälla.

Artikel 24a.02

Undantag för farkoster som redan är i trafik

1.   Farkoster som kölsträcktes före den ... (27) skall undantas från följande bestämmelser på de villkor som anges i tredje kolumnen i tabellen under förutsättning av att de uppfyller föreskrifterna i bilaga II kapitlen 1–12 i detta direktiv i den version som gällde den 4 oktober 1982.

2.   Följande definitioner gäller i tabellen nedan:

Artikel 24a.03

Undantag för farkoster som kölsträcktes före den 1 januari 1985

1.   Farkoster som kölsträcktes före den 1 januari 1985 skall förutom från föreskrifterna i artikel 24a.02 även undantas från följande föreskrifter, på de villkor som anges i tredje kolumnen i tabellen om fartygets och dess besättnings säkerhet garanteras på annat lämpligt sätt:

2.   Följande definitioner gäller i tabellen nedan:

Artikel 24a.04

Andra undantag

Om det är svårt att praktiskt tillämpa föreskrifterna i detta kapitel efter det att övergångsbestämmelserna upphört att gälla, eller om tillämpningen av dessa medför orimligt höga kostnader, kan undersökningsorganet medge undantag från dessa föreskrifter på rekommendation av kommittén. Dessa undantag skall anges i gemenskapscertifikatet.

----

(1)  För apparater som alstrar mycket värme: IP 12.

(2)  Om apparaterna eller panelerna inte har någon skyddsklass, skall uppställningsplatsen uppfylla de villkor som gäller för den aktuella skyddsklassen.

(3)  Elektriskt material av certifierad skyddsklass enligt

(4)  Om denna spänning kommer från nät med högre spänning skall ett galvaniskt skydd användas (säkerhetstransformator).

(5)  Den sekundära elkretsen skall ha samtliga poler jordade.

(6)  Skiljeväggar mellan kontrollcentraler och inre samlingsområden skall motsvara typ A0 men yttre samlingsområden endast typ B15.

(7)  Skiljeväggar mellan salonger och inre samlingsområden skall motsvara typ A30 men yttre samlingsområden endast typ B15.

(8)  Skiljeväggar mellan hytter, skiljeväggar mellan hytter och korridorer samt vertikala skiljeväggar mellan salonger enligt punkt 10 skall överensstämma med typ B15, för utrymmen utrustade med trycksatta sprinklersystem B0.

(9)  Skiljeväggar mellan maskinrum enligt artiklarna 15.07 och 15.10.6 skall överensstämma med typ A60. I andra fall skall de överensstämma med typ A0.

(10)  B15 är tillräckligt för skiljeväggar mellan kök å ena sidan och kylrum och förrådsrum för livsmedel å den andra.

(11)  Skiljeväggar mellan kontrollcentraler och inre samlingsområden skall motsvara typ A0 men yttre samlingsområden endast typ B15.

(12)  Skiljeväggar mellan salonger och inre samlingsområden skall motsvara typ A30 men yttre samlingsområden endast typ B15.

(13)  Skiljeväggar mellan hytter, skiljeväggar mellan hytter och korridorer samt vertikala skiljeväggar mellan salonger enligt punkt 10 skall överensstämma med typ B15, för utrymmen utrustade med trycksatta sprinklersystem B0.

(14)  Skiljeväggar mellan maskinrum enligt artiklarna 15.07 och 15.10.6 skall överensstämma med typ A60. I andra fall skall de överensstämma med typ A0.

(15)  Avståndet från salningen till däck.

(16)  Stångens totala längd utan stångtopp.

(17)  Stångens diameter vid toppbeslaget.

(18)  Bogsprötets totala längd.

(19)  Klyvarbommens totala längd.

(20)  Storbommens totala längd.

(21)  Gaffelns totala längd.

(22)  Avståndet från masttoppen eller salningen till däcket.

(23)  Avståndet från masttoppen eller salningen till däcket.

(24)EGT L 207, 23.7.1998, s. 1. Direktivet ändrat genom direktiv 98/79/EG (EGT L 331, 7.12.1998, s. 1).

(25)EGT L 164, 30.6.1994, s. 15. Direktivet senast ändrat genom förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1).

(26)  Lastrumsavdelningar med fria vätskeytor uppstår när av varandra oberoende vätskeytor bildas genom längsgående och tvärgående vattentäta avdelningar.

(27)  Två år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

(28)
1.

CO2-brandbekämpningssystem som installerats före den 1 oktober 1980 får användas till utfärdandet eller förnyelsen av gemenskapscertifikatet efter den 1 januari 2035, om de uppfyller kraven i artikel 7.03.5 enligt resolution 1975-I-23 från Centralkommissionen för sjöfarten på Rhen.

2.

Fasta CO2-brandbekämpningssystem som installerats mellan den 1 april 1992 och den 31 december 1994 får fortsätta att användas till utfärdandet eller förnyelsen av gemenskapscertifikatet efter den 1 januari 2035, om de uppfyller kraven i artikel 7.03.5 i den förordning om tillsyn av sjöfarten på Rhen som gällde den 31 december 1994.

(28)(28)
(29)  Bestämmelsen tillämpas på fartyg som kölsträckts efter den 31 december 1994 och på fartyg i drift enligt följande:

Kraven i artikel 11.04 skall uppfyllas vid förnyelse av hela lastrumszonen.

Om en ombyggnad, varigenom skarndäckets fria bredd ändras, omfattar skarndäckens hela längd gäller följande:

(30)
1.

Fasta CO2-brandbekämpningssystem som installerats mellan den 1 januari 1995 och den 31 mars 2003 är fortfarande tillåtna, om de uppfyller kraven i artikel 10.03.5 i den förordning om tillsyn av sjöfarten på Rhen som gällde den 31 mars 2002.

(30)(30)
(31)  Tre år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

(32)  43 år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

(33)  18 år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

(34)  23 år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

(35)  Två år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

(36)  Föreskriften gäller fartyg som kölsträcks två år efter det att detta direktiv har trätt i kraft och fartyg i trafik med följande förbehåll:

Föreskrifterna i artikel 11.04 skall vara uppfyllda vid förnyelse av hela lastrumsutrymmet.

Om en ombyggnad genom vilken skarndäcksbredden ändras omfattar skarndäckens hela längd,

(37)  13 år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

(38)  23 år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

Tillägg I

Säkerhetsskyltning

De symboler som används får skilja sig något från eller vara mer detaljerade än symbolerna i detta tillägg, under förutsättning att betydelsen inte ändras och att inga skillnader eller ändringar gör dem omöjliga att förstå.

Tillägg II

Administrativa anvisningar

BILAGA III

OMRÅDEN FÖR EVENTUELLA YTTERLIGARE TEKNISKA FÖRESKRIFTER FÖR FARTYG SOM TRAFIKERAR INRE VATTENVÄGAR I ZONERNA 1 OCH 2

Alla ytterligare tekniska föreskrifter som antas av medlemsstaterna enligt artikel 5.1 i detta direktiv för fartyg som trafikerar zonerna 1 och/eller 2 på denna medlemsstats territorium skall begränsas till följande områden:

BILAGA IV

OMRÅDEN FÖR EVENTUELLA BEGRÄNSNINGAR AV DE TEKNISKA FÖRESKRIFTERNA FÖR FARTYG SOM TRAFIKERAR INRE VATTENVÄGAR I ZONERNA 3 OCH 4

Alla begränsningar av de tekniska föreskrifterna som medges av en medlemsstat enligt artikel 5.7 i detta direktiv för fartyg som uteslutande trafikerar inre vattenvägar i zonerna 3 och 4 på denna medlemsstats territorium skall endast omfatta följande områden:

BILAGA V

FÖRLAGA TILL GEMENSKAPSCERTIFIKAT FÖR FARTYG I INLANDSSJÖFART

Del I

FÖRLAGA TILL GEMENSKAPSCERTIFIKAT FÖR FARTYG I INLANDSSJÖFART

Del II

FÖRLAGA TILL KOMPLETTERANDE GEMENSKAPSCERTIFIKAT FÖR INLANDSSJÖFART

Del III

FÖRLAGA TILL TILLFÄLLIGT GEMENSKAPSCERTIFIKAT FÖR INLANDSSJÖFART

BILAGA VI

FÖRLAGA TILL REGISTER ÖVER GEMENSKAPSCERTIFIKAT FÖR INLANDSSJÖFART

BILAGA VII

KLASSIFICERINGSSÄLLSKAP

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Del I

Kriterier för godkännande av klassificeringssällskap

Klassificeringssällskap som ansöker om godkännande i enlighet med artikel 10 i detta direktiv skall uppfylla följande kriterier:

Del II

Förfarande för godkännande av klassificeringssällskap

Ett beslut om att godkänna ett klassificeringssällskap enligt artikel 10 i detta direktiv skall fattas av kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 19.2 i detta direktiv. Dessutom skall följande förfarande tillämpas:

Del III

Förteckning över godkända klassificeringssällskap

På grundval av kriterierna i del I och del II har för närvarande följande klassificeringssällskap godkänts enligt artikel 10 i detta direktiv:

Klassificeringssällskap som erkänts och godkänts av en medlemsstat enligt rådets direktiv 94/57/EG av den 22 november 1994 om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed (1) skall tills de har godkänts enligt del I och del II för närvarande godkännas enligt artikel 10 i det här direktivet endast för fartyg som uteslutande trafikerar vattenvägar i denna medlemsstat.

----

(1)EGT L 319, 12.12.1994, s. 20. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/84/EG (EGT L 324, 29.11.2002, s. 53).

BILAGA VIII

FÖRFARANDEREGLER FÖR GENOMFÖRANDE AV INSPEKTIONER

Artikel 1

Om myndigheterna vid inspektion finner att det certifikat som finns ombord är ogiltigt eller att fartyget inte uppfyller föreskrifterna i certifikatet, men att ogiltigheten eller det faktum att föreskrifterna inte är uppfyllda inte utgör någon uppenbar fara, skall fartygets ägare eller dennes ombud vidta alla nödvändiga åtgärder för att råda bot på situationen. Den myndighet som utfärdade certifikatet eller som senast förnyade det skall underrättas inom sju dagar.

Artikel 2

Om myndigheterna, då de utför den inspektion som avses i artikel 1, finner att certifikatet inte finns ombord eller att fartyget utgör en uppenbar fara, får de stoppa fartygets vidare resa till dess att nödvändiga åtgärder vidtagits för att råda bot på situationen.

De får också föreskriva åtgärder som gör att fartyget, eventuellt efter avslutad transport, utan fara kan framföras till en plats där det antingen kan inspekteras eller repareras om det är lämpligt. Den myndighet som utfärdade eller senast förnyade certifikatet skall underrättas inom sju dagar.

Artikel 3

En medlemsstat som hindrat ett fartyg från att fortsätta sin resa, eller som underrättat dess ägare om sin avsikt att göra detta om de brister som konstaterats inte avhjälpts, skall inom sju dagar underrätta den myndighet i en medlemsstat som utfärdat eller senast förnyat certifikatet om det beslut den fattat eller avser att fatta.

Artikel 4

I varje beslut om att avbryta ett fartygs resa som fattats med stöd av regler som antagits för att genomföra detta direktiv skall skälen till beslutet noggrant anges. Beslutet skall utan dröjsmål anmälas till den berörda parten, som samtidigt skall underrättas om möjligheterna att överklaga enligt gällande lagstiftning i medlemsstaterna, samt om tidsfristerna för detta.

BILAGA IX

FÖRESKRIFTER OM SIGNALLJUS, RADARINSTALLATIONER OCH GIRHASTIGHETSINDIKATORER

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

DEL I

FÖRESKRIFTER OM LANTERNORS FÄRG OCH LJUSSTYRKA OCH OM GODKÄNNANDE AV SIGNALLANTERNOR FÖR FARTYG I INLANDSSJÖFART

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

KAPITEL 1

DEFINITIONER

Artikel 1.01

Signallanternor

1.   Med lanterna avses en anordning för att sprida ljuset från en artificiell ljuskälla, inbegripet de komponenter som behövs för att filtrera, bryta eller reflektera ljuset och för att fästa eller driva ljuskällan.

2.   Lanternor för signalering på fartyg kallas signallanternor.

Artikel 1.02

Signalljus

Artikel 1.03

Ljuskällor

Med ljuskällor avses elektriska eller icke-elektriska anordningar med syfte att alstra ljusflöden i signallanternor.

Artikel 1.04

Optiska enheter

Artikel 1.05

Filter

Artikel 1.06

Förhållande mellan IO, IB och t

Med hänsyn till exempelvis ljuskällans åldrande, nedsmutsningsgraden av den optiska enheten och spänningssvängningar i elnätet ombord antas IB vara 25 % mindre än IO.

Följaktligen är

Förhållandet mellan IB och signalljusens t ges av ekvationen

Den atmosfäriska transmissionsfaktorn q antas ha värdet 0,76, vilket motsvarar en meteorologisk sikt på 14,3 km.

KAPITEL 2

FÖRESKRIFTER FÖR SIGNALLJUS

Artikel 2.01

Signalljusens färg

1.   För signalljusen skall ett signalsystem användas som består av följande färger:

Systemet skall överensstämma med Internationella belysningskommissionens rekommendationer i IEC-publikation nr 2.2 (TC-1.6) 1975 ”Colours for Signal Lights”.

