# Eiropas Savienības C 212/2006

| | ISSN 1725-5201 |
| --- | --- |
| Eiropas Savienības
  Oficiālais Vēstnesis | C 212 |
| | |
| Izdevums latviešu valodā | Informācija un paziņojumi | 49. sējums2006. gada 2. septembris |

ISSN 1725-5201

Eiropas Savienības

Oficiālais Vēstnesis

C 212

Izdevums latviešu valodā

Informācija un paziņojumi

49. sējums2006. gada 2. septembris

---

| Paziņojums Nr. | Saturs | Lappuse |
| --- | --- | --- |
| | I   Informācija |
| | Tiesa |
| | EIROPAS KOPIENAS TIESA |
| 2006/C 212/1 | Apvienotās lietas C-182/03 un C-217/03: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 22. jūnijā — Beļģijas Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (Valsts atbalsts — Pastāvošu atbalstu shēma — Beļģijā dibinātu koordinācijas centru nodokļu režīms — Apvienības celta prasība — Pieņemamība — Komisijas lēmums, atbilstoši kuram šis režīms neveido atbalstu — Komisijas veiktā novērtējuma maiņa — EKL 87. panta 1. punkts — Tiesiskās paļāvības aizsardzība — Vispārīgais vienlīdzības princips) | 1 |
| 2006/C 212/2 | Lieta C-205/03 P: Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 11. jūlijā — Federación Española de Empresas de Tecnología Sanitaria (FENIN), agrāk Federación Nacional de Empresas de Instrumentación Científica, Médica, Técnica y Dental pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — Konkurence — Spānijas valsts veselības aizsardzības sistēmas vadošās organizācijas — Aprūpes pakalpojumi — Jēdziens uzņēmums — Medicīnas preču piegādātājiem noteiktie samaksas nosacījumi) | 1 |
| 2006/C 212/3 | Lieta C-399/03: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 22. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Savienības Padomi (Valsts atbalsts — Pastāvošā atbalsta shēma — Beļģijā dibinātu koordinācijas centru nodokļu režīms — Padomes kompetence) | 2 |
| 2006/C 212/4 | Lieta C-212/04: Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 4. jūlijā (Monomeles Protodikeio Thessalonikis (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Konstantinos Adeneler, Pandora Kosa-Valdirka, Nikolaos Markou, Agapi Pantelidou, Christina Topalidou, Apostolos Alexopoulos, Konstantinos Vasiniotis, Vasiliki Karagianni, Apostolos Tsitsionis, Aristeidis Andreou, Evangelia Vasila, Kalliopi Peristeri, Spyridon, Dimosthenis Tselefis, Theopisti Patsidou, Dimitrios Vogiatsis, Rousas Voskakis, Vasileios Giatakis pret Ellinikos Organismos Galaktos (ELOG) (Direktīva 1999/70/EK — 1. klauzulas b) punkts un 5. klauzula pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku — Secīgie uz noteiktu laiku slēgtie darba līgumi publiskajā sektorā — Secīgu līgumu un objektīvu iemeslu, kas attaisno šādu līgumu atjaunošanu, jēdzieni — Pasākumi, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu — Sankcijas — Pienākuma veikt atbilstīgu interpretāciju apjoms) | 2 |
| 2006/C 212/5 | Lieta C-308/04 P: Tiesas (otrā palāta) 2006. gada 29. jūnija spriedums — SGL Carbon AG pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — Konkurence — Aizliegta vienošanās — Grafīta elektrodi — EKL 81. panta 1. punkts — Naudas sods — Pamatnostādnes naudas sodu apmēra aprēķināšanai — Paziņojums par sadarbību — Non bis in idem princips) | 3 |
| 2006/C 212/6 | Apvienotās lietas C-393/04 un C-41/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 15. jūnijā (Cour d'appel de Liège, Tribunal de première instance de Liège, Beļģija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Air Liquide Industries Belgium SA pret Ville de Seraing (C-393/04) un Province de Liège (C-41/05) (Valsts atbalsts — Jēdziens — Atbrīvojums no komunālajiem un provinces nodokļiem — EKL 88. panta 3. punkta iedarbība — Maksājumi ar nodokļiem līdzīgu iedarbību — Iekšējie nodokļi) | 4 |
| 2006/C 212/7 | Apvienotās lietas C-439/04 un C-440/04: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 6. jūlijā (Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Axel Kittel pret État belge (Sestā PVN direktīva — Iepriekš samaksātā PVN atskaitīšana — Karuseļa tipa krāpšana — Saskaņā ar valsts tiesībām absolūti spēkā neesošs līgums) | 4 |
| 2006/C 212/8 | Lieta C-487/04: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2006. gada 29. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Padomes Regula (EK) Nr. 1255/1999 un Komisijas Regula (EK) Nr. 2799/1999 — Piens un piena produkti — Sausais vājpiens — Sausā vājpiena izsekošanas sistēma) | 5 |
| 2006/C 212/9 | Lieta C-494/04: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 15. jūnijā [Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu] — Heintz van Landewijck SARL pret Staatssecretaris van Financiën (Noteikumi par nodokļiem — Tiesību aktu saskaņošana — Direktīva 92/12/EEK — Akcīze — Nodokļu markas — Sestā PVN direktīva — 2. un 27. pants — Akcīzes marku pazušana) | 5 |
| 2006/C 212/0 | Lieta C-24/05 P: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 22. jūnijā — August Storck KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts — Absolūts reģistrācijas atteikuma pamatojums — Trīsdimensiju preču zīme — Gaiši kastaņbrūnas krāsas konfektes trīsdimensiju forma — Atšķirtspēja) | 6 |
| 2006/C 212/1 | Lieta C-25/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 22. jūnijā — August Storck KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts — Absolūts reģistrācijas atteikuma pamatojums — Grafiska preču zīme — Konfektes iesaiņojuma zeltītā krāsā attēls — Atšķirtspēja) | 7 |
| 2006/C 212/2 | Lieta C-53/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 6. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 92/100/EEK — Autortiesības — Nomas un patapinājuma tiesības — Netransponēšana noteiktajā termiņā) | 7 |
| 2006/C 212/3 | Lieta C-154/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 6. jūlijā (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — J. J. Kersbergen-Lap, D. Dams-Schipper pret Raad van Bestuur van het Uitoeringsinstituut Werknemersverzekeringen (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 4. panta 2.a punkts, 10.a pants un IIa pielikums — Speciāli, uz iemaksām nebalstīti pabalsti — Nīderlandes pabalsts jauniešiem invalīdiem — Neizmaksājams ārpus valsts teritorijas) | 8 |
| 2006/C 212/4 | Lieta C-251/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 6. jūlijā (Court of Appeal (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Talacre Beach Caravan Sales Ltd pret Commissioners of Customs & Excise (Sestā PVN direktīva — 28. pants — Atbrīvojumi ar samaksātā nodokļa atmaksāšanu — Ar nulles likmes nodokli apliekamo preču, kas aprīkotas ar precēm, kuras apliek ar standarta likmes nodokli, pārdošana — Dzīvojamās piekabes — Vienotā piegāde) | 8 |
| 2006/C 212/5 | Lieta C-238/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 29. maijā ierosinājusi Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2006. gada 15. marta spriedumu lietā T-129/04 Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) | 9 |
| 2006/C 212/6 | Lieta C-241/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hanseatischen Oberlandesgerichts (Vācija) 2006. gada 30. maija rīkojumu — Lämmerzahl GmbH pret Freie Hansestadt Bremen | 10 |
| 2006/C 212/7 | Lieta C-242/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2006. gada 29. maija rīkojumu — Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie un T. Sahin pret Rechtbank 's-Gravenhage spriedumu lietā Nr. AWB 04/45792 | 10 |
| 2006/C 212/8 | Lieta C-243/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Tribunal de commerce de Charleroi (Beļģija) iesniegusi 2006. gada 30. maijā, lietā SA Sporting du Pays de Charleroi, G-14 Groupement des clubs de football européens pret Starptautisko futbola asociāciju federāciju (FIFA) | 11 |
| 2006/C 212/9 | Lieta C-246/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Spānija) iesniegusi 2006. gada 2. jūnijā, lietā Josefa Velasco Navarro pret Fondo de Garantía Salarial (Fogasa) | 11 |
| 2006/C 212/0 | Lieta C-250/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d'Etat (Beļģija) 2006. gada 6. jūnija rīkojumu — United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SA, Société intercommunale pour la Diffusion de la Télévision Brutele, Wolu TV ASBL pret État Belge | 12 |
| 2006/C 212/1 | Lieta C-251/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Unabhängigen Finanzsenats, Außenstelle Linz (Austrija) 2006. gada 6. junija rīkojumu — Firma Ing. Auer — Die Bausoftware GmbH pret Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr | 13 |
| 2006/C 212/2 | Lieta C-254/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) 2006. gada 7. jūnija rīkojumu — Zürich Versicherungs — Gesellschaft pret Bureau Benelux des marques | 13 |
| 2006/C 212/3 | Lieta C-255/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 6. jūnijā ierosinājis Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AŞ par Pirmās instances tiesas (piektās palātas) 2006. gada 30. marta spriedumu lietā T-367/03 Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AŞ pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju | 14 |
| 2006/C 212/4 | Lieta C-257/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Corte suprema di cassazione (Itālija) 2006. gada 13. jūnija rīkojumu — Roby Profumi Srl pret Comune di Parma | 14 |
| 2006/C 212/5 | Lieta C-260/06, Lieta C-261/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'appel de Montpellier (Francija) 2006. gada 15. jūnija rīkojumu — Ministère public pret Daniel Pierre Raymond Escalier un Louis François Bonnarel | 14 |
| 2006/C 212/6 | Lieta C-262/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2006. gada 15. jūnija rīkojumu lietā Deutsche Telekom AG pret Vācijas Federatīvo Republiku | 15 |
| 2006/C 212/7 | Lieta C-265/06: Prasība, kas celta 2006. gada 16. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku | 15 |
| 2006/C 212/8 | Lieta C-268/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Labour Court (Īrija) 2006. gada 19. jūnija rīkojumu — Impact pret Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport | 16 |
| 2006/C 212/9 | Lieta C-270/06: Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku | 17 |
| 2006/C 212/0 | Lieta C-272/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'appel d'Angers (Francija) 2006. gada 26. jūnija rīkojumu — EARL Mainelvo pret Denkavit France SARL | 18 |
| 2006/C 212/1 | Lieta C-273/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Handelsgericht Wien (Austrija) 2006. gada 22. jūnija rīkojumu — Auto Peter Petschenig GmbH pret Toyota Frey Austria GmbH | 18 |
| 2006/C 212/2 | Lieta C-274/06: Prasība, kas celta 2006. gada 23. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti | 19 |
| 2006/C 212/3 | Lieta C-275/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Juzgado de lo Mercantil no 5 Madride (Spānija) iesniegusi 2006. gada 26. jūnijā, lietā Productores de Música de España pret Telefónica de España SAU | 19 |
| 2006/C 212/4 | Lieta C-277/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Hamburg (Vācija) 2006. gada 26. jūnija rīkojumu — Interboves GmbH pret Hauptzollamt Hamburg-Jonas | 20 |
| 2006/C 212/5 | Lieta C-278/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2006. gada 26. jūnija rīkojumu — Manfred Otten pret Landwirtschaftskammer Niedersachsen | 20 |
| 2006/C 212/6 | Lieta C-279/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Audiencia Provincial de Madrid (Spānija) 2006. gada 27. jūnija rīkojumu — CEPSA, Estaciones de Servicio SA pret LV Tobar e Hijos SL | 21 |
| 2006/C 212/7 | Lieta C-282/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Prague Regional Court2006. gada 28. jūnija rīkojumu — Ochranný Svaz Autorský pro Práva k Dilům Hudebním (OSA) pret Miloslav Lev | 22 |
| 2006/C 212/8 | Lieta C-283/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Zala Megyei Bíróság (Ungārijas Republika) 2006. gada 29. jūnija rīkojumu — KÖGÁZ Rt., E-ON IS Hungary Kft., E-ON DÉDÁSZ Rt., Schneider Electric Hungária Rt., TESCO Àruházak Rt., OTP Garancia Bíztosító Rt., OTP Bank Rt., ERSTE Bank Hungary Rt un Vodafon Magyarország Mobil Távözlési Rt./ Zala Megyei Közigazgatási Hivatal vezetöje | 23 |
| 2006/C 212/9 | Lieta C-286/06: Prasība, kas celta 2006. gada 29. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti | 23 |
| 2006/C 212/0 | Lieta C-297/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku | 24 |
| 2006/C 212/1 | Lieta C-299/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku | 24 |
| 2006/C 212/2 | Lieta C-313/06: Prasība, kas celta 2006. gada 19. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku | 25 |
| 2006/C 212/3 | Lieta C-317/06: Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti | 25 |
| 2006/C 212/4 | Lieta C-318/06: Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti | 26 |
| 2006/C 212/5 | Lieta C-320/06: Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti | 26 |
| 2006/C 212/6 | Lieta C-321/06: Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti | 26 |
| | PIRMĀS INSTANCES TIESA |
| 2006/C 212/7 | Lieta T-304/02: Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. jūlija spriedums — Hoek Loos pret Komisiju (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Rūpniecībā un medicīnā izmantojamās gāzes Nīderlandes tirgus — Cenu noteikšana — Naudas sodu apmēra aprēķināšana — Pamatnostādnes naudas sodu apmēra aprēķināšanai — Samērīguma princips un vienlīdzīgas attieksmes princips) | 27 |
| 2006/C 212/8 | Apvienotās lieta T-391/03 un T-70/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 6. jūlija spriedums — Franchet un Byk pret Komisiju (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Izmeklēšana, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) — Eurostat — Piekļuves atteikums — Pārbaudes un izmeklēšanas darbības — Tiesvedības tiesā — Tiesības uz aizstāvību) | 27 |
| 2006/C 212/9 | Lieta T-45/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. jūlija spriedums — Tzirani pret Komisiju (Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Pieņemšana amatā A 2 kategorijā — Kandidatūras noraidīšana — Tiesiskuma princips) | 28 |
| 2006/C 212/0 | Lieta T-88/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. jūlija spriedums — Tzirani pret Komisiju (Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Pieņemšana amatā A 2 kategorijā — Kandidatūras noraidīšana — Pamatojuma trūkums — Acīmredzama kļūda novērtējumā — Noteikumu par A 1 un A 2 kategorijas ierēdņu iecelšanu amatā pārkāpums) | 28 |
| 2006/C 212/1 | Lieta T-177/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. jūlija spriedums — easy Jet pret Komisiju (Konkurence — Koncentrācija — Regula (EEK) Nr. 4064/89 — Lēmums, ar kuru koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu — Trešās personas celta prasība — Pieņemamība — Gaisa transporta tirgi — Saistības) | 29 |
| 2006/C 212/2 | Lieta T-306/03: Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. jūnija rīkojums– Volkswagen AG pret ITSB (Kopienas preču zīme — Daļējs reģistrācijas atteikums — Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana) | 29 |
| 2006/C 212/3 | Lieta T-129/06: Prasība, kas celta 2006. gada 26. aprīlī — Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret un Akar pret Komisiju | 29 |
| 2006/C 212/4 | Lieta T-161/06: Prasība, kas celta 2006. gada 23. jūnijā — ARBOS pret Komisiju | 30 |
| 2006/C 212/5 | Lieta T-162/06: Prasība, kas celta 2006. gada 26. jūnijā — Kronoply pret Komisiju | 30 |
| 2006/C 212/6 | Lieta T-169/06: Prasība, kas celta 2006. gada 26. jūnijā — Charlott pret ITSB — Charlot (grafiska preču zīme Charlott France Entre Luxe et Tradition) | 31 |
| 2006/C 212/7 | Lieta T-170/06: Prasība, kas celta 2006. gada 29. jūnijā — Alrosa pret Komisiju | 31 |
| 2006/C 212/8 | Lieta T-171/06: Prasība, kas celta 2006. gada 22. jūnijā — Laytoncrest pret ITSB — Erico (TRENTON) | 32 |
| 2006/C 212/9 | Lieta T-175/06: Prasība, kas celta 2006. gada 29. jūnijā — Coca-Cola Company pret ITSB — Azienda Agricola San Polo (MEZZOPANE) | 33 |
| 2006/C 212/0 | Lieta T-177/06: Prasība, kas celta 2006. gada 3. jūlijā — Ayuntamiento de Madrid un Madrid Calle 30 pret Eiropas Kopienu Komisiju | 33 |
| 2006/C 212/1 | Lieta T-180/06: Prasība, kas celta 2006. gada 7. jūlijā — Fränkischer Weinbauverband pret ITSB (trīsdimensiju preču zīme Bocksbeutel) | 34 |
| 2006/C 212/2 | Lieta T-181/06: Prasība, kas celta 2006. gada 6. jūlijā — Itālijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju | 34 |
| 2006/C 212/3 | Lieta T-182/06: Prasība, kas celta 2006. gada 12. jūlijā — Nīderlandes Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju | 35 |
| 2006/C 212/4 | Lieta T-183/06: Prasība, kas celta 2006. gada 11. jūlijā — Portugāles Republika pret Komisiju | 36 |
| 2006/C 212/5 | Lieta T-184/06: Prasība, kas celta 2006. gada 14. jūlijā — Komisija pret Internet Commerce Network un Dane–Elec Memory | 36 |
| 2006/C 212/6 | Lieta T-185/06: Prasība, kas celta 2006. gada 17. jūlijā — L'Air Liquide pret Komisiju | 37 |
| 2006/C 212/7 | Lieta T-186/06: Prasība, kas celta 2006. gada 17. jūlijā — Solvay pret Komisiju | 38 |
| 2006/C 212/8 | lieta T-187/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — Schräder pret KAŠB (SUMCOL 01) | 39 |
| 2006/C 212/9 | Lieta T-189/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — Arkema France pret Komisiju | 39 |
| 2006/C 212/0 | Lieta T-190/06: Prasība, kas celta 2006. gada 19. jūlijā — Total un Elf Aquitaine pret Komisiju | 40 |
| 2006/C 212/1 | Lieta T-191/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — FMC Foret S.A. pret Komisiju | 41 |
| 2006/C 212/2 | Lieta T-192/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — Caffaro pret Komisiju | 42 |
| 2006/C 212/3 | Lieta T-194/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — SNIA pret Komisiju | 43 |
| 2006/C 212/4 | Lieta T-195/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — Solvay Solexis pret Komisiju | 43 |
| 2006/C 212/5 | Lieta T-196/06: Prasība, kas celta 2006. gada 19. jūlijā — Edison pret Komisiju | 44 |
| 2006/C 212/6 | Lieta T-197/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — FMC pret Komisiju | 45 |
| 2006/C 212/7 | Lieta T-199/06: Prasība, kas celta 2006. gada 17. jūlijā — Akzo Nobel un citi pret Komisiju | 45 |
| 2006/C 212/8 | Lieta T-159/05: Pirmās instances tiesas 2006. gada 29. jūnija rīkojums — UNIPOR Ziegel-Marketing pret ITSB — Dörken (DELTA) | 46 |
| 2006/C 212/9 | Lieta T-217/05: Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. jūnija rīkojums — Marker Völkl pret ITSB — Icon Health & Fitness Italia (Motion) | 46 |
| 2006/C 212/0 | Lieta T-18/06: Pirmās instances tiesas 2006. gada 5. jūlija rīkojums — Deutsche Telekom pret ITSB (Alles, was uns verbindet) | 46 |
| 2006/C 212/1 | Lieta T-43/06: Pirmās instances tiesas 2006. gada 6. jūlija rīkojums — Cofira-Sac pret Komisiju | 46 |
| | EIROPAS SAVIENĪBAS CIVILDIENESTA TIESA |
| 2006/C 212/2 | Lieta F-12/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2006. gada 11. jūlija spriedums — Tas pret Komisiju (Pieņemšana darbā — Vispārējs konkurss — Pieņemamības kritēriji — Nepielaišana pie pārbaudījuma — Diplomi — Profesionālā kvalifikācija — Vienlīdzīga attieksme) | 47 |
| 2006/C 212/3 | Lieta F-18/05: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 12. jūlija spriedums — D pret Komisiju (Arodslimība — Lūgums atzīt, ka slimība, ar kuru prasītājs ir saslimis, ir pastiprinājusies veicamā darba dēļ) | 47 |
| 2006/C 212/4 | Lieta F-5/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2006. gada 13. jūlija rīkojums — E pret Komisiju (Ierēdņi — Iekšējo procedūru likumība — Ierēdņu iespējami nepareiza rīcība disciplinārās procedūras ietvaros un tādas procedūras ietvaros, ar kuru slimību atzīt par arodslimību — Kaitējuma atlīdzināšana — Pieņemamība — Interese celt prasību — Apstiprinošs akts) | 48 |
| 2006/C 212/5 | Lieta F-68/06: Prasība, kas celta 2006. gada 22. jūnijā —Bakema pret Komisiju | 48 |
| 2006/C 212/6 | Lieta F-75/06: Prasība, kas celta 2006. gada 17. jūlijā — Lofaro pret Komisiju | 48 |
| 2006/C 212/7 | Lieta F-9/05: Civildienesta tiesas 2006. gada 13. jūlija rīkojums — Lacombe pret Padomi | 49 |

Paziņojums Nr.

Saturs

Lappuse

I   Informācija

Tiesa

EIROPAS KOPIENAS TIESA

2006/C 212/1

Apvienotās lietas C-182/03 un C-217/03: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 22. jūnijā — Beļģijas Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (Valsts atbalsts — Pastāvošu atbalstu shēma — Beļģijā dibinātu koordinācijas centru nodokļu režīms — Apvienības celta prasība — Pieņemamība — Komisijas lēmums, atbilstoši kuram šis režīms neveido atbalstu — Komisijas veiktā novērtējuma maiņa — EKL 87. panta 1. punkts — Tiesiskās paļāvības aizsardzība — Vispārīgais vienlīdzības princips)

1

2006/C 212/2

Lieta C-205/03 P: Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 11. jūlijā — Federación Española de Empresas de Tecnología Sanitaria (FENIN), agrāk Federación Nacional de Empresas de Instrumentación Científica, Médica, Técnica y Dental pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — Konkurence — Spānijas valsts veselības aizsardzības sistēmas vadošās organizācijas — Aprūpes pakalpojumi — Jēdziens uzņēmums — Medicīnas preču piegādātājiem noteiktie samaksas nosacījumi)

Federación Española de Empresas de Tecnología Sanitaria (FENIN)

Federación Nacional de Empresas de Instrumentación Científica

Médica

Técnica y Dental

1

2006/C 212/3

Lieta C-399/03: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 22. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Savienības Padomi (Valsts atbalsts — Pastāvošā atbalsta shēma — Beļģijā dibinātu koordinācijas centru nodokļu režīms — Padomes kompetence)

2

2006/C 212/4

Lieta C-212/04: Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 4. jūlijā (Monomeles Protodikeio Thessalonikis (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Konstantinos Adeneler, Pandora Kosa-Valdirka, Nikolaos Markou, Agapi Pantelidou, Christina Topalidou, Apostolos Alexopoulos, Konstantinos Vasiniotis, Vasiliki Karagianni, Apostolos Tsitsionis, Aristeidis Andreou, Evangelia Vasila, Kalliopi Peristeri, Spyridon, Dimosthenis Tselefis, Theopisti Patsidou, Dimitrios Vogiatsis, Rousas Voskakis, Vasileios Giatakis pret Ellinikos Organismos Galaktos (ELOG) (Direktīva 1999/70/EK — 1. klauzulas b) punkts un 5. klauzula pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku — Secīgie uz noteiktu laiku slēgtie darba līgumi publiskajā sektorā — Secīgu līgumu un objektīvu iemeslu, kas attaisno šādu līgumu atjaunošanu, jēdzieni — Pasākumi, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu — Sankcijas — Pienākuma veikt atbilstīgu interpretāciju apjoms)

Monomeles Protodikeio Thessalonikis

Konstantinos Adeneler

Pandora Kosa-Valdirka

Nikolaos Markou

Agapi Pantelidou

Christina Topalidou

Apostolos Alexopoulos

Konstantinos Vasiniotis

Vasiliki Karagianni

Apostolos Tsitsionis

Aristeidis Andreou

Evangelia Vasila

Kalliopi Peristeri

Spyridon, Dimosthenis Tselefis

Theopisti Patsidou

Dimitrios Vogiatsis

Rousas Voskakis

Vasileios Giatakis

Ellinikos Organismos Galaktos

ELOG

2

2006/C 212/5

Lieta C-308/04 P: Tiesas (otrā palāta) 2006. gada 29. jūnija spriedums — SGL Carbon AG pret Eiropas Kopienu Komisiju (Apelācija — Konkurence — Aizliegta vienošanās — Grafīta elektrodi — EKL 81. panta 1. punkts — Naudas sods — Pamatnostādnes naudas sodu apmēra aprēķināšanai — Paziņojums par sadarbību — Non bis in idem princips)

SGL Carbon AG

3

2006/C 212/6

Apvienotās lietas C-393/04 un C-41/05: Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 15. jūnijā (Cour d'appel de Liège, Tribunal de première instance de Liège, Beļģija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Air Liquide Industries Belgium SA pret Ville de Seraing (C-393/04) un Province de Liège (C-41/05) (Valsts atbalsts — Jēdziens — Atbrīvojums no komunālajiem un provinces nodokļiem — EKL 88. panta 3. punkta iedarbība — Maksājumi ar nodokļiem līdzīgu iedarbību — Iekšējie nodokļi)

Cour d'appel de Liège

Tribunal de première instance de Liège

Air Liquide Industries Belgium SA

Ville de Seraing

Province de Liège

4

2006/C 212/7

Apvienotās lietas C-439/04 un C-440/04: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 6. jūlijā (Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Axel Kittel pret État belge (Sestā PVN direktīva — Iepriekš samaksātā PVN atskaitīšana — Karuseļa tipa krāpšana — Saskaņā ar valsts tiesībām absolūti spēkā neesošs līgums)

Cour de cassation

Axel Kittel

État belge

4

2006/C 212/8

Lieta C-487/04: Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2006. gada 29. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Padomes Regula (EK) Nr. 1255/1999 un Komisijas Regula (EK) Nr. 2799/1999 — Piens un piena produkti — Sausais vājpiens — Sausā vājpiena izsekošanas sistēma)

5

2006/C 212/9

Lieta C-494/04: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 15. jūnijā [Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu] — Heintz van Landewijck SARL pret Staatssecretaris van Financiën (Noteikumi par nodokļiem — Tiesību aktu saskaņošana — Direktīva 92/12/EEK — Akcīze — Nodokļu markas — Sestā PVN direktīva — 2. un 27. pants — Akcīzes marku pazušana)

Hoge Raad der Nederlanden

Heintz van Landewijck SARL

Staatssecretaris van Financiën

5

2006/C 212/0

Lieta C-24/05 P: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 22. jūnijā — August Storck KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts — Absolūts reģistrācijas atteikuma pamatojums — Trīsdimensiju preču zīme — Gaiši kastaņbrūnas krāsas konfektes trīsdimensiju forma — Atšķirtspēja)

August Storck KG

6

2006/C 212/1

Lieta C-25/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 22. jūnijā — August Storck KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (Apelācija — Kopienas preču zīme — Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts — Absolūts reģistrācijas atteikuma pamatojums — Grafiska preču zīme — Konfektes iesaiņojuma zeltītā krāsā attēls — Atšķirtspēja)

August Storck KG

7

2006/C 212/2

Lieta C-53/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 6. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 92/100/EEK — Autortiesības — Nomas un patapinājuma tiesības — Netransponēšana noteiktajā termiņā)

7

2006/C 212/3

Lieta C-154/05: Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 6. jūlijā (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — J. J. Kersbergen-Lap, D. Dams-Schipper pret Raad van Bestuur van het Uitoeringsinstituut Werknemersverzekeringen (Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums — Regula (EEK) Nr. 1408/71 — 4. panta 2.a punkts, 10.a pants un IIa pielikums — Speciāli, uz iemaksām nebalstīti pabalsti — Nīderlandes pabalsts jauniešiem invalīdiem — Neizmaksājams ārpus valsts teritorijas)

Rechtbank Amsterdam

J. J. Kersbergen-Lap

D. Dams-Schipper

Raad van Bestuur van het Uitoeringsinstituut Werknemersverzekeringen

8

2006/C 212/4

Lieta C-251/05: Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 6. jūlijā (Court of Appeal (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Talacre Beach Caravan Sales Ltd pret Commissioners of Customs & Excise (Sestā PVN direktīva — 28. pants — Atbrīvojumi ar samaksātā nodokļa atmaksāšanu — Ar nulles likmes nodokli apliekamo preču, kas aprīkotas ar precēm, kuras apliek ar standarta likmes nodokli, pārdošana — Dzīvojamās piekabes — Vienotā piegāde)

Court of Appeal

Civil Division

Talacre Beach Caravan Sales Ltd

Commissioners of Customs & Excise

8

2006/C 212/5

Lieta C-238/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 29. maijā ierosinājusi Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2006. gada 15. marta spriedumu lietā T-129/04 Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG

Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG

9

2006/C 212/6

Lieta C-241/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hanseatischen Oberlandesgerichts (Vācija) 2006. gada 30. maija rīkojumu — Lämmerzahl GmbH pret Freie Hansestadt Bremen

Hanseatischen Oberlandesgerichts

Lämmerzahl GmbH

Freie Hansestadt Bremen

10

2006/C 212/7

Lieta C-242/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2006. gada 29. maija rīkojumu — Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie un T. Sahin pret Rechtbank 's-Gravenhage spriedumu lietā Nr. AWB 04/45792

Raad van State

Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie

T. Sahin

Rechtbank 's-Gravenhage

10

2006/C 212/8

Lieta C-243/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Tribunal de commerce de Charleroi (Beļģija) iesniegusi 2006. gada 30. maijā, lietā SA Sporting du Pays de Charleroi, G-14 Groupement des clubs de football européens pret Starptautisko futbola asociāciju federāciju (FIFA)

Tribunal de commerce de Charleroi

SA Sporting du Pays de Charleroi

G-14 Groupement des clubs de football européens

FIFA

11

2006/C 212/9

Lieta C-246/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Spānija) iesniegusi 2006. gada 2. jūnijā, lietā Josefa Velasco Navarro pret Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

Juzgado de lo Social Único de Algeciras

Josefa Velasco Navarro

Fondo de Garantía Salarial

Fogasa

11

2006/C 212/0

Lieta C-250/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d'Etat (Beļģija) 2006. gada 6. jūnija rīkojumu — United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SA, Société intercommunale pour la Diffusion de la Télévision Brutele, Wolu TV ASBL pret État Belge

Conseil d'Etat

United Pan-Europe Communications Belgium SA

Coditel Brabant SA

Société intercommunale pour la Diffusion de la Télévision Brutele

Wolu TV ASBL

État Belge

12

2006/C 212/1

Lieta C-251/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Unabhängigen Finanzsenats, Außenstelle Linz (Austrija) 2006. gada 6. junija rīkojumu — Firma Ing. Auer — Die Bausoftware GmbH pret Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

Unabhängigen Finanzsenats

Außenstelle Linz

Firma Ing. Auer

Die Bausoftware GmbH

Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

13

2006/C 212/2

Lieta C-254/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) 2006. gada 7. jūnija rīkojumu — Zürich Versicherungs — Gesellschaft pret Bureau Benelux des marques

Cour d'appel de Bruxelles

Zürich Versicherungs

Gesellschaft

Bureau Benelux des marques

13

2006/C 212/3

Lieta C-255/06 P: Apelācija, ko 2006. gada 6. jūnijā ierosinājis Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AŞ par Pirmās instances tiesas (piektās palātas) 2006. gada 30. marta spriedumu lietā T-367/03 Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AŞ pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju

Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AŞ

Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AŞ

14

2006/C 212/4

Lieta C-257/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Corte suprema di cassazione (Itālija) 2006. gada 13. jūnija rīkojumu — Roby Profumi Srl pret Comune di Parma

Corte suprema di cassazione

Roby Profumi Srl

Comune di Parma

14

2006/C 212/5

Lieta C-260/06, Lieta C-261/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'appel de Montpellier (Francija) 2006. gada 15. jūnija rīkojumu — Ministère public pret Daniel Pierre Raymond Escalier un Louis François Bonnarel

Cour d'appel de Montpellier

Ministère public

Daniel Pierre Raymond Escalier

Louis François Bonnarel

14

2006/C 212/6

Lieta C-262/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2006. gada 15. jūnija rīkojumu lietā Deutsche Telekom AG pret Vācijas Federatīvo Republiku

Bundesverwaltungsgericht

Deutsche Telekom AG

15

2006/C 212/7

Lieta C-265/06: Prasība, kas celta 2006. gada 16. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku

15

2006/C 212/8

Lieta C-268/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Labour Court (Īrija) 2006. gada 19. jūnija rīkojumu — Impact pret Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport

Labour Court

Impact

Minister for Agriculture and Food

Minister for Arts, Sport and Tourism

Minister for Communications

Marine and Natural Resources

Minister for Foreign Affairs

Minister for Justice, Equality and Law Reform

Minister for Transport

16

2006/C 212/9

Lieta C-270/06: Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku

17

2006/C 212/0

Lieta C-272/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'appel d'Angers (Francija) 2006. gada 26. jūnija rīkojumu — EARL Mainelvo pret Denkavit France SARL

Cour d'appel d'Angers

EARL Mainelvo

Denkavit France SARL

18

2006/C 212/1

Lieta C-273/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Handelsgericht Wien (Austrija) 2006. gada 22. jūnija rīkojumu — Auto Peter Petschenig GmbH pret Toyota Frey Austria GmbH

Handelsgericht Wien

Auto Peter Petschenig GmbH

Toyota Frey Austria GmbH

18

2006/C 212/2

Lieta C-274/06: Prasība, kas celta 2006. gada 23. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti

19

2006/C 212/3

Lieta C-275/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Juzgado de lo Mercantil no 5 Madride (Spānija) iesniegusi 2006. gada 26. jūnijā, lietā Productores de Música de España pret Telefónica de España SAU

Juzgado de lo Mercantil no

Productores de Música de España

Telefónica de España SAU

19

2006/C 212/4

Lieta C-277/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Hamburg (Vācija) 2006. gada 26. jūnija rīkojumu — Interboves GmbH pret Hauptzollamt Hamburg-Jonas

Finanzgericht Hamburg

Interboves GmbH

Hauptzollamt Hamburg-Jonas

20

2006/C 212/5

Lieta C-278/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2006. gada 26. jūnija rīkojumu — Manfred Otten pret Landwirtschaftskammer Niedersachsen

Bundesverwaltungsgericht

Manfred Otten

Landwirtschaftskammer Niedersachsen

20

2006/C 212/6

Lieta C-279/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Audiencia Provincial de Madrid (Spānija) 2006. gada 27. jūnija rīkojumu — CEPSA, Estaciones de Servicio SA pret LV Tobar e Hijos SL

Audiencia Provincial de Madrid

CEPSA

Estaciones de Servicio SA

LV Tobar e Hijos SL

21

2006/C 212/7

Lieta C-282/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Prague Regional Court2006. gada 28. jūnija rīkojumu — Ochranný Svaz Autorský pro Práva k Dilům Hudebním (OSA) pret Miloslav Lev

Prague Regional Court

Ochranný Svaz Autorský pro Práva k Dilům Hudebním

OSA

Miloslav Lev

22

2006/C 212/8

Lieta C-283/06: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Zala Megyei Bíróság (Ungārijas Republika) 2006. gada 29. jūnija rīkojumu — KÖGÁZ Rt., E-ON IS Hungary Kft., E-ON DÉDÁSZ Rt., Schneider Electric Hungária Rt., TESCO Àruházak Rt., OTP Garancia Bíztosító Rt., OTP Bank Rt., ERSTE Bank Hungary Rt un Vodafon Magyarország Mobil Távözlési Rt./ Zala Megyei Közigazgatási Hivatal vezetöje

Zala Megyei Bíróság

KÖGÁZ Rt

E-ON IS Hungary Kft.