Färgerna gäller de ljusflöden som signallanternorna avger.

2.   Gränserna mellan färgområdena skall fastställas med hjälp av koordinaterna för skärningspunkterna i färgdiagrammet i IEC-publikation nr 2.2 (TC-1.6) 1975 (se färgdiagrammet) enligt tabellen nedan.

Färgdiagram enligt IEC

Artikel 2.02

Signalljusens ljusstyrka och räckvidd

I tabellen nedan anges de tillåtna gränsvärdena för IO, IB och t (användning under dag och natt) för de olika signalljusen. De angivna värdena gäller ljusflödet från signallanternorna.

IO och IB anges i cd och t i km.

Gränsvärden

För användning av gult blinkande ljus under dagen gäller dock en minsta ljusstyrka IO på 900 cd.

Artikel 2.03

Spridning av signalljusens ljusstyrka

1.   Horisontal spridning av ljusstyrkan

2.   Vertikal spridning av ljusstyrkan

Vid lutning av signallampan med ±5° i förhållande till horisontlinjen skall ljusstyrkan uppgå till minst 80 % och vid lutning med ±7,5° till minst 60 % av ljusstyrkan vid en lutning på 0°. Ljusstyrkan får dock vara högst 1,2 gånger den som råder vid en lutning på 0°.

KAPITEL 3

FÖRESKRIFTER FÖR SIGNALLANTERNOR

Artikel 3.01

Tekniska föreskrifter

1.   Signallanternor och ljuskällor skall vara av sådan konstruktion och sådant material att deras säkerhet och hållbarhet garanteras.

2.   Komponenterna i lanternorna (t.ex. stag) får inte negativt påverka ljusets styrka, färg, eller spridning.

3.   Det skall vara enkelt att montera signallanternorna ombord i korrekt läge.

4.   Det skall vara enkelt att byta ljuskällan.

KAPITEL 4

PROVNING, GODKÄNNANDE OCH MÄRKNING

Artikel 4.01

Typprovning

Det skall genom typprovning enligt ”Provningsförhållanden och godkännandevillkor för signallanternor i inlandssjöfart” fastställas om signallanternorna och deras ljuskällor uppfyller dessa föreskrifter.

Artikel 4.02

Provningsförfarande

1.   En ansökan om typprovning skall lämnas till den behöriga provningsmyndigheten tillsammans med minst två exemplar av ritningarna och typmodellerna samt de ljuskällor som behövs.

2.   Om typprovningen inte leder till några anmärkningar, återfår sökanden det ena exemplaret av de inlämnade ritningarna, med en anteckning om godkännande, samt en av de godkända typmodellerna. Provningsmyndigheten skall behålla de andra exemplaren.

3.   Tillverkaren skall för provningsmyndigheten försäkra att den serietillverkade lanternan till alla delar överensstämmer med typmodellen.

Artikel 4.03

Intyg om godkännande

1.   Om typprovningen visar att dessa föreskrifter är uppfyllda, skall den ifrågavarande typen av signallanterna godkännas och sökanden erhålla ett intyg om godkännande enligt förlagan i tillägget med märkning enligt artikel 4.05.

2.   Innehavaren av intyget om godkännande

Artikel 4.04

Kontrollprovning

1.   Provningsmyndigheten skall ha befogenhet att ta provexemplar av signallanternor ur tillverkningsserien för kontrollprovning.

2.   Om allvarliga brister framkommer vid kontrollprovningen kan godkännandet återkallas.

Artikel 4.05

Märkning

1.   Godkända signallanternor, optiska enheter och ljuskällor skall märkas enligt följande:

där”e” är godkännandemärket,

”X” är den stat där godkännandet beviljats, där

”YY” är de två sista siffrorna i året för godkännande.

”nnn” är det godkännandenummer som utfärdats av provningsmyndigheten.

2.   Märkningen skall vara lätt att avläsa och skall vara outplånlig.

3.   Märkningen på lamphuset skall kunna avläsas ombord utan demontering av signallanternan. Om den optiska enheten och lamphuset inte kan separeras, är en märkning på det senare tillräcklig.

4.   Endast godkända signallanternor, optiska enheter och ljuskällor får förses med märkning enligt punkt 1.

5.   Provningsmyndigheten skall omedelbart underrätta kommittén om den tilldelade märkningen.

Tillägg

DEL II

FÖRESKRIFTER OM PROVNINGSFÖRHÅLLANDEN OCH GODKÄNNANDEVILLKOR FÖR SIGNALLANTERNOR FÖR FARTYG I INLANDSSJÖFART

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

KAPITEL 1

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1.01

Standardspänningar

Standardspänningar för signallanternor för fartyg i inlandssjöfart skall vara 230 V, 115 V, 110 V, 24 V och 12 V. I första hand skall anordningar för 24 V användas.

Artikel 1.02

Funktionskrav

Den rutinmässiga verksamheten ombord får inte negativt påverka signallanternornas och tillbehörens normala funktion. I synnerhet skall alla optiska delar, och viktiga delar för montering och justering av dessa, vara konstruerade på ett sådant sätt att deras fasta läge inte kan ändras under drift.

Artikel 1.03

Montering

De komponenter som används för montering av signallanternorna ombord skall vara konstruerade på ett sådant sätt att det efter justering av dessa komponenter inte är möjligt att ändra lanternornas fasta läge under drift.

Artikel 1.04

Fotometriska krav

Signallanternorna skall åstadkomma den föreskrivna spridning av ljusstyrkan, ljusets färg skall kunna identifieras och den föreskrivna ljusstyrkan skall uppnås omedelbart efter det att lanternorna tänts.

Artikel 1.05

Komponenter

Endast komponenter som är konstruerade för ändamålet får användas i signallanternor.

Artikel 1.06

Underhåll

Signallanternor och tillbehör till dessa skall vara konstruerade enligt en metod som möjliggör regelbundet underhåll, och det skall vid behov vara enkelt att byta ljuskällan, även i mörker.

Artikel 1.07

Säkerhetskrav

Signallanternorna och tillbehören skall vara konstruerade på ett sådant sätt och ha sådana proportioner att det inte uppstår någon fara för människor i samband med drift, hantering och övervakning.

Artikel 1.08

Tillbehör

Tillbehör till signallanternor skall vara konstruerade och tillverkade på ett sådant sätt att de vid montering, installation eller anslutning inte negativt påverkar lanternornas normala användning och funktion.

Artikel 1.09

Icke-elektriska signallanternor

Icke-elektriska lanternor skall vara konstruerade och tillverkade enligt artiklarna 1.02–1.08 i det här kapitlet och enligt kraven i kapitel 3. Kraven i kapitel 2 angående dessa provnings- och godkännandevillkor skall gälla i tillämpliga delar.

Artikel 1.10

Dubbla lanternor

Två lanternor som monterats ovanför varandra i ett lamphus (dubbla lanternor) skall kunna användas som enkla lanternor. Båda ljuskällorna i dubbla lanternor får under inga omständigheter användas samtidigt.

KAPITEL 2

FOTOMETRISKA OCH KOLORIMETRISKA KRAV

Artikel 2.01

Fotometriska krav

1.   De fotometriska specifikationerna för signallanternor finns i del I.

2.   Signallanternornas konstruktion skall garantera att ljuset inte kan reflekteras eller brytas. Användning av reflektorer är inte tillåten.

3.   När det gäller två- och trefärgade lanternor skall projektion av ljus av en färg utanför de föreskrivna sektorsgränserna för färgen i fråga effektivt förhindras, även innanför glaset.

4.   För icke-elektriska signallanternor skall dessa krav gälla i tillämpliga delar.

Artikel 2.02

Kolorimetriska krav

1.   De kolorimetriska specifikationerna för signallanternor finns i del I.

2.   Färgen på det ljus som signallanternorna avger skall med avseende på ljuskällans färgtemperatur vid användning ligga inom de färgområden som anges i del I.

3.   Ljusfärgen hos signallanternor får komma från genomfärgade filter (optiska enheter, glas) och optiska glas endast om färgpunkternas koordinater hos det utstrålande ljuset inte avviker med mer än 0,01 från deras koordinater enligt IEC:s färgdiagram. Färgade lampkolvar får inte användas.

4.   Färgade glas (filter) skall ha en sådan genomskinlighet att den ljusstyrka som krävs uppnås vid ljuskällans färgtemperatur under användning.

5.   Reflexer från ljuskällan på delar av signallanternan får inte vara selektiva, dvs. trefärgskoordinaterna x och y hos den i signallanternan använda ljuskällan får vid färgtemperaturen under användning inte avvika med mer än 0,01 efter reflexen.

6.   Färglöst glas får inte selektivt påverka det ljus som ljuskällan avger vid färgtemperaturen under användning. Även efter en längre driftsperiod får trefärgskoordinaterna x och y för den ljuskälla som används i signallanternan inte avvika med mer än 0,01 när ljuset har passerat glaset.

7.   Färgen på ljuset i icke-elektriska signallanternor skall vid ljuskällans färgtemperatur under användning ligga inom de färgområden som anges i del I.

8.   Färgen på ljuset i färgade icke-elektriska signallanternor får endast komma från genomfärgade silikatglas. När det gäller färgade icke-elektriska lanternor skall de färgade silikatglasen tillsammans vara sådana att den föreskrivna ljusstyrkan uppnås vid den färgtemperatur som ligger närmast den icke-elektriska ljuskällan.

KAPITEL 3

KONSTRUKTIONSKRAV

Artikel 3.01

Elektriska signallanternor

1.   Alla delar av lanternorna skall tåla de särskilda påfrestningar som uppstår vid fartygsgång genom fartygets rörelser, vibrationer, korrosion, temperaturförändringar, stötar vid lastning och gång i is samt annan påverkan ombord.

2.   Lanternans konstruktion, material och utförande skall garantera stabilitet och säkerställa att lanternan fortsätter att fungera normalt även efter mekanisk påfrestning och termisk belastning samt bestrålning med ultraviolett ljus enligt dessa krav, framför allt skall de fotometriska och kolorimetriska egenskaperna bibehållas.

3.   Komponenter som är utsatta för korrosion skall vara tillverkade av korrosionsbeständiga material eller vara försedda med ett effektivt korrosionsskydd.

4.   De material som används får inte vara hygroskopiska om detta har en negativ inverkan på anläggningarnas, anordningarnas eller tillbehörens funktion.

5.   De material som används skall vara mycket brandhämmande.

6.   Provningsmyndigheten kan bevilja undantag när det gäller egenskaperna hos de material som används, förutsatt att konstruktionen garanterar den säkerhet som krävs.

7.   Signallanternorna skall provas för att säkerställa att de är lämpliga att använda ombord. Provningarna skall omfatta miljökrav och driftskrav.

8.   Miljökrav:

9.   Driftslämplighet

10.   Omgivningsförhållanden ombord på fartyg

De normala och extrema omgivningsförhållandena samt omgivningsförhållandena under transport enligt punkt 8 a grundar sig på föreslagna kompletteringar till IEC-publikationerna 92-101 och 92-504. Värden som avviker från dessa betecknas med ”*”.

11.   Signallanternor skall uppfylla kraven för följande miljöprovningar:

12.   Komponenter av organiskt material i en lanterna får inte vara känsliga för ultraviolett strålning.

Efter 720 timmars provning enligt punkt 6 i tillägget får det inte uppstå några förändringar som försämrar kvaliteten och trefärgskoordinaterna x och y får inte avvika med mer än 0,01 jämfört med de genomskinliga delar som inte utsatts för strålning eller vatten.

13.   De genomskinliga delarna och avskärmningar hos lanternorna skall vara konstruerade och tillverkade på ett sådant sätt att de under normala förhållanden ombord inte deformeras, förändras eller förstörs vid kontinuerlig drift med en överspänning på 10 % och en omgivningstemperatur på +45 °C.

14.   Upphängningsanordningar för lanternor skall vid kontinuerlig drift, 10 % överspänning och en omgivningstemperatur på +60 °C tåla en belastning av en kraft på 1 000 N (newton) under 8 timmar.

15.   Lanternorna skall motstå tillfällig överspolning. Vid kontinuerlig drift med 10 % överspänning och en omgivningstemperatur på +45 °C skall de inte påverkas av överspolning med ett vattenflöde med en temperatur på +15 °C–+20 °C från ett fullt 10-literskärl.

16.   De använda materialens beständighet skall garanteras under driftsförhållandena, i synnerhet skall materialen under drift tåla de temperaturer som motsvarar de högsta temperaturerna vid kontinuerlig användning.

17.   Om lanternorna innehåller icke-metalliska material skall deras temperatur fastställas vid kontinuerlig användning ombord med en omgivningstemperatur på +45 °C.

Om den på så sätt fastställda temperaturen vid kontinuerlig drift är högre än de gränsvärden som anges i tabellerna X och XI i del 1 i IEC-publikation 598 skall man genom särskilda undersökningar fastställa i vilken grad dessa komponenter i lanternorna tål mekaniska, termiska och klimatiska påfrestningar under lång tid.