E-ON DÉDÁSZ Rt

Schneider Electric Hungária Rt.

TESCO Àruházak Rt.

OTP Garancia Bíztosító Rt.

OTP Bank Rt.

ERSTE Bank Hungary Rt

Vodafon Magyarország Mobil Távözlési Rt

Zala Megyei Közigazgatási Hivatal vezetöje

23

2006/C 212/9

Lieta C-286/06: Prasība, kas celta 2006. gada 29. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti

23

2006/C 212/0

Lieta C-297/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku

24

2006/C 212/1

Lieta C-299/06: Prasība, kas celta 2006. gada 4. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku

24

2006/C 212/2

Lieta C-313/06: Prasība, kas celta 2006. gada 19. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku

25

2006/C 212/3

Lieta C-317/06: Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti

25

2006/C 212/4

Lieta C-318/06: Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

26

2006/C 212/5

Lieta C-320/06: Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti

26

2006/C 212/6

Lieta C-321/06: Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

26

PIRMĀS INSTANCES TIESA

2006/C 212/7

Lieta T-304/02: Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. jūlija spriedums — Hoek Loos pret Komisiju (Konkurence — Aizliegtas vienošanās — Rūpniecībā un medicīnā izmantojamās gāzes Nīderlandes tirgus — Cenu noteikšana — Naudas sodu apmēra aprēķināšana — Pamatnostādnes naudas sodu apmēra aprēķināšanai — Samērīguma princips un vienlīdzīgas attieksmes princips)

Hoek Loos

27

2006/C 212/8

Apvienotās lieta T-391/03 un T-70/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 6. jūlija spriedums — Franchet un Byk pret Komisiju (Piekļuve dokumentiem — Regula (EK) Nr. 1049/2001 — Izmeklēšana, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) — Eurostat — Piekļuves atteikums — Pārbaudes un izmeklēšanas darbības — Tiesvedības tiesā — Tiesības uz aizstāvību)

Franchet

Byk

Eurostat

27

2006/C 212/9

Lieta T-45/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. jūlija spriedums — Tzirani pret Komisiju (Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Pieņemšana amatā A 2 kategorijā — Kandidatūras noraidīšana — Tiesiskuma princips)

Tzirani

28

2006/C 212/0

Lieta T-88/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. jūlija spriedums — Tzirani pret Komisiju (Ierēdņi — Paaugstināšana amatā — Pieņemšana amatā A 2 kategorijā — Kandidatūras noraidīšana — Pamatojuma trūkums — Acīmredzama kļūda novērtējumā — Noteikumu par A 1 un A 2 kategorijas ierēdņu iecelšanu amatā pārkāpums)

Tzirani

28

2006/C 212/1

Lieta T-177/04: Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. jūlija spriedums — easy Jet pret Komisiju (Konkurence — Koncentrācija — Regula (EEK) Nr. 4064/89 — Lēmums, ar kuru koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu — Trešās personas celta prasība — Pieņemamība — Gaisa transporta tirgi — Saistības)

easy Jet

29

2006/C 212/2

Lieta T-306/03: Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. jūnija rīkojums– Volkswagen AG pret ITSB (Kopienas preču zīme — Daļējs reģistrācijas atteikums — Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana)

Volkswagen AG

29

2006/C 212/3

Lieta T-129/06: Prasība, kas celta 2006. gada 26. aprīlī — Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret un Akar pret Komisiju

Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret

Akar

29

2006/C 212/4

Lieta T-161/06: Prasība, kas celta 2006. gada 23. jūnijā — ARBOS pret Komisiju

ARBOS

30

2006/C 212/5

Lieta T-162/06: Prasība, kas celta 2006. gada 26. jūnijā — Kronoply pret Komisiju

Kronoply

30

2006/C 212/6

Lieta T-169/06: Prasība, kas celta 2006. gada 26. jūnijā — Charlott pret ITSB — Charlot (grafiska preču zīme Charlott France Entre Luxe et Tradition)

Charlott

Charlot

Charlott France Entre Luxe et Tradition

31

2006/C 212/7

Lieta T-170/06: Prasība, kas celta 2006. gada 29. jūnijā — Alrosa pret Komisiju

Alrosa

31

2006/C 212/8

Lieta T-171/06: Prasība, kas celta 2006. gada 22. jūnijā — Laytoncrest pret ITSB — Erico (TRENTON)

Laytoncrest

Erico

32

2006/C 212/9

Lieta T-175/06: Prasība, kas celta 2006. gada 29. jūnijā — Coca-Cola Company pret ITSB — Azienda Agricola San Polo (MEZZOPANE)

Coca-Cola Company

Azienda Agricola San Polo

MEZZOPANE

33

2006/C 212/0

Lieta T-177/06: Prasība, kas celta 2006. gada 3. jūlijā — Ayuntamiento de Madrid un Madrid Calle 30 pret Eiropas Kopienu Komisiju

Ayuntamiento de Madrid

Madrid Calle 30

33

2006/C 212/1

Lieta T-180/06: Prasība, kas celta 2006. gada 7. jūlijā — Fränkischer Weinbauverband pret ITSB (trīsdimensiju preču zīme Bocksbeutel)

Fränkischer Weinbauverband

34

2006/C 212/2

Lieta T-181/06: Prasība, kas celta 2006. gada 6. jūlijā — Itālijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju

34

2006/C 212/3

Lieta T-182/06: Prasība, kas celta 2006. gada 12. jūlijā — Nīderlandes Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju

35

2006/C 212/4

Lieta T-183/06: Prasība, kas celta 2006. gada 11. jūlijā — Portugāles Republika pret Komisiju

36

2006/C 212/5

Lieta T-184/06: Prasība, kas celta 2006. gada 14. jūlijā — Komisija pret Internet Commerce Network un Dane–Elec Memory

Internet Commerce Network

Dane–Elec Memory

36

2006/C 212/6

Lieta T-185/06: Prasība, kas celta 2006. gada 17. jūlijā — L'Air Liquide pret Komisiju

L'Air Liquide

37

2006/C 212/7

Lieta T-186/06: Prasība, kas celta 2006. gada 17. jūlijā — Solvay pret Komisiju

Solvay

38

2006/C 212/8

lieta T-187/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — Schräder pret KAŠB (SUMCOL 01)

Schräder

(SUMCOL 01

39

2006/C 212/9

Lieta T-189/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — Arkema France pret Komisiju

Arkema France

39

2006/C 212/0

Lieta T-190/06: Prasība, kas celta 2006. gada 19. jūlijā — Total un Elf Aquitaine pret Komisiju

Total

Elf Aquitaine

40

2006/C 212/1

Lieta T-191/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — FMC Foret S.A. pret Komisiju

FMC Foret S

A

41

2006/C 212/2

Lieta T-192/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — Caffaro pret Komisiju

Caffaro

42

2006/C 212/3

Lieta T-194/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — SNIA pret Komisiju

SNIA

43

2006/C 212/4

Lieta T-195/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — Solvay Solexis pret Komisiju

Solvay Solexis

43

2006/C 212/5

Lieta T-196/06: Prasība, kas celta 2006. gada 19. jūlijā — Edison pret Komisiju

Edison

44

2006/C 212/6

Lieta T-197/06: Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — FMC pret Komisiju

FMC

45

2006/C 212/7

Lieta T-199/06: Prasība, kas celta 2006. gada 17. jūlijā — Akzo Nobel un citi pret Komisiju

Akzo Nobel

45

2006/C 212/8

Lieta T-159/05: Pirmās instances tiesas 2006. gada 29. jūnija rīkojums — UNIPOR Ziegel-Marketing pret ITSB — Dörken (DELTA)

UNIPOR Ziegel

Marketing

Dörken

DELTA

46

2006/C 212/9

Lieta T-217/05: Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. jūnija rīkojums — Marker Völkl pret ITSB — Icon Health & Fitness Italia (Motion)

Marker Völkl

Icon Health & Fitness Italia

Motion

46

2006/C 212/0

Lieta T-18/06: Pirmās instances tiesas 2006. gada 5. jūlija rīkojums — Deutsche Telekom pret ITSB (Alles, was uns verbindet)

Deutsche Telekom

Alles

was uns verbindet

46

2006/C 212/1

Lieta T-43/06: Pirmās instances tiesas 2006. gada 6. jūlija rīkojums — Cofira-Sac pret Komisiju

Cofira-Sac

46

EIROPAS SAVIENĪBAS CIVILDIENESTA TIESA

2006/C 212/2

Lieta F-12/05: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2006. gada 11. jūlija spriedums — Tas pret Komisiju (Pieņemšana darbā — Vispārējs konkurss — Pieņemamības kritēriji — Nepielaišana pie pārbaudījuma — Diplomi — Profesionālā kvalifikācija — Vienlīdzīga attieksme)

Tas

47

2006/C 212/3

Lieta F-18/05: Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 12. jūlija spriedums — D pret Komisiju (Arodslimība — Lūgums atzīt, ka slimība, ar kuru prasītājs ir saslimis, ir pastiprinājusies veicamā darba dēļ)

47

2006/C 212/4

Lieta F-5/06: Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2006. gada 13. jūlija rīkojums — E pret Komisiju (Ierēdņi — Iekšējo procedūru likumība — Ierēdņu iespējami nepareiza rīcība disciplinārās procedūras ietvaros un tādas procedūras ietvaros, ar kuru slimību atzīt par arodslimību — Kaitējuma atlīdzināšana — Pieņemamība — Interese celt prasību — Apstiprinošs akts)

E

48

2006/C 212/5

Lieta F-68/06: Prasība, kas celta 2006. gada 22. jūnijā —Bakema pret Komisiju

Bakema

48

2006/C 212/6

Lieta F-75/06: Prasība, kas celta 2006. gada 17. jūlijā — Lofaro pret Komisiju

Lofaro

48

2006/C 212/7

Lieta F-9/05: Civildienesta tiesas 2006. gada 13. jūlija rīkojums — Lacombe pret Padomi

Lacombe

49

| | III   Paziņojumi |
| --- | --- |
| 2006/C 212/8 | Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā VēstnesīOV C 190, 12.8.2006. | 50 |

III   Paziņojumi

2006/C 212/8

Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā VēstnesīOV C 190, 12.8.2006.

Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

50

| LV | |
| --- | --- |

LV

---

I Informācija

Tiesa

EIROPAS KOPIENAS TIESA

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/1 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/1

---

Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 22. jūnijā — Beļģijas Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju

(Apvienotās lietas C-182/03 (1) un C-217/03) (2)

(Valsts atbalsts - Pastāvošu atbalstu shēma - Beļģijā dibinātu koordinācijas centru nodokļu režīms - Apvienības celta prasība - Pieņemamība - Komisijas lēmums, atbilstoši kuram šis režīms neveido atbalstu - Komisijas veiktā novērtējuma maiņa - EKL 87. panta 1. punkts - Tiesiskās paļāvības aizsardzība - Vispārīgais vienlīdzības princips)

(2006/C 212/01)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji — A. Snoeksa [A. Snoecx], E. Dominkovica [E. Dominkovits], pārstāves, B. van de Vale de Gelke [B. van de Walle de Ghelcke], Dž. Vūters [J. Wouters] un P. Kilijs [P. Kelley], advokāti) (lieta C-182/03)

Forum 187 ASBL (pārstāvji — A. Sutons [A.Sutton] un Dž. Kiliks [J. Killick], barristers) (lieta C-217/030)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Rozē [G. Rozet], R. Liāls [R. Lyal] un V. di Buči [V. di Bucci], pārstāvji)

Priekšmets

Eiropas Kopienu Komisijas 2003. gada 17. februāra galīgā Lēmuma C(2003)564 par Beļģijas Karalistes īstenoto atbalstu Beļģijā dibinātiem koordinācijas centriem atcelšana, ciktāl tajā aizliegts pagarināt spēkā esošās centru atļaujas

Rezolutīvā daļa:

| 1) | atcelt Komisijas 2003. gada 17. februāra Lēmumu 2003/757/EK par Beļģijas īstenoto atbalstu Beļģijā dibinātiem koordinācijas centriem tiktāl, ciktāl tajā nav paredzēti pārejas pasākumi koordinācijas centriem, kuru lūgums pagarināt atļauju tika izskatīts apstrīdētā lēmuma paziņošanas dienā vai kuru atļaujas termiņš beidzās vienlaikus vai neilgi pēc minētā lēmuma paziņošanas; |
| --- | --- |

1)

atcelt Komisijas 2003. gada 17. februāra Lēmumu 2003/757/EK par Beļģijas īstenoto atbalstu Beļģijā dibinātiem koordinācijas centriem tiktāl, ciktāl tajā nav paredzēti pārejas pasākumi koordinācijas centriem, kuru lūgums pagarināt atļauju tika izskatīts apstrīdētā lēmuma paziņošanas dienā vai kuru atļaujas termiņš beidzās vienlaikus vai neilgi pēc minētā lēmuma paziņošanas;

| 2) | Forum 187 ASBL prasību pārējā daļā noraidīt; |
| --- | --- |

2)

Forum 187 ASBL prasību pārējā daļā noraidīt;

| 3) | Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus lietā C-182/03 un pusi no Forum 187 ASBL tiesāšanās izdevumiem lietā C-217/03; |
| --- | --- |

3)

Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus lietā C-182/03 un pusi no Forum 187 ASBL tiesāšanās izdevumiem lietā C-217/03;

| 4) | Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus lietās C-182/03 R un C-217/03 R. |
| --- | --- |

4)

Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus lietās C-182/03 R un C-217/03 R.

---

(1)  OV C 135, 07.06.2003.

(2)  (T–276/02 — OV C 289, 23.11.2002.)

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/1 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/1

---

Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 11. jūlijā — Federación Española de Empresas de Tecnología Sanitaria (FENIN), agrāk Federación Nacional de Empresas de Instrumentación Científica, Médica, Técnica y Dental pret Eiropas Kopienu Komisiju

(Lieta C-205/03 P) (1)

(Apelācija - Konkurence - Spānijas valsts veselības aizsardzības sistēmas vadošās organizācijas - Aprūpes pakalpojumi - Jēdziens “uzņēmums” - Medicīnas preču piegādātājiem noteiktie samaksas nosacījumi)

(2006/C 212/02)

Tiesvedības valoda — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Federación Española de Empresas de Tecnología Sanitaria (FENIN), agrāk Federación Nacional de Empresas de Instrumentación Científica, Médica, Técnica y Dental (pārstāvji — H. R. Garsija-Gajardo Hils-Furnjē [J.-R. García-Gallardo Gil-Fournier] un D. Domingess Peress [D. Domínguez Pérez], advokāti)

Pretējā puse procesā: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — F. Kastiljo de la Tore [F. Castillo de la Torre un V. Vilss [W. Wils], pārstāvji, H. Rivass de Andress [J. Rivas de Andrés] un H. Gutjeress Gisberts [J. Gutiérrez Gisbert], advokāti)

Personas, kas iestājušās apelācijā prasītājas atbalstam: Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvji — M. Bezels [M. Bethell], pārstāvis, kam palīdz Dž. Barlings [G. Barling], QC), Spānijas Karaliste (pārstāvji — N. Diasa Abada [N. Díaz Abad], L. Fragasa Gadeja [L. Fraguas Gadea], un F. Diess Moreno [F. Díez Moreno])

Priekšmets

Apelācija pret Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (pirmās palātas paplašinātā sastāvā) 2003. gada 4. marta spriedumu lietā T-319/99 FENIN/Komisija, ar kuru Pirmās instances tiesa noraidīja prasītājas prasību atcelt Komisijas 1999. gada 26. augusta lēmumu (SG (99) D/7.040) par Spānijas valsts veselības aizsardzības sistēmas vadošām organizācijām attiecībā uz samaksas nosacījumiem, ko noteica šīs organizācijas saviem medicīnas preču piegādātājiem, kā arī attiecībā uz citām minēto organizāciju darbībām, kas, iespējams, ir pret konkurenci vērstas — Jēdziens “uzņēmums”

Rezolutīvā daļa:

| 1) | apelāciju noraidīt; |
| --- | --- |

1)

apelāciju noraidīt;

| 2) | Federación Española de Empresas de Tecnología Sanitaria (FENIN) atlīdzina tiesāšanās izdevumus šajā instancē; |
| --- | --- |

2)

Federación Española de Empresas de Tecnología Sanitaria (FENIN) atlīdzina tiesāšanās izdevumus šajā instancē;

| 3) | Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, kā arī Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas. |
| --- | --- |

3)

Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste, kā arī Spānijas Karaliste sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

---

(1)  OV C 184, 02.08.2003.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/2 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/2

---

Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 22. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Eiropas Savienības Padomi

(Lieta C-399/03) (1)

(Valsts atbalsts - Pastāvošā atbalsta shēma - Beļģijā dibinātu koordinācijas centru nodokļu režīms - Padomes kompetence)

(2006/C 212/03)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Rozē [G. Rozet], V. di Buči [V. Di Bucci] un R. Liāls [R. Lyal])

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji — A.-M. Kolerta [A.-M. Colaert] un F. Florindo Gižons [F. Florindo Gijón])

Priekšmets

Atcelt Padomes 2003. gada 16. jūlija lēmumu 2003/531/EK par Beļģijas valdības piešķirto atbalstu noteiktiem Beļģijā dibinātiem koordinācijas centriem (OV L 184, 17. lpp.).

Rezolutīvā daļa:

| 1) | atcelt Padomes 2003. gada 16. jūlija lēmumu 2003/531/EK par Beļģijas valdības piešķirto atbalstu noteiktiem Beļģijā dibinātiem koordinācijas centriem; |
| --- | --- |

1)

atcelt Padomes 2003. gada 16. jūlija lēmumu 2003/531/EK par Beļģijas valdības piešķirto atbalstu noteiktiem Beļģijā dibinātiem koordinācijas centriem;

| 2) | Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2)

Eiropas Savienības Padome atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 275, 15.11.2003.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/2 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/2

---

Tiesas (virspalāta) spriedums 2006. gada 4. jūlijā (Monomeles Protodikeio Thessalonikis (Grieķija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Konstantinos Adeneler, Pandora Kosa-Valdirka, Nikolaos Markou, Agapi Pantelidou, Christina Topalidou, Apostolos Alexopoulos, Konstantinos Vasiniotis, Vasiliki Karagianni, Apostolos Tsitsionis, Aristeidis Andreou, Evangelia Vasila, Kalliopi Peristeri, Spyridon, Dimosthenis Tselefis, Theopisti Patsidou, Dimitrios Vogiatsis, Rousas Voskakis, Vasileios Giatakis pret Ellinikos Organismos Galaktos (ELOG)

(Lieta C-212/04) (1)

(Direktīva 1999/70/EK - 1. klauzulas b) punkts un 5. klauzula pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku - Secīgie uz noteiktu laiku slēgtie darba līgumi publiskajā sektorā - “Secīgu līgumu” un “objektīvu iemeslu”, kas attaisno šādu līgumu atjaunošanu, jēdzieni - Pasākumi, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu - Sankcijas - Pienākuma veikt atbilstīgu interpretāciju apjoms)

(2006/C 212/04)

Tiesvedības valoda — grieķu

Iesniedzējtiesa

Monomeles Protodikeio Thessalonikis

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Konstantinos Adeneler, Pandora Kosa-Valdirka, Nikolaos Markou, Agapi Pantelidou, Christina Topalidou, Apostolos Alexopoulos, Konstantinos Vasiniotis, Vasiliki Karagianni, Apostolos Tsitsionis, Aristeidis Andreou, Evangelia Vasila, Kalliopi Peristeri, Spyridon, Dimosthenis Tselefis, Theopisti Patsidou, Dimitrios Vogiatsis, Rousas Voskakis, Vasileios Giatakis

Atbildētāja: Ellinikos Organismos Galaktos (ELOG)

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Monomeles Protodikeio Thessalonikis — 5. klauzulas 1. un 2. punkta interpretācija pielikumā Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvai 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku (OV L 175, 43. lpp) — Ar publiskās pārvaldes iestādi noslēgti darba līgumi — Objektīvu iemeslu, kas attaisno secīgu noteikta laika darba līgumu neierobežotu atjaunošanu, jēdziens — Secīgu līgumu jēdziens

Rezolutīvā daļa:

| 1) | 5. klauzulas 1. punkta a) apakšpunkts 1999. gada 18. martā noslēgtajā pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku, kas ietverts pielikumā Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvai 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas aizliedz izmantot secīgus noteikta laika darba līgumus, kurus attaisno vienīgi apstāklis, ka to paredz dalībvalsts vispārīgs likuma vai cita normatīvā akta noteikums. Tieši otrādi, “objektīvo iemeslu” jēdziens minētās klauzulas izpratnē prasa, lai šāda īpaša veida, kas paredzēts valsts regulējumā, darba attiecību izmantošana būtu attaisnota ar konkrētiem elementiem, kas cita starpā ir saistīti ar attiecīgo darbību un tās veikšanas apstākļiem; |
| --- | --- |

1)

5. klauzulas 1. punkta a) apakšpunkts 1999. gada 18. martā noslēgtajā pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku, kas ietverts pielikumā Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvai 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas aizliedz izmantot secīgus noteikta laika darba līgumus, kurus attaisno vienīgi apstāklis, ka to paredz dalībvalsts vispārīgs likuma vai cita normatīvā akta noteikums. Tieši otrādi, “objektīvo iemeslu” jēdziens minētās klauzulas izpratnē prasa, lai šāda īpaša veida, kas paredzēts valsts regulējumā, darba attiecību izmantošana būtu attaisnota ar konkrētiem elementiem, kas cita starpā ir saistīti ar attiecīgo darbību un tās veikšanas apstākļiem;

| 2) | pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tā aizliedz piemērot valsts regulējumu, tādu kā pamata prāvā, saskaņā ar kuru par “secīgiem” minētās klauzulas izpratnē uzskata tikai noteikta laika darba līgumus vai darba attiecības, starplaiks starp kurām nepārsniedz 20 darba dienas; |
| --- | --- |

2)

pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzula ir jāinterpretē tādējādi, ka tā aizliedz piemērot valsts regulējumu, tādu kā pamata prāvā, saskaņā ar kuru par “secīgiem” minētās klauzulas izpratnē uzskata tikai noteikta laika darba līgumus vai darba attiecības, starplaiks starp kurām nepārsniedz 20 darba dienas;

| 3) | tādos apstākļos kā pamata lietā pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja vien dalībvalsts iekšējā tiesību sistēmā attiecībā uz konkrētu nozari nav paredzēts kāds cits efektīvs pasākums, lai novērstu un nepieciešamības gadījumos sodītu secīgu noteikta laika darba līgumu ļaunprātīgo izmantošanu, pamatnolīgums neļauj piemērot valsts tiesisko regulējumu, ar ko vienīgi attiecībā uz publisko sektoru absolūti aizliedz pārveidot par nenoteikta laika darba līgumiem secīgus noteikta laika darba līgumus, kas faktiski ir paredzēti, lai apmierinātu darba devēja “ilgstošas un pastāvīgas vajadzības”, un kas ir jāuzskata par ļaunprātīgi izmantotiem; |
| --- | --- |

3)

tādos apstākļos kā pamata lietā pamatnolīgums par darbu uz noteiktu laiku ir jāinterpretē tādējādi, ka, ja vien dalībvalsts iekšējā tiesību sistēmā attiecībā uz konkrētu nozari nav paredzēts kāds cits efektīvs pasākums, lai novērstu un nepieciešamības gadījumos sodītu secīgu noteikta laika darba līgumu ļaunprātīgo izmantošanu, pamatnolīgums neļauj piemērot valsts tiesisko regulējumu, ar ko vienīgi attiecībā uz publisko sektoru absolūti aizliedz pārveidot par nenoteikta laika darba līgumiem secīgus noteikta laika darba līgumus, kas faktiski ir paredzēti, lai apmierinātu darba devēja “ilgstošas un pastāvīgas vajadzības”, un kas ir jāuzskata par ļaunprātīgi izmantotiem;

| 4) | gadījumos, kad attiecīgās dalībvalsts tiesību sistēmā direktīva ir transponēta novēloti un kad attiecīgiem direktīvas noteikumiem nav tiešas iedarbības, valsts tiesām, sākot ar transpozīcijas termiņa beigu datumu, ir pienākums, cik vien iespējams, interpretēt valsts tiesības saskaņā ar attiecīgās direktīvas tekstu un mērķi, lai sasniegtu tajā noteikto rezultātu, dodot priekšroku tādai valsts tiesību normu interpretācijai, kas vislielākajā mērā atbilst šim mērķim, lai līdz ar to nonāktu, cik vien iespējams, pie risinājuma, kas saderīgs ar šīs direktīvas noteikumiem. |
| --- | --- |

4)

gadījumos, kad attiecīgās dalībvalsts tiesību sistēmā direktīva ir transponēta novēloti un kad attiecīgiem direktīvas noteikumiem nav tiešas iedarbības, valsts tiesām, sākot ar transpozīcijas termiņa beigu datumu, ir pienākums, cik vien iespējams, interpretēt valsts tiesības saskaņā ar attiecīgās direktīvas tekstu un mērķi, lai sasniegtu tajā noteikto rezultātu, dodot priekšroku tādai valsts tiesību normu interpretācijai, kas vislielākajā mērā atbilst šim mērķim, lai līdz ar to nonāktu, cik vien iespējams, pie risinājuma, kas saderīgs ar šīs direktīvas noteikumiem.

---

(1)  OV C 179, 10.07.2004.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/3 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/3

---

Tiesas (otrā palāta) 2006. gada 29. jūnija spriedums — SGL Carbon AG pret Eiropas Kopienu Komisiju

(Lieta C-308/04 P) (1)

(Apelācija - Konkurence - Aizliegta vienošanās - Grafīta elektrodi - EKL 81. panta 1. punkts - Naudas sods - Pamatnostādnes naudas sodu apmēra aprēķināšanai - Paziņojums par sadarbību - “Non bis in idem” princips)

(2006/C 212/05)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: SGL Carbon AG (pārstāvji — M. Klusmann un K. Beckmann, avocats)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Bouquet, H. Gading un M. Schneider), Tokai Carbon Co. Ltd., Tokija (Japāna), Nippon Carbon Co. Ltd., Tokija, Showa Denko KK, Tokija, GrafTech International Ltd., iepriekš UCAR International Inc., Vilmingtona (ASV), SEC Corp., Amagasaki (Japāna), The Carbide/Graphite Group Inc., Pitsburga (ASV)

Priekšmets

Apelācija iesniegta par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 29. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-236/01, T-239/01, T-244/01–T-246/01, T-251/01 un T-252/01 Tokai Carbon u.c./Komisija attiecībā uz lietu T-239/01 — Komisijas 2001. gada 18. jūlija Lēmuma 2002/271/EK par procedūru, piemērojot EK līguma 81. pantu un EEZ nolīguma 53. pantu, atcelšana — Lieta COMP/E-1/36.490 — Grafīta elektrodi (OV L 100, 1. lpp.)

Rezolutīvā daļa:

| 1) | apelācijas sūdzību noraidīt; |
| --- | --- |

1)

apelācijas sūdzību noraidīt;

| 2) | SGL Carbon atlīdzina tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2)

SGL Carbon atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 262, 23.10.2004.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/4 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/4

---

Tiesas (otrā palāta) spriedums 2006. gada 15. jūnijā (Cour d'appel de Liège, Tribunal de première instance de Liège, Beļģija, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Air Liquide Industries Belgium SA pret Ville de Seraing (C-393/04) un Province de Liège (C-41/05)

(Apvienotās lietas C-393/04 un C-41/05) (1)

(Valsts atbalsts - Jēdziens - Atbrīvojums no komunālajiem un provinces nodokļiem - EKL 88. panta 3. punkta iedarbība - Maksājumi ar nodokļiem līdzīgu iedarbību - Iekšējie nodokļi)

(2006/C 212/06)

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Cour d'appel de Liège, Tribunal de première instance de Liège

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Air Liquide Industries Belgium SA

Atbildētājas: Ville de Seraing (C-393/04), Province de Liège (C-41/05)

Priekšmets

Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu — Cour d'appel de Liège, Tribunal de première instance de Liège — EKL 25., 87. un 90. panta interpretācija — Valsts atbalsts — Atbrīvojums no pašvaldības un provinces nodokļiem par dzinējspēku tikai dzinējiem, kas tiek izmantoti dabas gāzes izplatīšanai, izņemot dzinējus, kas tiek izmantoti rūpnieciskās gāzes izplatīšanai

Rezolutīvā daļa:

| 1) | Atbrīvojums no komunālajiem un provinces nodokļiem par dzinējspēku tikai tiem dzinējiem, kas tiek izmantoti dabas gāze sadalītājos, izņemot dzinējus, kas tiek izmantoti rūpnieciskās gāzes sadalītājos, var tikt kvalificēts kā valsts atbalsts EKL 87. panta izpratnē. Iesniedzējtiesai ir jāizvērtē, vai ir izpildīti valsts atbalsta pastāvēšanas nosacījumi. |
| --- | --- |

1)

Atbrīvojums no komunālajiem un provinces nodokļiem par dzinējspēku tikai tiem dzinējiem, kas tiek izmantoti dabas gāze sadalītājos, izņemot dzinējus, kas tiek izmantoti rūpnieciskās gāzes sadalītājos, var tikt kvalificēts kā valsts atbalsts EKL 87. panta izpratnē. Iesniedzējtiesai ir jāizvērtē, vai ir izpildīti valsts atbalsta pastāvēšanas nosacījumi.

| 2) | Tas, ka tāds nodokļu atvieglojums kā pamata prāvā var tikt atzīts par nelikumīgu, ņemot vērā Kopienu tiesības valsts atbalsta jomā, nevar ietekmēt paša nodokļa likumību, tādēļ uzņēmumi, kam šis nodoklis ir jāmaksā, nevar valsts tiesā atsaukties uz to, ka piešķirtie nodokļu atvieglojumi nav likumīgi, lai nemaksātu šo nodokli vai lai saņemtu par to atlīdzību. |
| --- | --- |

2)

Tas, ka tāds nodokļu atvieglojums kā pamata prāvā var tikt atzīts par nelikumīgu, ņemot vērā Kopienu tiesības valsts atbalsta jomā, nevar ietekmēt paša nodokļa likumību, tādēļ uzņēmumi, kam šis nodoklis ir jāmaksā, nevar valsts tiesā atsaukties uz to, ka piešķirtie nodokļu atvieglojumi nav likumīgi, lai nemaksātu šo nodokli vai lai saņemtu par to atlīdzību.

| 3) | Nodoklis par dzinējspēku, kas īpaši uzlikts dzinējiem, kuri tiek izmantoti rūpnieciskās gāzes transportēšanai pa augstspiediena caurulēm, nav uzskatāms par maksājumu ar nodokļiem līdzīgu iedarbību EKL 25. panta izpratnē. |
| --- | --- |

3)

Nodoklis par dzinējspēku, kas īpaši uzlikts dzinējiem, kuri tiek izmantoti rūpnieciskās gāzes transportēšanai pa augstspiediena caurulēm, nav uzskatāms par maksājumu ar nodokļiem līdzīgu iedarbību EKL 25. panta izpratnē.

| 4) | Nodoklis par dzinējspēku, kas īpaši uzlikts dzinējiem, kuri tiek izmantoti rūpnieciskās gāzes transportēšanai pa augstspiediena caurulēm, nav uzskatāms par diskriminējošu iekšēju nodokli EKL 90. panta izpratnē. |
| --- | --- |

4)

Nodoklis par dzinējspēku, kas īpaši uzlikts dzinējiem, kuri tiek izmantoti rūpnieciskās gāzes transportēšanai pa augstspiediena caurulēm, nav uzskatāms par diskriminējošu iekšēju nodokli EKL 90. panta izpratnē.

---

(1)  OV C 273, 06.11.2004.