18.   För provningar av komponenternas formbeständighet vid temperaturen vid kontinuerlig användning skall lanternorna vara i drift i luft med konstant luftflöde (cirka 0,5 m/s) med en omgivningstemperatur på +45 °C under sjöförhållanden. Under uppvärmningstiden och efter det att driftstemperaturen uppnåtts skall de icke-metalliska komponenterna utsättas för en mekanisk påfrestning som motsvarar ändamålet eller en möjlig hantering. Hos lanternor med genomskinliga delar som inte består av silikatglas skall en metallstans med måtten 5 mm × 6 mm tryckas med en konstant kraft på 6,5 N (motsvarande ett fingertryck) mitt emellan den genomskinliga delens övre och nedre kant.

Under sådana mekaniska påfrestningar får komponenten inte förete några permanenta deformationer.

19.   För provningen av en komponents hållfasthet vid väderpåverkan skall lanternor med icke-metalliska komponenter placeras i en klimatkammare i 12 timmar i följd, omväxlande i en atmosfär med 45 °C och 95 % relativ fuktighet och en atmosfär med -20 °C och hållas i drift periodvis under sjöförhållanden så att de utsätts för varma, fuktiga cykler och kalla cykler samt växlingar mellan låga och höga temperaturer under perioder som motsvarar driftsperioderna.

Denna provning skall sammanlagt vara minst 720 timmar. Provningen får inte leda till att de icke-metalliska komponenterna i lanternan förändras på ett sätt som påverkar anordningens funktionsduglighet.

20.   Delar i lanternor som befinner sig inom räckhåll får vid en omgivningstemperatur på +45 °C inte uppnå en högre temperatur än +70 °C, om de består av metall, och +85 °C, om de är tillverkade av icke-metalliska material.

21.   Lanternor skall vara konstruerade och tillverkade enligt allmänt accepterade tekniska standarder. I synnerhet skall IEC-publikation 598, del 1, Fartyg, lampor – Allmänna krav och provningar – beaktas. Kraven i följande punkter skall uppfyllas:

22.   Elektriska förbindelseledningar skall ha ett tvärsnitt på minst 1,5 mm2. För anslutningen skall minst ledningar av typ HO 7 RN-F eller likvärdig typ användas.

23.   Typen av skydd för signallanternor för områden med explosionsfara skall fastställas och intygas av de för detta ändamål avsedda provningsmyndigheterna.

24.   Signallanternorna skall vara så konstruerade att

25.   Till alla signallanternor som skall monteras stationärt skall en monterings- och installationsanvisning bifogas, ur vilken det framgår var de skall monteras, vad de skall användas till och av vilken typ de utbytbara delarna i signallanternan skall vara. Flyttbara signallanternor skall kunna monteras på ett enkelt men säkert sätt.

26.   De fastsättningsanordningar som krävs skall vara så beskaffade att lanternans horisontella symmetriplan är parallellt med fartygets vattenlinje.

27.   Alla signallanternor skall tydligt och permanent märkas på ett ställe, som är synligt även efter montering ombord, med följande uppgifter:

Artikel 3.02

Filter och optiska glas

1.   Filter (optiska enheter och glas) och optiska glas får vara tillverkade av organiskt glas (syntetiskt glas) eller oorganiskt glas (silikatglas).

Filter och optiska glas av silikatglas skall vara tillverkade av en glassort som motsvarar minst hydrolytisk klass IV enligt ISO-standard 719 för att garantera varaktig vattenresistens.

Filter och optiska glas av syntetiskt glas skall ha en varaktig vattenresistens som motsvarar vattenresistensen hos de filter och glas som tillverkats av silikatglas.

Optiska glas skall vara tillverkade av glas med låg inre spänning.

2.   Filter och optiska glas skall i så hög grad som möjligt vara fria från sliror, blåsor och orenheter. Deras yta får inte ha några defekter, såsom opolerade (matta) delar, djupa repor e.d.

3.   Filter och optiska glas skall uppfylla kraven i artikel 3.01. De fotometriska och kolorimetriska egenskaperna får inte ändras under dessa förhållanden.

4.   Röda och gröna optiska glas för sidoljus får inte vara utbytbara med varandra.

5.   På filter och optiska glas skall det på en plats som är synlig även efter monteringen finnas en tydligt läsbar och varaktig märkning med förutom fabriksmärke även godkännandenummer och typbeteckning.

Denna märkning får inte leda till att de fotometriska och kolorimetriska minimikraven underskrids.

Artikel 3.03

Elektriska ljuskällor

1.   I signallanternor får endast glödlampor som är tillverkade för detta ändamål användas. De skall finnas tillgängliga med standardspänningarna. Undantag kan medges i särskilda fall.

2.   Glödlampan skall endast kunna monteras i det avsedda läget i signallanternan. Det får finnas högst två entydiga lägen i signallanternan. Felaktiga lägen och mellanlägen skall inte vara möjliga. För provning skall det mest ogynnsamma läget väljas.

3.   Glödlampan får inte ha några egenskaper som påverkar effektiviteten negativt, t.ex. repor eller fläckar på lampkolven eller en felaktig placering av glödtråden.

4.   Glödlampans färgtemperatur vid användning får inte vara lägre än 2 360 K.

5.   De lamphållare och socklar som används skall uppfylla de särskilda krav som ställs på det optiska systemet och tåla de mekaniska påfrestningarna vid verksamhet ombord.

6.   Glödlampans sockel skall vara så fast förenad med lampkolven att glödlampan efter 100 timmars bränning med 10 % överspänning tål en jämn vridning med ett vridmoment på 25 kg/cm utan att förändras eller skadas.

7.   Glödlampans kolv eller sockel skall vara märkt med fabriksmärket, märkspänningen och märkeffekten och/eller den nominella ljusstyrkan samt godkännandenumret på ett läsbart och permanent sätt.

8.   Glödlampor skall ha följande toleransvärden:

KAPITEL 4

PROVNINGS- OCH GODKÄNNANDEFÖRFARANDE

Artikel 4.01

Allmänna förfaranderegler

För provnings- och godkännandeförfarandet gäller bestämmelserna i del I.

Artikel 4.02

Ansökan

1.   Till ansökan om godkännande skall tillverkaren eller ett befullmäktigat ombud för denne bifoga följande uppgifter och underlag samt typmodeller av lanternorna och i förekommande av deras tillbehör:

2.   Till ansökan skall bifogas två driftsklara typmodeller med vardera tio ljuskällor av varje märkspänning och i förekommande fall fem filter av varje signalfärg samt monterings- eller fastsättningsanordningen.

De specifika hjälpinstallationer som behövs för att genomföra godkännandeprovningen skall dessutom ställas till förfogande på begäran.

3.   Typmodellen skall till alla delar motsvara den planerade produktionsmodellen och vara utrustad med alla tillbehör som krävs för att montera och installera den i det normala driftsläge i vilket den är avsedd att användas ombord. Med den behöriga provningsmyndighetens godkännande kan tillbehör undantas.

4.   Ytterligare typmodeller, underlag och uppgifter skall inlämnas på begäran.

5.   Underlagen skall vara avfattade på den godkännande provningsmyndighetens språk.

6.   Om en ansökan om godkännande endast gäller en extra anordning skall punkterna 1–5 gälla i tillämpliga delar, på det villkoret att extra tillbehör endast får godkännas tillsammans med godkända signallanternor.

7.   Sektorslanternor skall i princip inlämnas i en fullständig uppsättning.

Artikel 4.03

Provning

1.   Vid provning av en ny eller ändrad godkänd typ av signallanterna eller extra anordning skall det fastställas om typmodellen uppfyller kraven i dessa provnings- och godkännandevillkor och överensstämmer med underlagen enligt artikel 4.02.1 f.

2.   Godkännandeprovningen skall bygga på de förutsättningar som gäller ombord på fartyg. Provningen skall omfatta alla ljuskällor, optiska glas och tillbehör som skall lämnas in och som är avsedda för signallanternan.

3.   Den fotometriska och kolorimetriska provningen skall göras vid respektive märkspänning.

Bedömningen av signallanternan skall göras med beaktande av den horisontala ljusstyrkan IB och färgtemperaturen vid användning.

4.   Provningen av en del eller en extra anordning skall göras endast med den typ av signallanterna för vilken delen eller anordningen är avsedd.

5.   Provningar som genomförts av andra behöriga myndigheter för att påvisa att kraven enligt kapitel 3 är uppfyllda kan godkännas på begäran, om det bestyrkts att de är likvärdiga med provningarna enligt tillägget.

Artikel 4.04

Godkännande

1.   För godkännande av signallanternor skall artiklarna 4.01–4.05 i del I tillämpas.

2.   För signallanternor och tillbehör som skall eller har serietillverkats kan ett godkännande utfärdas efter en av den sökande bekostad godkännandeprovning, om denne garanterar att han på ett seriöst sätt kommer att utöva de befogenheter som godkännandet medför.

3.   Om signallanternan godkänns skall ett intyg om godkännande utfärdas enligt artikel 4.03 i del I för motsvarande typ av signallanterna och den skall få ett godkännandemärke enligt artikel 4.05 i del I.

Godkännandemärket och det löpande tillverkningsnumret skall anbringas på ett tydligt läsbart och hållbart sätt på alla signallanternor som tillverkas enligt typmodellen på ett ställe som är väl synligt även efter monteringen ombord. Ursprungs- och typbeteckningarna skall vara tydliga och hållbara. Märken som kan förväxlas med godkännandemärket får inte förekomma på signallanternorna.

4.   Godkännandet kan vara tidsbegränsat och innehålla skyldigheter och villkor.

5.   Ändringar av en godkänd signallanterna och ytterligare anordningar som tillfogas en sådan skall godkännas av provningsmyndigheten.

6.   Om en signallanterna inte godkänns skall den sökande underrättas på vederbörligt sätt.

7.   En typmodell av varje godkänd typ av signallanterna skall behållas av den godkännande provningsmyndigheten.

Artikel 4.05

Upphävande av godkännande

1.   Godkännandet av en typmodell upphävs då godkännandeperioden utlöper, vid återkallande och återtagande.

2.   Godkännandet kan återkallas om

godkännandet skall återkallas om de villkor som fastställdes när det utfärdades inte har uppfyllts.

3.   Om tillverkningen av en godkänd typ av signallanterna upphör skall den godkännande provningsmyndigheten underrättas omedelbart.

4.   Upphävande och återkallande av godkännandet skall innebära att den tilldelade märkningen ej får användas.

5.   När godkännandet löper ut skall intyget om godkännande inlämnas till den godkännande provningsmyndigheten för annulering.

Tillägg

Miljöprovningar

1.   Provning av skydd mot stänkvatten och damm

2.   Luftfuktighetsprovning

2.1   Syfte och tillämpning

I denna provning sammanfattas effekterna av fuktig värme och fuktighet vid temperaturförändringar enligt artikel 3.01.10 b vid drift och vid transport och lagring av nautiska anläggningar, apparater och instrument, då ytorna kan täckas av kondens.

Denna kondensation har när det gäller ej inneslutna komponenter dessutom nästan samma effekt som en dammavlagring eller en hygroskopisk salthinna som bildats under drift.

Följande specifikation grundar sig på IEC-publikation 68 del 2–30 tillsammans med artikel 3.01.10 a och 3.01.10 b. Vid behov kan kompletterande uppgifter inhämtas från publikationen.

Komponenter och grupper av komponenter som lämnas in ej inneslutna för godkännande som typmodeller skall provas i ej inneslutet tillstånd eller, om de inte är lämpade för detta, med de minimiskyddsanordningar som enligt sökandens bedömning krävs för användning ombord.

2.2   Genomförande

2.3   Resultat som skall uppnås

3.   Köldprovning

3.1   Syfte

Syftet med denna provning är att fastställa kylans inverkan vid drift, transport och lagring enligt artikel 3.01.8 och 3.01.10. Kompletterande uppgifter kan vid behov inhämtas från IEC-publikation 68 delarna 3–1.

3.2   Genomförande

För alla typmodeller enligt artikel 3.01.10 a gäller också följande:

3.3   Resultat som skall uppnås

Typmodellen skall fungera normalt under de förhållanden som föreskrivs för faserna 7, 8 och 9. Inga skador får förekomma.

Driftsdata för faserna 7 och 9 skall ligga inom de toleransgränser som medges för typmodellen på grundval av dessa provningsförhållanden och godkännandevillkor.

4.   Värmeprovning

4.1   Syfte och tillämpning

Syftet med denna provning är att fastställa värmens inverkan vid drift, transport och lagring enligt artikel 3.01.8 a och 3.01.10 a. Specifikationen nedan grundar sig på IEC-publikation 68 del 2-2 tillsammans med artikel 3.01.10 a. Vid behov kan kompletterande uppgifter inhämtas från IEC-publikationen.

Provningen under extrema omgivningsförhållanden skall i princip genomföras först. Om driftsdata ligger inom de toleransgränser som gäller under normala omgivningsförhållanden behöver en provning under normala omgivningsförhållanden inte genomföras.

4.2   Genomförande

4.3   Resultat som skall uppnås

Typmodellen skall fungera normalt under de förhållanden som föreskrivs för alla provningsfaser. Inga skador får förekomma. Driftsdata för faserna 2, 4 och 5 skall vid provning under normala omgivningsförhållanden ligga inom de toleransgränser som medges på grundval av dessa provningsförhållanden och godkännandevillkor.

5.   Vibrationsprovning

5.1   Syfte och tillämpning

Syftet med denna provning är att fastställa de funktionella och strukturella effekterna av de vibrationer som avses i artikel 3.01.10 e. De strukturella effekterna berör mekaniska komponenters prestanda, särskilt resonanssvängningar och materialutmattning, utan att nödvändigtvis medföra direkta effekter på driften eller ändringar av driftsdata.

De funktionella effekterna berör direkt typmodellens drift och driftsdata. De kan kopplas till strukturella effekter.

Specifikationen nedan grundar sig på IEC-publikation 68 delarna 2–6 tillsammans med artikel 3.01.10 e. Värden som avviker från dem i ovan nämnda bestämmelser betecknas med ”*”. Kompletterande uppgifter kan vid behov inhämtas från IEC-publikation 68 delarna 2–6.

Provningskrav:

Provningen skall ske med sinusformade svängningar i följande frekvensområden med de angivna amplituderna:

Provningen under extrema omgivningsförhållanden skall i princip genomföras först. Om driftsdata ligger inom de toleransgränser som gäller under normala omgivningsförhållanden behöver en provning under normala omgivningsförhållanden inte genomföras.

Typmodeller som är avsedda att användas med vibrationsdämpare skall provas tillsammans med dessa. Om det i undantagsfall inte är möjligt att prova med de vibrationsdämpare som är avsedda för normal drift skall anordningarna provas utan vibrationsdämpare med en ändrad belastning som motsvarar vibrationsdämparnas utväxlingsförhållande.

Provning utan vibrationsdämpare är även tillåten för att bestämma karakteristiska frekvenser.

Vibrationsprovningen skall utföras i tre sinsemellan lodräta huvudriktningar. Typmodeller, som på grund av sin beskaffenhet kan utsättas för särskilda påfrestningar från vibrationer snett mot huvudriktningarna, skall dessutom provas i de riktningar som är särskilt känsliga.

5.2   Genomförande

5.3   Resultat som skall uppnås

Typmodellen samt dess komponenter och grupper av komponenter skall inte förete några mekaniska resonanssvängningar inom de frekvensområden som anges som provningsbelastning i punkt 5.1. Om sådana resonanssvängningar inte kan undvikas, skall konstruktiva åtgärder vidtas för att se till att inga skador uppstår på typmodellen och dess komponenter och grupper av komponenter.

Under och efter vibrationsprovningen får inga konstaterbara effekter av svängningsbelastningen uppträda, särskilt ingen avvikelse mellan de karakteristiska frekvenser som observeras i fas 7 och de värden som fastställs i fas 3, och ingen skada eller funktionsstörning till följd av en längre tids påverkan av vibrationer får konstateras.

De funktionsdata som framkommer i faserna 3–8 skall vid normal miljöprovning ligga inom de toleransgränser som fastställts på grundval av dessa provnings- och godkännandevillkor.

Vid provning av brytarfunktionerna i fas 4 får inga störningar och felkopplingar förekomma.

6.   Accelererad provning av väderbeständigheten

6.1   Syfte och tillämpning

Den accelererade provningen av väderbeständigheten (simulering av naturlig väderexponering genom filtrerad strålning från en xenonlampa och bevattning) genomförs enligt IEC-publikation 68, delarna 2–3, 2–5 och 2–9 med följande kompletteringar:

Den accelererade provningen av väderbeständigheten enligt denna publikation har till syfte att efterlikna den naturliga väderexponeringen genom användning av en provningsanordning med definierade och reproducerbara förutsättningar för att påskynda förändringar av materialegenskaperna.

Den accelererade provningen genomförs i en provningsanordning med filtrerad xenonbågstrålning och periodisk bevattning. Efter väderexponeringen, mätt som produkten av styrkan och varaktigheten av bestrålningen, skall typmodellens egenskaper jämföras med egenskaperna hos typmodeller av samma tillverkning som inte väderexponerats. I första hand skall sådana egenskaper uppmärksammas som är avgörande för den praktiska användningen, t.ex. färg, ytbeskaffenhet, slagseghet, brotthållfasthet och sprickbildning.

För att jämföra resultaten med följderna av naturlig väderexponering antas att egenskapsförändringar vid naturlig väderexponering framför allt orsakas av globalstrålningen och den samtidiga inverkan av syre, vatten och värme på materialet.

Vid den accelererade provningen skall därför särskild hänsyn tas till att strålningen i provningsanordningen så långt som möjligt anpassas till globalstrålningen (se IEC:s publikation). Den filtrerade xenonbågstrålningen har en strålningsfunktion som simulerar globalstrålningen.

Enligt de erfarenheter som hittills gjorts finns det med avseende på uppfyllandet av de angivna provningsvillkoren en stark korrelation mellan väderbeständigheten i den accelererade provningen och beständigheten mot naturliga väderförhållanden. I förhållande till den naturliga väderexponeringen har den accelererade provningen på grund av dess oberoende av plats, klimat och årstid fördelen att kunna reproduceras och på grund av dess oberoende av växlingen mellan dag och natt och årstider fördelen att provningstiden kan förkortas.

6.2   Antal typmodeller

För provning av väderbeständigheten används ett tillräckligt antal typmodeller, om inte annat avtalats. Som jämförelse behövs ett tillräckligt antal typmodeller som inte utsatts för väder.

6.3   Förbehandling av typmodellerna

Typmodellerna provas i leveransskick, om inte annat avtalats. Typmodeller som skall användas för jämförelse skall förvaras i mörker vid rumstemperatur under hela den tid provningen pågår.

6.4   Provningsanordning

Provningsanordningen består i huvudsak av en ventilerad provkammare i vars centrum strålningskällan befinner sig. Runt strålningskällan finns optiska filter. Fästena för typmodellen roteras runt systemets längdaxel på det avstånd från källan och filtren som krävs för att uppnå den bestrålningsstyrka som föreskrivs i punkt 6.4.1.

Bestrålningsstyrkan får inte på något element av den totala exponerade typmodellytan avvika med mer ±10 % från det aritmetiska medelvärdet av bestrålningsstyrkan på de enskilda ytorna.

6.4.1   Strålningskälla

Som strålningskälla används en xenonlampa. Strålningsflödet skall väljas så att bestrålningsstyrkan på typmodellens yta är 1 000 ± 200 W. m-2 i våglängdsområdet 300-830 nm (se punkt 6.9 om strålmätinstrument).

Vid användning av luftkylda xenonlampor får den ozonhaltiga frånluften inte komma in i provkammaren, utan måste avledas separat.

Gjorda resultat visar att strålningsflödet från xenonlampor efter omkring 1 500 driftstimmar sjunker till 80 % av utgångsvärdet. Efter samma tid har även andelen ultraviolett strålning minskat betydligt i förhållande till andra strålningsandelar. Xenonlampor skall därför bytas ut efter denna tid (se även uppgifter från tillverkaren av xenonlampor).

6.4.2   Optiska filter

Mellan strålningskällan och fästena för typmodellerna skall optiska filter arrangeras så att den filtrerade strålningen från xenonlamporna blir så lik globalstrålningen som möjligt (se IEC-publikation 68, delarna 2–9).

Alla filterglas skall regelbundet rengöras för att undvika en oönskad minskning av bestrålningsstyrkan. Filtren skall bytas ut när likheten med globalstrålning inte längre kan uppnås.

beträffande lämpliga optiska filter skall uppgifter från tillverkarna av provningsanordningen beaktas. Tillverkarna skall vid leverans av en provningsanordning garantera att de krav som anges i punkt 6.4 är uppfyllda.

6.5   Anordning för bevattning och luftfuktning

Man skall se till att typmodellerna fuktas så att effekterna av detta är jämförbara med naturligt regn och naturlig daggbildning utomhus. Anordningen för bevattning av typmodellerna skall vara så utformad att hela den yta på typmodellerna som skall provas fuktas under bevattningen. Anordningen skall styras så att den cykel av bevattning och torkning som beskrivs i punkt 6.10.3 följs. För att uppfylla det krav på relativ luftfuktighet som anges i punkt 6.10.3 skall luften i provkammaren fuktas. För bevattning och luftfuktning skall destillerat eller helt avsaltat (elektrisk ledningsförmåga < 5 μS/cm) vatten användas.

Behållarna, ledningarna och sprejmunstyckena för destillerat eller helt avsaltat vatten skall vara av korrosionsbeständigt material. Den relativa luftfuktigheten i provkammaren mäts och regleras med en hygrometer som är skyddad mot bevattning och direkt bestrålning.

Vid användning av helt avsaltat vatten eller returvatten finns (liksom vid lackprovning) risk för att typmodellernas ytor får en beläggning eller nöts ner av svävande ämnen.

6.6   Ventilationsanordning

För att upprätthålla den svartkroppstemperatur som anges i punkt 6.10.2 cirkulerar ren, filtrerad, fuktad och i förekommande fall tempererad luft genom provkammaren och över typmodellen. Luftströmmen skall styras och dess hastighet väljas så att en jämn temperering av alla ytelement hos typmodellfästena i systemet uppnås.

6.7   Fästen för typmodeller

Alla typer av fästen av rostfritt stål kan användas som gör det möjligt att fästa typmodellerna enligt de villkor som anges i punkt 6.10.1.

6.8   Svartkroppstermometer

För att mäta svartkroppstemperaturen under den torra perioden används en svartkroppstermometer. Denna består av en platta av rostfritt stål med samma mått som fästet för typmodellen och med en tjocklek av 0,9 ± 0,1 mm som är termiskt isolerad från sitt fäste. Båda ytorna på denna platta är bestrukna med en glansig svart lack med god väderbeständighet, som ovanför en våglängd på 780 nm har en reflexionsgrad på högst 5 %. Plattans temperatur mäts med en bimetalltermometer, vars temperaturgivare är monterad mitt på plattan med god värmekontakt.

Det rekommenderas inte att låta svartkroppstermometern vara kvar i provningsanordningen under hela provningstiden enligt punkt 6.10. Det är tillräckligt att t.ex. var 250:e timme sätta in termometern i provningsanordningen för en tid av ungefär 30 minuter och sedan avläsa svartkroppstemperaturen under den torra perioden.

6.9   Strålmätinstrument

Bestrålningen (enhet: W. s m-2) är produkten av bestrålningsstyrkan (enhet: W. m-2) och bestrålningens varaktighet (enhet: s). Bestrålningen av typmodellernas ytor i provningsanordningen skall mätas med ett lämpligt strålmätinstrument, som är avpassad till strålfunktionen hos det använda systemet som består av strålkälla och filter. Strålmätinstrumentet skall kalibreras så att infraröd strålning över 830 nm inte registreras.

Strålmätinstrumentets lämplighet beror till största delen på om dess strålningsmottagare har en bra väder- och åldersbeständighet och om dess spektrala känslighet är tillräcklig med avseende på globalstrålningen.

Ett strålmätinstrument kan bestå av t.ex. dessa delar:

Strålmätinstrumentets skala skall kalibreras. Denna kalibrering skall provas efter ett års drift och i förekommande fall korrigeras.

Bestrålningsstyrkan på typmodellens yta beror av avståndet till strålkällan. Därför skall typmodellens ytor om möjligt vara på samma avstånd från strålkällan som strålmätinstrumentets mottagaryta. Om detta inte är möjligt skall det värde som avläses på strålmätinstrumentet multipliceras med en korrektionsfaktor.

6.10   Genomförande

6.11   Provningens varaktighet och provningsförfarande

Provningen IEC-publikation 68, delarna 2–9, provningsförfarande B. Provningen varar 720 timmar vid tillämpning av bevattningscykeln enligt punkt 6.10.3.

Det rekommenderas att provningen av väderbeständigheten genomförs hos en och samma typmodell (vid provning utan förstörande av den egenskapsförändring som skall undersökas, t.ex. vid provning av väderbeständigheten) eller flera typmodeller (vid provning med förstörande, t.ex. av slagseghet) i olika överenskomna grader av bestrålning. På så sätt kan en egenskapsförändring hos utrustningen följas kontinuerligt under hela förloppet av väderexponeringen.

6.12   Utvärdering

Typmodellerna skall efter avslutad väderexponering förvaras i minst 24 timmar i mörker och med en lufttemperatur på +23 °C, en daggpunktstemperatur på +12 °C, en relativ luftfuktighet på 50 %, en vindhastighet på 1 m/s och ett lufttryck på 860–1 060 hPa. (Den tillåtna avvikelsen för lufttemperaturen är ±2 °C, och för den relativa luftfuktigheten ±6 %).

Dessa typmodeller samt de typmodeller som används för jämförelse enligt punkterna 6.2 och 6.3 skall undersökas med avseende på de konstaterade egenskaperna enligt de krav som anges i artikel 2.01.1 och 2.01.2 samt artikel 3.01.12.

7.   Provning av saltvatten- och väderbeständighet

(Saltdimprovning)

7.1   Syfte och tillämpning

Denna provning omfattar effekterna av saltvatten och salthaltig atmosfär vid drift och vid transport och lagring enligt artikel 3.01.

Den kan begränsas till typmodellen eller prover av det material som använts.

Följande specifikationer grundar sig på IEC-publikation 68, delarna 2–52. Vid behov kan kompletterande uppgifter inhämtas från publikationen.