OV C 93, 16.04.2005.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/4 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/4

---

Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 6. jūlijā (Cour de cassation (Beļģija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Axel Kittel pret État belge

(Apvienotās lietas C-439/04 un C-440/04) (1)

(Sestā PVN direktīva - Iepriekš samaksātā PVN atskaitīšana - “Karuseļa” tipa krāpšana - Saskaņā ar valsts tiesībām absolūti spēkā neesošs līgums)

(2006/C 212/07)

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Cour de cassation

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Axel Kittel (C-439/04), État belge (C-440/04)

Atbildētāji: État belge (C-439/04), Recolta Recycling SPRL (C-440/04)

Priekšmets

Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu — Beļģijas kasācijas tiesa — Padomes 1977. gada 17. maija Sestās direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), interpretācija — Fiskālās neitralitātes princips — Preču piegādes, kas veiktas, pamatojoties uz absolūti spēkā neesošu pirkuma līgumu — Karuseļa tipa krāpšana — Labticīga pircēja tiesību atskaitīt nodokli zaudēšana

Rezolutīvā daļa:

ja piegāde ir veikta nodokļa maksātājam, kurš nezināja un nevarēja zināt, ka attiecīgā darbība ietilpst pārdevēja izdarītā krāpšanā, tad 17. pants Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kurā izdarīti grozījumi ar Padomes 1995. gada 10. aprīļa Direktīvu 95/7/EK, ir interpretējams tādējādi, ka tam ir pretēja tāda valsts tiesību norma, saskaņā ar kuru nodokļa maksātājs zaudē savas tiesības uz samaksātā pievienotās vērtības nodokļa atskaitīšanu gadījumā, ja līgums saskaņā ar valsts civiltiesību normām tiek atzīts par spēkā neesošu, jo tas ir pretējs sabiedriskajai kārtībai pārdevēja nelikumīgas rīcības dēļ. Šajā sakarā nav svarīgi, vai minētā spēkā neesamība izriet no krāpšanās ar pievienotās vērtības nodokli vai citiem krāpšanas veidiem;

turpretī, ja, ņemot vērā objektīvus kritērijus, konstatē, ka nodokļa maksātājs zināja vai tam bija jāzina, ka, izdarot pirkumu, viņš ir piedalījies ar krāpšanos ar pievienotās vērtības nodokli saistītā darbībā, valsts tiesai nodokļa maksātājam ir jāatsaka atskaitīšanas tiesības.

---

(1)  OV C 6, 08.01.2005.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/5 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/5

---

Tiesas (ceturtā palāta) spriedums 2006. gada 29. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku

(Lieta C-487/04) (1)

(Valsts pienākumu neizpilde - Padomes Regula (EK) Nr. 1255/1999 un Komisijas Regula (EK) Nr. 2799/1999 - Piens un piena produkti - Sausais vājpiens - Sausā vājpiena izsekošanas sistēma)

(2006/C 212/08)

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — A. Bordes un C. Cattabriga)

Atbildētāja: Itālijas Republika (pārstāvji — I. Braguglia, pārstāvis, un D. Del Gaizo, advokāts)

Priekšmets

Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1999. gada 17. maija Regulas (EK) Nr. 1255/1999 par piena un piena produktu tirgus kopīgo organizāciju (OV L 160, 48. lpp.) un Komisijas 1999. gada 17. decembra Regulas (EK) Nr. 2799/1999, kas nosaka sīki izstrādātus noteikumus Regulas (EK) Nr. 1255/1999 piemērošanai par atbalsta piešķiršanu barības vājpienam un sausā vājpiena pulverim un šāda sausā vājpiena pulvera tirdzniecībai (OV L 340, 3. lpp.) pārkāpums — Kopienu tiesiskajā regulējumā neparedzētas sausā piena izsekošanas sistēmas izveidošana

Rezolutīvā daļa:

| 1) | vienpusēji izveidojot konkrētiem izmantošanas veidiem paredzēta sausā vājpiena izsekošanas sistēmu, kas nav paredzēta šajā nozarē piemērojamajās saskaņotajās Kopienu tiesībās, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1255/1999 par piena un piena produktu tirgus kopīgo organizāciju un Komisijas 1999. gada 17. decembra Regula (EK) Nr. 2799/1999, kas nosaka sīki izstrādātus noteikumus Regulas (EK) Nr. 1255/1999 piemērošanai par atbalsta piešķiršanu barības vājpienam un sausā vājpiena pulverim un šāda sausā vājpiena pulvera tirdzniecībai; |
| --- | --- |

1)

vienpusēji izveidojot konkrētiem izmantošanas veidiem paredzēta sausā vājpiena izsekošanas sistēmu, kas nav paredzēta šajā nozarē piemērojamajās saskaņotajās Kopienu tiesībās, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1255/1999 par piena un piena produktu tirgus kopīgo organizāciju un Komisijas 1999. gada 17. decembra Regula (EK) Nr. 2799/1999, kas nosaka sīki izstrādātus noteikumus Regulas (EK) Nr. 1255/1999 piemērošanai par atbalsta piešķiršanu barības vājpienam un sausā vājpiena pulverim un šāda sausā vājpiena pulvera tirdzniecībai;

| 2) | Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanas izdevumus. |
| --- | --- |

2)

Itālijas Republika atlīdzina tiesāšanas izdevumus.

---

(1)  OV C 31, 05.02.2005.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/5 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/5

---

Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 15. jūnijā [Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu] — Heintz van Landewijck SARL pret Staatssecretaris van Financiën

(Lieta C-494/04) (1)

(Noteikumi par nodokļiem - Tiesību aktu saskaņošana - Direktīva 92/12/EEK - Akcīze - Nodokļu markas - Sestā PVN direktīva - 2. un 27. pants - Akcīzes marku pazušana)

(2006/C 212/09)

Tiesvedības valoda — holandiešu

Iesniedzējtiesa

Hoge Raad der Nederlanden

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Heintz van Landewijck SARL

Atbildētājs: Staatssecretaris van Financiën

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Hoge Raad der Nederlanden — 27. panta 1. un 5. punkta interpretācija Direktīvā 77/388/EEK: Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva par to, ka saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.), ko groza Devītā direktīva 78/583/EEK (OV L 194, 16. lpp.) — Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību (OV L 76, 1. lpp.) interpretācija — Valsts tiesību aktu saderība ar Kopienas tiesisko regulējumu — Tabakas nodokļu markas — Pazušana pirms izmantošanas

Rezolutīvā daļa:

| 1) | ne Padomes 1992. gada 25. februāra direktīva 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību, ne samērīguma princips neliedz dalībvalstīm pieņemt tiesisko regulējumu, kurā nav paredzēta samaksātā akcīzes nodokļa summas atmaksa, ja akcīzes nodokļa markas ir pazaudētas pirms to uzlīmēšanas uz tabakas izstrādājumiem, ja šī pazaudēšana nav izskaidrojama ar negadījumu vai nepārvaramas varas izraisītiem apstākļiem un ja nav pierādīts, ka markas tika iznīcinātas vai kļuvušas par pilnīgi nelietojamām, ar to uzliekot finansiālo atbildību par nodokļu marku pazaudēšanu to pircējam; |
| --- | --- |

1)

ne Padomes 1992. gada 25. februāra direktīva 92/12/EEK par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību, ne samērīguma princips neliedz dalībvalstīm pieņemt tiesisko regulējumu, kurā nav paredzēta samaksātā akcīzes nodokļa summas atmaksa, ja akcīzes nodokļa markas ir pazaudētas pirms to uzlīmēšanas uz tabakas izstrādājumiem, ja šī pazaudēšana nav izskaidrojama ar negadījumu vai nepārvaramas varas izraisītiem apstākļiem un ja nav pierādīts, ka markas tika iznīcinātas vai kļuvušas par pilnīgi nelietojamām, ar to uzliekot finansiālo atbildību par nodokļu marku pazaudēšanu to pircējam;

| 2) | 27. panta 5. punkts Padomes 1977. gada 17. maija direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, ir jāinterpretē tādējādi, ka paziņošanas termiņa neievērošana nav būtisks procedūras pārkāpums, kas var izraisīt atkāpes saturošā ar novēlošanos paziņotā pasākuma nepiemērošanu; |
| --- | --- |

2)

27. panta 5. punkts Padomes 1977. gada 17. maija direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, ir jāinterpretē tādējādi, ka paziņošanas termiņa neievērošana nav būtisks procedūras pārkāpums, kas var izraisīt atkāpes saturošā ar novēlošanos paziņotā pasākuma nepiemērošanu;

| 3) | Sestās direktīvas 27. panta 1. un 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds atkāpes saturošais PVN iekasēšanas režīms, izmantojot nodokļu markas, kādu paredz 1968. gada 28. jūnija likuma par apgrozījuma nodokli (Wet op de omzetbelasing, Stb. 1968, Nr. 329) 28. pants, ir saderīgs ar šajos direktīvas noteikumos paredzētajām prasībām un nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai vienkāršotu nodokļa iekasēšanas procedūru; |
| --- | --- |

3)

Sestās direktīvas 27. panta 1. un 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tāds atkāpes saturošais PVN iekasēšanas režīms, izmantojot nodokļu markas, kādu paredz 1968. gada 28. jūnija likuma par apgrozījuma nodokli (Wet op de omzetbelasing, Stb. 1968, Nr. 329) 28. pants, ir saderīgs ar šajos direktīvas noteikumos paredzētajām prasībām un nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai vienkāršotu nodokļa iekasēšanas procedūru;

| 4) | tas, ka nepastāv pienākums atmaksāt samaksāto summu par akcīzes nodokļa marku iegādi, kas atbilst pievienotās vērtības nodokļa summai, ja akcīzes nodokļa markas ir pazudušas pirms to uzlīmēšanas uz tabakas izstrādājumiem, ja šī pazušana nav izskaidrojama ar negadījumu vai nepārvaramas varas izraisītiem apstākļiem un ja nav pierādīts, ka markas tika iznīcinātas vai kļuvušas par pilnīgi nelietojamām, nav nesaderīgs ar Sesto direktīvu 77/388, it sevišķi ar tās 27. panta 1. un 5. punktu. |
| --- | --- |

4)

tas, ka nepastāv pienākums atmaksāt samaksāto summu par akcīzes nodokļa marku iegādi, kas atbilst pievienotās vērtības nodokļa summai, ja akcīzes nodokļa markas ir pazudušas pirms to uzlīmēšanas uz tabakas izstrādājumiem, ja šī pazušana nav izskaidrojama ar negadījumu vai nepārvaramas varas izraisītiem apstākļiem un ja nav pierādīts, ka markas tika iznīcinātas vai kļuvušas par pilnīgi nelietojamām, nav nesaderīgs ar Sesto direktīvu 77/388, it sevišķi ar tās 27. panta 1. un 5. punktu.

---

(1)  OV C 45, 19.02.2005.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/6 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/6

---

Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 22. jūnijā — August Storck KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi)

(Lieta C-24/05 P) (1)

(Apelācija - Kopienas preču zīme - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts - Absolūts reģistrācijas atteikuma pamatojums - Trīsdimensiju preču zīme - Gaiši kastaņbrūnas krāsas konfektes trīsdimensiju forma - Atšķirtspēja)

(2006/C 212/10)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: August Storck KG (pārstāvji — I. Rora [I. Rohr], H. Vrage Molkentina [H. Wrage-Molkenthin] un T. Reers [T. Reher], advokāti)

Pretējā puse procesā: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Šneiders [G. Schneider])

Priekšmets

Apelācija, kas ir iesniegta par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2004. gada 10. novembra spriedumu lietā Storck/ITSB (T-396/02), ar kuru šī tiesa noraidīja prasību atcelt tiesību aktu par atteikumu reģistrēt trīsdimensiju preču zīmi, ko veido konfektes forma gaiši kastaņbrūnā krāsā, attiecībā uz saldumiem, kas ietilpst 30. klasē — Preču zīmes atšķirtspēja — Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

Rezolutīvā daļa:

| 1) | noraidīt apelācijas sūdzību; |
| --- | --- |

1)

noraidīt apelācijas sūdzību;

| 2) | August Storck KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2)

August Storck KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 69, 19.03.2005.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/7 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/7

---

Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 22. jūnijā — August Storck KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

(Lieta C-25/05) (1)

(Apelācija - Kopienas preču zīme - Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 3. punkts - Absolūts reģistrācijas atteikuma pamatojums - Grafiska preču zīme - Konfektes iesaiņojuma zeltītā krāsā attēls - Atšķirtspēja)

(2006/C 212/11)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: August Storck KG (pārstāvji — I. Rora [I. Rohr], H. Vrage Molkentina [H. Wrage-Molkenthin] un T. Reers [T. Reher], advokāti)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvis — G. Šneiders [G. Schneider])

Priekšmets

Apelācija, kas ir iesniegta par Pirmās instances tiesas (ceturtā palāta) 2004. gada 10. novembra spriedumu lietā Storck/ITSB (T-402/02), ar kuru šī tiesa noraidīja prasību atcelt tiesību aktu par atteikumu reģistrēt grafisku preču zīmi, ko veido konfektes iesaiņojuma papīra savirpinājuma attēls (konfekšu ietinamā papīra forma), attiecībā uz konfektēm, kas ietilpst 30. klasē — Preču zīmes atšķirtspēja — Padomes 1993. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

Rezolutīvā daļa:

| 1) | noraidīt apelācijas sūdzību; |
| --- | --- |

1)

noraidīt apelācijas sūdzību;

| 2) | August Storck KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2)

August Storck KG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 69, 19.03.2005.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/7 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/7

---

Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 6. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku

(Lieta C-53/05) (1)

(Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 92/100/EEK - Autortiesības - Nomas un patapinājuma tiesības - Netransponēšana noteiktajā termiņā)

(2006/C 212/12)

Tiesvedības valoda — portugāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Andrade [P. Andrade] un V. Vilss [W. Wils])

Atbildētāja: Portugāles Republika (pārstāvji — L. Fernandišs [L. Fernandes] un N. Gonsalvess [N. Gonçalves])

Priekšmets

Valsts pienākumu neizpilde — Padomes 1992. gada 19. novembra Direktīvas 92/100/EEK par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā (OV L 346, 61. lpp.) 1. un 5. panta pārkāpums

Rezolutīvā daļa:

| 1) | atbrīvojot visu kategoriju iestādes, kas veic publisko patapinājumu, no pienākuma darbu autoriem maksāt atlīdzību par darbu publisku patapināšanu, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 1. un 5. pants Padomes 1992. gada 19. novembra Direktīvā 92/100/EEK par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā; |
| --- | --- |

1)

atbrīvojot visu kategoriju iestādes, kas veic publisko patapinājumu, no pienākuma darbu autoriem maksāt atlīdzību par darbu publisku patapināšanu, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 1. un 5. pants Padomes 1992. gada 19. novembra Direktīvā 92/100/EEK par nomas tiesībām un patapinājuma tiesībām, un dažām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā;

| 2) | Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2)

Portugāles Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 82, 02.04.2005.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/8 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/8

---

Tiesas (trešā palāta) spriedums 2006. gada 6. jūlijā (Rechtbank Amsterdam (Nīderlande) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — J. J. Kersbergen-Lap, D. Dams-Schipper pret Raad van Bestuur van het Uitoeringsinstituut Werknemersverzekeringen

(Lieta C-154/05) (1)

(Migrējošu darba ņēmēju sociālais nodrošinājums - Regula (EEK) Nr. 1408/71 - 4. panta 2.a punkts, 10.a pants un IIa pielikums - Speciāli, uz iemaksām nebalstīti pabalsti - Nīderlandes pabalsts jauniešiem invalīdiem - Neizmaksājams ārpus valsts teritorijas)

(2006/C 212/13)

Tiesvedības valoda — holandiešu

Iesniedzējtiesa

Rechtbank Amsterdam

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājas: J. J. Kersbergen-Lap, D. Dams-Schipper

Atbildētāja: Raad van Bestuur van het Uitvoeringsinstituut Werknemersverzekeringen

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Rechtbank Amsterdam — 4. panta 2.a punkta, 10.a panta un IIa pielikuma interpretācija Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (OV L 149, 2. lpp.), kas grozīta ar Padomes 1992. gada 30. aprīļa Regulu (EEK) Nr. 1247/92 (OV L 136, 1. lpp.) — Speciāli, uz iemaksām nebalstīti pabalsti — Regulas Nr. 1408/71 10.a pantā ietvertais koordinācijas noteikums — Piemērošanas joma — Regulas Nr. 1408/71 IIa pielikumā minētā jauniešu invalīdu pabalsta iekļaušana vai neiekļaušana — Saņēmēji, kas nedzīvo Nīderlandē

Rezolutīvā daļa

1997. gada 24. aprīļa Likumā par jauniešu invalīdu apdrošināšanu darba nespējas gadījumam (Wet arbeidsongeschiktheidsvoorziening jonggehandicapten) paredzētais pabalsts ir speciāls, uz iemaksām nebalstīts pabalsts atbilstoši 4. panta 2.a punktam Padomes 1971. gada 14. jūnija Regulā (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem, pašnodarbinātām personām un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, kas grozīta un atjaunota ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97, kuru groza Padomes 1999. gada 8. februāra Regula (EK) Nr. 307/1999, tā ka personām, kas dzīvo ārpus Nīderlandes, jāpiemēro tikai šīs regulas 10.a pantā ietvertais koordinācijas noteikums un minētais pabalsts tām nav izmaksājams.

---

(1)  OV C 155, 25.06.2005.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/8 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/8

---

Tiesas (pirmā palāta) spriedums 2006. gada 6. jūlijā (Court of Appeal (Civil Division) (Apvienotā Karaliste) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) — Talacre Beach Caravan Sales Ltd pret Commissioners of Customs & Excise

(Lieta C-251/05) (1)

(Sestā PVN direktīva - 28. pants - Atbrīvojumi ar samaksātā nodokļa atmaksāšanu - Ar nulles likmes nodokli apliekamo preču, kas aprīkotas ar precēm, kuras apliek ar standarta likmes nodokli, pārdošana - Dzīvojamās piekabes - Vienotā piegāde)

(2006/C 212/14)

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Appeal (Civil Division)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Talacre Beach Caravan Sales Ltd

Atbildētāja: Commissioners of Customs & Excise

Priekšmets

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Court of Appeal (Civil Division) — 28. panta 2. punkta a) apakšpunkta interpretācija Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.) — Ar nulles likmes nodokli apliekamo preču (dzīvojamās piekabes), kas aprīkotas ar precēm, kuras apliek ar standarta likmes nodokli, pārdošana — Kritēriji, lai noteiktu, vai saistībā ar PVN uzlikšanu darījums ir jāuzskata par vienotu piegādi

Rezolutīvā daļa:

Apstāklis, ka noteiktas preces ir vienotās piegādes priekšmets, kas ietver, pirmkārt, galveno preci, uz kuru saskaņā ar dalībvalsts tiesību aktiem attiecas atbrīvojums ar samaksātā nodokļa atmaksāšanu 28. panta 2. punkta a) apakšpunkta izpratnē Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvu 92/77/EEK, kas papildina kopīgo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu un groza Direktīvu 77/388/EEK (par PVN likmju tuvināšanu), un, otrkārt, preces, kuras saskaņā ar šiem tiesību aktiem nav iekļautas šāda atbrīvojuma piemērošanas jomā, neliedz attiecīgajai dalībvalstij iekasēt PVN pēc standarta likmes par šo neiekļauto preču piegādi.

---

(1)  OV C 205, 20.08.2005.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/9 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/9

---

Apelācija, ko 2006. gada 29. maijā ierosinājusi Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2006. gada 15. marta spriedumu lietā T-129/04 Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

(Lieta C-238/06 P)

(2006/C 212/15)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG (pārstāvis — H. Kunz-Hallstein)

Cits lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

| — | atcelt Pirmās instances tiesas 2006. gada 15. marta spriedumu lietā T-129/04 (1); |
| --- | --- |

—

atcelt Pirmās instances tiesas 2006. gada 15. marta spriedumu lietā T-129/04 (1);

| — | atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2004. gada 20. janvāra lēmumu lietā R367/2003-2; |
| --- | --- |

—

atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2004. gada 20. janvāra lēmumu lietā R367/2003-2;

| — | pakārtoti — nosūtīt lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai; |
| --- | --- |

—

pakārtoti — nosūtīt lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai;

| — | piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt abās instancēs radušos tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) atlīdzināt abās instancēs radušos tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzēja pamato apelāciju par minēto Pirmās instances tiesas spriedumu šādi:

| 1. | Atbilstoši mūsdienās vispārēji atzītajai normu teorijai, kas ir piemērojama arī Tiesas procesam, saskaņā ar pierādīšanas pienākuma principiem personai, kas atsaucas uz normu, ir jāpierāda, ka ir izpildīti tās faktiskie priekšnosacījumi. Jo īpaši tas attiecas uz izņēmumiem, kas atbilstoši Tiesas judikatūrai ir vienmēr interpretējami šauri. Tā kā ITSB, atsakoties piešķirt aizsardzību, balstījās uz izņēmumu, tam, līdz ar to, būtu pienākums pierādīt izņēmuma faktisko apstākļu pastāvēšanu. |
| --- | --- |

1.

Atbilstoši mūsdienās vispārēji atzītajai normu teorijai, kas ir piemērojama arī Tiesas procesam, saskaņā ar pierādīšanas pienākuma principiem personai, kas atsaucas uz normu, ir jāpierāda, ka ir izpildīti tās faktiskie priekšnosacījumi. Jo īpaši tas attiecas uz izņēmumiem, kas atbilstoši Tiesas judikatūrai ir vienmēr interpretējami šauri. Tā kā ITSB, atsakoties piešķirt aizsardzību, balstījās uz izņēmumu, tam, līdz ar to, būtu pienākums pierādīt izņēmuma faktisko apstākļu pastāvēšanu.

| 2. | Šajā lietā pastāv ne tikai agrāka valsts reģistrācija, bet arī ES un Parīzes konvencijas rūpnieciskā īpašuma aizsardzībai (PK) dalībvalsts reģistrācija PK 6. quinquies panta A daļas nozīmē, kuru var atteikt tikai saskaņā ar 6. quinquies panta B daļas izņēmuma noteikumiem. 6. quinquies panta A daļas 1. punktā noteiktās speciālās tiesības liedz atbildētājam pasludināt preču zīmes reģistrācijas pieteikumu par neaizsargājamo vismaz attiecībā uz tās dalībvalsts teritoriju, kur ir aizsargāta identiska Kopienas preču zīme. Tomēr savā lēmumā atbildētājs balstījās uz atšķirtspējas trūkumu Kopienā un, līdz ar to, Vācijas Federatīvās Republikas teritorijā, šajā sakarā atbildētājs galīgi atzīst PK dalībvalsts reģistrāciju par spēkā neesošu. Šajā lietā nepietiek ar to, ka ITSB pilnībā atsaucas uz “valsts”, tas ir, Vācijas tiesību sistēmas neatkarību, jo Savienības preču zīmes īpašniekam ir tiesības vairāk nekā uz pieeju atbilstoši valsts tiesībām. Šim vērtējumam, tieši pretēji, jānotiek atbilstoši PK 6. quinquies panta A daļai. |
| --- | --- |

2.

Šajā lietā pastāv ne tikai agrāka valsts reģistrācija, bet arī ES un Parīzes konvencijas rūpnieciskā īpašuma aizsardzībai (PK) dalībvalsts reģistrācija PK 6. quinquies panta A daļas nozīmē, kuru var atteikt tikai saskaņā ar 6. quinquies panta B daļas izņēmuma noteikumiem. 6. quinquies panta A daļas 1. punktā noteiktās speciālās tiesības liedz atbildētājam pasludināt preču zīmes reģistrācijas pieteikumu par neaizsargājamo vismaz attiecībā uz tās dalībvalsts teritoriju, kur ir aizsargāta identiska Kopienas preču zīme. Tomēr savā lēmumā atbildētājs balstījās uz atšķirtspējas trūkumu Kopienā un, līdz ar to, Vācijas Federatīvās Republikas teritorijā, šajā sakarā atbildētājs galīgi atzīst PK dalībvalsts reģistrāciju par spēkā neesošu. Šajā lietā nepietiek ar to, ka ITSB pilnībā atsaucas uz “valsts”, tas ir, Vācijas tiesību sistēmas neatkarību, jo Savienības preču zīmes īpašniekam ir tiesības vairāk nekā uz pieeju atbilstoši valsts tiesībām. Šim vērtējumam, tieši pretēji, jānotiek atbilstoši PK 6. quinquies panta A daļai.

| 3. | Attiecībā uz atšķirtspējas trūkuma pierādījumu Pirmās instances tiesa norādīja, ka ITSB ir izpildījis savus pienākumus vismaz tiktāl, ciktāl tas ir pamatoti norādījis uz vispārējo pieredzi. Tomēr vispārējo pieredzi nevar uzskatīt par rezerves argumentu neveiksmīgas faktu pierādīšanas gadījumā. Turklāt atšķirtspējas trūkuma jautājumu Pirmās instances tiesa pārbaudīja, prettiesiski pamatojoties vienīgi uz Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, un pilnībā neievērojot PK 6. quinquies panta B daļu. |
| --- | --- |

3.

Attiecībā uz atšķirtspējas trūkuma pierādījumu Pirmās instances tiesa norādīja, ka ITSB ir izpildījis savus pienākumus vismaz tiktāl, ciktāl tas ir pamatoti norādījis uz vispārējo pieredzi. Tomēr vispārējo pieredzi nevar uzskatīt par rezerves argumentu neveiksmīgas faktu pierādīšanas gadījumā. Turklāt atšķirtspējas trūkuma jautājumu Pirmās instances tiesa pārbaudīja, prettiesiski pamatojoties vienīgi uz Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, un pilnībā neievērojot PK 6. quinquies panta B daļu.

| 4. | Pirmās instances tiesa nav pārbaudījusi nedz atšķirtspēju saistībā ar konkrētām pieteiktajām precēm, nedz arī pienācīgi noteikusi preču zīmes kopējo iespaidu. Atsevišķas preces netika aplūkotas atšķirīgi. Pirmās instances tiesa nav ievērojusi, ka veidola kā izcelsmes norādes izmantošana kalpo arī tirgus dalībnieka vajadzībām, proti — iepakojuma forma ir vienīgā iepriekšējas izvēles iespēja lielveikalā, kur vienā plauktā ir ierindots liels pudeļu skaits ar identisku saturu. |
| --- | --- |

4.

Pirmās instances tiesa nav pārbaudījusi nedz atšķirtspēju saistībā ar konkrētām pieteiktajām precēm, nedz arī pienācīgi noteikusi preču zīmes kopējo iespaidu. Atsevišķas preces netika aplūkotas atšķirīgi. Pirmās instances tiesa nav ievērojusi, ka veidola kā izcelsmes norādes izmantošana kalpo arī tirgus dalībnieka vajadzībām, proti — iepakojuma forma ir vienīgā iepriekšējas izvēles iespēja lielveikalā, kur vienā plauktā ir ierindots liels pudeļu skaits ar identisku saturu.

---

(1)  OV C 108, 20. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/10 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/10

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Hanseatischen Oberlandesgerichts (Vācija) 2006. gada 30. maija rīkojumu — Lämmerzahl GmbH pret Freie Hansestadt Bremen

(Lieta C-241/06)

(2006/C 212/16)

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Hanseatischen Oberlandesgerichts

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Lämmerzahl GmbH

Atbildētāja: Freie Hansestadt Bremen

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai ar Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvu 89/665/EEK (1) par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārsūdzības] procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām [publisko piegādes un būvdarbu līgumu slēgšanas tiesības], ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvu 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai [publisko pakalpojumu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai] 1,un it īpaši ar tās 1. panta 1. un 3. punktu ir saderīga situācija, kad pretendentam principā nav pieejama pārsūdzības procedūra attiecībā uz līgumslēdzējas iestādes lēmumu par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, jo pretendents valsts tiesību aktos noteiktajā pretenziju pieteikšanas termiņā nav norādījis uz pārkāpumiem publiskā iepirkuma procedūrā, kas attiecas uz






  a) | izvēlēto konkursa procedūras metodi
  vai |
| --- | --- | --- |

1)

Vai ar Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvu 89/665/EEK (1) par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārsūdzības] procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām [publisko piegādes un būvdarbu līgumu slēgšanas tiesības], ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvu 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai [publisko pakalpojumu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai] 1,un it īpaši ar tās 1. panta 1. un 3. punktu ir saderīga situācija, kad pretendentam principā nav pieejama pārsūdzības procedūra attiecībā uz līgumslēdzējas iestādes lēmumu par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, jo pretendents valsts tiesību aktos noteiktajā pretenziju pieteikšanas termiņā nav norādījis uz pārkāpumiem publiskā iepirkuma procedūrā, kas attiecas uz

a)

izvēlēto konkursa procedūras metodi

vai

| b) | pareizu līguma vērtības noteikšanu (acīmredzami kļūdains aprēķins vai nepietiekama vērtības noteikšanas pārredzamība),
  un pēc pareizi noteiktās vai pareizi nosakāmās līguma vērtības būtu iespējams pārbaudīt vēl citus un, atsevišķi skatoties, nenovērstus pārkāpumus, kas pieļauti publiskā iepirkuma procedūrā? |
| --- | --- |

b)

pareizu līguma vērtības noteikšanu (acīmredzami kļūdains aprēķins vai nepietiekama vērtības noteikšanas pārredzamība),

un pēc pareizi noteiktās vai pareizi nosakāmās līguma vērtības būtu iespējams pārbaudīt vēl citus un, atsevišķi skatoties, nenovērstus pārkāpumus, kas pieļauti publiskā iepirkuma procedūrā?

| 2) | Vai paziņojumā par paredzēto publisko iepirkumu ir jāparedz citas prasības attiecībā uz līguma vērtības noteikšanas kritērijiem, lai no pārkāpumiem saistībā ar līguma vērtības prognozēm varētu izdarīt secinājumu par pārsūdzības tiesību principiālu izslēgšanu, pat ja pareizi prognozētā vai prognozējamā līguma vērtība ir lielāka par noteicošo robežvērtību? |
| --- | --- |

2)

Vai paziņojumā par paredzēto publisko iepirkumu ir jāparedz citas prasības attiecībā uz līguma vērtības noteikšanas kritērijiem, lai no pārkāpumiem saistībā ar līguma vērtības prognozēm varētu izdarīt secinājumu par pārsūdzības tiesību principiālu izslēgšanu, pat ja pareizi prognozētā vai prognozējamā līguma vērtība ir lielāka par noteicošo robežvērtību?

---

(1)  OV L 209, 1. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/10 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/10

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Raad van State (Nīderlande) 2006. gada 29. maija rīkojumu — Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie un T. Sahin pret Rechtbank 's-Gravenhage spriedumu lietā Nr. AWB 04/45792

(Lieta C-242/06)

(2006/C 212/17)

Tiesvedības valoda — holandiešu

Iesniedzējtiesa

Raad van State

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie, T. Sahin

Prejudiciālie jautājumi

| 1.a | Vai saskaņā ar Tiesas 2003. gada 21. oktobra sprieduma apvienotajās lietās C-317/01 un C-369/01 Abatay u.c., Recueil, I-12301. lpp., 81. un 84. punktu lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas attīstību 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ārvalstnieks, Turcijas valstspiederīgais, kas ir ievērojis pirmreizējai ielaišanai [valstī] un uzturēšanās piemērojamās normas un kas no 2000. gada 14. decembra līdz 2002. gada 2. oktobrim ir legāli strādājis pie dažādiem darba devējiem, bet kas laikus nav pieprasījis viņam piešķirtās uzturēšanās atļaujas termiņa pagarinājumu, tādējādi, ka pēc uzturēšanās atļaujas beigām un lūguma par pagarinājumu iesniegšanas brīdī viņš saskaņā ar valsts tiesībām uzturējās nelegāli un viņam nebija ļauts strādāt Nīderlandes teritorijā, var atsaukties uz šo noteikumu? |
| --- | --- |

1.a

Vai saskaņā ar Tiesas 2003. gada 21. oktobra sprieduma apvienotajās lietās C-317/01 un C-369/01 Abatay u.c., Recueil, I-12301. lpp., 81. un 84. punktu lēmuma Nr. 1/80 par asociācijas attīstību 13. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ārvalstnieks, Turcijas valstspiederīgais, kas ir ievērojis pirmreizējai ielaišanai [valstī] un uzturēšanās piemērojamās normas un kas no 2000. gada 14. decembra līdz 2002. gada 2. oktobrim ir legāli strādājis pie dažādiem darba devējiem, bet kas laikus nav pieprasījis viņam piešķirtās uzturēšanās atļaujas termiņa pagarinājumu, tādējādi, ka pēc uzturēšanās atļaujas beigām un lūguma par pagarinājumu iesniegšanas brīdī viņš saskaņā ar valsts tiesībām uzturējās nelegāli un viņam nebija ļauts strādāt Nīderlandes teritorijā, var atsaukties uz šo noteikumu?

| 1.b | Vai atbilde uz 1. a jautājumu būtu citāda, ja ārvalstnieka pēc termiņa, bet sešu mēnešu laikā pēc šīs uzturēšanās atļaujas beigām iesniegtais lūgums, lai gan valsts tiesībās to uzskata par lūgumu izsniegt pirmo uzturēšanās atļauju, ir izskatīts atbilstoši nosacījumiem, kas uzlikti atļaujai turpināt uzturēšanos, un ārvalstnieks var gaidīt valsts teritorijā, kamēr tiek pieņemts lēmums par šo lūgumu? |
| --- | --- |

1.b

Vai atbilde uz 1. a jautājumu būtu citāda, ja ārvalstnieka pēc termiņa, bet sešu mēnešu laikā pēc šīs uzturēšanās atļaujas beigām iesniegtais lūgums, lai gan valsts tiesībās to uzskata par lūgumu izsniegt pirmo uzturēšanās atļauju, ir izskatīts atbilstoši nosacījumiem, kas uzlikti atļaujai turpināt uzturēšanos, un ārvalstnieks var gaidīt valsts teritorijā, kamēr tiek pieņemts lēmums par šo lūgumu?

| 2.a | Vai lēmuma Nr. 1/80 13. pantā jēdziens “ierobežojums” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz pienākumu samaksāt nodevas par lūguma pagarināt uzturēšanās atļaujas derīguma termiņu izskatīšanu, kas uzlikts Turcijas valstspiederīgajam, uz ko attiecas lēmums Nr. 1/80, ko nemaksājot, saskaņā ar Vw 2000 24. panta otro daļu lūgums netiks izskatīts? |
| --- | --- |

2.a

Vai lēmuma Nr. 1/80 13. pantā jēdziens “ierobežojums” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz pienākumu samaksāt nodevas par lūguma pagarināt uzturēšanās atļaujas derīguma termiņu izskatīšanu, kas uzlikts Turcijas valstspiederīgajam, uz ko attiecas lēmums Nr. 1/80, ko nemaksājot, saskaņā ar Vw 2000 24. panta otro daļu lūgums netiks izskatīts?

| 2.b | Vai atbilde uz 2. a jautājumu būtu citāda, ja nodevas apmērs nepārsniedz lūguma izskatīšanas izmaksas? |
| --- | --- |

2.b

Vai atbilde uz 2. a jautājumu būtu citāda, ja nodevas apmērs nepārsniedz lūguma izskatīšanas izmaksas?

| 3. | Vai lēmuma Nr. 1/80 13. pants, kas tostarp attiecas uz Papildu protokola pie Līguma par asociācijas izveidošanu starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju (1), lasot to kopsakarā ar šī protokola 59. pantu, ieviešanu, ir jāinterpretē tādējādi, ka nodevu apmērs (kas ārvalstniekiem tajā laikā bija EUR 169), kas uzlikts Turcijas valstspiederīgajiem, uz kuriem attiecas lēmums Nr. 1/80, izskatot lūgumu izsniegt uzturēšanās atļauju vai to pagarināt, nevar pārsniegt nodevu apmēru (EUR 30), kas var tikt prasīts no Eiropas Kopienas piederīgajiem, izskatot lūgumu veikt pārbaudi saskaņā ar Kopienu tiesībām un izsniedzot ar to saistītos uzturēšanās dokumentus (skat. Direktīvas 68/360/EEK (2) 9. panta 1. punktu, kā arī Direktīvas 2004/38/EK (3) 25. panta 2. punktu)? |
| --- | --- |

3.

Vai lēmuma Nr. 1/80 13. pants, kas tostarp attiecas uz Papildu protokola pie Līguma par asociācijas izveidošanu starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju (1), lasot to kopsakarā ar šī protokola 59. pantu, ieviešanu, ir jāinterpretē tādējādi, ka nodevu apmērs (kas ārvalstniekiem tajā laikā bija EUR 169), kas uzlikts Turcijas valstspiederīgajiem, uz kuriem attiecas lēmums Nr. 1/80, izskatot lūgumu izsniegt uzturēšanās atļauju vai to pagarināt, nevar pārsniegt nodevu apmēru (EUR 30), kas var tikt prasīts no Eiropas Kopienas piederīgajiem, izskatot lūgumu veikt pārbaudi saskaņā ar Kopienu tiesībām un izsniedzot ar to saistītos uzturēšanās dokumentus (skat. Direktīvas 68/360/EEK (2) 9. panta 1. punktu, kā arī Direktīvas 2004/38/EK (3) 25. panta 2. punktu)?

---

(1)  OV 1972, L 293, 1. lpp..

(2)  Padomes 1968. gada 15. oktobra Direktīva 68/360/EEK par ierobežojumu atcelšanu attiecībā uz dalībvalstu darba ņēmēju un viņu ģimeņu pārvietošanos un dzīvesvietu Kopienā (OV L 257, 13. lpp.).

(3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 77. lpp.).

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/11 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/11

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Tribunal de commerce de Charleroi (Beļģija) iesniegusi 2006. gada 30. maijā, lietā SA Sporting du Pays de Charleroi, G-14 Groupement des clubs de football européens pret Starptautisko futbola asociāciju federāciju (FIFA)

(Lieta C-243/06)

(2006/C 212/18)

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Tribunal de commerce de Charleroi (Beļģija)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: SA Sporting du Pays de Charleroi un G-14 Groupement des clubs de football européens

Atbildētāja: Starptautiskā futbola asociāciju federācija (FIFA)

Prejudiciālais jautājums

Vai pienākumi, ko futbola klubiem un spēlētājiem, kuriem ir noslēgti darba līgumi ar šiem klubiem, uzliek FIFA statūtu un reglamentu noteikumi, kas paredz spēlētāju obligātu un bezmaksas atbrīvošanu nacionālo federāciju rīcībā, kā arī vienpusējā un obligātā starptautiskā koordinētā spēļu kalendāra sastādīšana ir uzskatāmi par prettiesiskiem konkurences ierobežojumiem vai dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu vai šķēršļiem pamatbrīvībām, ko paredz EK līgums, un līdz ar to tie ir pretrunā ar Līguma 81. un 82. pantu vai citām Kopienu tiesību normām, it īpaši ar Līguma 39. un 49. pantu?

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/11 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/11

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Spānija) iesniegusi 2006. gada 2. jūnijā, lietā Josefa Velasco Navarro pret Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

(Lieta C-246/06)

(2006/C 212/19)

Tiesvedības valoda — spāņu

Iesniedzējtiesa

Juzgado de lo Social Único de Algeciras

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Josefa Velasco Navarro

Atbildētājs: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Ja valsts tiesa ir atzinusi, ka valsts tiesību akti, būdami nepilnīgi, 2005. gada 8. oktobrī nav saskaņoti ar Direktīvu 2002/74 (1) un EKT sniegto tās interpretāciju (ievērojot Kopienu tiesību vienlīdzīgas attieksmes principu) 2005. gada 13. decembra rīkojumā lietā C-177/05, vai var uzskatīt, ka šai direktīvai ir tieša iedarbība attiecībā uz FOGASA, valsts garantiju iestādi, no nākošās dienas (2005. gada 9. oktobra)? |
| --- | --- |

1)

Ja valsts tiesa ir atzinusi, ka valsts tiesību akti, būdami nepilnīgi, 2005. gada 8. oktobrī nav saskaņoti ar Direktīvu 2002/74 (1) un EKT sniegto tās interpretāciju (ievērojot Kopienu tiesību vienlīdzīgas attieksmes principu) 2005. gada 13. decembra rīkojumā lietā C-177/05, vai var uzskatīt, ka šai direktīvai ir tieša iedarbība attiecībā uz FOGASA, valsts garantiju iestādi, no nākošās dienas (2005. gada 9. oktobra)?

| 2) | Ja uz iepriekšējo jautājumu sniegta pozitīva atbilde — vai uz minēto direktīvas tiešo iedarbību, kas ir visvairāk labvēlīga darba ņēmējam (un mazāk labvēlīga valstij, kas nav izpildījusi savus pienākumus), var atsaukties konstatētas maksātnespējas gadījumā pēc tāda izlīguma noslēgšanas tiesā, kas nav paredzēts minētajos nepilnīgajos valsts tiesību aktos laika posmā starp direktīvas stāšanās spēkā dienu 2002. gada 8. oktobrī un 2005. gada 8. oktobri — pēdējo dienu, kad Spānijas valstij bija jāpieņem vajadzīgie normatīvie un administratīvie akti, lai izpildītu minētās direktīvas prasības? |
| --- | --- |

2)

Ja uz iepriekšējo jautājumu sniegta pozitīva atbilde — vai uz minēto direktīvas tiešo iedarbību, kas ir visvairāk labvēlīga darba ņēmējam (un mazāk labvēlīga valstij, kas nav izpildījusi savus pienākumus), var atsaukties konstatētas maksātnespējas gadījumā pēc tāda izlīguma noslēgšanas tiesā, kas nav paredzēts minētajos nepilnīgajos valsts tiesību aktos laika posmā starp direktīvas stāšanās spēkā dienu 2002. gada 8. oktobrī un 2005. gada 8. oktobri — pēdējo dienu, kad Spānijas valstij bija jāpieņem vajadzīgie normatīvie un administratīvie akti, lai izpildītu minētās direktīvas prasības?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīva 2002/74/EK, ar kuru izdarīti grozījumi Padomes Direktīvā 80/987/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (OV L 270, 10. lpp.)

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/12 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/12

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Conseil d'Etat (Beļģija) 2006. gada 6. jūnija rīkojumu — United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SA, Société intercommunale pour la Diffusion de la Télévision Brutele, Wolu TV ASBL pret État Belge

(Lieta C-250/06)

(2006/C 212/20)

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Conseil d'Etat (Beļģija)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājas: United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SA, Société intercommunale pour la Diffusion de la Télévision Brutele, Wolu TV ASBL

Atbildētāja: État Belge

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai pienākums, kas uzlikts televīzijas programmu kabeļizplatīšanas uzņēmumam, izplatīt noteiktas programmas jāinterpretē tādējādi, ka šo programmu autoriem tiek piešķirtas “īpašas tiesības” Romas līguma (Amsterdamas līguma redakcijā) 86. panta izpratnē? |
| --- | --- |

1)

Vai pienākums, kas uzlikts televīzijas programmu kabeļizplatīšanas uzņēmumam, izplatīt noteiktas programmas jāinterpretē tādējādi, ka šo programmu autoriem tiek piešķirtas “īpašas tiesības” Romas līguma (Amsterdamas līguma redakcijā) 86. panta izpratnē?

| 2) | Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir pozitīva — vai noteikumi, kas paredzēti 86. panta 1. punkta beigās (proti, šī Līguma noteikumi, jo īpaši tie, kas ietverti 12. pantā un 81.–89. pantā), ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm nav atļauts televīzijas programmu kabeļizplatīšanas uzņēmumiem uzlikt par pienākumu izplatīt noteiktas televīzijas programmas, kuras ir veidojušas privātas raidorganizācijas, bet uz kurām “attiecas” (Beļģijas 1995. gada 30. marta likuma par pārraižu izplatīšanas tīkliem un pārraidīšanas darbību veikšanu divvalodīgajā Briseles apgabalā izpratnē) noteiktas šīs valsts publiskas pilnvaras, kā rezultātā citu Eiropas Savienības dalībvalstu vai trešo valstu programmu un tādu organizāciju programmu, uz kurām neattiecas šīs publiskās pilnvaras, skaits tiek samazināts par to programmu skaitu, kurām ir noteikts “must carry” statuss? |
| --- | --- |

2)

Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir pozitīva — vai noteikumi, kas paredzēti 86. panta 1. punkta beigās (proti, šī Līguma noteikumi, jo īpaši tie, kas ietverti 12. pantā un 81.–89. pantā), ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm nav atļauts televīzijas programmu kabeļizplatīšanas uzņēmumiem uzlikt par pienākumu izplatīt noteiktas televīzijas programmas, kuras ir veidojušas privātas raidorganizācijas, bet uz kurām “attiecas” (Beļģijas 1995. gada 30. marta likuma par pārraižu izplatīšanas tīkliem un pārraidīšanas darbību veikšanu divvalodīgajā Briseles apgabalā izpratnē) noteiktas šīs valsts publiskas pilnvaras, kā rezultātā citu Eiropas Savienības dalībvalstu vai trešo valstu programmu un tādu organizāciju programmu, uz kurām neattiecas šīs publiskās pilnvaras, skaits tiek samazināts par to programmu skaitu, kurām ir noteikts “must carry” statuss?

| 3) | Vai Romas līguma (Amsterdamas līguma redakcijā) 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pakalpojumu sniegšanas brīvībai ir radīts aizliegts šķērslis no brīža, kad dalībvalsts veikts pasākums, šajā gadījumā — pienākums pārraidīt televīzijas programmas kabeļizplatīšanas tīklos, var tieši vai netieši, tagad vai, iespējams, nākotnē traucēt sniegt pakalpojumus no citas dalībvalsts šo pakalpojumu saņēmējiem pirmajā minētajā dalībvalstī, kā tas būtu gadījumā, ja šī pasākuma dēļ pakalpojumu sniedzējs ir nelabvēlīgā stāvoklī sarunās par pieeju šiem pašiem tīkliem? |
| --- | --- |

3)

Vai Romas līguma (Amsterdamas līguma redakcijā) 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pakalpojumu sniegšanas brīvībai ir radīts aizliegts šķērslis no brīža, kad dalībvalsts veikts pasākums, šajā gadījumā — pienākums pārraidīt televīzijas programmas kabeļizplatīšanas tīklos, var tieši vai netieši, tagad vai, iespējams, nākotnē traucēt sniegt pakalpojumus no citas dalībvalsts šo pakalpojumu saņēmējiem pirmajā minētajā dalībvalstī, kā tas būtu gadījumā, ja šī pasākuma dēļ pakalpojumu sniedzējs ir nelabvēlīgā stāvoklī sarunās par pieeju šiem pašiem tīkliem?

| 4) | Vai Romas līguma (Amsterdamas līguma redakcijā) 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pastāv aizliegts šķērslis, jo dalībvalsts pasākums, šajā gadījumā — pienākums pārraidīt televīzijas programmas kabeļizplatīšanas tīklos, tiek veikts tikai attiecībā uz šajā dalībvalstī dibinātiem uzņēmumiem galvenokārt tādēļ, ka šī pasākuma adresāti ir dibināti šajā dalībvalstī vai arī tiem ir kāda cita saikne ar šo dalībvalsti, lai gan šāds šķērslis nav attaisnojams, pamatojoties uz primāriem vispārējo interešu apsvērumiem, ievērojot samērīguma principu? |
| --- | --- |

4)

Vai Romas līguma (Amsterdamas līguma redakcijā) 49. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka pastāv aizliegts šķērslis, jo dalībvalsts pasākums, šajā gadījumā — pienākums pārraidīt televīzijas programmas kabeļizplatīšanas tīklos, tiek veikts tikai attiecībā uz šajā dalībvalstī dibinātiem uzņēmumiem galvenokārt tādēļ, ka šī pasākuma adresāti ir dibināti šajā dalībvalstī vai arī tiem ir kāda cita saikne ar šo dalībvalsti, lai gan šāds šķērslis nav attaisnojams, pamatojoties uz primāriem vispārējo interešu apsvērumiem, ievērojot samērīguma principu?

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/13 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/13

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Unabhängigen Finanzsenats, Außenstelle Linz (Austrija) 2006. gada 6. junija rīkojumu — Firma Ing. Auer — Die Bausoftware GmbH pret Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

(Lieta C-251/06)

(2006/C 212/21)

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Firma Ing. Auer — Die Bausoftware GmbH

Atbildētājs: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Ja dalībvalsts ir atcēlusi kapitāla nodokli pirms sabiedrības, personu apvienības vai juridiskas personas dibināšanas, un sabiedrības, personu apvienības vai juridiskas personas faktiskais vadības centrs no šīs dalībvalsts tiek pārcelts uz citu dalībvalsti, kas šajā laikā iekasē kapitāla nodokli, vai tad šīs sabiedrības, personu apvienības vai juridiskas personas kvalificēšana par kapitālsabiedrību attiecībā uz “kapitāla nodokļa iekasēšanu” nav pretrunā 4. panta 1. punkta g) apakšpunkta 1969. gada 17. jūlija Direktīvā 69/335/EEK (1)1985. gada 10. jūnija Direktīvas 85/303/EEK (2) redakcijā, kā arī 4. panta 3. punkta b) apakšpunkta 1969. gada 17. jūlija Direktīvā 69/35/EEK 1985. gada 10. jūnija Direktīvas 85/303/EEK redakcijā nozīmē, ja pirmā dalībvalsts ir atteikusies no kapitāla nodokļa iekasēšanas, atceļot attiecīgo dalībvalsts tiesību aktu? |
| --- | --- |

1)

Ja dalībvalsts ir atcēlusi kapitāla nodokli pirms sabiedrības, personu apvienības vai juridiskas personas dibināšanas, un sabiedrības, personu apvienības vai juridiskas personas faktiskais vadības centrs no šīs dalībvalsts tiek pārcelts uz citu dalībvalsti, kas šajā laikā iekasē kapitāla nodokli, vai tad šīs sabiedrības, personu apvienības vai juridiskas personas kvalificēšana par kapitālsabiedrību attiecībā uz “kapitāla nodokļa iekasēšanu” nav pretrunā 4. panta 1. punkta g) apakšpunkta 1969. gada 17. jūlija Direktīvā 69/335/EEK (1)1985. gada 10. jūnija Direktīvas 85/303/EEK (2) redakcijā, kā arī 4. panta 3. punkta b) apakšpunkta 1969. gada 17. jūlija Direktīvā 69/35/EEK 1985. gada 10. jūnija Direktīvas 85/303/EEK redakcijā nozīmē, ja pirmā dalībvalsts ir atteikusies no kapitāla nodokļa iekasēšanas, atceļot attiecīgo dalībvalsts tiesību aktu?

| 2) | Vai 7. panta 2. punkts 1969. gada 17. jūlija Direktīvā 69/335/EEK 1985. gada 10. jūnija Direktīvas 85/303/EEK redakcijā neaizliedz tai dalībvalstij, uz kuru kapitālsabiedrība pārceļ savu faktisko vadības centru, sakarā ar faktiskā vadības centra pārcelšanu uzlikt kapitāla nodokli attiecībā uz 4. panta 1. punkta a) un g) apakšpunktā 1969. gada 17. jūlija Direktīvā 69/335/EEK 1985. gada 10. jūnija Direktīvas 85/303/EEK redakcijā minētajiem procesiem, ja šie procesi notikuši laikā, kad kapitālsabiedrības faktiskais vadības centrs atradās dalībvalstī, kas pirms kapitāla sabiedrības dibināšanas bija atteikusies no kapitāla nodokļa iekasēšanas, atceļot attiecīgo dalībvalsts tiesību aktu? |
| --- | --- |

2)

Vai 7. panta 2. punkts 1969. gada 17. jūlija Direktīvā 69/335/EEK 1985. gada 10. jūnija Direktīvas 85/303/EEK redakcijā neaizliedz tai dalībvalstij, uz kuru kapitālsabiedrība pārceļ savu faktisko vadības centru, sakarā ar faktiskā vadības centra pārcelšanu uzlikt kapitāla nodokli attiecībā uz 4. panta 1. punkta a) un g) apakšpunktā 1969. gada 17. jūlija Direktīvā 69/335/EEK 1985. gada 10. jūnija Direktīvas 85/303/EEK redakcijā minētajiem procesiem, ja šie procesi notikuši laikā, kad kapitālsabiedrības faktiskais vadības centrs atradās dalībvalstī, kas pirms kapitāla sabiedrības dibināšanas bija atteikusies no kapitāla nodokļa iekasēšanas, atceļot attiecīgo dalībvalsts tiesību aktu?

---

(1)  OV L 269, 12. lpp.

(2)  OV L 156, 23. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/13 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/13

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) 2006. gada 7. jūnija rīkojumu — Zürich Versicherungs — Gesellschaft pret Bureau Benelux des marques

(Lieta C-254/06)

(2006/C 212/22)

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Cour d'appel de Bruxelles [Briseles Apelācijas tiesa] (Beļģija)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Zürich Versicherungs-Gesellschaft

Atbildētājs: Bureau Benelux des marques [Beniluksa Preču zīmju birojs]

Prejudiciālie jautājumi

Vai 3. un 13. pants Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmajā Direktīvā 89/104/EEK (1), ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neiestājas pret to, ka valsts tiesiskais regulējums paredz, ka tiesa, kurā iesniegta prasība par lēmumu, kas pieņemts par preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, nevar pārbaudīt attiecībā uz katru no precēm vai pakalpojumiem, saistībā ar kuriem tika pieteikta reģistrācija, vai preču zīmi neskar kāds no Direktīvas 3. panta 1. punktā norādītajiem reģistrācijas atteikuma pamatojumiem, un turklāt nonākt pie dažādiem secinājumiem atkarībā no konkrētajām precēm vai pakalpojumiem gadījumā, ja preču zīmju reģistrācijas jomā kompetentā iestāde pilnībā atteica [reģistrāciju] visām precēm un pakalpojumiem kopumā, un ja procesā gaitā šajā iestādē pieteicējs pakārtoti nelūdza daļēju reģistrāciju attiecībā uz noteiktām precēm un pakalpojumiem?

---

(1)  OV L 40, 1. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/14 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/14

---

Apelācija, ko 2006. gada 6. jūnijā ierosinājis Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AŞ par Pirmās instances tiesas (piektās palātas) 2006. gada 30. marta spriedumu lietā T-367/03 Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AŞ pret Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Kopienu Komisiju

(Lieta C-255/06 P)

(2006/C 212/23)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AŞ (pārstāvji — S. Sariibrahimoglu un R. Sinner, advokāti)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Padome un Eiropas Kopienu Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

| — | pilnībā atcelt Pirmās instances tiesas (piektās palātas) spriedumu lietā T-367/03 Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AŞ/Padome un Komisija; |
| --- | --- |

—

pilnībā atcelt Pirmās instances tiesas (piektās palātas) spriedumu lietā T-367/03 Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AŞ/Padome un Komisija;

| — | nodot Yedas lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai pārskatīšanai; |
| --- | --- |

—

nodot Yedas lietu atpakaļ Pirmās instances tiesai pārskatīšanai;

| — | paredzēt mutvārdu procesu; |
| --- | --- |

—

paredzēt mutvārdu procesu;

| — | piespriest atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atlīdzināt apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neuzskatot, ka Asociācijas Līgumam starp Turciju un Eiropas Ekonomisko Kopienu (“Ankaras līgums”) un tā protokoliem ir pienācīga juridiska nozīme un sekas — pretrunā Eiropas Kopienu Tiesas pastāvīgajai judikatūrai, un kļūdaini nosakot, ka principi un noteikumi, ko ietver Ankaras līgums un tā protokoli, neveido tiesību normas, saistībā ar kurām var tikt izvērtēti Kopienas iestāžu akti. Pēc apelācijas sūdzības iesniedzēja domām, Ankaras līguma noteikumi ir tieši piemērojami un tie var piešķirt tiesības indivīdiem.

Tāpat apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Pirmās instances tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, neizvērtējot argumentu, saskaņā ar kuru Turcijas Republika palīdzības jomā ir tiesīga tikt pielīdzināta tādām valstīm, kā Spānija, Portugāle un Grieķija, un nospriežot, ka Kopienas iestādēm nav pienākuma rīkoties, ievērojot Grieķijas nostāju attiecībā uz finanšu atbalsta piešķiršanu Turcijai.

Visbeidzot, apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Pirmās instances tiesa kļūdījās tiesiskajā vērtējumā, nosakot, ka nebija cēloņsakarības starp Kopienas iestāžu iespējamo nelikumīgo rīcību un iespējamo kaitējumu.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/14 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/14

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Corte suprema di cassazione (Itālija) 2006. gada 13. jūnija rīkojumu — Roby Profumi Srl pret Comune di Parma

(Lieta C-257/06)

(2006/C 212/24)

Tiesvedības valoda — itāļu

Iesniedzējtiesa

Corte suprema di cassazione

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Roby Profumi Srl

Atbildētāja: Comune di Parma

Prejudiciālie jautājumi

Vai Likuma Nr. 713/1986 10. panta 8. punkts, ko groza ar Dekrētu likumu Nr. 126/1997 9. panta 4. punktu, ir atbilstīgs EK līguma 28. pantam un Direktīvas 76/768/EEK (1), ko groza Direktīva 93/35/EEK (2), 7. pantam.

---

(1)  OV L 262, 169. lpp.

(2)  OV L 151, 32 lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/14 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/14

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'appel de Montpellier (Francija) 2006. gada 15. jūnija rīkojumu — Ministère public pret Daniel Pierre Raymond Escalier un Louis François Bonnarel

(Lieta C-260/06 - Lieta C-261/06)

(2006/C 212/25)

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Cour d'appel de Montpellier [Monpeljē Apelācijas tiesa] (Francija)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Ministère public [Prokuratūra]

Atbildētāji: Daniel Pierre Raymond Escalier (C-260/06) un Jean Louis François Bonnarel (C-261/06)

Prejudiciālie jautājumi

Gadījumā, ja kādā dalībvalstī augu aizsardzības līdzekļu importam no kādas citas dalībvalsts, kurā šim līdzeklim jau ir izsniegta atļauja laišanai tirgū atbilstoši Direktīvai 91/414/EEK (1), tiek noteikta vienkāršota atļaujas procedūra laišanai tirgū, lai pārbaudītu, vai importētais līdzeklis atbilst 1999. gada 11. marta spriedumā lietā C-100/96 noteiktajām identitātes prasībām — vai šai dalībvalstij ir tiesības piemērot uzņēmējam jau minēto vienkāršoto atļaujas procedūru, ja:

| — | importētājs ir lauksaimnieks, kurš līdzekli importē vienīgi dažām, tomēr skaita ziņā nedaudzām sava lauksaimniecības uzņēmuma vajadzībām, un kurš neveic šī līdzekļa laišanu tirgū šī jēdziena komerciālajā izpratnē; |
| --- | --- |

—

importētājs ir lauksaimnieks, kurš līdzekli importē vienīgi dažām, tomēr skaita ziņā nedaudzām sava lauksaimniecības uzņēmuma vajadzībām, un kurš neveic šī līdzekļa laišanu tirgū šī jēdziena komerciālajā izpratnē;

| — | par ievešanas atļauju uzskatāmā vienkāršotā ALT procedūra ir individuāla katram uzņēmējam/izplatītājam, kura pienākums ir piešķirt ievestajam līdzeklim īpašu nosaukumu un samaksāt par šo procedūru nodokli EUR 800 apmērā. |
| --- | --- |

—

par ievešanas atļauju uzskatāmā vienkāršotā ALT procedūra ir individuāla katram uzņēmējam/izplatītājam, kura pienākums ir piešķirt ievestajam līdzeklim īpašu nosaukumu un samaksāt par šo procedūru nodokli EUR 800 apmērā.

Gadījumā, ja šo pirmo jautājumu tiek sniegta noraidoša atbilde, vai 2005. gada 26. maija spriedums lietā C-212/03 attiecībā uz personīgo zāļu importu, ko veic indivīdi, var tikt transponēts attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļiem, ko importē lauksaimnieki tikai savu lauksaimniecības uzņēmumu vajadzībām?

---

(1)  Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīva 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV L 230, 1. lpp.)

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/15 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/15

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2006. gada 15. jūnija rīkojumu lietā Deutsche Telekom AG pret Vācijas Federatīvo Republiku

(Lieta C-262/06)

(2006/C 212/26)

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesverwaltungsgericht [Federālā administratīvā tiesa]

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Deutsche Telekom AG

Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK (1) par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (Pamatdirektīvas) 27. panta 1. punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK (2) par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (Universālā pakalpojuma direktīvas) 16. panta 1. punkta a) apakšpunkts interpretējams tādējādi, ka pagaidām saglabājama spēkā agrāk valsts tiesībās paredzēta likumīga prasība apstiprināt atlīdzību par balss telefonijas pakalpojumu sniegšanu lietotājiem, ko sniedz uzņēmējsabiedrība, kurai ir tirgū ir dominējošs stāvoklis, un līdz ar to arī attiecīgais konstatējošais administratīvais akts? |
| --- | --- |

1)

Vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/21/EK (1) par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (Pamatdirektīvas) 27. panta 1. punkts un Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/22/EK (2) par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (Universālā pakalpojuma direktīvas) 16. panta 1. punkta a) apakšpunkts interpretējams tādējādi, ka pagaidām saglabājama spēkā agrāk valsts tiesībās paredzēta likumīga prasība apstiprināt atlīdzību par balss telefonijas pakalpojumu sniegšanu lietotājiem, ko sniedz uzņēmējsabiedrība, kurai ir tirgū ir dominējošs stāvoklis, un līdz ar to arī attiecīgais konstatējošais administratīvais akts?

Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noliedzoša:

| 2) | Vai šāda turpmākā spēkā esamība ir pretrunā Eiropas Kopienu tiesībām? |
| --- | --- |

2)

Vai šāda turpmākā spēkā esamība ir pretrunā Eiropas Kopienu tiesībām?

---

(1)  OV L 108, 33. lpp.

(2)  OV L 108, 51. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/15 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/15

---

Prasība, kas celta 2006. gada 16. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Portugāles Republiku

(Lieta C-265/06)

(2006/C 212/27)

Tiesvedības valoda — portugāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — A. Caeiros)

Atbildētāja: Portugāles Republika

Prasītājas prasījumi:

| — | atzīt, ka, 2003. gada 11. marta dekrēta-likuma Nr. 40/2003 2. panta 1. punktā aizliedzot uzlīmēt krāsainu plēvi uz automobiļu logu stikliem, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 28. un 30. pants un EEZ līguma 11. un 13. pants, jo šis aizliegums traucē citā dalībvalstī vai valstī, kas parakstījusi EEZ līgumu, likumīgi ražotu vai tirgotu krāsainu plēvju tirdzniecību Portugālē; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka, 2003. gada 11. marta dekrēta-likuma Nr. 40/2003 2. panta 1. punktā aizliedzot uzlīmēt krāsainu plēvi uz automobiļu logu stikliem, Portugāles Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 28. un 30. pants un EEZ līguma 11. un 13. pants, jo šis aizliegums traucē citā dalībvalstī vai valstī, kas parakstījusi EEZ līgumu, likumīgi ražotu vai tirgotu krāsainu plēvju tirdzniecību Portugālē;

| — | piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Portugāles Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

2003. gada 11. marta dekrēta-likuma Nr. 40/2003 2. panta 1. punktā paredzētais aizliegums ir pasākums ar importa kvantitatīvajiem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību, un tas ir pretrunā EKL 28. pantam un EEZ līguma 11. pantam, jo šis aizliegums praksē traucē citā dalībvalstī vai valstī, kas parakstījusi EEZ līgumu, likumīgi ražotu vai tirgotu krāsainu plēvju tirdzniecību Portugālē. Šis aizliegums nav attaisnojams arī saskaņā ar EKL 30. pantu un EEZ līguma 13. pantu.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/16 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/16

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Labour Court (Īrija) 2006. gada 19. jūnija rīkojumu — Impact pret Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport

(Lieta C-268/06)

(2006/C 212/28)

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

Labour Court (Īrija)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Impact

Atbildētāji: Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport

Prejudiciālie jautājumi

| 1. | Skatot lietu pirmās instances tiesā saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu vai lemjot par apelāciju par šādu lēmumu, vai Rights Commissioners (Tiesību Komisāriem) un Labour Court (Darba tiesai) ir pienākums atbilstoši kādam Kopienas tiesību principam (it īpaši atbilstoši līdzvērtības un efektivitātes principam) piemērot Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP (1) un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku1 tiesību normas, kurām piemīt tiešā iedarbība, ja:






  — | saskaņā ar dalībvalsts tiesisko regulējumu, tostarp saskaņā ar valsts tiesību normām par direktīvas transponēšanu, Rights Commissioner un Labour Court nav tieši piešķirtas šādas pilnvaras; |
| --- | --- | --- |

1.

Skatot lietu pirmās instances tiesā saskaņā ar valsts tiesisko regulējumu vai lemjot par apelāciju par šādu lēmumu, vai Rights Commissioners (Tiesību Komisāriem) un Labour Court (Darba tiesai) ir pienākums atbilstoši kādam Kopienas tiesību principam (it īpaši atbilstoši līdzvērtības un efektivitātes principam) piemērot Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP (1) un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku1 tiesību normas, kurām piemīt tiešā iedarbība, ja:

—

saskaņā ar dalībvalsts tiesisko regulējumu, tostarp saskaņā ar valsts tiesību normām par direktīvas transponēšanu, Rights Commissioner un Labour Court nav tieši piešķirtas šādas pilnvaras;

| — | indivīdi var celt alternatīvas prasības High Court, ja to darba devējs nav piemērojis direktīvu viņu konkrētajiem apstākļiem, un |
| --- | --- |

—

indivīdi var celt alternatīvas prasības High Court, ja to darba devējs nav piemērojis direktīvu viņu konkrētajiem apstākļiem, un

| — | indivīdi var celt alternatīvas prasības pret dalībvalsti attiecīgajā kompetentajā tiesā, prasot piedzīt zaudējumus, kas radušies tāpēc, ka dalībvalsts nav noteiktajā termiņā transponējusi direktīvu? |
| --- | --- |

—

indivīdi var celt alternatīvas prasības pret dalībvalsti attiecīgajā kompetentajā tiesā, prasot piedzīt zaudējumus, kas radušies tāpēc, ka dalībvalsts nav noteiktajā termiņā transponējusi direktīvu?

| 2. | Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša —






  (a) | Vai Direktīvai 1999/70/EK pievienotā EAK — UNICE-CEEP pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 4. klauzulas 1. punkts ir beznosacījuma noteikums un ir pietiekoši precīzs, lai indivīdi varētu uz to atsaukties savas valsts tiesās? |
| --- | --- | --- |

2.

Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša —

(a)

Vai Direktīvai 1999/70/EK pievienotā EAK — UNICE-CEEP pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 4. klauzulas 1. punkts ir beznosacījuma noteikums un ir pietiekoši precīzs, lai indivīdi varētu uz to atsaukties savas valsts tiesās?

| (b) | Vai Direktīvai 1999/70/EK pievienotā EAK — UNICE-CEEP pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzulas 1. punkts ir beznosacījuma noteikums un ir pietiekoši precīzs, lai indivīdi varētu uz to atsaukties savas valsts tiesās? |
| --- | --- |

(b)

Vai Direktīvai 1999/70/EK pievienotā EAK — UNICE-CEEP pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzulas 1. punkts ir beznosacījuma noteikums un ir pietiekoši precīzs, lai indivīdi varētu uz to atsaukties savas valsts tiesās?

| 3. | Ņemot vērā Tiesas atbildes uz pirmo jautājumu un otrā jautājuma b) punktu, vai Direktīvai 1999/70/EK pievienotā EAK — UNICE-CEEP pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzulas 1. punkts aizliedz dalībvalstij, kas darbojas kā darba devējs, atjaunot uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu uz laiku līdz 8 gadiem laika posmā pēc tam, kad minētajai direktīvai bija jābūt transponētai, un pirms ticis pieņemts direktīvas normas transponējošais tiesiskais regulējums, ja:






  — | visos iepriekšējos gadījumos līgums ticis atjaunots uz īsākiem laika periodiem un darba devējam ir nepieciešami darba ņēmēja pakalpojumi uz ilgāku laika periodu, |
| --- | --- | --- |

3.