7.2   Genomförande

7.3   Resultat som skall uppnås

Typmodellen får inte förete några förändringar, som

De funktionsdata som uppmätts i faserna 3 och 7 skall ligga inom de toleransgränser som fastställs i dessa provnings- och godkännandevillkor.

DEL III

FÖRESKRIFTER OM MINIMIKRAV OCH PROVNINGSVILLKOR FÖR RADARANLÄGGNINGAR SOM ANVÄNDS AV FARTYG I INLANDSSJÖFART

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

KAPITEL 1

ALLMÄNT

Artikel 1.01

Tillämpningsområde

I dessa föreskrifter fastställs tekniska och operativa minimikrav för radaranläggningar som används i inlandssjöfart samt villkoren för granskning av uppfyllandet av dessa minimikrav. Ett elektroniskt sjökorts- och informationssystem för inlandssjöfart (ECDIS) som kan användas för navigering räknas som radaranläggningar för navigeringsändamål enligt dessa föreskrifter.

Artikel 1.02

Radaranläggningens uppgift

Radaranläggningen skall underlätta fartygets navigering genom att ge en för styrningen av fartyget användbar bild av fartygets position i förhållande till utprickningen, strandkonturerna och de för sjöfarten viktiga byggnadsverken, samt göra det möjligt att säkert och i god tid identifiera andra fartyg och hinder över vattenytan.

Artikel 1.03

Godkännandeprovning

Radaranläggningar får inte installeras ombord på fartyg innan det med hjälp av en provning av en typmodell visats att de uppfyller de minimikrav som anges i dessa föreskrifter.

Artikel 1.04

Ansökan om godkännandeprovning

1.   Ansökan om godkännandeprovning av en typmodell av en radaranläggning skall lämnas till en behörig provningsmyndighet i en av medlemsstaterna.

De behöriga provningsmyndigheterna skall anmälas till kommittén.

2.   Till ansökan skall följande handlingar bifogas:

3.   Den sökande skall genom provning själv fastställa eller låta fastställa att radaranläggningen uppfyller de minimikrav som anges i dessa föreskrifter.

Resultatrapporten från denna provning och mätningsprotokollen från det horisontala och det vertikala strålningsdiagrammet för antennen skall bifogas ansökan.

Denna dokumentation och de uppgifter som framkommit vid provningen av typmodellen skall förvaras hos den behöriga provningsmyndigheten.

4.   Med sökande avses inom ramen för typmodellprovningen en juridisk eller fysisk person under vars namn, fabriksmärke eller annan karaktäristisk beteckning den anläggning som anmälts för typmodellprovning tillverkas eller saluförs.

Artikel 1.05

Typgodkännande

1.   Efter en provning av typmodellen med godkänt resultat skall den behöriga provningsmyndigheten utfärda ett intyg om överensstämmelse.

Om minimikraven inte är uppfyllda skall sökanden skriftligt meddelas om skälen för avslaget.

Godkännandet skall utfärdas av den behöriga myndigheten.

Den behöriga myndigheten skall meddela kommittén om den utrustning som de har godkänt.

2.   Alla provningsmyndigheter har rätt att när som helst välja ut en anläggning ur produktionsserien för kontrollprovning.

Om brister framkommer vid denna provning kan godkännandet av typmodellen upphävas.

Den myndighet som utfärdat godkännandet av typmodellen ansvarar för återkallandet.

3.   Typgodkännandet är giltigt under tio år, och kan på ansökan förlängas.

Artikel 1.06

Märkning av utrustning, godkännandenummer

1.   De enskilda komponenterna i anläggningen skall på varaktigt sätt förses med tillverkarens namn, anläggningens beteckning, instrumenttyp och serienummer.

2.   Det godkännandenummer som den behöriga myndigheten utfärdat skall varaktigt återges på radarskärmen så att det är tydligt läsbart även efter installationen.

godkännandenumrets sammansättning:

e-NN-NNN

3.   Godkännandenumret får endast användas i samband med det tillhörande godkännandet.

Sökanden skall ansvara för framställning och montering av godkännandenumret.

4.   Den behöriga myndigheten skall omgående meddela kommittén om det utfärdade godkännandenumret.

Artikel 1.07

Tillverkarens förklaring

Till varje anläggning skall tillverkaren bifoga en förklaring, i vilken det försäkras att anläggningen uppfyller minimikraven och att dess konstruktion helt och hållet överensstämmer med den typmodell som företetts för provning.

Artikel 1.08

Ändring av godkända anläggningar

1.   Ändringar av redan godkända anläggningar innebär att typgodkännandet upphör att gälla. Om ändringar planeras, skall dessa meddelas skriftligt till den behöriga provningsmyndigheten.

2.   Provningsmyndigheten avgör om godkännandet förblir i kraft, eller om en efterprovning eller en förnyad typmodellprovning skall göras.

Om ett nytt godkännande görs, skall ett nytt godkännandenummer utfärdas.

KAPITEL 2

ALLMÄNNA MINIMIKRAV FÖR RADARANLÄGGNINGAR

Artikel 2.01

Konstruktion, utförande

1.   Radaranläggningar skall vara lämpliga för drift ombord på fartyg i inlandssjöfart.

2.   Anläggningarnas konstruktion och utförande skall följa den senaste tekniska utvecklingen både i mekaniskt och elektriskt hänseende.

3.   Om inte annat anges i bilaga II till direktivet eller i dessa föreskrifter, gäller för strömförsörjning, säkerhet, påverkan mellan olika instrument ombord, säkerhetsavstånd till kompass, resistens mot klimatpåverkan, mekanisk styrka, miljöpåverkan, bullerutsläpp och instrumentmärkning de krav och mätmetoder som anges i IEC-publikation 945”Marine Navigational Equipment General Requirements”.

Dessutom gäller kraven i ITU Radio Regulations. Alla krav i dessa föreskrifter skall vara uppfyllda vid en omgivningstemperatur för radarindikatorn på 0°–40°.

Artikel 2.02

Parasitisk strålning och elektromagnetisk kompatibilitet

1.   Den parasitiska strålningens fältstyrka får i frekvensområdet 30–2 000 MHz inte överskrida 500 μV/m.

I frekvensområdena 156–165 MHz, 450–470 MHz och 1,53–1,544 GHz får fältstyrkan inte överskrida värdet 15 μV/m. Dessa fältstyrkor gäller vid ett mätavstånd på 3 meter från den undersökta anläggningen.

2.   Vid elektromagnetiska fältstyrkor på upp till 15 V/m i omedelbar närhet av den undersökta anläggningen skall denna uppfylla minimikraven i frekvensområdet 30–2 000 MHz.

Artikel 2.03

Handhavande

1.   Anläggningen skall inte ha fler reglage än vad som krävs för ett korrekt handhavande.

Deras utförande, märkning och manövrering skall möjliggöra en enkel, entydig och snabb användning. De skall vara anordnade så att missgrepp undviks så långt det är möjligt.

Reglage som inte behövs vid normal drift skall inte vara direkt åtkomliga.

2.   Alla reglage och indikatorer skall vara försedda med symboler och/eller text på engelska. Symbolerna skall uppfylla kraven i IMO:s rekommendation nr A.278 (VIII) ”Symbols for controls on marine navigational radar equipment” eller i IEC-publikation nr 417. Siffror och bokstäver skall vara minst 4 mm höga.

Om det kan påvisas att en typstorlek på 4 mm av tekniska skäl inte kan användas för vissa märkningar, och om mindre tecken är godtagbara från driftssynpunkt, kan storleken minskas till 3 mm.

3.   Anläggningen skall vara så konstruerad att missgrepp vid handhavandet inte leder till att den slutar fungera.

4.   Funktioner utöver minimikraven och anslutningsmöjligheter för externa instrument skall vara så beskaffade att anläggningen under alla omständigheter uppfyller minimikraven.

Artikel 2.04

Bruksanvisningar

1.   Med varje anläggning skall följa en utförlig bruksanvisning. Den skall finnas att tillgå på tyska, engelska, franska och nederländska och åtminstone innehålla uppgifter om

2.   Med varje anläggning skall följa en kortfattad bruksanvisning i hållbart utförande.

Den skall finnas att tillgå på tyska, engelska, franska och nederländska.

Artikel 2.05

Installation och funktionsprovning

För installation, utbyte och funktionsprovning gäller föreskrifterna i del V.

KAPITEL 3

OPERATIVA MINIMIKRAV FÖR RADARANLÄGGNINGAR

Artikel 3.01

Åtkomst till radaranläggningen

1.   Radaranläggningen skall vara driftsklar inom högst fyra minuter efter det att den slagits på. Därefter skall utsändningen kunna avbrytas eller sättas i gång omedelbart.

2.   Det skall vara möjligt för en person att samtidigt sköta radaranläggningen och observera bildskärmen.

Om kontrollpanelen är en avskild enhet skall den innehålla alla reglage som direkt används vid radarnavigering.

Trådlösa fjärrkontroller skall inte vara tillåtna.

3.   Det skall vara möjligt att läsa radarskärmen även vid starkt omgivningsljus. Vid behov skall lämpliga synhjälpanordningar finnas tillgängliga som lätt skall kunna sättas fast på och tas bort från anläggningen.

Synhjälpanordningar skall även kunna användas av personer med glasögon.

Artikel 3.02

Bildupplösning

1.   Vinkelupplösning

Vinkelupplösningen är beroende av skalområde och avstånd. Den minsta avståndsberoende upplösning som krävs för de undre områdena till och med 1 200 m anges i tillägg 1.

Med minimiupplösning avses det minsta vinkelavstånd mellan två standardreflektorer (se artikel 5.03.2) vid vilket dessa framträder tydligt åtskilda på radarbilden.

2.   Minimiavstånd och avståndsupplösning

På alla avstånd mellan 15 och 1 200 m inom skalområden på upp till och med 1 200 m skall standardreflektorer som vid samma pejling ligger på ett avstånd av 15 m från varandra framträda tydligt åtskilda på radarskärmen.

3.   Manöverlägen som kan leda till en sämre upplösning skall inte kunna kopplas in inom skalområden på upp till 2 000 m.

Artikel 3.03

Skalområden

1.   Radaranläggningen skall vara försedd med följande sekventiellt påslagbara skalområden och ringavstånd:

2.   Ytterligare sekventiellt påslagbara skalområden är tillåtna.

3.   Det inställda skalområdet, avståndet mellan avståndsringarna och den variabla avståndsringens avstånd skall anges i meter eller kilometer.

4.   Avståndsringarnas och den variabla avståndsringens bredd får vid normal ljusinställning uppgå till högst 2 mm.

5.   Bildframställningar av delområden och förstoringar av delar av bilden är inte tillåtna.

Artikel 3.04

Variabel avståndsring

1.   Radaranläggningen skall ha en variabel avståndsring.

2.   Avståndsringen skall inom åtta sekunder kunna ställas in på varje möjligt avstånd.

3.   Det avstånd som ställts in med den variabla avståndsringen får inte ändras ens efter en omställning till ett annat skalområde.

4.   Avståndet skall anges numeriskt med tre eller fyra siffror.

Noggrannheten skall för områden till och med 2 000 m vara 10 m. Avståndsringens radie skall överensstämma med den numeriska angivelsen.

Artikel 3.05

Styrstreck

1.   Ett styrstreck skall sträcka sig från den position på radarskärmen som motsvarar antennens position till radarskärmens yttersta kant.

2.   Styrstrecket får inte vara bredare än 0,5°, mätt vid radarskärmens yttersta kant.

3.   Radaranläggningen skall kunna justeras så att alla azimutala vinkelfel i antenninstallationen kan korrigeras.

4.   Efter det att vinkelfelet korrigerats och radaranläggningen slagits på får styrstrecket avvika högst 0,5° från långskeppslinjen.

Artikel 3.06

Asymmetrisk radarbild

1.   För ett vidare synfält föröver skall radarbilden kunna decentreras i alla skalområden enligt artikel 3.03.1.

Decentreringen får endast medföra ett vidare synfält föröver och skall vara inställbar till minst 0,25 och högst 0,33 av den faktiska bilddiametern.

2.   I områdena med utvidgat synfält föröver skall avståndsringarna kunna utvidgas, och den variabla avståndsringen skall kunna ställas in och avläsas på det största återgivna området.

3.   En fast utvidgning av radarsynfältet föröver enligt punkt 1 ovan är tillåten om den faktiska diametern enligt artikel 4.03.1 inte underskrids när det gäller den centrala delen av radarbilden och pejlskalan är så utformad att pejling enligt artikel 3.08 fortfarande är möjlig.

Möjlighet till decentrering enligt punkt 1 ovan krävs inte i det fallet.

Artikel 3.07

Pejlskala

1.   Radaranläggningen skall ha en pejlskala vid radarskärmens yttersta kant.

2.   Pejlskalan skall vara graderad i minst 72 delar om vardera 5°. De delstreck som anger 10° skall vara klart längre än de delstreck som anger 5°.

Vinkelvärdet 000 på pejlskalan skall vara placerat mitt på radarskärmens övre kant.

3.   Pejlskalan skall markeras med tresiffriga tal medurs från 000 till 360°. Värdena på pejlskalan skall anges med arabiska siffror för var 10:e ° eller var 30:e °.

Talet 000 får ersättas med en tydlig pil.