Ņemot vērā Tiesas atbildes uz pirmo jautājumu un otrā jautājuma b) punktu, vai Direktīvai 1999/70/EK pievienotā EAK — UNICE-CEEP pamatnolīguma par darbu uz noteiktu laiku 5. klauzulas 1. punkts aizliedz dalībvalstij, kas darbojas kā darba devējs, atjaunot uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu uz laiku līdz 8 gadiem laika posmā pēc tam, kad minētajai direktīvai bija jābūt transponētai, un pirms ticis pieņemts direktīvas normas transponējošais tiesiskais regulējums, ja:

—

visos iepriekšējos gadījumos līgums ticis atjaunots uz īsākiem laika periodiem un darba devējam ir nepieciešami darba ņēmēja pakalpojumi uz ilgāku laika periodu,

| — | darba līguma atjaunošanas rezultātā tiek apiets tas, ka indivīdam tiek pilnībā piemērotas pamatnolīguma 5. klauzulā minētās garantijas pēc to transponēšanas valsts tiesiskajā regulējumā, un |
| --- | --- |

—

darba līguma atjaunošanas rezultātā tiek apiets tas, ka indivīdam tiek pilnībā piemērotas pamatnolīguma 5. klauzulā minētās garantijas pēc to transponēšanas valsts tiesiskajā regulējumā, un

| — | šādai atjaunošanai nepastāv objektīvi iemesli, kas nebūtu saistīti ar darba ņēmēja kā uz noteiktu laiku strādājošā statusu. |
| --- | --- |

—

šādai atjaunošanai nepastāv objektīvi iemesli, kas nebūtu saistīti ar darba ņēmēja kā uz noteiktu laiku strādājošā statusu.

| 4. | Ja atbilde uz pirmo jautājumu vai otro jautājumu ir noliedzoša, vai saskaņā ar kādu Kopienas tiesību normu (un it īpaši — pienākumu interpretēt valsts tiesisko regulējumu saskaņā ar direktīvas tekstu un mērķi tā, lai sasniegtu direktīvā paredzēto rezultātu) Rights Commissioner un Labour Court valsts tiesību normas, kas pieņemtas ar mērķi transponēt Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, ir jāinterpretē tādējādi, ka tām ir atpakaļejošs spēks līdz datumam, kad minētajai direktīvai bija jābūt transponētai, ja:






  — | valsts tiesību normas vārdiskais formulējums šādu interpretāciju tieši neizslēdz, taču |
| --- | --- | --- |

4.

Ja atbilde uz pirmo jautājumu vai otro jautājumu ir noliedzoša, vai saskaņā ar kādu Kopienas tiesību normu (un it īpaši — pienākumu interpretēt valsts tiesisko regulējumu saskaņā ar direktīvas tekstu un mērķi tā, lai sasniegtu direktīvā paredzēto rezultātu) Rights Commissioner un Labour Court valsts tiesību normas, kas pieņemtas ar mērķi transponēt Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīvas 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku, ir jāinterpretē tādējādi, ka tām ir atpakaļejošs spēks līdz datumam, kad minētajai direktīvai bija jābūt transponētai, ja:

—

valsts tiesību normas vārdiskais formulējums šādu interpretāciju tieši neizslēdz, taču

| — | valsts tiesību norma, kas regulē likumu izstrādi, izslēdz šādu piemērošanu ar atpakaļejošu spēku, ja skaidri un nepārprotami nav norādīts pretējais? |
| --- | --- |

—

valsts tiesību norma, kas regulē likumu izstrādi, izslēdz šādu piemērošanu ar atpakaļejošu spēku, ja skaidri un nepārprotami nav norādīts pretējais?

| 5. | Ja atbilde uz pirmo jautājumu vai ceturto jautājumu ir apstiprinoša, vai “darba nosacījumi”, uz kuriem atsaucas Direktīvai 1999/70/EK pievienotā pamatnolīguma 4. klauzula, ietver darba līguma noteikumus, kas attiecas uz atlīdzību un pensijām? |
| --- | --- |

5.

Ja atbilde uz pirmo jautājumu vai ceturto jautājumu ir apstiprinoša, vai “darba nosacījumi”, uz kuriem atsaucas Direktīvai 1999/70/EK pievienotā pamatnolīguma 4. klauzula, ietver darba līguma noteikumus, kas attiecas uz atlīdzību un pensijām?

---

(1)  OV L 175, 43. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/17 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/17

---

Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Austrijas Republiku

(Lieta C-270/06)

(2006/C 212/29)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk, pārstāvis, B. Wägenbaur, Rechtsanwalt)

Atbildētāja: Austrijas Republika

Prasītājas prasījumi:

| 1. | saskaņā ar EKL 226. pantu atzīt, ka, uzliekot atsevišķām kredītiestādēm, kas ir saistītas ar centrālo institūtu, pienākumu centrālajā iestādē glabāt (atbilstoši nosacījumiem, ko noteikusi centrālā iestāde) maksātnespējas rezervi, kas vienlīdzīga ar noteiktu procentuālo daļu no to noguldījumiem, un tādā veidā tiem liedzot iespēju noguldīt maksātnespējas rezervi citās Eiropas finanšu iestādēs, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek ar EKL 56. panta 1. punkts; |
| --- | --- |

1.

saskaņā ar EKL 226. pantu atzīt, ka, uzliekot atsevišķām kredītiestādēm, kas ir saistītas ar centrālo institūtu, pienākumu centrālajā iestādē glabāt (atbilstoši nosacījumiem, ko noteikusi centrālā iestāde) maksātnespējas rezervi, kas vienlīdzīga ar noteiktu procentuālo daļu no to noguldījumiem, un tādā veidā tiem liedzot iespēju noguldīt maksātnespējas rezervi citās Eiropas finanšu iestādēs, Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek ar EKL 56. panta 1. punkts;

| 2. | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2.

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Saskaņā ar EKL 56. panta 1. punktu ir aizliegti visi kapitāla aprites ierobežojumi dalībvalstu, kā arī dalībvalstu un trešo valstu starpā. Šis aizliegums ir vairāk nekā atšķirīgas attieksmes novēršana starp saimnieciskās darbības subjektiem to izcelsmes dēļ, tas vispārēji sevī iekļauj jebkuru aizliegumu, kas padara mazāk pievilcīgu šīs pamatbrīvības veikšanu. Atbilstoši Tiesas judikatūrai dalībvalsts pasākumi, kas attur tās rezidentus no kredītu un ieguldījumu veikšanas citā dalībvalstī, ir uzskatāmi par ierobežojumiem brīvai kapitāla kustībai.

Komisija uzskata, ka Austrijas Federālā banku likuma noteikums, kas uzliek par pienākumu noteiktām kredītiestādēm, kuras ir saistītas ar centrālo iestādi, glabāt centrālajā iestādē noteiktu procentuālu daļu no to maksātnespējas rezerves, ir ierobežojums brīvai kapitāla kustībai. Šāds pienākums liedz bankām noguldīt daļu no to maksātnespējas rezerves, kas atbilst obligātā noguldījuma summai, citās Eiropas kredītiestādēs un liedz iegūt citā dalībvalstī, veicot maksātnespējas rezerves pārskaitījumu uz ārvalstīm, lielāku atlīdzību, salīdzinot ar to atlīdzību, ko nodrošina centrālā iestāde.

Apstrīdētais Austrijas Federālā banku likuma noteikums nevar tikt attaisnots, pamatojoties uz attaisnojošiem iemesliem, kas minēti EKL 58. pantā, ne arī pamatojoties uz patērētāju aizsardzības iemesliem vai citām neatliekamām sabiedrības interesēm.

Kā to apstiprina Komisija, obligātais noguldījums centrālajā iestādē, kas ir noteikts ar attiecīgo likumu, nav vajadzīgs patērētāju aizsardzībai. Pirmkārt, Austrijā jau pastāv tiesību noteikumi attiecībā uz maksātnespējas garantiju, kas attiecas uz visām bankām, un, otrkārt, pastāv arī citi, mazāk ierobežojoši pasākumi, kas stiprina maksātnespējas garantiju, neierobežojot vai ierobežojot mazākā veidā brīvu kapitāla kustību. Pastāvošais noteikums patērētāju aizsardzībai var radīt pretējas sekas, tā kā tas liedz bankām klientu interesēs, iespējams arī daudz ienesīgākā veidā, ārvalstīs ieguldīt to maksātnespējas rezervi. Turklāt nepastāv jebkāds iemesls uzskatīt, ka atsevišķu banku bankrots varētu izraisīt ķēdes reakciju un radītu krājnoguldījumu bēgšanu uz citām bankām šajā jomā. Tik drūms scenārijs nav pamatots kaut vai vienīgi tāda iemesla dēļ, ka šādas analogas sistēmas, kas darbojas citās dalībvalstīs, šķiet dzīvotspējīgas, pat ar likumu neuzliekot pienākumu veikt noguldījumus, un tās jau vairākas desmitgades patstāvīgi darbojas, nenotiekot banku sērijveida bankrotiem.

Tā kā šis ar likumu paredzētais attiecīgo kredītiestāžu pienākums tāpat nav vajadzīgs, lai nodrošinātu darījumu godīgumu vai Austrijas sektora finanšu labo slavu, kā arī efektīvu kredītiestāžu uzraudzību, tas ir nesamērīgs ierobežojums brīvai kapitāla kustībai.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/18 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/18

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Cour d'appel d'Angers (Francija) 2006. gada 26. jūnija rīkojumu — EARL Mainelvo pret Denkavit France SARL

(Lieta C-272/06)

(2006/C 212/30)

Tiesvedības valoda — franču

Iesniedzējtiesa

Cour d'appel d'Angers

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: EARL Mainelvo

Atbildētājs: Denkavit France SARL

Prejudiciālais jautājums

Vai ar Padomes 1999. gada 17. maija Regulu (EK) Nr. 1254/1999 (1) ieviestas nokaušanas prēmijas 67, 63 līdz 71,35 % tūlītēja atpakaļ maksāšana, ko veic lopkopis, izpildot integrācijas līgumu, kas noslēgts ar Francijas sabiedrību, starptautiskas grupas filiāli, kas ražo un piegādā teļu barību, un starpprofesiju iekšēja nolīguma robežās, kas noslēgts starp profesionāļu valsts organizācijām, kuras pārstāv integrācijas uzņēmumus un teļu audzēšanas nozares lopkopjus, atbilst tirgus nostabilizēšanas pasākumiem un nodrošina pietiekami augstu dzīves līmeni lauksaimniecības kopienai, kā tas paredzēts šajā regulā, kā arī vai tā atbilst iekšējā tirgus pasākumiem, ko regula ievieš šo mērķu sasniegšanai un kas precizēti Komisijas 1999. gada 28. oktobra Regulā (EK) Nr. 2342/1999 (2)?

---

(1)  Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1254/1999 par liellopu un teļa gaļas tirgus kopīgo organizāciju (OV L 160, 21. lpp.).

(2)  Komisijas 1999. gada 28. oktobra Regula (EK) Nr. 2342/1999, kas nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1254/1999 par liellopu un teļa gaļas tirgus kopīgu organizāciju piemērošanai attiecībā uz piemaksu shēmām (OV L 281, 30. lpp.).

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/18 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/18

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Handelsgericht Wien (Austrija) 2006. gada 22. jūnija rīkojumu — Auto Peter Petschenig GmbH pret Toyota Frey Austria GmbH

(Lieta C-273/06)

(2006/C 212/31)

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Handelsgericht Wien

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Auto Peter Petschenig GmbH

Atbildētāja: Toyota Frey Austria GmbH

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Komisijas 1995. gada 28. jūnija Regulas (EK) Nr. 1475/95 par Līguma 85. panta 3. punkta piemērošanu dažām mehānisko transportlīdzekļu izplatīšanas un apkopes līgumu kategorijām (turpmāk tekstā — “Regula Nr. 1475/95”) (1) 5. panta 1. punkta pirmā teikuma pirmais ievilkums jāinterpretē tā, ka Komisijas 2002. gada 31. jūlija Regulas (EK) Nr. 1400/2002 par Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanu vertikālu vienošanos un saskaņotu darbību mehānisko transportlīdzekļu nozarē (turpmāk tekstā — “Regula Nr. 1400/2002”) (2) stāšanās spēkā un tajā paredzētā izplatīšanas sistēmas, kas izveidota un kam noteikts atbrīvojums ar Regulu Nr. 1475/95, pielāgošana selektīvai izplatīšanas sistēmai saskaņā ar Regulu Nr. 1400/2002 vien rada pārstrukturizācijas nepieciešamību Regulas Nr. 1475/95 5. panta 3. punkta pirmā teikuma pirmā ievilkuma nozīmē? |
| --- | --- |

1)

Vai Komisijas 1995. gada 28. jūnija Regulas (EK) Nr. 1475/95 par Līguma 85. panta 3. punkta piemērošanu dažām mehānisko transportlīdzekļu izplatīšanas un apkopes līgumu kategorijām (turpmāk tekstā — “Regula Nr. 1475/95”) (1) 5. panta 1. punkta pirmā teikuma pirmais ievilkums jāinterpretē tā, ka Komisijas 2002. gada 31. jūlija Regulas (EK) Nr. 1400/2002 par Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanu vertikālu vienošanos un saskaņotu darbību mehānisko transportlīdzekļu nozarē (turpmāk tekstā — “Regula Nr. 1400/2002”) (2) stāšanās spēkā un tajā paredzētā izplatīšanas sistēmas, kas izveidota un kam noteikts atbrīvojums ar Regulu Nr. 1475/95, pielāgošana selektīvai izplatīšanas sistēmai saskaņā ar Regulu Nr. 1400/2002 vien rada pārstrukturizācijas nepieciešamību Regulas Nr. 1475/95 5. panta 3. punkta pirmā teikuma pirmā ievilkuma nozīmē?

| 2) | Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai Komisijas 1995. gada 28. jūnija Regulas (EK) Nr. 1475/95 par Līguma 85. panta 3. punktu piemērošanu dažām mehānisko transportlīdzekļu izplatīšanas un apkalpošanas līgumu kategorijām 5. panta 3. punkta pirmā teikuma pirmais ievilkums jāinterpretē tā, ka tas vien, ka līgumiskie izplatītāji — ciktāl tiek skartas selektīvās izplatīšanas sistēmas — zaudē agrāko teritoriālo aizsardzību un vienlaikus tiek pilnvarotas remontdarbnīcas, kas nav attiecīgās preču zīmes transportlīdzekļu līgumiskie izplatītāji, kas saskaņā ar Regulu Nr. 1475/95 līdz šim nebija iespējams, ir pārstrukturizācija Regulas Nr. 1475/95 5. panta 3. punkta pirmā teikuma pirmā ievilkuma nozīmē vai arī ir jāpierāda faktiski veikti pārstrukturizācijas pasākumi? |
| --- | --- |

2)

Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, vai Komisijas 1995. gada 28. jūnija Regulas (EK) Nr. 1475/95 par Līguma 85. panta 3. punktu piemērošanu dažām mehānisko transportlīdzekļu izplatīšanas un apkalpošanas līgumu kategorijām 5. panta 3. punkta pirmā teikuma pirmais ievilkums jāinterpretē tā, ka tas vien, ka līgumiskie izplatītāji — ciktāl tiek skartas selektīvās izplatīšanas sistēmas — zaudē agrāko teritoriālo aizsardzību un vienlaikus tiek pilnvarotas remontdarbnīcas, kas nav attiecīgās preču zīmes transportlīdzekļu līgumiskie izplatītāji, kas saskaņā ar Regulu Nr. 1475/95 līdz šim nebija iespējams, ir pārstrukturizācija Regulas Nr. 1475/95 5. panta 3. punkta pirmā teikuma pirmā ievilkuma nozīmē vai arī ir jāpierāda faktiski veikti pārstrukturizācijas pasākumi?

---

(1)  OV L 145, 25. lpp.

(2)  OV L 203, 30. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/19 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/19

---

Prasība, kas celta 2006. gada 23. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti

(Lieta C-274/06)

(2006/C 212/32)

Tiesvedības valoda — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæk un R. Vidal Puig)

Atbildētāja: Spānijas Karaliste

Prasītājas prasījumi:

| — | atzīt, ka, paturot spēkā tādus pasākumus, kādi paredzēti 27. papildu noteikumā 1999. gada 29. decembra Likumā Nr. 55/1999 par nodokļu, administratīvajiem un sociālās kārtības pasākumiem, kas pēdējoreiz grozīts ar 94. pantu 2003. gada 30. decembra Likumā Nr. 62/2003, kas paredz valsts vienību balsošanas tiesību ierobežošanu Spānijas enerģētikas nozares uzņēmumos, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 56. pants; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka, paturot spēkā tādus pasākumus, kādi paredzēti 27. papildu noteikumā 1999. gada 29. decembra Likumā Nr. 55/1999 par nodokļu, administratīvajiem un sociālās kārtības pasākumiem, kas pēdējoreiz grozīts ar 94. pantu 2003. gada 30. decembra Likumā Nr. 62/2003, kas paredz valsts vienību balsošanas tiesību ierobežošanu Spānijas enerģētikas nozares uzņēmumos, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EKL 56. pants;

| — | piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Likuma Nr. 55/1999 27. papildu noteikums paredz — ja vienība, ko tieši vai netieši kontrolē valsts iestāde, pārņem kontroli vai iegūst būtisku līdzdalību enerģētikas nozares uzņēmumā, Ministru padome divu mēnešu laikā var nolemt “neatzīt” attiecīgo politisko tiesību izmantošanu vai to pakļaut zināmiem nosacījumiem. Šim lēmumam jābūt pamatotam ar konkrētiem kritērijiem, kuru iespējamais mērķis ir nodrošināt energoapgādi.

Komisija uzskata, ka Likuma Nr. 55/1999 27. papildu noteikums nav saderīgs ar EKL 56. pantu šādu iemeslu dēļ:

| — | valsts vienību veikta kontroles pārņemšana un būtiskas līdzdalības iegūšana Spānijas enerģētikas nozares uzņēmumos ir “kapitāla aprite” EKL 56. panta izpratnē; |
| --- | --- |

—

valsts vienību veikta kontroles pārņemšana un būtiskas līdzdalības iegūšana Spānijas enerģētikas nozares uzņēmumos ir “kapitāla aprite” EKL 56. panta izpratnē;

| — | politisko tiesību ierobežošana, ko Spānijas iestādes var nolemt veikt saistībā ar šo kontroles pārņemšanu un būtiskas līdzdalības iegūšanu, ir kapitāla brīvas aprites ierobežojums, ko principā aizliedz EKL 56. pants, un |
| --- | --- |

—

politisko tiesību ierobežošana, ko Spānijas iestādes var nolemt veikt saistībā ar šo kontroles pārņemšanu un būtiskas līdzdalības iegūšanu, ir kapitāla brīvas aprites ierobežojums, ko principā aizliedz EKL 56. pants, un

| — | šim ierobežojumam Līgumā nav rodams nekāds pamatojums. |
| --- | --- |

—

šim ierobežojumam Līgumā nav rodams nekāds pamatojums.

Konkrēti — Komisija uzskata, ka Likuma Nr. 55/1999 27. papildu noteikums nav pamatojams ar mērķi garantēt energoapgādes drošību šādu iemeslu dēļ:

| — | apstāklis, ka vienības, kuras pārņem kontroli vai iegūst būtisku līdzdalību, kontrolē valsts iestāde, nerada papildrisku energoapgādes drošībai un tādējādi nevar pamatot to, ka kapitāla brīvas aprites ierobežojumi tiek noteikti tikai šajā gadījumā; |
| --- | --- |

—

apstāklis, ka vienības, kuras pārņem kontroli vai iegūst būtisku līdzdalību, kontrolē valsts iestāde, nerada papildrisku energoapgādes drošībai un tādējādi nevar pamatot to, ka kapitāla brīvas aprites ierobežojumi tiek noteikti tikai šajā gadījumā;

| — | balsošanas tiesību ierobežošana nav atbilstošs pasākums energoapgādes drošības garantēšanai — šī mērķa sasniegšanai pastāv citi piemērotāki līdzekļi; |
| --- | --- |

—

balsošanas tiesību ierobežošana nav atbilstošs pasākums energoapgādes drošības garantēšanai — šī mērķa sasniegšanai pastāv citi piemērotāki līdzekļi;

| — | arī tad, ja balsošanas tiesību ierobežošana būtu piemērots pasākums energoapgādes drošības garantēšanai, apstrīdētie pasākumi ir nesamērīgi, jo balsošanas tiesību izmantošanas “neatzīšana” attiecas uz visām sabiedrības darbībām un lēmumiem; |
| --- | --- |

—

arī tad, ja balsošanas tiesību ierobežošana būtu piemērots pasākums energoapgādes drošības garantēšanai, apstrīdētie pasākumi ir nesamērīgi, jo balsošanas tiesību izmantošanas “neatzīšana” attiecas uz visām sabiedrības darbībām un lēmumiem;

| — | Ministru padomes pilnvaras lemt par balsošanas tiesību izmantošanas “atzīšanu” vai “neatzīšanu” neregulē objektīvi un pietiekami precīzi kritēriji, kurus var pakļaut efektīvai tiesas kontrolei. |
| --- | --- |

—

Ministru padomes pilnvaras lemt par balsošanas tiesību izmantošanas “atzīšanu” vai “neatzīšanu” neregulē objektīvi un pietiekami precīzi kritēriji, kurus var pakļaut efektīvai tiesas kontrolei.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/19 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/19

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko Juzgado de lo Mercantil no 5 Madride (Spānija) iesniegusi 2006. gada 26. jūnijā, lietā Productores de Música de España pret Telefónica de España SAU

(Lieta C-275/06)

(2006/C 212/33)

Tiesvedības valoda — spāņu

Iesniedzējtiesa

Juzgado de lo Mercantil no 5 [Komerctiesa Nr. 5], Madride (Spānija)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Productores de Música de España (Promusicae)

Atbildētājs: Telefónica de España SAU

Prejudiciālais jautājums

Vai saskaņā ar Kopienu tiesībām, un konkrēti, Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvas 2000/31/EK (1) par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū 15. panta 2. punktu un 18. pantu, Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK (2) par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 8. panta 1. un 2 punktu, Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas 2004/48/EK (3) par intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu 8. pantu un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. panta 2. punktu un 47. pantu, dalībvalstis drīkst tīklu un elektronisko sakaru pakalpojumu operatoriem, piekļuves telekomunikāciju tīkliem nodrošinātājiem un datu izvietošanas pakalpojumu sniedzējiem uzlikto pienākumu saglabāt un izpaust pieslēguma un datplūsmas datus, ko rada sakari, kas nodibināti informācijas sabiedrības pakalpojuma sniegšanas laikā, noteikt tikai gadījumos, kad tas ir nepieciešams kriminālizmeklēšanas vajadzībām vai sabiedrības drošības un valsts aizsardzības nodrošināšanai, tādējādi izslēdzot tiesvedību civillietās?

---

(1)  OV L 178, 1. lpp.

(2)  OV L 167, 10. lpp.

(3)  OV L 157, 45. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/20 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/20

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Finanzgericht Hamburg (Vācija) 2006. gada 26. jūnija rīkojumu — Interboves GmbH pret Hauptzollamt Hamburg-Jonas

(Lieta C-277/06)

(2006/C 212/34)

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Finanzgericht Hamburg

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Interboves GmbH

Atbildētāja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Direktīvas 91/628/EEK (1) Pielikuma VII nodaļas 48. panta 7. punkta a) apakšpunkts jūras pārvadājumiem nosaka pamatprasību tādējādi, ka principā, ja ir izpildīti Direktīvas 91/628/EEK Pielikuma VII nodaļas 48. panta 3. un 48. panta 4. punkta nosacījumi, izņemot tos, kas attiecas uz brauciena laiku un atpūtas laiku, sauszemes pārvadājumu laiki līdz transportēšanai pa jūru un pēc tās nav savstarpēji saistīti, pat ja dzīvnieki tiek pārvadāti ar t.s. ro-ro prāmjiem? |
| --- | --- |

1)

Vai Direktīvas 91/628/EEK (1) Pielikuma VII nodaļas 48. panta 7. punkta a) apakšpunkts jūras pārvadājumiem nosaka pamatprasību tādējādi, ka principā, ja ir izpildīti Direktīvas 91/628/EEK Pielikuma VII nodaļas 48. panta 3. un 48. panta 4. punkta nosacījumi, izņemot tos, kas attiecas uz brauciena laiku un atpūtas laiku, sauszemes pārvadājumu laiki līdz transportēšanai pa jūru un pēc tās nav savstarpēji saistīti, pat ja dzīvnieki tiek pārvadāti ar t.s. ro-ro prāmjiem?

| 2) | Vai Direktīvas 91/628/EEK Pielikuma VII nodaļas 48. panta 7. punkta b) apakšpunktā ir ietverts īpašs noteikums t.s. ro-ro prāmjiem, kas veic pārvadājumus Kopienas iekšienē, kas papildus Direktīvas 91/628/EEK Pielikuma VII nodaļas 48 panta 4. punkta a) apakšpunkta nosacījumiem tiek piemērots tādējādi, ka pēc prāmja ierašanās galamērķa ostā 29 stundu maksimālais brauciena laiks (pamatojums — direktīvas Pielikuma VII nodaļas 48. panta 4. punkta d) apakšpunkts) tikai tad neatsākas no jauna, gluži pretēji, tiek piemērots 12 stundu atpūtas laiks, ja pārvadāšanas laiks pa jūru ir pārsniedzis direktīvas Pielikuma VII nodaļas 48. panta 2. līdz 48. panta 4. punkta vispārējos noteikumos minēto laiku (konkrēti — 48. panta 4. punkta d) apakšpunktā noteiktās 29 stundas)? |
| --- | --- |

2)

Vai Direktīvas 91/628/EEK Pielikuma VII nodaļas 48. panta 7. punkta b) apakšpunktā ir ietverts īpašs noteikums t.s. ro-ro prāmjiem, kas veic pārvadājumus Kopienas iekšienē, kas papildus Direktīvas 91/628/EEK Pielikuma VII nodaļas 48 panta 4. punkta a) apakšpunkta nosacījumiem tiek piemērots tādējādi, ka pēc prāmja ierašanās galamērķa ostā 29 stundu maksimālais brauciena laiks (pamatojums — direktīvas Pielikuma VII nodaļas 48. panta 4. punkta d) apakšpunkts) tikai tad neatsākas no jauna, gluži pretēji, tiek piemērots 12 stundu atpūtas laiks, ja pārvadāšanas laiks pa jūru ir pārsniedzis direktīvas Pielikuma VII nodaļas 48. panta 2. līdz 48. panta 4. punkta vispārējos noteikumos minēto laiku (konkrēti — 48. panta 4. punkta d) apakšpunktā noteiktās 29 stundas)?

---

(1)  OV L 340, 17. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/20 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/20

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Bundesverwaltungsgericht (Vācija) 2006. gada 26. jūnija rīkojumu — Manfred Otten pret Landwirtschaftskammer Niedersachsen

(Lieta C-278/06)

(2006/C 212/35)

Tiesvedības valoda — vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesverwaltungsgericht (Vācija)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Manfred Otten

Atbildētāja: Landwirtschaftskammer Niedersachsen [Lejassaksijas Lauksaimniecības kamera]

Pieaicinātā persona: Johnny Kück

Piedaloties: Vertreterin des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht [Federālo interešu pārstāve Federālajā Administratīvajā tiesā]

Prejudiciālais jautājums

Vai 7. panta 2. punkts Padomes 1992. gada 28. decembra Regulā (EEK) Nr. 3950/92 (1), ko groza Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1256/1999 (2), jāinterpretē tādējādi, ka, izbeidzot nomas attiecības lauksaimniecībā par piena ražošanas saimniecības vai piena ražošanā izmantojamo lauksaimniecības platību nomu, attiecīgajai saimniecībai pieejamos references daudzumus var atgriezt iznomātājam arī tajā gadījumā, ja tas pats nav un nebūs ražotājs, bet tas ar valsts piena kvotu realizācijas iestādes starpniecību attiecīgo references daudzumu iespējami ātrā laikā nodod trešajai personai, kas ir ražotājs?

---

(1)  OV L 405, 1. lpp.

(2)  OV L 160, 73. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/21 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/21

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Audiencia Provincial de Madrid (Spānija) 2006. gada 27. jūnija rīkojumu — CEPSA, Estaciones de Servicio SA pret LV Tobar e Hijos SL

(Lieta C-279/06)

(2006/C 212/36)

Tiesvedības valoda — spāņu

Iesniedzējtiesa

Audiencia Provincial de Madrid (Spānija)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: CEPSA, Estaciones de Servicio SA

Atbildētājs: LV Tobar e Hijos SL

Prejudiciālie jautājumi

PIRMAIS

| A) | Vai EK līguma 81. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tā piemērošanas jomā ietilpst 1996. gadā starp naftas produktu izplatītāju un uzņēmumu, kam pieder degvielas uzpildes stacija, noslēgts ekskluzīvās piegādes līgums, saskaņā ar kuru tam ir pienākums noteiktu laiku pārdot tikai un vienīgi piegādātāja degvielu, apņemoties nepārdot tādus citu izplatītāju piegādātus produktus, ciktāl šāds pienākums ietver vienošanos par nekonkurēšanu, lai arī šāds līgums savas saimnieciskās nozīmes dēļ varētu tikt uzskatīts par pārstāvības līgumu? |
| --- | --- |

A)

Vai EK līguma 81. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka tā piemērošanas jomā ietilpst 1996. gadā starp naftas produktu izplatītāju un uzņēmumu, kam pieder degvielas uzpildes stacija, noslēgts ekskluzīvās piegādes līgums, saskaņā ar kuru tam ir pienākums noteiktu laiku pārdot tikai un vienīgi piegādātāja degvielu, apņemoties nepārdot tādus citu izplatītāju piegādātus produktus, ciktāl šāds pienākums ietver vienošanos par nekonkurēšanu, lai arī šāds līgums savas saimnieciskās nozīmes dēļ varētu tikt uzskatīts par pārstāvības līgumu?

| B) | Vai gadījumā, ja tas ietilpst tā piemērošanas jomā, tam var piemērot atbrīvojumu no aizlieguma, ja tas atbilst Regulas 1984/83 (1) nosacījumiem, it īpaši attiecībā uz ilgumu? |
| --- | --- |

B)

Vai gadījumā, ja tas ietilpst tā piemērošanas jomā, tam var piemērot atbrīvojumu no aizlieguma, ja tas atbilst Regulas 1984/83 (1) nosacījumiem, it īpaši attiecībā uz ilgumu?

| C) | Vai — apstiprinošas atbildes gadījumā — saskaņā ar minētās regulas 10. un 12. panta noteikumiem, kuros atļauts, ka vienošanās par nekonkurēšanu, kas ir atlīdzība par piegādātāja saimniecisku vai finanšu priekšrocību piešķiršanu degvielas uzpildes stacijas īpašniekam, ilgums pārsniedz 5 gadus, ir vajadzīgs, lai šādas saimnieciskās vai finanšu priekšrocības būtu būtiskas, vai arī ir pietiekami ar to, ka tās nav nenozīmīgas? Vai šīs tiesību normas var interpretēt tādējādi, ka šādas saimnieciskās vai finanšu priekšrocības ir piešķirtas ekskluzīvās piegādes līgumos, saskaņā ar kuriem naftas produktu piegādātājs sedz izmaksas, kas saistītas ar paša piegādātāja zīmola tēla izveidi un uzturēšanu degvielas uzpildes stacijā vai nodod lietošanā degvielas tvertnes un sūkņus, ko bez ekskluzīvā piegādātāja rakstiskas atļaujas degvielas uzpildes stacijas īpašnieks nedrīkst izmantot produktiem, ko tas nav piegādājis, un kas tam ir jāatgriež, izbeidzoties tā atļautajai lietošanai, un kuru vērtību pēc degvielas uzpildes stacijas īpašnieka pirmā pieprasījuma sedz garantija, kas izdota par labu piegādātājam? |
| --- | --- |

C)

Vai — apstiprinošas atbildes gadījumā — saskaņā ar minētās regulas 10. un 12. panta noteikumiem, kuros atļauts, ka vienošanās par nekonkurēšanu, kas ir atlīdzība par piegādātāja saimniecisku vai finanšu priekšrocību piešķiršanu degvielas uzpildes stacijas īpašniekam, ilgums pārsniedz 5 gadus, ir vajadzīgs, lai šādas saimnieciskās vai finanšu priekšrocības būtu būtiskas, vai arī ir pietiekami ar to, ka tās nav nenozīmīgas? Vai šīs tiesību normas var interpretēt tādējādi, ka šādas saimnieciskās vai finanšu priekšrocības ir piešķirtas ekskluzīvās piegādes līgumos, saskaņā ar kuriem naftas produktu piegādātājs sedz izmaksas, kas saistītas ar paša piegādātāja zīmola tēla izveidi un uzturēšanu degvielas uzpildes stacijā vai nodod lietošanā degvielas tvertnes un sūkņus, ko bez ekskluzīvā piegādātāja rakstiskas atļaujas degvielas uzpildes stacijas īpašnieks nedrīkst izmantot produktiem, ko tas nav piegādājis, un kas tam ir jāatgriež, izbeidzoties tā atļautajai lietošanai, un kuru vērtību pēc degvielas uzpildes stacijas īpašnieka pirmā pieprasījuma sedz garantija, kas izdota par labu piegādātājam?

| D) | Vai gadījumā, ja šāds atbrīvojums nepienākas, EK līguma 81. panta 2. punktā paredzētā automātiskā spēkā neesamība attiektos uz līgumu kopumā? |
| --- | --- |

D)

Vai gadījumā, ja šāds atbrīvojums nepienākas, EK līguma 81. panta 2. punktā paredzētā automātiskā spēkā neesamība attiektos uz līgumu kopumā?

OTRAIS

| A) | Vai EK līguma 81. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka ar tādu ekskluzīvās piegādes līgumu, kurā tiek paredzēts, ka uzņēmumam, kam pieder degvielas uzpildes stacija, ir jāpārdod ekskluzīvā piegādātāja degviela par tā noteiktajām mazumtirdzniecības cenām, principā tiek pārkāpts konkurences ierobežojumu aizliegums, nosakot pārdošanas cenas, ņemot vērā tā saimniecisko nozīmi un, konkrēti, degvielas uzpildes stacijas īpašnieka uzņemtos riskus un tā piedalīšanos ar preču, kas ir līguma priekšmets, piegādi vai to tirdzniecības veicināšanu saistīto izmaksu segšanā, ievērojot šādus attiecīgos apstākļus:






  1) | Degvielas uzpildes stacijas īpašnieks apņemas pārdot tikai piegādātāja smērvielas, automobiļu kopšanas līdzekļus, degvielu par mazumtirdzniecības cenām, ievērojot pārdošanas un darba nosacījumus un metodes, ko nosaka piegādātājs, uz 10 gadu termiņu, kas pagarināms uz turpmākiem 5 gadu termiņiem ar skaidri izteiktu un rakstisku vienošanos, par to brīdinot vismaz sešus mēnešus iepriekš. |
| --- | --- | --- |

A)

Vai EK līguma 81. panta 1. punkts jāinterpretē tādējādi, ka ar tādu ekskluzīvās piegādes līgumu, kurā tiek paredzēts, ka uzņēmumam, kam pieder degvielas uzpildes stacija, ir jāpārdod ekskluzīvā piegādātāja degviela par tā noteiktajām mazumtirdzniecības cenām, principā tiek pārkāpts konkurences ierobežojumu aizliegums, nosakot pārdošanas cenas, ņemot vērā tā saimniecisko nozīmi un, konkrēti, degvielas uzpildes stacijas īpašnieka uzņemtos riskus un tā piedalīšanos ar preču, kas ir līguma priekšmets, piegādi vai to tirdzniecības veicināšanu saistīto izmaksu segšanā, ievērojot šādus attiecīgos apstākļus:

1)

Degvielas uzpildes stacijas īpašnieks apņemas pārdot tikai piegādātāja smērvielas, automobiļu kopšanas līdzekļus, degvielu par mazumtirdzniecības cenām, ievērojot pārdošanas un darba nosacījumus un metodes, ko nosaka piegādātājs, uz 10 gadu termiņu, kas pagarināms uz turpmākiem 5 gadu termiņiem ar skaidri izteiktu un rakstisku vienošanos, par to brīdinot vismaz sešus mēnešus iepriekš.

| 2) | Degvielas uzpildes stacijas īpašnieks uzņemas ar precēm saistīto risku, tostarp tilpuma risku, brīdī, kad tas tās saņem no piegādātāja degvielas uzpildes stacijas uzglabāšanas tvertnēs. No preču saņemšanas brīža īpašniekam ir pienākums tās glabāt apstākļos, kas ļauj izvairīties no zudumiem vai to kvalitātes pasliktināšanās, un attiecīgajā gadījumā tas atbild gan piegādātājam, gan trešām personām par to zudumiem, piesārņojumu vai sajaukšanos, kā arī tā rezultātā nodarītajiem zaudējumiem. |
| --- | --- |

2)

Degvielas uzpildes stacijas īpašnieks uzņemas ar precēm saistīto risku, tostarp tilpuma risku, brīdī, kad tas tās saņem no piegādātāja degvielas uzpildes stacijas uzglabāšanas tvertnēs. No preču saņemšanas brīža īpašniekam ir pienākums tās glabāt apstākļos, kas ļauj izvairīties no zudumiem vai to kvalitātes pasliktināšanās, un attiecīgajā gadījumā tas atbild gan piegādātājam, gan trešām personām par to zudumiem, piesārņojumu vai sajaukšanos, kā arī tā rezultātā nodarītajiem zaudējumiem.

| 3) | Degvielas uzpildes stacijas īpašnieks piegādātājam samaksā degvielas vērtību deviņu dienu laikā pēc tās piegādes degvielas uzpildes stacijā, pirms tam pirmās piegādes dienā iesniedzot bankas garantiju pilnas 15 dienu piegāžu summas apmērā. Nesamaksas gadījumā papildus tam, ka piegādātājs var izmantot garantiju, ko izdevis degvielas uzpildes stacijas īpašnieks, tam būs pienākums samaksāt par piegādēm pirms to saņemšanas degvielas uzpildes stacijā. Samaksu izplatītājam degvielas uzpildes stacijas īpašnieks veic, no izplatītāja noteiktās mazumtirdzniecības cenas, ieskaitot PVN, atņemot “komisijas naudu”, kas pienākas degvielas uzpildes stacijas īpašniekam, tai pieskaitot attiecīgo PVN. Piegādātā degviela vidēji tiek pārdota krietni mazāk nekā 9 dienu laikā pēc tās piegādes, kad paredzēts prasītāja pienākums samaksāt atbildētājam. Reizi mēnesī atbilstoši svārstību rezultātā konstatētajam pieaugumam vai pazeminājumam izplatītājs no degvielas uzpildes stacijas ietur vai tai atmaksā starpību, kas rodas no piegādātās degvielas noteikto cenu svārstībām. Transportēšanas izmaksas sedz piegādātāja uzņēmums. |
| --- | --- |

3)

Degvielas uzpildes stacijas īpašnieks piegādātājam samaksā degvielas vērtību deviņu dienu laikā pēc tās piegādes degvielas uzpildes stacijā, pirms tam pirmās piegādes dienā iesniedzot bankas garantiju pilnas 15 dienu piegāžu summas apmērā. Nesamaksas gadījumā papildus tam, ka piegādātājs var izmantot garantiju, ko izdevis degvielas uzpildes stacijas īpašnieks, tam būs pienākums samaksāt par piegādēm pirms to saņemšanas degvielas uzpildes stacijā. Samaksu izplatītājam degvielas uzpildes stacijas īpašnieks veic, no izplatītāja noteiktās mazumtirdzniecības cenas, ieskaitot PVN, atņemot “komisijas naudu”, kas pienākas degvielas uzpildes stacijas īpašniekam, tai pieskaitot attiecīgo PVN. Piegādātā degviela vidēji tiek pārdota krietni mazāk nekā 9 dienu laikā pēc tās piegādes, kad paredzēts prasītāja pienākums samaksāt atbildētājam. Reizi mēnesī atbilstoši svārstību rezultātā konstatētajam pieaugumam vai pazeminājumam izplatītājs no degvielas uzpildes stacijas ietur vai tai atmaksā starpību, kas rodas no piegādātās degvielas noteikto cenu svārstībām. Transportēšanas izmaksas sedz piegādātāja uzņēmums.

| 4) | Degvielas uzpildes stacijas īpašnieks galvo un atbild par klientiem, kas iesaistījušies komercsabiedrību grupas, kurai pieder piegādātājs, radītās un pārvaldītas kredītkartes lietošanā, saņem maksu par visiem pirkumiem, kas izdarīti ar minēto karti, vienu mēnesi pēc pārdošanas veikšanas, sedz nelielu daļu no klientu veiktās naftas produktu izplatītāja lojalitātes kartes lietošanas izmaksām un uzņemas risku saistībā ar to klientu, kuriem ir piešķirts tiešais kredīts, samaksas saistību neizpildi. |
| --- | --- |

4)

Degvielas uzpildes stacijas īpašnieks galvo un atbild par klientiem, kas iesaistījušies komercsabiedrību grupas, kurai pieder piegādātājs, radītās un pārvaldītas kredītkartes lietošanā, saņem maksu par visiem pirkumiem, kas izdarīti ar minēto karti, vienu mēnesi pēc pārdošanas veikšanas, sedz nelielu daļu no klientu veiktās naftas produktu izplatītāja lojalitātes kartes lietošanas izmaksām un uzņemas risku saistībā ar to klientu, kuriem ir piešķirts tiešais kredīts, samaksas saistību neizpildi.

| 5) | Naftas produktu piegādes uzņēmums sedz izmaksas, kas saistītas ar sava zīmola tēla izveidi un uzturēšanu degvielas uzpildes stacijā un turklāt nodod lietošanā degvielas tvertnes un sūkņus, ko bez piegādātāja rakstiskas atļaujas degvielas uzpildes stacijas īpašnieks nedrīkst izmantot produktiem, ko tas nav piegādājis, un kuru vērtība precīzi atbilst summai, par kādu degvielas uzpildes stacijas īpašnieks ir piešķīris garantiju par labu piegādātājam. |
| --- | --- |

5)

Naftas produktu piegādes uzņēmums sedz izmaksas, kas saistītas ar sava zīmola tēla izveidi un uzturēšanu degvielas uzpildes stacijā un turklāt nodod lietošanā degvielas tvertnes un sūkņus, ko bez piegādātāja rakstiskas atļaujas degvielas uzpildes stacijas īpašnieks nedrīkst izmantot produktiem, ko tas nav piegādājis, un kuru vērtība precīzi atbilst summai, par kādu degvielas uzpildes stacijas īpašnieks ir piešķīris garantiju par labu piegādātājam.

| B) | Vai — apstiprinošas atbildes gadījumā — Komisijas 1983. gada 22. jūnija Regula (EEK) 1984/83, un it īpaši tās 10.–13. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir piemērojami šāda veida līgumam, un tādēļ EK līguma 81. pantā 1. punktā ietvertais aizliegums nebūtu piemērojams, ja līgums atbilstu minētajos regulas pantos izvirzītajiem atbrīvojuma nosacījumiem? |
| --- | --- |

B)

Vai — apstiprinošas atbildes gadījumā — Komisijas 1983. gada 22. jūnija Regula (EEK) 1984/83, un it īpaši tās 10.–13. pants, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ir piemērojami šāda veida līgumam, un tādēļ EK līguma 81. pantā 1. punktā ietvertais aizliegums nebūtu piemērojams, ja līgums atbilstu minētajos regulas pantos izvirzītajiem atbrīvojuma nosacījumiem?

| C) | Vai tādā gadījumā regulas 11. pants jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja līgumā noteikti vairāk nekā viens konkurences ierobežojums, turklāt ekskluzīvas piegādes no viena piegādes uzņēmuma paredzēšanas ceļā nosakot nekonkurēšanas saistības, piegādātājs nosaka arī pārdošanas cenas? Vai izplatītāja uzņēmuma 2001. gada novembrī dotā atļauja degvielas uzpildes stacijai pazemināt pārdošanas cenu, neskarot izplatītāja uzņēmuma ieņēmumus, līgumu ļauj uzskatīt par spēkā esošu? |
| --- | --- |

C)

Vai tādā gadījumā regulas 11. pants jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja līgumā noteikti vairāk nekā viens konkurences ierobežojums, turklāt ekskluzīvas piegādes no viena piegādes uzņēmuma paredzēšanas ceļā nosakot nekonkurēšanas saistības, piegādātājs nosaka arī pārdošanas cenas? Vai izplatītāja uzņēmuma 2001. gada novembrī dotā atļauja degvielas uzpildes stacijai pazemināt pārdošanas cenu, neskarot izplatītāja uzņēmuma ieņēmumus, līgumu ļauj uzskatīt par spēkā esošu?

---

(1)  Komisijas 1983. gada 22. jūnija Regula Nr. 1984/83/EEK par Līguma 85. panta 3. punkta [jaunajā redakcijā pēc grozījumiem — 81. panta 3. punkts] piemērošanu atsevišķām ekskluzīvu pirkuma līgumu kategorijām (OV L 173, 5. lpp.).

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/22 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/22

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Prague Regional Court2006. gada 28. jūnija rīkojumu — Ochranný Svaz Autorský pro Práva k Dilům Hudebním (OSA) pret Miloslav Lev

(Lieta C-282/06)

(2006/C 212/37)

Tiesvedības valoda — čehu

Iesniedzējtiesa

Prague Regional Court (Krajský Soud v Praze)

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: Ochranný Svaz Autorský pro Práva k Dilům Hudebním (OSA)

Atbildētājs: Miloslav Lev

Prejudiciālie jautājumi

| 1. | Vai saskaņā ar Eiropas Kopienu tiesībām — Direktīvu 2001/29/EK — autoram ir tiesības uz atlīdzību, ja darbs tiek publiskots radio vai televīzijā, ko attiecīgās ierīces lietotājs izmanto viesnīcā, pat tad, ja televizors vai radiouztvērējs ir novietots viesnīcas privātajā daļā (istabās)? |
| --- | --- |

1.

Vai saskaņā ar Eiropas Kopienu tiesībām — Direktīvu 2001/29/EK — autoram ir tiesības uz atlīdzību, ja darbs tiek publiskots radio vai televīzijā, ko attiecīgās ierīces lietotājs izmanto viesnīcā, pat tad, ja televizors vai radiouztvērējs ir novietots viesnīcas privātajā daļā (istabās)?

| 2. | Vai Autortiesību likuma Nr. 121/2000 Sb., kurā grozījumi izdarīti ar Likumu Nr. 81/2005 Sb., 23. pants ir pretrunā Eiropas Kopienu tiesībām? |
| --- | --- |

2.

Vai Autortiesību likuma Nr. 121/2000 Sb., kurā grozījumi izdarīti ar Likumu Nr. 81/2005 Sb., 23. pants ir pretrunā Eiropas Kopienu tiesībām?

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/23 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/23

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — izteikts ar Zala Megyei Bíróság (Ungārijas Republika) 2006. gada 29. jūnija rīkojumu — KÖGÁZ Rt., E-ON IS Hungary Kft., E-ON DÉDÁSZ Rt., Schneider Electric Hungária Rt., TESCO Àruházak Rt., OTP Garancia Bíztosító Rt., OTP Bank Rt., ERSTE Bank Hungary Rt un Vodafon Magyarország Mobil Távözlési Rt./ Zala Megyei Közigazgatási Hivatal vezetöje

(Lieta C-283/06)

(2006/C 212/38)

Tiesvedības valoda — ungāru

Iesniedzējtiesa

Zala Megyei Bíróság

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājas: KÖGÁZ Rt., E-ON IS Hungary Kft., E-ON DÉDÁSZ Rt., Schneider Electric Hungária Rt., TESCO Àruházak Rt., OTP Garancia Bíztosító Rt., OTP Bank Rt., ERSTE Bank Hungary Rt un Vodafon Magyarország Mobil Távözlési Rt.

Atbildētājs: Zala Megyei Közigazgatási Hivatal vezetöje

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai saskaņā ar “Pievienošanās akta” (1) (Akts par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā) 24. pantu piemērojamā X pielikuma 4. nodaļas 3. punkta a) apakšpunkts, saskaņā ar kuru “Ungārija var līdz 2007. gada 31. decembrim ieskaitot piemērot [vietējo] uzņēmumu nodokļu samazinājumus, kas nepārsniedz 2 % no peļņas un ko uz noteiktu laiku piešķir vietējās iestādes atbilstīgi 6. un 7. pantam 1990. gada C Aktā par vietējiem nodokļiem”, ir interpretējams tādējādi, ka






  — | uz Ungāriju attiecas pagaidu izņēmums, kas tai ļauj saglabāt vietēju uzņēmumu nodokli, vai ka |
| --- | --- | --- |

1)

Vai saskaņā ar “Pievienošanās akta” (1) (Akts par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā) 24. pantu piemērojamā X pielikuma 4. nodaļas 3. punkta a) apakšpunkts, saskaņā ar kuru “Ungārija var līdz 2007. gada 31. decembrim ieskaitot piemērot [vietējo] uzņēmumu nodokļu samazinājumus, kas nepārsniedz 2 % no peļņas un ko uz noteiktu laiku piešķir vietējās iestādes atbilstīgi 6. un 7. pantam 1990. gada C Aktā par vietējiem nodokļiem”, ir interpretējams tādējādi, ka

—

uz Ungāriju attiecas pagaidu izņēmums, kas tai ļauj saglabāt vietēju uzņēmumu nodokli, vai ka

| — | ar iespēju saglabāt ar uzņēmumu nodokli saistītās priekšrocības ar Pievienošanas aktu Ungārijai ir tikušas arī atzītas (pagaidu) tiesības saglabāt uzņēmuma nodoklim līdzīgus nodokļus? |
| --- | --- |

—

ar iespēju saglabāt ar uzņēmumu nodokli saistītās priekšrocības ar Pievienošanas aktu Ungārijai ir tikušas arī atzītas (pagaidu) tiesības saglabāt uzņēmuma nodoklim līdzīgus nodokļus?

| 2) | Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, tādā gadījumā šī tiesa papildus uzdod šādu jautājumu:
  saskaņā ar pareizu 1977. gada 17. maija Padomes Sestās direktīvas 77/388/EK (2) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze1, interpretāciju kādiem kritērijiem ir jāatbilst, lai nodokli nevarētu uzskatīt par apgrozījuma nodokli Sestās direktīvas 33. panta izpratnē? |
| --- | --- |

2)

Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir noliedzoša, tādā gadījumā šī tiesa papildus uzdod šādu jautājumu:

saskaņā ar pareizu 1977. gada 17. maija Padomes Sestās direktīvas 77/388/EK (2) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze1, interpretāciju kādiem kritērijiem ir jāatbilst, lai nodokli nevarētu uzskatīt par apgrozījuma nodokli Sestās direktīvas 33. panta izpratnē?

---

(1)  OV L 145, 1. lpp.

(2)  OV L 236, 846. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/23 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/23

---

Prasība, kas celta 2006. gada 29. jūnijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti

(Lieta C-286/06)

(2006/C 212/39)

Tiesvedības valoda — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — H. Støvlbæke un R. Vidal Puig, aģenti)

Atbildētāja: Spānijas Karaliste

Prasītājas prasījumi:

| — | atzīt, ka Spānijas Karaliste, neatzīstot Itālijā iegūtu inženiera kvalifikāciju un liekot inženieriem, kuri ieguvuši kvalifikāciju citā dalībvalstī, veikt minēto kvalifikāciju akadēmisku atzīšanu, lai varētu piedalīties valsts civildienesta amata paaugstināšanas pārbaudēs, nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 1988. gada 21. decembra Padomes Direktīva 89/48/EEK (1) par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību, un īpaši tās 3. pantu; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka Spānijas Karaliste, neatzīstot Itālijā iegūtu inženiera kvalifikāciju un liekot inženieriem, kuri ieguvuši kvalifikāciju citā dalībvalstī, veikt minēto kvalifikāciju akadēmisku atzīšanu, lai varētu piedalīties valsts civildienesta amata paaugstināšanas pārbaudēs, nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 1988. gada 21. decembra Padomes Direktīva 89/48/EEK (1) par vispārēju sistēmu tādu augstākās izglītības diplomu atzīšanai, ko piešķir par vismaz trīs gadu profesionālo izglītību, un īpaši tās 3. pantu;

| — | piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Komisija saņēma vairākas sūdzības par attiecīgo Spānijas iestāžu atteikumiem atzīt inženiera kvalifikāciju, kas iegūta Itālijā, lai varētu Spānijā veikt civilo inženiera darbu.

Saskaņā ar Direktīvas 89/48/EEK 3. pantu Spānijas iestādēm ir jāatļauj visiem tiem dalībvalstu pilsoņiem veikt kvalificētu darbu, kuriem ir diploms, kas tiek prasīts šīs profesijas veikšanai citā dalībvalstī. No Komisijai iesniegtajiem materiāliem izriet, ka:

| 1) | civilā inženiera profesija Spānijā ir “regulēta profesija”; |
| --- | --- |

1)

civilā inženiera profesija Spānijā ir “regulēta profesija”;

| 2) | sūdzības iesniedzēji ir dalībvalsts pilsoņi; |
| --- | --- |

2)

sūdzības iesniedzēji ir dalībvalsts pilsoņi;

| 3) | inženiera profesijas veikšanai Itālijā tiek pieprasīts “Diploma di Laurea in Ingegnerua Civile” kopā ar “Abilitazione all'esercizio della professione di ingegnere”. Sūdzības iesniedzēji ir izpildījuši abus šos priekšnosacījumus, tādējādi tiem ir atļauja veikt inženiera darbu Itālijā; un |
| --- | --- |

3)

inženiera profesijas veikšanai Itālijā tiek pieprasīts “Diploma di Laurea in Ingegnerua Civile” kopā ar “Abilitazione all'esercizio della professione di ingegnere”. Sūdzības iesniedzēji ir izpildījuši abus šos priekšnosacījumus, tādējādi tiem ir atļauja veikt inženiera darbu Itālijā; un

| 4) | “abu diplomu esamība”, proti, “Diploma di Laurea in Ingegnerua Civile”, un “Abilitazione all'esercizio della professione di ingegnere”, atbilst viesiem “diploma” definīcijas kritērijiem, kura minēta Direktīvas 1. panta a) punktā. |
| --- | --- |

4)

“abu diplomu esamība”, proti, “Diploma di Laurea in Ingegnerua Civile”, un “Abilitazione all'esercizio della professione di ingegnere”, atbilst viesiem “diploma” definīcijas kritērijiem, kura minēta Direktīvas 1. panta a) punktā.

Spānijas iestādēm bija jāatļauj sūdzības iesniedzējiem veikt civilā inženiera profesiju. Spānijas Karaliste, liedzot šādu pieeju, nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 3. pants.

Turklāt no Komisijas norādītiem faktiem izriet, ka Spānijas iestādes pieprasa veikt pārbaudes, lai varētu piedalīties valsts civildienesta amata paaugstināšanas pārbaudēs, kurā inženiera diploms — gadījumos, kad tas ir iegūts ārvalstīs — tiek pieprasīts ar noteikumu, ka tam jābūt “pielīdzinātam”, proti, akadēmiski līdzvērtīgam Spānijas diplomam. Šādas prasības apgrūtina paaugstināšanu dienesta ietvaros, kā arī apgrūtina inženiera profesijas veikšanu pilsoņiem no citām dalībvalstīm, kuriem ir diploms, kas tiek prasīts citā dalībvalstī, kā arī tas ir pretēji Direktīvas 3. pantam.

---

(1)  OV L 19, 16. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/24 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/24

---

Prasība, kas celta 2006. gada 4. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku

(Lieta C-297/06)

(2006/C 212/40)

Tiesvedības valoda — grieķu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — E. Tserepa-Lacombe un I. Khatzigiannis, pārstāvji)

Atbildētāja: Grieķijas Republika

Prasījumi

| — | atzīt, ka, nepieņemot un jebkurā gadījumā nedarot Komisijai zināmus normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 29. septembra Direktīvas 2003/85/EK (1) par Kopienas pasākumiem mutes un nagu sērgas kontrolei, ar kuru atceļ Direktīvu 85/511/EEK un Lēmumus 89/531/EEK un 91/665/EEK un groza Direktīvu 92/46/EEK, prasības, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka, nepieņemot un jebkurā gadījumā nedarot Komisijai zināmus normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2003. gada 29. septembra Direktīvas 2003/85/EK (1) par Kopienas pasākumiem mutes un nagu sērgas kontrolei, ar kuru atceļ Direktīvu 85/511/EEK un Lēmumus 89/531/EEK un 91/665/EEK un groza Direktīvu 92/46/EEK, prasības, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

| — | piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2004. gada 30. jūnijā.

---

(1)  OV L 306, 22.11.2003., 1. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/24 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/24

---

Prasība, kas celta 2006. gada 4. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku

(Lieta C-299/06)

(2006/C 212/41)

Tiesvedības valoda — grieķu

Lietas dalībnieki

Prasītāja:Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Zavvos un N. Yerrell)

Atbildētāja: Grieķijas Republika

Prasījumi

| — | atzīt, ka, nepieņemot un jebkurā gadījumā nedarot Komisijai zināmus normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 9. decembra Direktīvas 2002/92/EK (1) par apdrošināšanas starpniecību prasības, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 16. pants; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka, nepieņemot un jebkurā gadījumā nedarot Komisijai zināmus normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 9. decembra Direktīvas 2002/92/EK (1) par apdrošināšanas starpniecību prasības, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 16. pants;

| — | piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Termiņš direktīvas transponēšanai valsts tiesībās beidzās 2005. gada 14. janvārī.

---

(1)  OV L 9, 15.01.2003., 3. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/25 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/25

---

Prasība, kas celta 2006. gada 19. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku

(Lieta C-313/06)

(2006/C 212/42)

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — D. Lawunmi un D. Recchia, pārstāvji)

Atbildētāja: Itālijas Republika

Prasītājas prasījumi:

| — | atzīt, ka Itālijas Republika, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktos, kas nepieciešami, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvu 2004/26/EK (1), ar ko groza Direktīvu 97/68/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem pret gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no visurgājējai tehnikai uzstādāmiem iekšdedzes dzinējiem, vai, jebkurā gadījumā, nepaziņojot Komisijai par šādu tiesību aktu pieņemšanu, nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti ar šīs direktīvas 3. panta 1. punktu; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka Itālijas Republika, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktos, kas nepieciešami, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvu 2004/26/EK (1), ar ko groza Direktīvu 97/68/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pasākumiem pret gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no visurgājējai tehnikai uzstādāmiem iekšdedzes dzinējiem, vai, jebkurā gadījumā, nepaziņojot Komisijai par šādu tiesību aktu pieņemšanu, nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti ar šīs direktīvas 3. panta 1. punktu;

| — | piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Direktīvas 2004/26/EK transpozīcijas termiņš beidzās 2005. gada 20. maijā.

---

(1)  OV L 146, 1. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/25 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/25

---

Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti

(Lieta C-317/06)

(2006/C 212/43)

Tiesvedības valoda — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Enegren un R. Vidal Puig)

Atbildētāja: Spānijas Karaliste

Prasītājas prasījumi:

| — | atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 11. marta Direktīvu 2002/14/EK, ar ko izveido vispārēju sistēmu darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Eiropas Kopienā (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 11. marta Direktīvu 2002/14/EK, ar ko izveido vispārēju sistēmu darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Eiropas Kopienā (1), vai, jebkurā gadījumā, nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

| — | piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Termiņš Direktīvas 2002/14/EK transpozīcijai beidzās 2005. gada 23. martā.

---

(1)  OV L 80, 29. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/26 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/26

---

Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

(Lieta C-318/06)

(2006/C 212/44)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Enegren un G. Rozet)

Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste

Prasītājas prasījumi:

| — | atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2001. gada 8. oktobra Direktīvu 2001/86/EK, ar ko papildina Eiropas uzņēmējsabiedrības statūtus darbinieku iesaistīšanas jomā (1), vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 14. pants; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Padomes 2001. gada 8. oktobra Direktīvu 2001/86/EK, ar ko papildina Eiropas uzņēmējsabiedrības statūtus darbinieku iesaistīšanas jomā (1), vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 14. pants;

| — | piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Termiņš Direktīvas 2001/86/EK transponēšanai beidzās 2004. gada 8. oktobrī.

---

(1)  OV L 294, 22. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/26 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/26

---

Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti

(Lieta C-320/06)

(2006/C 212/45)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Enegren un G. Rozet)

Atbildētāja: Beļģijas Karaliste

Prasītājas prasījumi:

| — | atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 11. marta Direktīvu 2002/14/EK, ar ko izveido vispārēju sistēmu darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Eiropas Kopienā (1), vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs Direktīvas 11. pants; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 11. marta Direktīvu 2002/14/EK, ar ko izveido vispārēju sistēmu darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Eiropas Kopienā (1), vai jebkurā gadījumā nedarot šos aktus zināmus Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs Direktīvas 11. pants;

| — | piespriest Beļģijas Karaliste atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Beļģijas Karaliste atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Termiņš Direktīvas 2002/14/EK transponēšanai beidzās 2005. gada 23. martā.

---

(1)  OV L 80, 29. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/26 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/26

---

Prasība, kas celta 2006. gada 20. jūlijā — Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti

(Lieta C-321/06)

(2006/C 212/46)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Enegren un G. Rozet)

Atbildētāja: Luksemburgas Lielhercogiste

Prasītājas prasījumi:

| — | atzīt, ka, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 11. marta Direktīvu 2002/14/EK, ar ko izveido vispārēju sistēmu darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Eiropas Kopienā (1), vai jebkurā gadījumā nepaziņojot minētos aktus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 11. pants |
| --- | --- |

—

atzīt, ka, nepieņemot normatīvos un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 11. marta Direktīvu 2002/14/EK, ar ko izveido vispārēju sistēmu darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Eiropas Kopienā (1), vai jebkurā gadījumā nepaziņojot minētos aktus Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 11. pants

| — | piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Termiņš Direktīvas 2002/14/EK transponēšanai beidzās 2005. gada 23. martā.

---

(1)  OV L 80, 29. lpp.

---

PIRMĀS INSTANCES TIESA

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/27 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/27

---

Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. jūlija spriedums — Hoek Loos pret Komisiju

(Lieta T-304/02) (1)

(Konkurence - Aizliegtas vienošanās - Rūpniecībā un medicīnā izmantojamās gāzes Nīderlandes tirgus - Cenu noteikšana - Naudas sodu apmēra aprēķināšana - Pamatnostādnes naudas sodu apmēra aprēķināšanai - Samērīguma princips un vienlīdzīgas attieksmes princips)

(2006/C 212/47)

Tiesvedības valoda — holandiešu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Hoek Loos NV, Schiedam (Nīderlande) (pārstāvji — J. J. Fēnstra [J. J. Feenstra] un B. F. Van Harinksma tū Sloutens [B. F. Van Harinxma thoe Slooten], advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — A. Bukē [A. Bouquet])

Priekšmets

Prasība daļēji atcelt Komisijas 2002. gada 24. jūlija Lēmumu 2003/207/EK par procesu atbilstoši EK Līguma 81. pantam (lieta COMP/E-3/36.700 — Rūpniecībā un medicīnā izmantojamā gāze) (OV 2003, L 84, 1. lpp.) un, pakārtoti, prasība samazināt prasītājai uzlikto naudas sodu

Rezolutīvā daļa:

| 1) | prasību noraidīt; |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt;

| 2) | prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2)

prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 305, 07.12.2002.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/27 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/27

---

Pirmās instances tiesas 2006. gada 6. jūlija spriedums — Franchet un Byk pret Komisiju

(Apvienotās lieta T-391/03 un T-70/04) (1)

(Piekļuve dokumentiem - Regula (EK) Nr. 1049/2001 - Izmeklēšana, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) - Eurostat - Piekļuves atteikums - Pārbaudes un izmeklēšanas darbības - Tiesvedības tiesā - Tiesības uz aizstāvību)

(2006/C 212/48)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Yves Franchet un Daniel Byk, Luksemburga (Luksemburga) (pārstāvji — G. Vandersanden un L. Levi, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji — D. Maidani, J.-F. Pasquier un P. Aalto)

Priekšmets

Lūgums atcelt Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) un Komisijas lēmumus, ar ko prasītājiem tika atteikta piekļuve dažiem dokumentiem, kuri attiecas uz izmeklēšanu saistībā ar Eurostat

Rezolutīvā daļa:

| 1) | lūgumi atcelt 2003. gada 18. augusta lēmumu, kā arī klusējot izteikto lēmumu, ar ko noraida prasītāju 2003. gada 21. un 29. oktobra lūgumus, tiek noraidīti kā nepieņemami; |
| --- | --- |

1)

lūgumi atcelt 2003. gada 18. augusta lēmumu, kā arī klusējot izteikto lēmumu, ar ko noraida prasītāju 2003. gada 21. un 29. oktobra lūgumus, tiek noraidīti kā nepieņemami;

| 2) | Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) 2003. gada 1. oktobra lēmums tiek atcelts tiktāl, ciktāl ar to ir atteikta piekļuve dokumentiem, ko OLAF sniedzis Komisijai, izņemot to, kas ir minēts 2003. gada 19. maija paziņojumā presei, kā arī tiek atcelts Komisijas 2003. gada 19. decembra lēmums tiktāl, ciktāl ar to ir atteikta piekļuve Iekšējā revīzijas dienesta 2003. gada 7. jūlija ziņojuma pielikumiem; |
| --- | --- |

2)

Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) 2003. gada 1. oktobra lēmums tiek atcelts tiktāl, ciktāl ar to ir atteikta piekļuve dokumentiem, ko OLAF sniedzis Komisijai, izņemot to, kas ir minēts 2003. gada 19. maija paziņojumā presei, kā arī tiek atcelts Komisijas 2003. gada 19. decembra lēmums tiktāl, ciktāl ar to ir atteikta piekļuve Iekšējā revīzijas dienesta 2003. gada 7. jūlija ziņojuma pielikumiem;

| 3) | pārējā daļā prasības tiek noraidītas kā nepamatotas; |
| --- | --- |

3)

pārējā daļā prasības tiek noraidītas kā nepamatotas;

| 4) | Komisija atlīdzina vienu trešo daļu no prasītāju tiesāšanās izdevumiem. Pārējos tiesāšanās izdevumus lietas dalībnieki sedz paši. |
| --- | --- |

4)

Komisija atlīdzina vienu trešo daļu no prasītāju tiesāšanās izdevumiem. Pārējos tiesāšanās izdevumus lietas dalībnieki sedz paši.