Artikel 3.08

Pejlinstrument

1.   Anordningar för pejling av mål är tillåtna.

2.   Om det finns pejlinstrument ombord skall ett mål kunna pejlas inom cirka 5 sekunder med ett största fel på ±1°.

3.   Om en elektronisk pejllinje används skall den

4.   Om en mekanisk pejllinjal används skall den

Artikel 3.09

Funktioner för dämpning av ekon av sjögång och regn

1.   Radaranläggningen skall ha manuellt inställbara funktioner, med vars hjälp ekon av sjögång och regn kan dämpas.

2.   Funktionen för dämpning av ekon av sjögång (Sensitivity Time Control – STC) skall i maximalt läge vara effektiv upp till cirka 1 200 m.

3.   Radaranläggningen får inte ha automatiska funktioner för att dämpa ekon av sjögång och regn.

Artikel 3.10

Dämpning av störningar från andra radaranläggningar

1.   Det skall finnas en inkopplingsbar anordning, med vars hjälp störningar från andra radaranläggningar kan minskas.

2.   Denna anordning får vid drift inte medföra att radarmål dämpas.

Artikel 3.11

Kompatibilitet med radarfyrar

Signaler från radarfyrar enligt IMO:s resolution A.423 (XI) skall återges korrekt då funktionen för regnekodämpning (fast time constant – FTC) är avstängd.

Artikel 3.12

Förstärkningsinställning

Variationsområdet för förstärkningsinställningen skall dels vara sådant att bruset nätt och jämnt syns vid en inställning på minsta sjögångsekodämpning, dels sådant att starka radarekon med en ekoarea i storleksordningen 10 000 m2 på godtyckliga avstånd inte syns.

Artikel 3.13

Frekvensavstämning

Det skall finnas en avstämningsindikator på radarindikatorn. Indikatorfältet skall vara minst 30 mm långt. Indikatorn skall fungera på alla avståndsområden, även då inga radarekon förekommer. Den skall även fungera då förstärknings- eller närekodämpningsfunktionen används.

Det skall finnas ett manuellt manöverorgan för att korrigera avstämningen.

Artikel 3.14

Nautiska hjälplinjer och uppgifter på radarskärmen

1.   Endast styrstreck, pejlingslinjer och avståndsringar får aktiveras på radarskärmen.

2.   Utanför radarbilden får förutom uppgifter om radaranläggningens driftstillstånd endast nautisk information presenteras, som

3.   All radarskärmsinformation utanför radarbilden skall presenteras kvasistatiskt, och uppdateringstakten skall uppfylla de operativa kraven.

4.   Kraven på den nautiska informationens presentation och precision skall vara desamma som för huvudinstrumenten.

Artikel 3.15

Systemkänslighet

Systemet skall ha en sådan känslighet att en standardreflektor på ett avstånd av 1 200 m återges korrekt på radarbilden vid varje antennrotation. För en reflektor på 1 m2 på samma avstånd får kvoten mellan antalet antennrotationer med radareko under en viss tid och det totala antalet antennrotationer under samma tid på basen av 100 rotationer (blip-scan-förhållandet) inte vara lägre än 0,8.

Artikel 3.16

Målspår

Målpositionerna från en tidigare rotation skall kunna presenteras som ett målspår.

Målspåret skall vara kvasikontinuerligt och inte så ljust som dess tillhörande mål samt ha samma färg som radarbilden. Målspårets längd får anpassas till de operativa kraven, men får inte vara längre än två antennrotationer.

Radarbilden får inte påverkas negativt av målspåret.

Artikel 3.17

Slavinstrument

Slavinstrument skall uppfylla alla krav som ställs på radarnavigeringssystem.

KAPITEL 4

TEKNISKA MINIMIKRAV FÖR RADARANLÄGGNINGAR

Artikel 4.01

Handhavande

1.   Alla reglage skall vara monterade så att ingen tillhörande indikator skyms då de manövreras och så att radarnavigeringen kan fortgå utan inskränkningar.

2.   Reglage med vilka anläggningen kan stängas av eller som kan leda till en funktionsstörning vid manövrering skall vara skyddade mot oavsiktlig manövrering.

3.   Alla reglage och indikatorer skall ha en reflexionsfri och för alla ljusförhållanden lämplig belysning, som med ett oberoende reglage kan ställas in ända ner till noll.

4.   Följande funktioner skall ha egna reglage med direkt tillgång:

Om skruvreglage används för de ovan nämnda funktionerna får dessa inte vara monterade koncentriskt ovanpå varandra.

5.   Åtminstone reglagen för förstärkning, dämpning av ekon av sjögång och regn skall kunna ställas in med ett skruvreglage vars verkan är nästan proportionell till skruvvinkeln.

6.   Reglagen skall vara så konstruerade att rörelser uppåt eller åt höger har en positiv effekt på inställningen och rörelser till vänster eller neråt en negativ effekt.

7.   Om tryckknappar används skall dessa vara utformade så att man även kan hitta och manövrera dem på känn. Dessutom skall de ha en tydligt kännbar tryckpunkt.

8.   Ljushetsgraden för följande presentationselement skall kunna ställas in oberoende av varandra från noll till det värde som krävs vid drift:

9.   Förutsatt att ljusskillnaderna i en del presentationselement endast är små och de fasta avståndsringarna, de variabla avståndsringarna och pejlingslinjen kan stängas av oberoende av varandra, kan det finnas fyra reglage för att ställa in ljushetsgraden, ett för var och en av följande grupper:

10.   Styrstreckets ljushetsgrad skall kunna ställas in men får inte minskas till noll.

11.   För att stänga av styrstrecket skall det finnas en knapp med automatisk återställning.

12.   Dämpningsfunktionerna skall kunna minskas steglöst till noll.

Artikel 4.02

Bildskärmen

1.   Med radarbild avses en skalenlig återgivning på radarskärmen av radarekon från omgivningen från en antennrotation med den relativa rörelsen i förhållande till det egna fartyget, varvid fartygets långskeppslinje och styrstrecket hela tiden sammanfaller.

2.   Med radarindikator avses den del av anläggningen där radarskärmen finns.

3.   Med radarskärm avses den reflexionsfria indikator där antingen enbart radarbilden eller radarbilden med ytterligare nautisk information visas.

4.   Med radarbildens faktiska diameter avses diametern av den största fullständigt cirkelformade radarbild som kan visas inom pejlskalan.

5.   Med raster-scan-bild avses en kvasistatisk återgivning av radarbilden från en hel antennrotation i form av en TV-bild.

Artikel 4.03

Radarbildens egenskaper

1.   radarbildens effektiva diameter skall vara minst 270 mm.

2.   Den yttre avståndsmätringens diameter skall i skalområdena enligt artikel 3.03 vara minst 90 % av radarbildens effektiva diameter.

3.   Inom alla skalområden skall antennens position vara synlig på radarbilden.

Artikel 4.04

Bildfärg

Bildfärgen skall väljas på grundval av fysiologiska rön. Om flera färger kan återges på radarskärmen, skall själva radarbilden framställas monokromt. Återgivningen av olika färger får inte på någon del av radarskärmen leda till blandfärger genom överlagring.

Artikel 4.05

Bilduppdateringstakt och -lagring

1.   Den radarbild som visas på skärmen skall senast efter 2,5 sekunder ersättas av den aktuella radarbilden.

2.   Varje eko på bildskärmen skall lagras åtminstone under tiden för en antennrotation, dock inte längre än två antennrotationer.

Radarbilden kan presenteras på två olika sätt: antingen genom en permanent presentation eller genom en periodisk bilduppdatering. Den periodiska bilduppdateringen skall ha en frekvens på minst 50 Hz.

3.   Skillnaden i ljushetsgrad mellan plottningen av ett eko och dess eftersken inom tiden för en antennrotation skall vara så liten som möjligt.

Artikel 4.06

Radarbildens linearitet

1.   radarbildens linearitetsfel får vara högst 5 %.

2.   Inom alla områden till och med 2 000 m skall en fast rak strandlinje på ett avstånd på 30 m från radarantennen framträda utan synliga förvrängningar som en rak, sammanhängande ekostruktur.

Artikel 4.07

Avstånds- och azimutmätningens exakthet

1.   Avståndet till ett mål skall med hjälp av de variabla eller fasta avståndsringarnas hjälp kunna fastställas med en exakthet på ±10 m eller ±1,5 %, beroende på vilket av dessa värden som är högst.

2.   Gradtalet på den bäring i vilken ett objekt pejlas får inte avvika mer än 1° från det verkliga värdet.

Artikel 4.08

Antennegenskaper och sändningsspektrum

1.   Antennerna och deras drivmekanism skall fungera felfritt vid vindhastigheter på upp till 100 km per timme.

2.   På antennens drivmekanism skall det finnas en säkerhetsbrytare med vilken sändaren och drivmekanismen kan stängas av.

3.   Antennernas horisontala strålningsdiagram mätt i en riktning skall uppfylla följande krav:

4.   Antennernas vertikala strålningsdiagram mätt i en riktning skall uppfylla följande krav:

5.   Den utstrålade högfrekvensenergin skall vara horisontalt polariserad.

6.   Anläggningens arbetsfrekvens skall vara över 9 GHz inom ett tillåtet frekvensområde enligt ITU:s radioreglemente för system för radarnavigering.

7.   Den av antennen utstrålade högfrekvensenergins frekvensspektrum skall motsvara kraven i ITU:s radioreglemente.

KAPITEL 5

PROVNINGSVILLKOR OCH PROVNINGSFÖRFARANDE FÖR RADARANLÄGGNINGAR

Artikel 5.01

Säkerhet, belastningsförmåga och störningsemission

Strömförsörjning, säkerhet, påverkan mellan instrument ombord, kompassens skyddsavstånd, klimatisk belastningsförmåga, mekanisk belastningsförmåga, miljöbelastning och bullerutsläpp skall provas enligt IEC-publikation 945, ”Marine Navigational Equipment General Requirements”.

Artikel 5.02

Parasitisk strålning och elektromagnetisk kompatibilitet

1.   Den parasitiska strålningen skall mätas enligt IEC-publikation 945, ”Marine Navigational Equipment Interference”, i frekvensområdet 30 MHz–2 000 MHz.

Kraven i artikel 2.02.1 skall vara uppfyllda.

2.   Kraven i artikel 2.02.2 beträffande elektromagnetisk kompatibilitet skall vara uppfyllda.

Artikel 5.03

Provningsförfarande

1.   Mätfältet för provning av en radaranläggning enligt tillägg 2 skall förläggas till en minst 1,5 km lång och 0,3 km bred vattenyta som är så lugn som möjligt eller en terräng med motsvarande reflexionsegenskaper.

2.   Standardreflektorn skall vara en radarreflektor som vid en våglängd på 3,2 cm har en ekvivalent radartvärsektion på 10 m2.

Den ekvivalenta radartvärsektionen (sigma) för en treaxlig radarreflektor med triangulära areor för en frekvens på 9 GHz (3,2 cm) skall beräknas med formeln

En standardreflektor med triangulära areor har sidolängderna a = 0,222 m.

De för provningen av räckvidder och kraven på upplösning vid en våglängd på 3,2 cm fastställda dimensionerna hos reflektorerna skall användas även då den radaranläggning som skall undersökas har en annan våglängd än 3,2 cm.

3.   En standardreflektor skall ställas upp på vart och ett av avstånden 15 m, 30 m, 45 m, 60 m, 85 m, 300 m, 800 m, 1 170 m, 1 185 m respektive 1 200 m från antennens plats.

Förutom standardreflektorn på ett avstånd av 85 m skall standardreflektorer ställas upp på båda sidorna i rät vinkel mot pejlriktningen och på ett avstånd av 5 m.

Förutom standardreflektorn på ett avstånd av 300 m skall en reflektor ställas upp med en ekvivalent radartvärsektion på 300 m2 i rät vinkel mot pejlriktningen och på ett avstånd av 18 m.

Ytterligare reflektorer med en radartvärsektion på 1 m2 och 1 000 m2 och med en azimutvinkel i förhållande till varandra på minst 15° skall ställas upp på ett avstånd av 300 m från antennen.

Förutom standardreflektorn på ett avstånd av 1 200 m skall standardreflektorer och en reflektor med en radartvärsektion på 1 m2 ställas upp i rät vinkel mot pejlriktningen och på ett avstånd av 30 m.

4.   Radaranläggningen skall ställas in på bästa bildkvalitet. Förstärkningen skall vara inställd så att knappt något brus längre syns utanför verkningsområdet för närekodämpningen.

Inställningsanordningen för dämpning av ekon från sjögång (STC) skall ställas på ”minimum” och den för dämpning av ekon från nederbörd (FTC) på ”av”.

Reglage som påverkar bildkvaliteten får under den tid provningen på en viss antennhöjd pågår inte justeras och skall låsas på lämpligt sätt.

5.   Antennen skall ställas upp på valfri höjd mellan 5 m och 10 m över vattenytan eller marken. Reflektorerna skall ställas upp på en sådan höjd över vattenytan eller marken att den effektiva reflexionen från dem motsvarar det värde som anges i punkt 2.

6.   Alla reflektorer som monterats inom det valda området skall inom alla avståndsområden till och med 1 200 m framträda samtidigt och som tydligt skilda mål på radarskärmen, oberoende av mätfältets azimutala vinkel till styrstrecket.