---

(1)  OV C 21, 14.01.2004.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/28 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/28

---

Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. jūlija spriedums — Tzirani pret Komisiju

(Lieta T-45/04) (1)

(Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - Pieņemšana amatā A 2 kategorijā - Kandidatūras noraidīšana - Tiesiskuma princips)

(2006/C 212/49)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Marie Tzirani, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — É. Boigelot, avocat)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un V. Joris, kam palīdz B. Wägenbaur, avocat)

Priekšmets

Prasība atcelt Komisijas 2003. gada 11. februāra lēmumu noraidīt prasītājas kandidatūru A 2 kategorijas direktora amatam Komisijas “Personāla un administrācijas” ģenerāldirektoriāta departamentā “Civildienesta noteikumi: politika, pārvalde un padomdošana”; prasība atcelt lēmumu par M.J. iecelšanu šajā amatā, kā arī prasība, nepieciešamības gadījumā, atcelt Komisijas tiešu lēmumu noraidīt prasītājas sūdzību par šiem abiem lēmumiem

Rezolutīvā daļa:

| 1) | atcelt Komisijas lēmumu iecelt M. J. amatā, uz kuru attiecas paziņojums par štata vietu COM/151/02, kā arī lēmumu noraidīt prasītājas kandidatūru šim amatam; |
| --- | --- |

1)

atcelt Komisijas lēmumu iecelt M. J. amatā, uz kuru attiecas paziņojums par štata vietu COM/151/02, kā arī lēmumu noraidīt prasītājas kandidatūru šim amatam;

| 2) | atbildētāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2)

atbildētāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 94, 17.04.2004.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/28 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/28

---

Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. jūlija spriedums — Tzirani pret Komisiju

(Lieta T-88/04) (1)

(Ierēdņi - Paaugstināšana amatā - Pieņemšana amatā A 2 kategorijā - Kandidatūras noraidīšana - Pamatojuma trūkums - Acīmredzama kļūda novērtējumā - Noteikumu par A 1 un A 2 kategorijas ierēdņu iecelšanu amatā pārkāpums)

(2006/C 212/50)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Marie Tzirani, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — É. Boigelot, avocat)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — G. Berscheid un V. Joris, kam palīdz B. Wägenbaur, avocat)

Priekšmets

Prasība atcelt Komisijas 2003. gada 23. maija lēmumu noraidīt prasītājas kandidatūru A 2 kategorijas Direktora amatam Komisijas “Personāla un administrācijas” ģenerāldirektoriāta departamentā “Sociālā politika, Luksemburgas personāls, veselība, drošība”; prasība atcelt Komisijas 2003. gada 21. maija lēmumu iecelt D.S. šajā amatā un, nepieciešamības gadījumā, prasība atcelt netiešu lēmumu noraidīt prasītājas sūdzību par šiem abiem lēmumiem

Rezolutīvā daļa:

| 1) | atcelt Komisijas lēmumu iecelt D.S. amatā, uz kuru attiecās paziņojums par štata vienību COM/063/03, kā arī atcelt lēmumu noraidīt prasītājas kandidatūru šim amatam; |
| --- | --- |

1)

atcelt Komisijas lēmumu iecelt D.S. amatā, uz kuru attiecās paziņojums par štata vienību COM/063/03, kā arī atcelt lēmumu noraidīt prasītājas kandidatūru šim amatam;

| 2) | noraidīt prasību atlikušajā daļā; |
| --- | --- |

2)

noraidīt prasību atlikušajā daļā;

| 3) | atbildētāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

3)

atbildētāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 106, 30.04.2004.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/29 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/29

---

Pirmās instances tiesas 2006. gada 4. jūlija spriedums — easy Jet pret Komisiju

(Lieta T-177/04) (1)

(Konkurence - Koncentrācija - Regula (EEK) Nr. 4064/89 - Lēmums, ar kuru koncentrācija ir atzīta par saderīgu ar kopējo tirgu - Trešās personas celta prasība - Pieņemamība - Gaisa transporta tirgi - Saistības)

(2006/C 212/51)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: easyJet Airline Co. Ltd, Lūtona [Luton] (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — sākotnēji Dž. Kuks [J. Cook], Dž. Pārkers [J. Parker] un S. Dolens [S. Dolan], solicitors, pēc tam M. Verners [M. Werner] un M. Vaha [M. Waha], advokāti, L. Milss [L. Mills], solicitor, M. de Lasala Lobera [M. de Lasala Lobera] un R. Malhotra [R. Malhotra], advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — P. Olivers [P. Oliver], A. Bukē [A. Bouquet] un A. Velans [A. Whelan], pārstāvji)

Persona, kas iestājusies lietā atbildētājas atbalstam: Francijas Republika (pārstāvis — Ž. de Bergess [G. de Bergues], pārstāvis)

Priekšmets

Lūgums atcelt Komisijas 2004. gada 11. februāra lēmumu, ar kuru par saderīgu ar kopējo tirgu ir atzīta koncentrācija starp sabiedrību Air France un Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, ar nosacījumu, ka tiek ievērotas ierosinātās saistības (lieta COMP/M.3280 — Air France/KLM).

Rezolutīvā daļa:

| 1) | prasību noraidīt; |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt;

| 2) | prasītāja sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus; |
| --- | --- |

2)

prasītāja sedz savus, kā arī atlīdzina Komisijas tiesāšanās izdevumus;

| 3) | Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati. |
| --- | --- |

3)

Francijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

---

(1)  OV C 201, 07.08.2004.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/29 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/29

---

Pirmās instances tiesas 2006. gada 16. jūnija rīkojums– Volkswagen AG pret ITSB

(Lieta T-306/03) (1)

(Kopienas preču zīme - Daļējs reģistrācijas atteikums - Reģistrācijas pieteikuma atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana)

(2006/C 212/52)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Volkswagen AG, Wolfsburg, Vācija (pārstāvis — S. Risthaus, avocat)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (pārstāvji — B. Müller un G. Schneider)

Priekšmets

Prasība par ITSB Apelāciju otrās padomes 2003. gada 7. jūlija lēmumu (lieta R 1012/2001-2) par pieteikumu reģistrēt kā Kopienas preču zīmi grafisku preču zīmi, kas ietver vārdisku apzīmējumu “CLIMATIC”

Rezolutīvā daļa:

| 1) | izbeigt tiesvedību; |
| --- | --- |

1)

izbeigt tiesvedību;

| 2) | prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2)

prasītāja atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 289, 29.11.2003.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/29 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/29

---

Prasība, kas celta 2006. gada 26. aprīlī — Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret un Akar pret Komisiju

(Lieta T-129/06)

(2006/C 212/53)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret Limited Sirketi, Cankaya/Ankāra (Turcija), un M. Akar, Cankaya/Ankara (Turcija) (pārstāvis — C. Sahin, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāju prasījumi:

| — | saglabāt tiesības celt prasību par zaudējumu atlīdzību; |
| --- | --- |

—

saglabāt tiesības celt prasību par zaudējumu atlīdzību;

| — | apturēt procedūras īstenošanu attiecībā uz procedūras priekšmetu; |
| --- | --- |

—

apturēt procedūras īstenošanu attiecībā uz procedūras priekšmetu;

| — | atcelt procedūru, kas uzsākta 2005. gada 23. decembrī ar numuru MK/KS/DELTUR/(2005)/SecE/D/1614 un kas ir šī procesa priekšmets; |
| --- | --- |

—

atcelt procedūru, kas uzsākta 2005. gada 23. decembrī ar numuru MK/KS/DELTUR/(2005)/SecE/D/1614 un kas ir šī procesa priekšmets;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāji apstrīd Eiropas Komisijas delegācijas Turcijā 2005. gada 23. decembrī pieņemto lēmumu, kas adresēts prasītājiem saistībā ar uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā par mācību iestāžu celtniecību Diyarbakir un Siirt provincēs.

Prasītāji cita starpā apgalvo, ka to piedāvājums bija vislētākais un tā dokumenti pilnīgi, tāpēc līgums esot bijis jāpiešķir tiem. Turklāt tie norāda, ka apstrīdētais lēmums pārkāpj Eiropas Savienības tiesību normas.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/30 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/30

---

Prasība, kas celta 2006. gada 23. jūnijā — ARBOS pret Komisiju

(Lieta T-161/06)

(2006/C 212/54)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: ARBOS, Gesellschaft für Musik und Theater (Klāgenfurte, Austrija) (pārstāvis — H. Karl, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāja prasījumi:

| — | piespriest Komisijai samaksāt prasītāja pārstāvim tiesā EUR 38 545,42, pieskaitot kavējuma procentus 12 %, sākot ar 01.01.2001., un EUR 27 618,91, pieskaitot kavējuma procentus 12 %, sākot ar 01.03.2003.; |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai samaksāt prasītāja pārstāvim tiesā EUR 38 545,42, pieskaitot kavējuma procentus 12 %, sākot ar 01.01.2001., un EUR 27 618,91, pieskaitot kavējuma procentus 12 %, sākot ar 01.03.2003.;

| — | piespriest Komisijai samaksāt EUR 26 459,38neto par iestāšanās izdevumiem, kas radušies pirmstiesas stadijā, kā arī tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai samaksāt EUR 26 459,38neto par iestāšanās izdevumiem, kas radušies pirmstiesas stadijā, kā arī tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājs pieprasa Eiropas Komisijai atbilstoši EKL 288. pantam atlīdzināt zaudējumus, ko tā esot cietusi netaisnīgu atbalsta ieturējumu dēļ. Tas pamato savas tiesības ar diviem atbalsta līgumiem, kas noslēgti 2000. un 2002. gadā kultūras attīstības veicināšanai un kuru pielikumos ir ietvertas šķīrējklauzulas.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/30 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/30

---

Prasība, kas celta 2006. gada 26. jūnijā — Kronoply pret Komisiju

(Lieta T-162/06)

(2006/C 212/55)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Kronoply GmbH & Co. KG (Heiligengrabe, Vācija) (pārstāvji — R. Nierer un L. Gordalla, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Komisijas 2005. gada 21. septembra lēmumu par valsts atbalstu Nr. C 5/2004 (ex N 609/2003), kurā Komisija ir atzinusi, ka atbalsts, ko Vācija plāno piešķirt prasītājai, nav saderīgs ar kopējo tirgu; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2005. gada 21. septembra lēmumu par valsts atbalstu Nr. C 5/2004 (ex N 609/2003), kurā Komisija ir atzinusi, ka atbalsts, ko Vācija plāno piešķirt prasītājai, nav saderīgs ar kopējo tirgu;

| — | piespriest Komisijai segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai segt savus un atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja apstrīd Komisijas 2005. gada 21. septembra lēmumu C(2005) 3497, kurā Komisija ir atzinusi, ka investīciju subsīdija, ko Vācija plāno piešķirt Kronoply GmbH kā lielu investīciju projektu daudznozaru reģionālo atbalstu (1), ir uzskatāms par valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu.

Prasītāja izvirza četrus pamatus savas prasības pamatojumam.

Pirmkārt, tā apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas faktu konstatēšanā. Šajā ziņā tā uzsver tostarp, ka atbildētāja nav noteikusi datumu, kurā prasītāja iesniedza pieteikumu subsīdijām, kaut arī tam ir noteicoša nozīme faktu izvērtēšanā. Turklāt tā apgalvo, ka Komisija nav ņēmusi vērā to, ka valsts administratīvais process vēl nav beidzies.

Otrkārt, prasītāja savas prasības pamatojumam atsaucas uz to, ka apstrīdētais lēmums nav pietiekami pamatots.

Turklāt, prasītāja norāda, ka Komisija ir pārkāpusi EKL 87. panta 3. punkta a) un c) apakšpunktu un 88. pantu, kā arī Regulu (EK) Nr. 659/1999 (2) un vadlīnijas reģionālo valsts atbalstu jomā (3).

Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas novērtējumā, kā arī pārsniegusi pilnvaras.

---

(1)  OV 1998, C 107, 7. lpp.

(2)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai.

(3)  OV 1998, C 74, 9. lpp., ko groza OV 2000, C 258, 5. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/31 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/31

---

Prasība, kas celta 2006. gada 26. jūnijā — Charlott pret ITSB — Charlot (grafiska preču zīme “Charlott France Entre Luxe et Tradition”)

(Lieta T-169/06)

(2006/C 212/56)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Charlott SARL, Šapono [Chaponost] (Francija) (pārstāvis — L. Conrad, avocat)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Charlot — Confecções para Homens, Artigos de Lã e Outros SA, Lisabona (Portugāle)

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 24. aprīļa lēmumu lietā R 223/2005-2; |
| --- | --- |

—

atcelt ITSB Apelāciju otrās padomes 2006. gada 24. aprīļa lēmumu lietā R 223/2005-2;

| — | atzīt un nospriest, ka sabiedrība Charlot — Confecções para Homens, Artigos de Lã e Outros SA nav izpildījusi saistības, ko nosaka Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 2. punkts; |
| --- | --- |

—

atzīt un nospriest, ka sabiedrība Charlot — Confecções para Homens, Artigos de Lã e Outros SA nav izpildījusi saistības, ko nosaka Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 2. punkts;

| — | uzdot ITSB veikt Charlott' SARL pieteiktās preču zīmes reģistrāciju; |
| --- | --- |

—

uzdot ITSB veikt Charlott' SARL pieteiktās preču zīmes reģistrāciju;

| — | piespriest ITSB vai visām personām, kurām spriedums ir nelabvēlīgs, atlīdzināt šīs instances tiesāšanās izdevumus, tas ir, izdevumus, kas ir atlīdzināmi atbilstoši šīs tiesas Reglamenta 91. panta b) apakšpunktam uz 1991. gada 2. maiju. |
| --- | --- |

—

piespriest ITSB vai visām personām, kurām spriedums ir nelabvēlīgs, atlīdzināt šīs instances tiesāšanās izdevumus, tas ir, izdevumus, kas ir atlīdzināmi atbilstoši šīs tiesas Reglamenta 91. panta b) apakšpunktam uz 1991. gada 2. maiju.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “Charlott France Entre Luxe et Tradition” attiecībā uz 25. klasē ietilpstošām precēm — reģistrācijas pieteikums Nr. 1 853 274

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: Charlot — Confecções para Homens, Artigos de Lã e Outros SA

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts grafiska preču zīme “Charlot” attiecībā uz 25. klasē ietilpstošām precēm

Iebildumu nodaļas lēmums: iebildumus noraidīt

Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 43. panta 2. punkta un Regulas (EK) Nr. 2868/95 22. panta 2. punkta pārkāpums, jo prasītāja uzskata, ka iebildumu iesniedzēja nav pierādījusi tās preču zīmes patiesu izmantošanu iepriekšējo piecu gadu laikā un nav iesniegusi pierādījumus par šīs preču zīmes izmantošanas būtisko raksturu

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/31 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/31

---

Prasība, kas celta 2006. gada 29. jūnijā — Alrosa pret Komisiju

(Lieta T-170/06)

(2006/C 212/57)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Alrosa Company Ltd., Mirny (Krievija) (pārstāvji — R. Subiotto, S. Mobley, K. Jones, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt lēmumu kopumā; |
| --- | --- |

—

atcelt lēmumu kopumā;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt Alrosa tiesāšanās un citus saistībā ar šo lietu radušos izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt Alrosa tiesāšanās un citus saistībā ar šo lietu radušos izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja apstrīd Komisijas 2006. gada 22. februāra lēmumu, ar kuru Komisija noteica pienākumu De Beers no 2006. gada līdz 2008. gadam sadalīt un no 2009. gada 1. janvāra izbeigt visus tiešos un netiešos neapstrādātu dimantu iepirkumus no prasītājas.

Savas prasības pamatojumam prasītāja atsaucas, pirmkārt, uz tās tiesību tikt uzklausītai procedūrā, kuras rezultātā tika pieņemts šis lēmums, pārkāpumu. Prasītāja apgalvo, ka Komisijai bija jāpaskaidro, kuras trešās personas paskaidrojumi un kuri Komisijas analīzes aspekti pamatoja lēmumu atteikt sākotnēji De Beers un prasītājas piedāvātos pienākumus un pieņemt galīgo De Beers pienākumu priekšlikumu.

Otrkārt, prasītāja norāda, ka ir pārkāpts Regulas 1/2003 9. pants, jo apstrīdētajā lēmumā par saistošiem noteiktos pienākumus piedāvāja tikai De Beers, nevis abi attiecīgie uzņēmumi, proti, De Beers un prasītāja. Prasītāja piebilst, ka apstrīdētais lēmums netika pieņemts uz konkrētu laikposmu.

Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma absolūtais un, iespējams, beztermiņa aizliegums De Beers tieši vai netieši no prasītājas iepirkt neapstrādātos dimantus pārkāpj EKL 82. pantu un Regulas 1/2003 9. pantu, kā arī līgumu slēgšanas brīvības un samērīguma pamatprincipus.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/32 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/32

---

Prasība, kas celta 2006. gada 22. jūnijā — Laytoncrest pret ITSB — Erico (TRENTON)

(Lieta T-171/06)

(2006/C 212/58)

Valoda, kādā iesniegts prasības pieteikums — grieķu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Laytoncrest Limited, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvis — Nikolaos K. Dontas, lawyer)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otrs procesa Apelāciju padomē dalībnieks: Erico International Corporation (pārstāvji — Gille Hrabal Struck Neidlein Prop Roos, Diseldorfa (Vācija))

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Apelāciju otrās padomes 2006. gada 26. aprīļa lēmumu lietā R-406/2004-2; |
| --- | --- |

—

atcelt Apelāciju otrās padomes 2006. gada 26. aprīļa lēmumu lietā R-406/2004-2;

| — | nodot lietu atpakaļ izskatīšanai pēc būtības ITSB Apelāciju padomēm; |
| --- | --- |

—

nodot lietu atpakaļ izskatīšanai pēc būtības ITSB Apelāciju padomēm;

| — | piespriest ITSB un Erico International Corporation, ja tā iestājas lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest ITSB un Erico International Corporation, ja tā iestājas lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Laytoncrest

Attiecīgā Kopienas preču zīme: vārdiska preču zīme “TRENTON” attiecībā uz 7., 9. un 11. klasē ietilpstošajām precēm — reģistrācijas pieteikums Nr. 2 298 438

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: Erico International Corporation

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: vārdiska preču zīme “LENTON” attiecībā uz 6. un 7. klasē ietilpstošajām precēm

Iebildumu nodaļas lēmums: noraidīt iebildumu. Iebilduma iesniedzējas atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

Apelāciju padomes lēmums: izbeigt apelācijas un iebilduma procesu, jo prasītāja netieši atsauca attiecīgās preču zīmes reģistrācijas pieteikumu

Izvirzītie pamati: Padomes Regulas Nr. 40/94 44. panta un 61. panta 1. punkta un Komisijas īstenošanas Regulas Nr. 2868/95 50. noteikuma 1. punkta pārkāpums. Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā fakts, ka tā nepiedalījās iebildumu un apelācijas procesā tika nepamatoti uzskatīts kā tāds, ar ko tā atsauca attiecīgās preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, lai gan prasītāja apgalvo, ka Apelāciju padomei, neskatoties uz to, ka prasītāja nebija iesniegusi apsvērumus, bija jāturpina process un jāpieņem lēmums pēc būtības.

Tika pieļauts arī tiesību pamatprincipa uz aizstāvēšanos ievērošanas un tiesību tikt uzklausītam pārkāpums, kas ir noteikti Regulas Nr. 40/94 73. pantā un ieviešanas Regulas Nr. 2868/95 54. noteikumā, saskaņā ar kuru Apelāciju padomēm būtu bijis jādod prasītājai iespēju paust savu nostāju pirms tika pieņemts tai nelabvēlīgs lēmums.

Regulas Nr. 40/94 74. panta 1. punkta pārkāpums. Prasītāja apgalvo, ka Apelāciju padome pārsniedza savu kompetenci un kļūdaini izmantoja savas pilnvaras, konstatējot, ka prasītāja bija netieši atsaukusi reģistrācijas pieteikumu pilnā apmērā.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/33 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/33

---

Prasība, kas celta 2006. gada 29. jūnijā — Coca-Cola Company pret ITSB — Azienda Agricola San Polo (MEZZOPANE)

(Lieta T-175/06)

(2006/C 212/59)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Coca-Cola Company, N. W. Atlanta, Georgia (Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji — Armijo Chavarri un A. Castán Pérez-Gómez, abogados)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Otra procesa Apelāciju padomē dalībniece: Azienda Agricola San Polo Exe S.r.l.

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 5. aprīļa lēmumu lietā R-99/2005-1; |
| --- | --- |

—

atcelt ITSB Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 5. aprīļa lēmumu lietā R-99/2005-1;

| — | piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest ITSB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: Azienda Agricola San Polo Exe S.r.l.

Attiecīgā Kopienas preču zīme: grafiska preču zīme “MEZZOPANE” attiecībā uz 33. klasē ietilpstošām precēm — reģistrācijas pieteikums Nr. 2242147

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašniece: prasītāja

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: valsts vārdiskas preču zīmes “MEZZO” un “MEZZOMIX” attiecībā uz 32. klasē ietilpstošām precēm

Iebildumu nodaļas lēmums: preču zīmes reģistrācijas pieteikumu noraidīt

Apelāciju padomes lēmums: Iebildumu nodaļas lēmumu noraidīt

Izvirzītie pamati: Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums, jo preces, ko apzīmē attiecīgās preču zīmes, ir līdzīgas, strīdus apzīmējumi no vizuālā un fonētiskā viedokļa ir līdzīgi un attiecīgās preču zīmes tirdzniecībā var radīt sajaukšanas iespēju.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/33 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/33

---

Prasība, kas celta 2006. gada 3. jūlijā — Ayuntamiento de Madrid un Madrid Calle 30 pret Eiropas Kopienu Komisiju

(Lieta T-177/06)

(2006/C 212/60)

Tiesvedības valoda — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Ayuntamiento de Madrid un Madrid Calle 30 SA (Madride) (pārstāvji — J. L. Buendía Sierra un R. González-Gallarza Granizo)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāju prasījumi:

| — | atcelt klasifikāciju, ko veica Eiropas Komisija (Statistikas birojs), klasificējot Madrid Calle 30 sektorā “valsts pārvalde” saskaņā ar “Eiropas kontu sistēmu 1995” (EKS 1995), kas ietverta Padomes 1996. gada 25. jūnija Regulas (EK) Nr. 2223/96 A pielikumā, klasifikāciju, kas izriet no kontiem, kurus Komisija (Statistikas birojs) publicēja 2006. gada 24. aprīlī attiecībā uz datiem par 2005. gadu, kas attiecas uz valsts budžeta deficītu un valsts parādu, piemērojot Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, kas ir EK līguma pielikums; |
| --- | --- |

—

atcelt klasifikāciju, ko veica Eiropas Komisija (Statistikas birojs), klasificējot Madrid Calle 30 sektorā “valsts pārvalde” saskaņā ar “Eiropas kontu sistēmu 1995” (EKS 1995), kas ietverta Padomes 1996. gada 25. jūnija Regulas (EK) Nr. 2223/96 A pielikumā, klasifikāciju, kas izriet no kontiem, kurus Komisija (Statistikas birojs) publicēja 2006. gada 24. aprīlī attiecībā uz datiem par 2005. gadu, kas attiecas uz valsts budžeta deficītu un valsts parādu, piemērojot Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, kas ir EK līguma pielikums;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Ar šo prasību tiek lūgts atcelt klasifikāciju, ko veikusi Eiropas Komisija (Statistikas birojs), klasificējot Madrid Calle 30 SA vispārējā sektorā “valsts pārvalde” saskaņā ar “EIROPAS KONTU SISTĒMU — EKS 1995” (EKS 1995), kas ietverta Padomes 1996. gada 25. jūnija Regulas (EK) Nr. 2223/96 par Eiropas nacionālo un reģionālo kontu sistēmu Kopienā (1) A pielikumā. Kā norāda prasītājas, šī klasifikācija izriet no kontiem, kurus Komisija (Statistikas birojs) publicēja 2006. gada 24. aprīlī attiecībā uz datiem par 2005. gadu, kas attiecas uz valsts budžeta deficītu un valsts parādu, piemērojot Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, kas ir EK līguma pielikums.

Prasītājas apgalvo, ka Madrid Calle 30 ir akciju sabiedrība, kuras akciju turētāji ir Ayuntamiento de Madrid [Madrides pilsētas dome] un privāts konsorcijs, ko veido trīs būvniecības un pakalpojumu uzņēmumi un kas ir atlasīts publiskā iepirkuma procedūrā un atbilst tirgus cenas stingrajiem kritērijiem.

Pamatojot savus prasījumus, prasītājas apgalvo, ka:

| — | ir pārkāptas vairākas EKS 1995 normas par institucionālo vienību klasifikāciju sektoros “valsts pārvalde” vai “nefinanšu sabiedrības”; |
| --- | --- |

—

ir pārkāptas vairākas EKS 1995 normas par institucionālo vienību klasifikāciju sektoros “valsts pārvalde” vai “nefinanšu sabiedrības”;

| — | ir pārkāpti vispārīgie principi attiecībā uz administratīvo aktu pamatojumu un tiesībām tikt uzklausītam. |
| --- | --- |

—

ir pārkāpti vispārīgie principi attiecībā uz administratīvo aktu pamatojumu un tiesībām tikt uzklausītam.

---

(1)  OV L 310, 1. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/34 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/34

---

Prasība, kas celta 2006. gada 7. jūlijā — Fränkischer Weinbauverband pret ITSB (trīsdimensiju preču zīme “Bocksbeutel”)

(Lieta T-180/06)

(2006/C 212/61)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Fränkischer Weinbauverband e.V., Vircburga (Vācija) (pārstāvji — N. Hetzelt, A. Weigand, advokāti)

Atbildētājs: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi)

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 25. aprīļa lēmumu lietā R 0479/2004-1; |
| --- | --- |

—

atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) Apelāciju pirmās padomes 2006. gada 25. aprīļa lēmumu lietā R 0479/2004-1;

| — | uzdot atbildētajam publicēt Kopienas preču zīmi Nr. 002323301 atbilstoši Regulas par Kopienas preču zīmi 40. pantam, un |
| --- | --- |

—

uzdot atbildētajam publicēt Kopienas preču zīmi Nr. 002323301 atbilstoši Regulas par Kopienas preču zīmi 40. pantam, un

| — | piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Attiecīgā Kopienas preču zīme: trīsdimensiju kolektīvā preču zīme “Bocksbeutel” attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kuri ietilpst 32., 33. un 42. klasē (reģistrācijas pieteikums Nr. 2323301)

Pārbaudītāja lēmums: pieteikumu daļēji noraidīt

Apelāciju padomes lēmums: apelāciju noraidīt

Izvirzītie pamati: reģistrācijai pieteiktā preču zīme esot aizsargājama, jo tai esot vajadzīgā atšķirtspēja Regulas (EK) Nr. 40/94 (1) 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta, skatot to kopā ar 64. pantu, nozīmē. Turklāt ar apstrīdēto lēmumu esot pārkāpts vienlīdzīgas attieksmes princips.

---

(1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1. lpp.).

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/34 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/34

---

Prasība, kas celta 2006. gada 6. jūlijā — Itālijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju

(Lieta T-181/06)

(2006/C 212/62)

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvis — Giacomo Aiello, Avvocato dello Stato)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Komisijas 2006. gada 28. aprīļa Lēmumu 2006/334/EK, K(2006) 1702, daļā, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus Itālijas Republikas izdevumus, kurus tā attiecinājusi uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2006. gada 28. aprīļa Lēmumu 2006/334/EK, K(2006) 1702, daļā, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus Itālijas Republikas izdevumus, kurus tā attiecinājusi uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu;

Pamati un galvenie argumenti

Itālijas Republika Pirmās instances tiesā apstrīdēja Komisijas 2006. gada 28. aprīļa Lēmumu K(2006) 1702, daļā, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus prasītājas izdevumus, kurus tā attiecinājusi uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu.

Savu prasījumu atbalstam prasītāja uzsver, ka pārkāpti un nepareizi piemēroti:

| — | Padomes 1996. gada 28. oktobra Regulas (EK) Nr. 2200/96 par augļu un dārzeņu tirgus kopējo organizāciju (OV L 297, 02.11.1996., 19. lpp.) 11. panta 1. punkta c) apakšpunkta ceturtā daļa, 13. panta 2. punkts, 15. panta 4. punkta a) apakšpunkts, 30. panta 1. un 2. punkts un 50. pants; |
| --- | --- |

—

Padomes 1996. gada 28. oktobra Regulas (EK) Nr. 2200/96 par augļu un dārzeņu tirgus kopējo organizāciju (OV L 297, 02.11.1996., 19. lpp.) 11. panta 1. punkta c) apakšpunkta ceturtā daļa, 13. panta 2. punkts, 15. panta 4. punkta a) apakšpunkts, 30. panta 1. un 2. punkts un 50. pants;

| — | Komisijas 1997. gada 16. aprīļa Regulas (EK) Nr. 659/97, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 piemērošanai intervences pasākumiem augļu un dārzeņu nozarē (OV L 100, 17.04.1997., 22. lpp.), 17. panta 2. punkta trešā daļa; |
| --- | --- |

—

Komisijas 1997. gada 16. aprīļa Regulas (EK) Nr. 659/97, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 piemērošanai intervences pasākumiem augļu un dārzeņu nozarē (OV L 100, 17.04.1997., 22. lpp.), 17. panta 2. punkta trešā daļa;

| — | Komisijas 2001. gada 28. marta Regulas (EK) Nr. 609/2001, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 piemērošanai attiecībā uz darbības programmām, darbības fondiem un Kopienas finansiālo palīdzību un ar kuru atceļ Regulu (EK) Nr. 411/97 (OV L 90, 30.03.2001., 4. lpp.), 8. panta 2. punkta c) un d) apakšpunkts, 8. panta 4. punkta b) apakšpunkts, kā arī 16. panta 1. punkts; |
| --- | --- |

—

Komisijas 2001. gada 28. marta Regulas (EK) Nr. 609/2001, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 piemērošanai attiecībā uz darbības programmām, darbības fondiem un Kopienas finansiālo palīdzību un ar kuru atceļ Regulu (EK) Nr. 411/97 (OV L 90, 30.03.2001., 4. lpp.), 8. panta 2. punkta c) un d) apakšpunkts, 8. panta 4. punkta b) apakšpunkts, kā arī 16. panta 1. punkts;

| — | Komisijas 1997. gada 3. marta Regulas (EK) Nr. 412/97, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 piemērošanai attiecībā uz ražotāju organizāciju atzīšanu (OV L 62, 04.03.1997., 16. lpp.,), 3. pants; |
| --- | --- |

—

Komisijas 1997. gada 3. marta Regulas (EK) Nr. 412/97, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 2200/96 piemērošanai attiecībā uz ražotāju organizāciju atzīšanu (OV L 62, 04.03.1997., 16. lpp.,), 3. pants;

| — | Komisijas 1992. gada 23. decembra Regulas (EEK) Nr. 3887/92, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus noteiktu Kopienas palīdzības sistēmu integrētās pārvaldības un kontroles sistēmas piemērošanai (OV L 391, 31.12.1992., 36. lpp.), 6. un 9. pants. |
| --- | --- |

—

Komisijas 1992. gada 23. decembra Regulas (EEK) Nr. 3887/92, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus noteiktu Kopienas palīdzības sistēmu integrētās pārvaldības un kontroles sistēmas piemērošanai (OV L 391, 31.12.1992., 36. lpp.), 6. un 9. pants.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/35 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/35

---

Prasība, kas celta 2006. gada 12. jūlijā — Nīderlandes Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju

(Lieta T-182/06)

(2006/C 212/63)

Tiesvedības valoda — holandiešu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Nīderlandes Karaliste (pārstāvji — H. G. Sevenster un D. J. M. de Grave)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu 2006/372/EK par valsts noteikumu projektu, kuru saskaņā ar EK Līguma 95. panta 5. punktu paziņojusi Nīderlandes Karaliste un kurā noteiktas daļiņu emisijas robežvērtības transportlīdzekļiem, kas aprīkoti ar dīzeļmotoriem; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu 2006/372/EK par valsts noteikumu projektu, kuru saskaņā ar EK Līguma 95. panta 5. punktu paziņojusi Nīderlandes Karaliste un kurā noteiktas daļiņu emisijas robežvērtības transportlīdzekļiem, kas aprīkoti ar dīzeļmotoriem;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Saskaņā ar EKL 95. panta 5. punktu prasītāja informēja Komisiju par nodomu pieņemt valsts noteikumus, ar kuriem ierobežo noteiktas daļiņu emisijas robežvērtības transportlīdzekļiem ar dīzeļmotoriem, atkāpjoties no Direktīvas 98/69/EK (1) noteikumiem. Saskaņā ar paziņotajām normām bija paredzēts noteikt robežvērtību 5 miligrami uz vienu kilometru smalko daļiņu emisijai, sākot ar 2007. gada 1. janvāri jauniem transportlīdzekļiem ar dīzeļmotoriem un kravas automobīļiem ar dīzeļmotoriem. Pašreizējā robežvērtība Direktīvā 98/69 ir 25 miligrami uz kilometru. Ņemot vērā īpašās problēmas Nīderlandē gaisa kvalitātes ziņā, Nīderlandes valdība uzskata, ka ir nepieciešams ieviest stingrāku normu. Komisija noraidīja ierosināto valsts noteikumu apstrīdētajā Lēmumā 2006/372/EK. (2)

Prasības atbalstam prasītāja pirmkārt norāda uz to, ka Komisija ir pārkāpusi EKL 95. panta 5. punktā paredzētos novērtējuma kritērijus, uzskatot, ka Nīderlande nebija norādījusi, ka pastāv īpaša gaisa kvalitātes problēma un it sevišķi attiecībā uz Direktīvu 99/30. (3)

Otrkārt prasītāja norāda, ka ir pārkāpts rūpības pienākums un pienākums norādīt pamatojumu saskaņā ar EKL 253. pantu, Komisijai neņemot vērā, to detalizēti nepamatojot, nesenākos un atbilstīgos datus, ko Nīderlandes valdība iesniedza laicīgi pirms apstrīdētā lēmuma.

Treškārt, prasītāja norāda, ka Komisija, novērtējot alternatīvos pasākumus saskaņā ar EKL 95. panta 6. punktu, pārkāpa EK līgumu, nepamatojoties uz valsts noteikumu, kuru apstiprināšana tika lūgta, īpašo mērķi.

Līdz ar to prasītāja uzskata, ka, novērtējot nosacījumus saskaņā ar EK 95. panta 6. punktu, nav izpildīts EKL 253. pantā paredzētais pienākums norādīt pamatojumu.

Visbeidzot prasītāja norāda uz EKL 95. panta 5. un 6. punkta pārkāpumu un prasības saskaņā ar EKL 253. punktu norādīt pamatojumu pārkāpumu sakarā ar to, ka Komisija, novērtējot Nīderlandes valdības lūgumu, uzskatīja par būtisku plānotā pasākuma starptautisko kontekstu.

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 13. oktobra Direktīva 98/69/EK, kas attiecas uz pasākumiem pret gaisa piesārņošanu, kuru rada emisija no mehāniskajiem transportlīdzekļiem, un ar ko groza Padomes Direktīvu 70/220/EEK (OV 1998, L 350, 1. lpp.).

(2)  Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmums 2006/372/EK par valsts noteikumu projektu, kuru saskaņā ar EK Līguma 95. panta 5. punktu paziņojusi Nīderlandes Karaliste un kurā noteiktas daļiņu emisijas robežvērtības transportlīdzekļiem, kas aprīkoti ar dīzeļmotoriem [izziņots ar dokumenta Nr. K(2000) 1791] (OV 2006, L 142, 16. lpp.).

(3)  Padomes 1999. gada 22. aprīļa Direktīva 1999/30/EK par robežvērtību noteikšanu sēra dioksīda, slāpekļa dioksīda un slāpekļa oksīdu, makrodaļiņu un svina koncentrācijai apkārtējā gaisā (OV 1999, L 163, 41. lpp.).