Signaler från radarfyrar enligt artikel 3.11 skall återges felfritt.

Alla krav i dessa föreskrifter skall vara uppfyllda vid alla antennhöjder mellan 5 m och 10 m. Enbart nödvändiga justeringar får göras på radaranläggningens reglage.

Artikel 5.04

Antennmätningar

Mätningen av antennegenskaperna skall utföras enligt IEC-publikation 936, ”Shipborne Radar”.

Tillägg 1

Vinkelupplösning inom områdena till och med 1 200 m

Tillägg 2

Mätfält för att fastställa radaranläggningars upplösningsförmåga

DEL IV

FÖRESKRIFTER OM MINIMIKRAV OCH PROVNINGSVILLKOR FÖR GIRHASTIGHETSINDIKATORER FÖR FARTYG I INLANDSSJÖFART

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

KAPITEL 1

ALLMÄNT

Artikel 1.01

Tillämpningsområde

I dessa föreskrifter fastställs tekniska och operativa minimikrav för girhastighetsindikatorer i inlandssjöfart samt villkoren för granskning av uppfyllandet av dessa minimikrav.

Artikel 1.02

Girhastighetsindikatorns uppgift

Girhastighetsindikatorns uppgift är att mäta och visa fartygets girhastighet åt babord eller styrbord för att understödja radarstyrningen.

Artikel 1.03

Godkännandeprovning

Girhastighetsindikatorer får inte installeras ombord på fartyg innan det med hjälp av en provning av en typmodell visats att de uppfyller de minimikrav som fastställs i dessa föreskrifter.

Artikel 1.04

Ansökan om godkännandeprovning

1.   Ansökan om godkännandeprovning av en girhastighetsindikator skall lämnas till en behörig provningsmyndighet i en av medlemsstaterna.

De behöriga provningsmyndigheterna skall anmälas till kommittén.

2.   Till ansökan skall följande handlingar bifogas:

3.   Den sökande skall genom provning själv fastställa eller låta fastställa att radaranläggningen uppfyller de minimikrav som anges i dessa föreskrifter.

Resultatrapporten av denna provning och mätningsprotokollen skall bifogas ansökan.

Denna dokumentation och de uppgifter som framkommit vid provningen skall förvaras hos den behöriga provningsmyndigheten.

4.   Med sökande avses i samband med typmodellprovningen en juridisk eller fysisk person under vars namn, fabriksmärke eller annan karaktäristisk beteckning den anläggning som anmälts för provning tillverkas eller saluförs.

Artikel 1.05

Typgodkännande

1.   Efter provning av typmodellen med godkänt resultat, skall den behöriga provningsmyndigheten utfärda ett intyg om överensstämmelse.

Om minimikraven inte är uppfyllda skall sökanden skriftligt meddelas om skälen för avslaget.

Godkännandet skall utfärdas av den behöriga myndigheten.

Den behöriga myndigheten skall meddela kommittén om den utrustning som de har godkänt.

2.   Alla provningsmyndigheter har rätt att när som helst ta en anläggning ur produktionsserien för kontrollprovning.

Om brister framkommer vid denna provning kan typgodkännandet upphävas.

Den myndighet som utfärdat typgodkännandet ansvarar för upphävandet.

3.   Typgodkännandet är giltigt under tio år, och kan på ansökan förlängas.

Artikel 1.06

Märkning av utrustning, godkännandenummer

1.   De enskilda komponenterna i anläggningen skall på varaktigt sätt förses med tillverkarens namn, anläggningens beteckning, instrumenttyp och serienummer.

2.   Det godkännandenummer som den behöriga myndigheten utfärdat skall anbringas varaktigt på anläggningens kontrollpanel så att det är tydligt läsbart även efter installationen.

Godkännandenumrets sammansättning:

e-NN-NNN

3.   Godkännandenumret får endast användas i samband med det tillhörande godkännandet.

Sökanden skall ansvara för framställning och montering av godkännandenumret.

4.   Den behöriga myndigheten skall omgående meddela kommittén om det utfärdade godkännandenumret.

Artikel 1.07

Tillverkarens förklaring

Till varje anläggning skall tillverkaren bifoga en förklaring, i vilken det försäkras att anläggningen uppfyller minimikraven och att dess konstruktion helt och hållet överensstämmer med den typmodell som företetts för provning.

Artikel 1.08

Ändring av godkända anläggningar

1.   Ändringar av redan godkända anläggningar innebär att typgodkännandet upphör att gälla.

Om ändringar planeras, skall dessa meddelas skriftligt till provningsmyndigheten.

2.   Provningsmyndigheten avgör om godkännandet förblir i kraft, eller om en efterprovning eller en förnyad typmodellprovning skall göras. Om ett nytt godkännande görs, skall ett nytt godkännandenummer utfärdas.

KAPITEL 2

ALLMÄNNA MINIMIKRAV FÖR GIRHASTIGHETSINDIKATORER

Artikel 2.01

Konstruktion, utförande

1.   Girhastighetsindikatorer skall vara lämpliga för drift ombord på fartyg som används i inlandssjöfart.

2.   Utrustningens konstruktion och utförande skall följa den senaste tekniken både i mekaniskt och elektriskt hänseende.

3.   Om inte annat anges i bilaga II till direktivet eller i dessa föreskrifter skall de krav och provningsmetoder som anges i IEC-publikation 945 ”Marine Navigational Equipment General Requirements” tillämpas på strömförsörjning, säkerhet, påverkan mellan olika instrument ombord, säkerhetsavstånd till kompass, resistens mot klimatpåverkan, mekanisk styrka, miljöpåverkan, bullerutsläpp och instrumentmärkning.

Dessutom skall utrustningen uppfylla alla krav i dessa föreskrifter vid en omgivningstemperatur på 0 °C–40 °C.

Artikel 2.02

Parasitisk strålning och elektromagnetisk kompatibilitet

1.   Den parasitiska strålningens fältstyrka får i frekvensområdet 30 MHz–2 000 MHz inte överskrida 500 μV/m.

I frekvensområdena 156–165 MHz, 450–470 MHz och 1,53–1,544 GHz får fältstyrkan inte överskrida värdet 15 μV/m. Dessa fältstyrkor gäller vid ett mätavstånd på 3 m från den undersökta utrustningen.

2.   Vid elektromagnetiska fältstyrkor på upp till 15 V/m i omedelbar närhet av den undersökta utrustningen skall denna uppfylla minimikraven i frekvensområdet på 30 MHz–2 000 MHz.

Artikel 2.03

Handhavande

1.   Utrustningen skall inte ha fler reglage än vad som krävs för ett korrekt handhavande.

Reglagens utförande, märkning och manövrering skall möjliggöra en enkel, entydig och snabb användning. De skall vara anordnade så att missgrepp undviks så långt det är möjligt.

Reglage som inte behövs vid normal drift skall inte vara direkt åtkomliga.

2.   Alla reglage och indikatorer skall vara försedda med symboler och/eller text på engelska. Symbolerna skall uppfylla kraven i IEC-publikation nr 417.

Siffror och bokstäver skall vara minst 4 mm höga. Om det kan påvisas att en typstorlek på 4 mm inte kan användas av tekniska skäl, och om mindre tecken är godtagbara ur driftssynpunkt, kan storleken minskas till 3 mm.

3.   Utrustningen skall vara konstruerad på ett sådant sätt att missgrepp vid handhavandet inte leder till att den slutar fungera.

4.   Funktioner utöver minimikraven och anslutningsmöjligheter för externa instrument skall vara så beskaffade att utrustningen under alla omständigheter uppfyller minimikraven.

Artikel 2.04

Bruksanvisningar

Med varje enhet skall följa en utförlig bruksanvisning. Den skall finnas att tillgå på tyska, engelska, franska och nederländska och innehålla åtminstone uppgifter om

Artikel 2.05

Installation och funktionsprovning

1.   För installation, utbyte och funktionsprovning gäller föreskrifterna i del V.

2.   Installationsriktningen i förhållande till långskeppslinjen skall anges på girhastighetsindikatorns givare. Anvisningar om installation för att uppnå minsta möjliga känslighet för andra typiska fartygsrörelser skall tillhandahållas.

KAPITEL 3

OPERATIVA MINIMIKRAV FÖR GIRHASTIGHETSINDIKATORER

Artikel 3.01

Åtkomst till girhastighetsindikatorn

1.   Girhastighetsindikatorn skall vara driftsklar och fungera inom de noggrannhetstoleranser som krävs inom fyra minuter efter det att den slagits på.

2.   En varningssignal skall ange att indikatorn är påslagen. Det skall vara möjligt att samtidigt observera och sköta girhastighetsindikatorn.

3.   Trådlösa fjärrkontroller skall inte vara tillåtna.

Artikel 3.02

Indikator för girhastigheten

1.   Girhastigheten skall visas på en linjärt graderad skala med nollpunkten i mitten. Giren skall kunna avläsas med avseende på riktning och hastighet med den noggrannhet som krävs. Visare och stapeldiagram skall vara tillåtna.

2.   Indikatorskalan skall vara minst 20 cm lång och kan vara antingen cirkelformad eller rak.

Raka skalor skall vara horisontala.

3.   Enbart digitala indikatorer är inte tillåtna.

Artikel 3.03

Mätområden

Girhastighetsindikatorer kan ha ett eller flera mätområden. Följande mätområden rekommenderas:

Artikel 3.04

Den angivna girhastighetens exakthet

Den angivna girhastigheten får inte avvika mer än 2 % från det mätbara maximivärdet eller 10 % från det verkliga värdet, beroende på vilket av dessa värden som är högst (se tillägget).

Artikel 3.05

Känslighet

Driftströskeln får inte överstiga en vinkelhastighetsändring på 1 % av det angivna värdet.

Artikel 3.06

Funktionsövervakning

1.   Om girhastighetsindikatorn inte fungerar inom det föreskrivna noggrannhetsområdet, skall detta visas.

2.   Om ett gyroskop används skall varje kritisk ändring av rotationshastigheten signaleras. En kritisk ändring är en ändring av gyroskopets rotationshastighet som minskar noggrannheten med 10 %.

Artikel 3.07

Okänslighet för andra normala fartygsrörelser

1.   Rullningsrörelser med lutningsvinklar på upp till 10° vid girhastigheter på upp till 4° per sekund får inte leda till några mätfel utöver toleransgränserna.

2.   Stötar, exempelvis sådana som kan förekomma vid angöring, får inte leda till några bestående mätfel som går utöver toleransgränserna.

Artikel 3.08

Okänslighet för magnetfält

Girhastighetsindikatorn skall vara okänslig för magnetfält som normalt kan förekomma ombord på fartyg.

Artikel 3.09

Slavinstrument

Slavinstrument skall uppfylla alla krav som ställs på girhastighetsindikatorn.

KAPITEL 4

TEKNISKA MINIMIKRAV FÖR GIRHASTIGHETSINDIKATORER

Artikel 4.01

Handhavande

1.   Alla reglage skall vara monterade så att ingen tillhörande indikator skyms då de manövreras och så att radarnavigeringen kan fortgå utan inskränkningar.

2.   Alla reglage och indikatorer skall ha en reflexionsfri och för alla ljusförhållanden lämplig belysning, som med ett oberoende reglage kan ställas in ner till noll.

3.   Reglagen skall vara konstruerade så att rörelser uppåt eller åt höger har en positiv effekt på inställningen och rörelser till vänster eller neråt en negativ effekt.

4.   Om tryckknappar används, skall dessa vara utformade så att man även kan hitta och manövrera dem på känn. Dessutom skall de ha en tydligt kännbar tryckpunkt.

Artikel 4.02

Dämpningsfunktioner

1.   Givarsystemet skall vara kritiskt dämpat. Dämpningskonstanten (63 % av gränsvärdet) får inte vara större än 0,4 sekunder.

2.   Indikatorn skall vara kritiskt dämpad.

Reglage för att öka dämpningen skall vara tillåtna.

Dämpningskonstanten får under inga omständigheter överstiga fem sekunder.

Artikel 4.03

Anslutning av tillbehör

1.   Om slavinstrument eller liknande utrustning kan anslutas till girhastighetsindikatorn skall girhastighetsangivelsen förbli användbar som en elektrisk signal.

Girhastighetssignalen skall vara galvaniskt isolerad från stativet och ha en proportionell analog spänning på 20 mV/grad ±5 % och en inre resistans på högst 100 ohm.

Polariteten skall vara positiv för styrbordsgir och negativ för babordsgir.

Driftströskeln får inte vara högre än 0,3°/minut.

I temperaturområdet 0 °C–40 °C får nollpunktsfelet inte vara större än 1°/minut.

Vid påslagen girhastighetsindikator och med orörlig givare får störspänningen i utgångssignalen, mätt bakom ett lågpassfilter med 10 Hz bandbredd, inte överstiga 10 mV.

Girhastighetssignalen skall mottas utan ytterligare dämpning utöver de gränser som anges i artikel 4.02.1.

2.   Det skall finnas en brytare för att koppla in ett externt larm. Denna brytare skall vara galvaniskt isolerad från girhastighetsindikatorn.

Det externa larmet skall aktiveras genom slutande av brytaren när

KAPITEL 5

PROVNINGSVILLKOR OCH PROVNINGSFÖRFARANDE FÖR GIRHASTIGHETSINDIKATORER

Artikel 5.01

Säkerhet, belastningsförmåga och störningsemission

Strömförsörjning, säkerhet, påverkan mellan olika instrument ombord, kompassens skyddsavstånd, klimatisk belastningsförmåga, mekanisk belastningsförmåga, miljöbelastning och bullerutsläpp skall provas enligt IEC-publikation 945 ”Marine Navigational Equipment General Requirements”.

Artikel 5.02

Parasitisk strålning och elektromagnetisk kompatibilitet

1.   Den parasitiska strålningen skall mätas enligt IEC-publikation 945 ”Marine Navigational Equipment Interference” i frekvensområdet 30 MHz–2 000 MHz.

Kraven i artikel 2.02.1 skall vara uppfyllda.

2.   Kraven i artikel 2.02.2 beträffande elektromagnetisk kompatibilitet skall vara uppfyllda.

Artikel 5.03

Provningsförfarande

1.   girhastighetsindikatorn skall arbeta och provas under nominella och extrema förhållanden. Påverkan från driftsspänningen och omgivningstemperaturen skall provas upp till det föreskrivna gränsvärdet.

Dessutom skall radiosändare användas för att åstadkomma maximala magnetfält i girhastighetsindikatorns omgivning.

2.   Under de förhållanden som anges i punkt 1 skall felindikeringen ligga inom de toleransvärden som anges i tillägget.

Alla andra krav skall vara uppfyllda.

Tillägg

Toleranser för girhastighetsindikatorer

DEL V

FÖRESKRIFTER FÖR INSTALLATION OCH FUNKTIONSPROVNING AV RADARANLÄGGNINGAR OCH GIRHASTIGHETSINDIKATORER FÖR FARTYG I INLANDSSJÖFART

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Artikel 1

Tillämpningsområde

För att trygga en säker och enkel radarnavigering på gemenskapens inre vattenleder är syftet med dessa föreskrifter att tillse att anläggningar för radarnavigering och girhastighetsindikatorer installeras enligt optimala tekniska och ergonomiska kriterier och att en funktionsprovning sker i samband med detta. Elektroniska sjökorts- och informationssystem för inlandssjöfart som kan användas för navigering räknas som radaranläggningar för navigeringsändamål enligt dessa föreskrifter.

Artikel 2

Godkännande av utrustning

För radarnavigering på gemenskapens inre vattenleder får endast utrustning installeras som har godkänts enligt de gällande föreskrifterna i detta direktiv eller enligt föreskrifterna från Centralkommissionen för sjöfarten på Rhen och försetts med ett godkännandenummer.

Artikel 3

Godkända specialistföretag

1.   Installation eller ersättande samt reparation eller underhåll av radaranläggningar och girhastighetsindikatorer får endast utföras av specialistföretag som godkänts av den behöriga myndigheten på grundval av artikel 1.

2.   Den behöriga myndigheten kan utfärda ett godkännande på viss tid som när som helst kan upphävas av den behöriga myndigheten om förutsättningarna enligt artikel 1 inte längre föreligger.

3.   Den behöriga myndigheten skall genast meddela kommittén om de specialistföretag som de godkänt.

Artikel 4

Krav på strömförsörjningen ombord

Radaranläggningar och girhastighetsindikatorer skall ha varsin egen säkring för strömtillförseln och denna skall vara så driftsäker som möjligt.

Artikel 5

Installation av radarantenn

1.   Radarantennen skall installeras så nära fartygets långskeppslinje som möjligt. Det skall inte finnas något hinder i antennens strålningsområde som kan medföra falska ekon eller oönskade skuggor. I förekommande fall skall antennen installeras på förskeppet. Radarantennen skall ställas upp och fästas i driftsläge så stabilt att radaranläggningen kan fungera med den precision som krävs.

2.   Efter det att installationsvinkelfelet korrigerats och anläggningen kopplats på får skillnaden mellan styrstrecket och långskeppslinjen inte vara större än 1°.

Artikel 6

Installation av radarskärm och kontrollpanel

1.   Radarskärmen och kontrollpanelen skall installeras i styrhytten så att radarbilden kan utvärderas och radaranläggningen hanteras problemfritt. Den azimutala inställningen av radarbilden skall överensstämma med omgivningens naturliga läge. Fästen och ställbara konsoler skall konstrueras så att de kan spärras i alla lägen utan vibrationer.

2.   Under radarnavigering får det artificiella ljuset inte kasta några reflexer i riktning mot radarobservatören.

3.   Om kontrollpanelen inte är inbyggd i radarskärmen, skall den finnas i ett skåp som ligger högst 1 m från bildskärmen. Trådlösa fjärrkontroller är inte tillåtna.

4.   Om slavinstrument installerats, skall samma föreskrifter gälla för dem som för system för radarnavigering.

Artikel 7

Installation av girhastighetsindikator

1.   Givarsystemet skall i mån av möjlighet installeras midskepps, horisontalt och parallellt med fartygets långskeppslinje. Installationsplatsen skall vara så fri från vibrationer som möjligt och utsatt för endast små temperaturförändringar. Bildenheten skall om möjligt installeras ovanför radarskärmen.

2.   Om slavinstrument installerats, skall samma föreskrifter gälla för dem som för girhastighetsindikatorer.

Artikel 8

Installation av positionssensor

Positionssensorn (t.ex. DGPS-antenn) skall installeras så att det säkerställs att den fungerar med största möjliga precision och inte påverkas negativt av överbyggnader och sändarutrustning ombord.

Artikel 9

Installations- och funktionsprovning

Innan anläggningen startas för första gången efter installation, reparation eller förlängning av fartygscertifikat (undantag enligt artikel 2.09.2 i bilaga II till detta direktiv) samt efter all slags ombyggnad av fartyget, som skulle kunna påverka driftsförhållandena för dessa anläggningar, skall en installations- och funktionsprovning genomföras av den behöriga myndigheten eller av ett enligt artikel 3 godkänt företag. I denna provning skall följande krav uppfyllas:

Om det finns ett elektroniskt sjökorts- och informationssystem skall dessutom

Artikel 10

Intyg om installation och funktion

Efter godkänd provning enligt artikel 9 skall den behöriga myndigheten eller det godkända företaget utfärda ett intyg enligt bifogade förlaga (se tillägget). Detta intyg skall permanent finnas ombord.

Om provningsvillkoren inte uppfylls, skall en förteckning över bristerna upprättas. Alla befintliga intyg skall återkallas eller skickas till den behöriga myndigheten av det godkända företaget.

Tillägg

DEL VI

FÖRLAGA TILL FÖRTECKNING ÖVER PROVNINGSINSTITUT, GODKÄND UTRUSTNING OCH GODKÄNDA INSTALLATIONSFÖRETAG

enligt del IV och del V

A.   BEHÖRIGA PROVNINGSMYNDIGHETER

enligt artikel 1.04.1 i del I

B.   GODKÄNDA RADARANLÄGGNINGAR

enligt artikel 1.06.4 i del IV

C.   GODKÄNDA GIRHASTIGHETSINDIKATORER

enligt artikel 1.06.4 i del IV

D.   GODKÄNDA SPECIALISTFÖRETAG FÖR INSTALLATION ELLER ERSÄTTANDE AV RADARANLÄGGNINGAR OCH GIRHASTIGHETSINDIKATORER

enligt artikel 3 i del V

----

(1)  Märkspänning och -frekvens är de värden som anges av tillverkaren. Spännings- och/eller frekvensområden kan också anges.

Grundvärden för CIE-serien E 12: 1,0, 1,2, 1,5, 1,8, 2,2, 2,7, 3,3, 3,9, 4,7, 5,6, 6,8, 8,2.

(2)  Före mätningen av utgångsvärdena skall glödlamporna ha varit tända 60 minuter vid märkspänningen.

(3)  Dessa värden får inte över- eller underskridas i strålningsområdet ±30° på båda sidor om horisontallinjen genom ljuskroppsmedelpunkten vid vridning av lampan 360° runt dess axel.

(4)  Grundvärden för CIE-serien E 12: 1,0, 1,2, 1,5, 1,8, 2,2, 2,7, 3,3, 3,9, 4,7, 5,6, 6,8, 8,2.

----

RÅDETS MOTIVERING

I.   INLEDNING

I december 1997 överlämnade kommissionen ett förslag till rådets direktiv om ändring av direktiv 82/714/EEG av den 4 oktober 1982 om tekniska föreskrifter för fartyg i inlandssjöfart. Syftet med förslaget är att anpassa gemenskapens tekniska föreskrifter till de krav som fastställs i konventionen för sjöfarten på Rhen för att på så vis skapa ett enda system för alla vattenvägar i Europa.

Den 20 oktober 1998 antog Europaparlamentet ett antal ändringar vid första behandlingen.

Den 1 maj 1999 ändrades den rättsliga grunden till följd av Amsterdamfördragets ikraftträdande där medbeslutandeförfarandet infördes för transportsektorn. Den 16 september 1999 bekräftade Europaparlamentet sitt yttrande som antagits vid första behandlingen.

Mot bakgrund av denna utveckling överlämnade kommissionen ett ändrat förslag i juli 2000 som bestod av de delar av det ursprungliga förslaget där ändringar hade gjorts som en följd av Europaparlamentets ändringar.

Arbetet i rådet med detta förslag stod stilla under lång tid på grund av frågan om möjligheten att sjöfart på Rhen skulle göras tillåten för fartyg med gemenskapscertifikat. Medan denna möjlighet tidigare var utesluten enligt de regler som fastställts av Centralkommissionen för Rhensjöfarten (CCNR) hade denna situation ändrats då CCNR antog en ändring av Mannheimakten (tilläggsprotokoll 7) den 27 november 2002, varigenom en rättslig grund infördes för sjöfart på Rhen med certifikat utfärdade av andra organ än CCNR, såsom Europeiska gemenskapen. Sedan alla fem avtalsslutande stater till CCNR hade ratificerat detta tilläggsprotokoll trädde det i kraft den 1 december 2004.

Mot bakgrund av denna utveckling blev det möjligt att återuppta behandlingen av texten och den 10 december 2004 nådde rådet partiell politisk överenskommelse om den operativa delen av utkastet till direktiv. Flera månader senare kunde rådet nå enighet också om texten till bilagorna.

Efter revidering av hela texten av juristlingvisterna antog rådet sin gemensamma ståndpunkt den 23 februari 2006. Vid antagandet av denna ståndpunkt noterade rådet noga Europaparlamentets yttrande vid första behandlingen.

Rådet noterade också Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande.

II.   ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

Rådet kunde enas om huvudlinjerna i kommissionens förslag. Avseende några punkter beslutade dock rådet att ändra texten, i allmänhet för att göra den klarare, enklare och lättare att förstå.

Den viktigaste ändringen rör artikel 3 avseende ”Skyldighet att medföra certifikat”. Texten till denna artikel, där det föreskrivs att gemenskapscertifikat för fartyg i inlandssjöfart är likvärdiga med certifikat utfärdade av CCNR, är resultatet av djupgående förberedande diskussioner mellan kommissionen och CCNR:s medlemsstater. Denna artikel utgör hörnstenen i direktivet eftersom den säkerställer att certifikat utfärdade enligt detta gemenskapsdirektiv ger rättigheter till sjöfart på Rhen på motsvarande sätt som genom certifikat utfärdade av CCNR.

Artikel 5 avseende ”Ytterligare eller sänkta tekniska föreskrifter för vissa zoner” har ändrats och tillgodoser nu det önskemål som uttryckts av några medlemsstater om att ha möjlighet att underlåta att tillämpa de övergångsbestämmelser som anges i kapitel 24a i bilaga II i de fall då tillämpningen av dessa skulle leda till en sänkning av befintliga nationella säkerhetsstandarder.

I artikel 27 avseende ”Adressater” ändrades texten så att det föreskrivs att direktivet endast riktar sig till de 13 medlemsstater som har sådana inre vattenvägar som anges i artikel 1.1.

Mot bakgrund av tekniska framsteg och teknisk utveckling genom arbetet i andra internationella organisationer, i synnerhet i CCNR, har de långa bilagorna alla omarbetats av en expertgrupp bestående av både experter från gemenskapen och dess medlemsstater och experter från CCNR och dess medlemsstater. Under detta förfarande infördes tre nya bilagor - för närvarande numrerade 7, 8 och 9 - i texten.

III.   ÄNDRINGAR FRÅN EUROPAPARLAMENTET

I sitt ändrade förslag inbegrep kommissionen nästan alla de ändringar som antagits av Europaparlamentet vid första behandlingen, se motiveringen till detta ändrade förslag, sidorna 2 och 3.

Rådet som utförde sitt arbete på grundval av kommissionens ändrade förslag följde helt kommissionens tillvägagångssätt och intog således samma positiva hållning som kommissionen avseende Europaparlamentets ändringar.

IV.   SLUTSATS

Rådet framhåller att texten till dess gemensamma ståndpunkt är ändamålsenlig och väl avvägd. Avseende de ändringar som föreslagits av Europaparlamentet vid första behandlingen noterar rådet att dessa ändringar nästan helt har inbegripits, med förbehåll för några smärre justeringar. Rådet menar därför att texten till dess gemensamma ståndpunkt säkerställer att det mål som eftersträvats genom parlamentets ändringsförslag kommer att uppnås.

----