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/36 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/36

---

Prasība, kas celta 2006. gada 11. jūlijā — Portugāles Republika pret Komisiju

(Lieta T-183/06)

(2006/C 212/64)

Tiesvedības valoda — portugāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Portugāles Republika, Lisabona (Portugāle) (pārstāvji — L. Fernandes, pārstāvis, C. Botelho Moniz, advokāts, un E. Maia Cadete, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Komisijas 2006. gada 28. aprīļa Lēmumu, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, jo ar to Portugālei ir piemērota finanšu korekcija linu nozarē 100 % apmērā par summu EUR 3 135 348,71; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2006. gada 28. aprīļa Lēmumu, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, jo ar to Portugālei ir piemērota finanšu korekcija linu nozarē 100 % apmērā par summu EUR 3 135 348,71;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šī prasība attiecas uz Komisijas 2006. gada 28. aprīļa Lēmumu, ar ko no Kopienas finansējuma izslēdz atsevišķus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF) Garantiju nodaļu, jo ar to Portugālei ir piemērota finanšu korekcija linu nozarē 100 % apmērā par summu EUR 3 135 348,71 saskaņā ar kārtību, kas izveidota ar Komisijas 1989. gada 28. aprīļa Regulas (EEK) Nr. 1164/89 par nosacījumiem atbalsta piešķiršanai šķiedras liniem un kaņepēm (1).

---

(1)  OV L 121, 29.04.1989., 4. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/36 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/36

---

Prasība, kas celta 2006. gada 14. jūlijā — Komisija pret Internet Commerce Network un Dane–Elec Memory

(Lieta T-184/06)

(2006/C 212/65)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Kopienu Komisija, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — L. Ström, kam palīdz P. Elvinger, advokāts)

Atbildētāji: Internet Commerce Network un Dane–Elec Memory

Prasītājas prasījumi:

| — | uzaicināt lietas dalībniekus un tos samierināt, bet pretējā gadījumā |
| --- | --- |

—

uzaicināt lietas dalībniekus un tos samierināt, bet pretējā gadījumā

| — | pieņemt šo prasības pieteikumu kā atbilstoši formai un atzīt to par pamatotu, un |
| --- | --- |

—

pieņemt šo prasības pieteikumu kā atbilstoši formai un atzīt to par pamatotu, un

| — | pamatā, izpildot garantiju pēc pirmā pieprasījuma, piespriest sabiedrībai Dane-Elec Memory samaksāt Komisijai summu EUR 55 878 apmērā, kurai pieskaitīti nokavējuma procenti; |
| --- | --- |

—

pamatā, izpildot garantiju pēc pirmā pieprasījuma, piespriest sabiedrībai Dane-Elec Memory samaksāt Komisijai summu EUR 55 878 apmērā, kurai pieskaitīti nokavējuma procenti;

| — | pakārtoti, piespriest sabiedrībai ICN samaksāt Komisijas izmaksāto avansu EUR 55 878 apmērā, kam pieskaitīti nokavējuma procenti, par tās līgumsaistību neizpildi Crossemarc projekta ietvaros; |
| --- | --- |

—

pakārtoti, piespriest sabiedrībai ICN samaksāt Komisijas izmaksāto avansu EUR 55 878 apmērā, kam pieskaitīti nokavējuma procenti, par tās līgumsaistību neizpildi Crossemarc projekta ietvaros;

| — | lietas dalībniekam, kura prasījumi ir noraidīti, piespriest atlīdzināt izmaksas un tiesāšanās izdevumus šajā instancē atbilstoši Pirmās instances tiesas Reglamenta 69. panta 2. punktam; |
| --- | --- |

—

lietas dalībniekam, kura prasījumi ir noraidīti, piespriest atlīdzināt izmaksas un tiesāšanās izdevumus šajā instancē atbilstoši Pirmās instances tiesas Reglamenta 69. panta 2. punktam;

| — | izdot rīkojumu par gaidāmā sprieduma pagaidu izpildi, neskatoties uz apelāciju un bez nodrošinājuma; |
| --- | --- |

—

izdot rīkojumu par gaidāmā sprieduma pagaidu izpildi, neskatoties uz apelāciju un bez nodrošinājuma;

| — | saglabāt prasītājai visas citas tiesības, pamatus un darbības, it īpaši tiesības papildināt savu pieteikumu par izmaksu. |
| --- | --- |

—

saglabāt prasītājai visas citas tiesības, pamatus un darbības, it īpaši tiesības papildināt savu pieteikumu par izmaksu.

Pamati un galvenie argumenti

Eiropas Kopiena, ko pārstāv Eiropas Komisija, 2001. gada 28. februārī tāpat kā ar citām sabiedrībām līgumu IST-2000-25366 noslēdza arī ar sabiedrību Interne Commerce Network (INC), lai īstenotu/izpildītu projektu “Cross-lingual Multi Agent Retail Comparison — Crossemarc” pētījumu, tehnoloģijas attīstības un paraugdemonstrējumu programmas ietvaros informācijas sabiedrības tehnoloģiju nozarē (IST) 1998–2002 (1). Ar garantijas vēstuli, ko līguma IST-2000-25366 ietvaros sabiedrība Dane-Elec Memory, ICN mātes sabiedrība, parakstīja 2000. gada 1. septembrī, garantēja Komisijai līgumsaistību izpildi.

Komisija ar projekta koordinatora NCSR“Demokritos” palīdzību šajā projektā iesaistītajiem dalībniekiem, tostarp arī sabiedrībai ICN, izmaksāja avansu. Pēc tam koordinators lūdza ICN veikt ieguldījumu atbilstoši projektā definētajiem pienākumiem. Tā kā ieguldījums netika veikta un ICN pārstāvis informēja koordinatoru par ICN finansiālām grūtībām, koordinators sazinājās ar sabiedrību Dane-Elec Memory — ICN saistību izpildes nodrošinātāju. Sabiedrības Dane-Elec Memory vadītājs informēja, ka ICN izstājas no projekta un atmaksās avansa maksājumus. Tā kā netika saņemts rakstveida apstiprinājums par šo izstāšanos no projekta un apņemšanās atmaksāt avansu, projekta koordinators, kā arī Komisija vērsās pie ICN ar lūgumu atmaksāt izmaksātās avansa summas. Tā kā uz šo lūgumu netika atbildēts, Dane-Elec Memory tika nosūtīts lūgums veikt samaksu atbilstoši finansiālai garantijai saskaņā ar tās garantijas vēstulē noteiktajām saistībām. Šī sabiedrība atteicās veikt samaksu atbilstoši minētai garantijai, pamatojot ar to, ka Komisija nav pierādījusi līgumsaistību neizpildi. Šis atteikums tika atkārtots, neskatoties uz to, ka Komisija bija pamatojusi savu lūgumu.

Pamatojoties uz līgumā IST-2000-25366, kas noslēgts starp ICN un Komisiju, un Dane-Elec Memory par labu Komisijai izsniegtajā garantijas vēstulē ietvertajām šķīrējklauzulām, Komisija cēla šo prasību, lai, izmantojot garantiju pēc pirmā pieprasījuma, piespriestu Dane-Elec Memory samaksāt Komisijai ICN izmaksāto avansu summu, pieskaitot nokavējuma procentus. Pakārtoti, prasītāja lūdz piespriest sabiedrībai ICN atmaksāt Komisijas izmaksāto avansu, pieskaitot nokavējuma procentus, par tās līgumsaistību neizpildi “Crossemarc” projekta ietvaros.

---

(1)  Uzaicinājums izteikt ieinteresētību, publicēts OV 1999, C 12, 5. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/37 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/37

---

Prasība, kas celta 2006. gada 17. jūlijā — L'Air Liquide pret Komisiju

(Lieta T-185/06)

(2006/C 212/66)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītājs: L'Air Liquide SA, Parīze (Francija) (pārstāvji — R. Saint Esteben, advokāts, un M. Pittie, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāja prasījumi:

| — | atzīt prasību par pieņemamu; |
| --- | --- |

—

atzīt prasību par pieņemamu;

| — | atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmuma K (2006) 1766 galīgajā redakcijā par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošas procedūru (lieta COMP/F/38.620 — Ūdeņraža peroksīds un perborāts) 1. panta i) punktu, jo tajā ir nolemts, ka no 1995. gada 12. maijam līdz 1997. gada 31. decembrimAir Liquide ir pārkāpusi EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmuma K (2006) 1766 galīgajā redakcijā par EKL 81. panta un EEZ līguma 53. panta piemērošas procedūru (lieta COMP/F/38.620 — Ūdeņraža peroksīds un perborāts) 1. panta i) punktu, jo tajā ir nolemts, ka no 1995. gada 12. maijam līdz 1997. gada 31. decembrimAir Liquide ir pārkāpusi EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu;

| — | līdz ar to atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmuma K (2006) 1766 galīgajā redakcijā 2. panta f) punktu un 4. pantu tiktāl, ciktāl tas skar Air Liquide; |
| --- | --- |

—

līdz ar to atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmuma K (2006) 1766 galīgajā redakcijā 2. panta f) punktu un 4. pantu tiktāl, ciktāl tas skar Air Liquide;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas prasītājam radušies saistībā ar šo lietu. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas prasītājam radušies saistībā ar šo lietu.

Pamati un galvenie argumenti

Ar šo prasību prasītājs lūdz daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu K (2006) 1766 galīgajā redakcijā lietā COMP/F/38.620 — Ūdeņraža peroksīds un perborāts, ar kuru Komisija ir konstatējusi, ka uzņēmumi, uz kuriem attiecas lēmums, kuru skaitā ir ietverts arī prasītājs, ir pārkāpuši EKL 81. panta 1. punktu un EEZ līguma 53. pantu, jo ir piedalījušies virknē nolīgumu un veikuši saskaņotas darbības, konkurentiem apmainoties ar informāciju un vienojoties par cenām un ražošanas apjomiem, kā arī uzraugot šo nolīgumu īstenošanu ūdeņraža peroksīda un nātrija perborāta nozarē.

Savu argumentu pamatošanai prasītājs atsaucas uz četriem pamatiem.

Pirmajā pamatā prasītājs apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā apstākļus, uz kuriem tā atsaucas, uzskatot par pietiekamiem saskaņā ar judikatūrā noteiktajiem kritērijiem, lai pieņemtu, ka Air Liquide ir kopīgi un solidāri atbildīga par meitas uzņēmuma rīcību, un ka tādējādi Komisija nav ievērojusi normas, kas reglamentē atbildības uzlikšanu mātes uzņēmumam par sava meitas uzņēmuma rīcību, un tādēļ ir pārkāpusi EKL 81. pantu.

Otrajā pamatā prasītājs apgalvo, ka, nepamatoti atsaucoties uz Air Liquide vainas prezumpciju, Komisija turklāt tai ir nepamatoti uzlikusi pierādīšanas pienākumu, novēršot to no sevis, un tādējādi ir pārkāpusi prasītāja aizstāvības tiesības.

Trešajā pamatā prasītājs norāda, ka pat ja Pirmās instances tiesa uzskatītu, ka Komisija pamatoti prezumēja Air Liquide vainu par sava meitas uzņēmuma Chemoxal rīcību, Komisija nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, jo tā nav apspriedusi nevienu no apstākļiem, ko Air Liquide bija norādījusi, lai pierādītu Chemoxal autonomiju, un tādējādi izdarījusi šo pieņēmumu par kopīgu un solidāru atbildību, kas ir tikai relatīvs pieņēmums.

Ceturtajā pamatā prasītājs apgalvo, ka Komisija atbilstoši tiesību normām un faktiskajiem apstākļiem nav pietiekami pierādījusi šajā tiesvedībā savu likumīgo interesi vērsties pret viņu, neskatoties uz to, ka tai nav tiesību sodīt Air Liquide, ar lēmumu, kurā konstatēts Air Liquide pieļautais EKL 81. panta 1. punkta un EEZ līguma 53. panta pārkāpums, un ka bez šādas likumīgas intereses Komisijai tādējādi nebija tiesību pieņemt šādu pret prasītāju vērstu lēmumu.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/38 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/38

---

Prasība, kas celta 2006. gada 17. jūlijā — Solvay pret Komisiju

(Lieta T-186/06)

(2006/C 212/67)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Solvay S.A., Brisele (Beļģija) (pārstāvji — O. W. Brouwer, D. Mes, lawyers, M. O' Regan un A. Villette, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Kopienas Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt pilnībā vai daļēji Eiropas Komisijas 2006. gada 3. maija lēmumu par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu (lieta COMP/F/38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, it īpaši tiktāl, ciktāl ar to konstatē, ka prasītāja pārkāpa EKL 81. panta 1. punktu un EEZ līguma 53. panta 1. punktu: a) laika posmā no 1994. gada 31. janvāra līdz 1997. gada augustam un b) laika posmā no 2000. gada 18. maija līdz 31. decembrim; |
| --- | --- |

—

atcelt pilnībā vai daļēji Eiropas Komisijas 2006. gada 3. maija lēmumu par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu (lieta COMP/F/38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, it īpaši tiktāl, ciktāl ar to konstatē, ka prasītāja pārkāpa EKL 81. panta 1. punktu un EEZ līguma 53. panta 1. punktu: a) laika posmā no 1994. gada 31. janvāra līdz 1997. gada augustam un b) laika posmā no 2000. gada 18. maija līdz 31. decembrim;

| — | atcelt vai ievērojami samazināt prasītājai un Solvay Solexis Spa saskaņā ar lēmumu noteikto naudas sodu; |
| --- | --- |

—

atcelt vai ievērojami samazināt prasītājai un Solvay Solexis Spa saskaņā ar lēmumu noteikto naudas sodu;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tai skaitā izdevumus, kas prasītājai radušies saistībā ar naudas soda samaksu pilnā apmērā vai daļēji vai bankas sniegto garantiju; |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tai skaitā izdevumus, kas prasītājai radušies saistībā ar naudas soda samaksu pilnā apmērā vai daļēji vai bankas sniegto garantiju;

| — | veikt citus pasākumus, ko Tiesa uzskata par atbilstošiem. |
| --- | --- |

—

veikt citus pasākumus, ko Tiesa uzskata par atbilstošiem.

Pamati un galvenie argumenti

Apstrīdētajā lēmumā Komisija konstatēja, ka prasītāja, piedaloties ūdeņraža peroksīda un sodas perborāta kartelī, kas galvenokārt sastāvēja no informācijas apmaiņas starp konkurentiem par cenām un pārdošanas apjomiem, līgumiem par cenām, līgumiem par ražošanas jaudas samazināšanu EEZ un pret konkurenci vērstu vienošanos kontroli, pārkāpa EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu.

Prasītāja apgalvo, ka Komisija varēja konstatēt, ka Solvay bija pārkāpusi EK līguma 81. pantu laika posmā no 1997. gada augusta līdz 2000. gada 18. maijam, bet Komisija pārkāpa tiesību normas un acīmredzami kļūdījās vērtējumā, piemērojot EKL līguma 81. pantu un konstatējot, ka Solvay bija izdarījusi pārkāpumu, pirmkārt, laika posmā no 1994. gada 31. janvāra līdz 1997. gada augustam un, otrkārt, laika posmā no 2000. gada 18. maija līdz 31. decembrim. Šie pārkāpumi un acīmredzamās kļūdas vērtējumā attiecas it īpaši uz:

| a) | jēdzienu “nolīgums”, “saskaņota darbība” un “viens un nepārtraukts pārkāpums” nepareiza lietošanu; |
| --- | --- |

a)

jēdzienu “nolīgums”, “saskaņota darbība” un “viens un nepārtraukts pārkāpums” nepareiza lietošanu;

| b) | nespēju pierādīt ar prasītajiem standartiem prasītājas līdzdalību kartelī laikposmā, kas nav prasītājas atzītie laikposmi; |
| --- | --- |

b)

nespēju pierādīt ar prasītajiem standartiem prasītājas līdzdalību kartelī laikposmā, kas nav prasītājas atzītie laikposmi;

| c) | pieņēmumu, ka pret konkurenci vērsta iedarbība turpinājās pēc 2000. gada 18. maija; un |
| --- | --- |

c)

pieņēmumu, ka pret konkurenci vērsta iedarbība turpinājās pēc 2000. gada 18. maija; un

| d) | lietā esošo pierādījumu attiecībā uz iepriekšminēto laikposmu pienācīgu neizvērtēšanu. |
| --- | --- |

d)

lietā esošo pierādījumu attiecībā uz iepriekšminēto laikposmu pienācīgu neizvērtēšanu.

Turklāt prasītāja norāda, ka Komisija, aprēķinot naudas sodu, pārkāpa vairākas tiesību normas un acīmredzami kļūdījās vērtējumā, piemērojot 2002. gada paziņojumu par iespējamo soda samazināšanu (1) un Regulu Nr. 1/2003 (2), t.sk. attiecībā uz:

| a) | termiņiem, piemērojot sodu samazināšanu un/vai ar to saistītās būtiskas pievienotās vērtības noteikšanu; |
| --- | --- |

a)

termiņiem, piemērojot sodu samazināšanu un/vai ar to saistītās būtiskas pievienotās vērtības noteikšanu;

| b) | novērtējumu par prasītājas iesniegto pierādījumu pievienoto vērtību, un |
| --- | --- |

b)

novērtējumu par prasītājas iesniegto pierādījumu pievienoto vērtību, un

| c) | prasītājai noteiktās naudas soda samazināšanas apmēru, ar ko saskaņā ar Solvay teikto acīmredzami neņēma vērā ar to sniegtās pierādījumu vērtības apmēru, tāpat kā tās būtisko un turpināto sadarbību. |
| --- | --- |

c)

prasītājai noteiktās naudas soda samazināšanas apmēru, ar ko saskaņā ar Solvay teikto acīmredzami neņēma vērā ar to sniegtās pierādījumu vērtības apmēru, tāpat kā tās būtisko un turpināto sadarbību.

Turklāt prasītāja apgalvo, ka naudas sods bija pārmērīgs un nesamērīgs un ka Komisija nenorādīja jebkādus vai pakārtoti pietiekamus iemeslus naudas soda aprēķina pamatošanai.

Turklāt prasītāja norāda, ka Komisija netaisnīgi piemēroja naudas sodu prasītājas meitas uzņēmumam Solvay Solexis SpA.

Visbeidzot, prasītāja sūdzas, ka Komisija pārkāpa būtiskas procesuālās prasības un tiesības uz aizstāvību, neļaujot pilnībā iepazīties ar lietu un nedodot pieeju citu lietas dalībnieku procesā Komisijā neoficiālajām atbildēm uz iebildumiem.

---

(1)  Komisijas paziņojums par atbrīvojumu no sodanaudas un sodanaudas samazināšana karteļu gadījumos (OV 2002 C 45, 3. lpp.).

(2)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (OV 2003 L 1, 1. lpp.)

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/39 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/39

---

Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — Schräder pret KAŠB (SUMCOL 01)

(lieta T-187/06)

(2006/C 212/68)

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Ralf Schräder, Lidinghauzena (Vācija) (pārstāvji — T. Leidereiter, W.-A. Schmidt, I. Memmler — advokāti)

Atbildētājs: Kopienas augu šķirņu birojs (KAŠB)

Prasītāja prasījumi:

| — | grozīt atbildētāja Apelācijas padomes 2006. gada 2. maija lēmumu (Az. 003/2004), atbalstot prasītāja apelāciju par atbildētāja lēmumu Nr. R 446 un piešķirot augu šķirņu aizsardzību augu šķirņu aizsardzības pieteikumam SUMCOL 01 (Nr. 2001/0905); |
| --- | --- |

—

grozīt atbildētāja Apelācijas padomes 2006. gada 2. maija lēmumu (Az. 003/2004), atbalstot prasītāja apelāciju par atbildētāja lēmumu Nr. R 446 un piešķirot augu šķirņu aizsardzību augu šķirņu aizsardzības pieteikumam SUMCOL 01 (Nr. 2001/0905);

| — | pakārtoti, atcelt atbildētāja Apelācijas padomes 2006. gada 2. maija lēmumu (Az. 003/2004) un uzdot atbildētājam atkārtoti lemt par Kopienas augu šķirņu aizsardzības pieteikumu Nr. 2001/0905, ievērojot sprieduma norādes; |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt atbildētāja Apelācijas padomes 2006. gada 2. maija lēmumu (Az. 003/2004) un uzdot atbildētājam atkārtoti lemt par Kopienas augu šķirņu aizsardzības pieteikumu Nr. 2001/0905, ievērojot sprieduma norādes;

| — | pakārtoti, atcelt atbildētāja Apelācijas padomes 2006. gada 2. maija lēmumu (Az. 003/2004) |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt atbildētāja Apelācijas padomes 2006. gada 2. maija lēmumu (Az. 003/2004)

| — | piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Attiecīgā Kopienas augu šķirņu aizsardzība: SUMCOL 01 (augu šķirņu aizsardzības pieteikums Nr. 2001/0905);

Komitejas lēmums: pieteikumu noraidīt;

Apelācijas padomes lēmums: apelāciju noraidīt

Izvirzītie pamati: it īpaši Regulas (EK) Nr. 2100/94 (1) 62. panta, skatot to kopā ar 7. pantu, pārkāpums tiesiski kļūdaina faktu vērtējuma dēļ, prasītājam uzskatot, ka pieteiktā šķirne ir aizsargājama, jo tai esot vajadzīgā atšķirtspēja; Regulas Nr. 2100/94 76. panta pārkāpums nepietiekamas faktu pārbaudes dēļ un šīs regulas 75. panta pārkāpums tiesību tikt uzklausītam pārkāpuma dēļ.

---

(1)  Padomes 1994. gada 27. jūlija Regula (EK) Nr. 2100/94 par Kopienas augu šķirņu aizsardzību (OV L 227, 1. lpp.).

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/39 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/39

---

Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — Arkema France pret Komisiju

(Lieta T-189/06)

(2006/C 212/69)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Arkema France (Puteaux, Francija) (pārstāviji — A. Winckler, avocat, S. Sorinas, avocat, un P. Geffriaud, avocat)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | pamatojoties uz EKL 230. pantu, atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija lēmumu lietā COMP/F/38.620, ciktāl tas attiecas uz Arkema; |
| --- | --- |

—

pamatojoties uz EKL 230. pantu, atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija lēmumu lietā COMP/F/38.620, ciktāl tas attiecas uz Arkema;

| — | pakārtoti, pamatojoties uz EKL 229. pantu, atcelt vai samazināt naudas soda apmēru, kas tai uzlikts ar šo lēmumu; |
| --- | --- |

—

pakārtoti, pamatojoties uz EKL 229. pantu, atcelt vai samazināt naudas soda apmēru, kas tai uzlikts ar šo lēmumu;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šajā prasībā prasītāja lūdz daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija lēmumu lietā COMP/F/38.620 — Ūdeņraža pārskābe un perborāts, ar ko Komisija ir atzinusi, ka uzņēmumi, kas ir šā lēmuma adresāti, tostarp arī prasītāja, ir pārkāpuši EKL 81. panta 1. punktu un EEZ līguma 53. pantu, noslēdzot vairākas vienošanās un veicot saskaņotas darbības, kas sastāv no informācijas apmaiņas starp konkurentiem un līgumiem par cenām un ražošanas kapacitāti, kā arī no šo līgumu īstenošanas uzraudzību ūdeņraža pārskābes un nātrija perborāta nozarē. Pakārtoti tā lūdz atcelt vai samazināt naudas soda apmēru, kas tai uzlikts ar šo lēmumu.

Savu prasījumu pamatojumam prasītāja izvirza četrus pamatus.

Kā savu pirmo pamatu prasītāja apgalvo, ka, uzskatot, ka par Arkema pārkāpumu ir atbildīga Elf Aquitaine un Total, balstoties uz vienkāršu pieņēmumu, kas saistīts ar to, ka notikumu brīdī šīm sabiedrībām piederēja gandrīz viss Arkema kapitāls, Komisija ir pieļāvusi kļūdas tiesību piemērošanā un faktu novērtējumā, piemērojot noteikumus, kas attiecas uz atbildības uzlikšanu par meitas sabiedrības praksi — tās mātes sabiedrībai, un pārkāpusi nediskriminācijas principu. Prasītāja apgalvo, ka izmeklēšanas laikā tā ir iebildusi pret šo kontroles pieņēmumu. Turklāt tā uzsver, ka Komisija ir pārkāpusi pienākumu sniegt pamatojumu, kas tai uzlikts atbilstoši EKL 253. pantam, kā arī labas pārvaldības principu, neatbildot uz visiem argumentiem, ko prasītāja izvirzījusi savā atbildē uz paziņojumu par iebildumiem.

Kā otro pamatu prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, palielinot par 200 % Arkema uzliktā naudas soda “sākotnējo apmēru” kā preventīvu pasākumu, pamatojoties uz tās tā laika mātes uzņēmumu Total un Elf Aquitaine apgrozījumu, ciktāl neviena no šīm sabiedrībām, pēc prasītājas domām, nevar būt atbildīga par apgalvoto pārkāpumu. Pakārtoti šā pamata ietvaros prasītāja apgalvo, ka, pieņemot, ka mātes sabiedrības var tikt atzītas par atbildīgām par šo pārkāpumu, Komisija ir pārkāpusi samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principu, piemērojot Arkema uzliktā naudas soda “sākotnējam apmēram” reizinātāju koeficientu 3 (jeb palielinājumu par 200 %) kā preventīvu pasākumu.

Treškārt, prasītāja apgalvo, ka lēmums palielināt par 50 % Arkema uzliktā naudas soda “sākotnējo apmēru” atkārtota pārkāpuma gadījumā, pārkāpj tiesību normas. Tā uzsver, ka atkārtota pārkāpuma jēdziena piemērošana šajā gadījumā ir acīmredzami pārmērīga un pretrunā tiesiskās drošības principam, ciktāl tas attiecas uz pārkāpumiem, par ko Komisija ir uzlikusi sodu, pamatojoties uz faktiem, kas pilnībā atšķiras no šajā lietā pastāvošajiem. Turklāt prasītāja pārmet Komisijai, ka tā ir pārkāpusi “non bis in idem” un samērīguma principu, tā kā Komisijai jau vairākkārt ir ņēmusi vērā, ka pastāv agrāki sodi, — citos nesenos lēmumos, kuros tā jau uzlika Arkema 50 % palielinājumu naudas sodam sakarā ar atkārtotu pārkāpumu. Prasītāja apgalvo, ka tā ir sodīta vēlreiz par tiem pašiem faktiem.

Visbeidzot, tā apgalvo, ka lēmums nav pamatots ne juridiski, ne faktiski, ciktāl tajā prasītājai nav piešķirts naudas soda samazinājums, kas pārsniegtu 30 %, sakarā ar tās sadarbību procedūras laikā. Prasītāja uzsver, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu novērtējumā, kā arī kļūdu tiesību piemērošanā, jo tā nav piemērojusi paziņojuma par sadarbību (1) B nodaļu, lai tai piešķirtu naudas soda samazinājumu par 50 %.

---

(1)  Komisijas paziņojums par naudas sodu neuzlikšanu un to naudas sodu apmēra samazināšanu, kas uzlikti aizliegtās vienošanās gadījumos, OV 92 C 45, 3. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/40 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/40

---

Prasība, kas celta 2006. gada 19. jūlijā — Total un Elf Aquitaine pret Komisiju

(Lieta T-190/06)

(2006/C 212/70)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Total SA un Elf Aquitaine, Kurbevuā [Courbevoie] (Francija) (pārstāvji — E. Morgan de Rivery un A. Noël-Baron, avocats)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāju prasījumi:

| — | pamatā — atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija lēmuma C(2006) 1766 final 1. panta o) un p) punktu, 2. panta i) punktu, 3. un 4. pantu; |
| --- | --- |

—

pamatā — atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija lēmuma C(2006) 1766 final 1. panta o) un p) punktu, 2. panta i) punktu, 3. un 4. pantu;

| — | pakārtoti, grozīt Komisijas 2006. gada 3. maija lēmuma C(2006) 1766 final 2. panta i) punktu tiktāl, ciktāl Arkema SA ar to ir piespriests naudas sods 78,663 miljonu EUR apmērā, par kuru Total SA tika atzīta par kopīgi un solidāri atbildīgo 42 miljonu EUR apmērā un Elf Acquitaine SA — 65,1 miljonu EUR apmērā, kā arī samazināt attiecīgā naudas soda apmēru līdz piemērotam līmenim; |
| --- | --- |

—

pakārtoti, grozīt Komisijas 2006. gada 3. maija lēmuma C(2006) 1766 final 2. panta i) punktu tiktāl, ciktāl Arkema SA ar to ir piespriests naudas sods 78,663 miljonu EUR apmērā, par kuru Total SA tika atzīta par kopīgi un solidāri atbildīgo 42 miljonu EUR apmērā un Elf Acquitaine SA — 65,1 miljonu EUR apmērā, kā arī samazināt attiecīgā naudas soda apmēru līdz piemērotam līmenim;

| — | jebkurā gadījumā, piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

jebkurā gadījumā, piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Ar šo prasību prasītājas lūdz daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija lēmumu C(2006) 1766 final lietā COMP/F/38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts, ar kuru Komisija konstatēja, ka sabiedrības, kam adresēts lēmums un kuru skaitā ietilpst prasītājas, piedaloties visās vienošanās un saskaņotās darbībās, kas ietvēra informācijas apmaiņu starp konkurentiem un vienošanās par cenām un ražošanas kapacitāti, kā arī šo vienošanos izpildes uzraudzībā ūdeņraža peroksīda un nātrija perborāta nozarē, ir pārkāpušas EKL 81. panta 1. punktu un EEZ līguma 53. pantu. Pakārtoti, tās lūdz samazināt to filiālei piespriestā naudas soda, par ko tās ir atbildīgas kopīgi un solidāri, apmēru.

Prasība galvenokārt balstās uz desmit pamatiem.

Vispirms prasītājas norāda, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāptas to tiesības uz aizstāvēšanos un nevainīguma prezumpcija.

Otrkārt, tās norāda, ka tiktāl, ciktāl apstrīdētajā lēmumā prasītājas ir apsūdzētas par strīdus pārkāpumu, ko ir izdarījusi to filiāle, ar to ir pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, pirmkārt tādēļ, ka Komisijas pamatojums, ko prasītājas uzskata par daļēji pretrunīgu, saistībā ar pozīcijas, kas ir ieņemta attiecībā uz prasītājām, jauno raksturu, ir norādīts nepietiekamā apmērā, un, otrkārt, tādēļ, ka, atsakoties sniegt atbildi uz precīzu informāciju, ko prasītājas bija norādījušas, pamatojot to neiejaukšanos filiāles pārvaldē, Komisija šo informāciju ignorēja.

Turklāt prasītājas uzskata, ka ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāpts vienotais uzņēmuma jēdziena raksturs EKL 81. panta un Regulas Nr. 1/2003 (1) 23. punkta 2. punkta nozīmē, kā arī noteikumi, kas nosaka mātes sabiedrības vainu par filiāles izdarītajiem pārkāpumiem. Attiecībā uz pēdējo pamatu prasītājas uzskata, ka Komisija ir pārkāpusi savas pilnvaras vainot mātes sabiedrību par meitas sabiedrības izdarītajiem pārkāpumiem, kuru pamatnostādnes ir noteikusi Kopienu tiesa. Tā arī esot izmantojusi kļūdainu judikatūras attiecībā uz vainu interpretāciju un nav ievērojusi savu lēmumu praksi šajā jautājumā. Prasītājas uzskata, ka Komisija turklāt ir pārkāpusi juridiskās personas autonomijas principu.

Tāpat prasītājas uzskata, ka, kļūdainā veidā piemērojot Total vainas prezumpciju un atkārtotas darbības izvērtēšanas gaitā uzskatot, ka Total filiāle, kam apstrīdētajā lēmumā ir piespriests sods, ir vienmēr piederējusi Total, Komisija ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā.

Turklāt prasītājas norāda, ka Komisija ir pārkāpusi vairākus būtiskus principus, ko ir atzinušas dalībvalstis un kas ir daļa no Kopienas tiesiskās kārtības, tādus kā nediskriminācijas principu, atbildības par personisko rīcību principu, soda personificēšanas principu un likumības principu.

Tāpat prasītājas norāda, ka apstrīdētais lēmums apdraud labas administrēšanas un tiesiskās drošības principu.

Visbeidzot, prasītājas uzskata, ka, tā kā Komisija nav piemērojusi prasītājām uzliktā soda pamata summas samazinājumu par 25 %, lai gan šis samazinājums tika piemērots citiem apstrīdētā lēmuma adresātiem, tā ir pārkāpusi noteikumus, kas reglamentē soda noteikšanu, tādus kā vienlīdzīgās attieksmes principu. Prasītājas uzskata, ka, pārkāpjot nevainīguma prezumpcijas principu un tiesiskās drošības principu, ar apstrīdēto lēmumu ir pārkāptas arī Komisijas pilnvaru robežas saistībā ar atturošā efekta ņemšanu vērā.

Pēdējais prasītāju norādītais arguments ir tas, ka, tā kā ar apstrīdēto lēmumu tām ir uzlikta atbildība par pārkāpumu, kuru ir izdarījusi to filiāle, un prasītājas ar šo filiāli ir sodītas solidāri, šis lēmums ir pilnvaru nepareiza izmantošana.

Pakārtoti, prasītājas uzskata, ka to filiālei uzliktais naudas sods, par kuru tās ir atbildīgas kopīgi un solidāri, būtu samazināms taisnīgās daļās. Tās lūdz saņemt prasītājām uzliktā naudas soda pamata summas samazinājumu 25 % apmērā, kā arī piemērot tām atbildību mīkstinošus apstākļus, jo tām gandrīz vienlaicīgi ir piespriests ievērojams naudas sods divās līdzīgās lietās.

---

(1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, OV L 1, 1. lpp.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/41 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/41

---

Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — FMC Foret S.A. pret Komisiju

(Lieta T-191/06)

(2006/C 212/71)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: FMC Foret S.A., Sant Cugat del Vallés (Spānija) (pārstāvis — M. Seimetz, lawyer)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija lēmumu C(2006)1766 galīgā versija par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/F/38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts) tiktāl, ciktāl ar to prasītājai uzliek naudas sodu; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija lēmumu C(2006)1766 galīgā versija par procedūru saskaņā ar EKL 81. pantu un EEZ līguma 53. pantu (lieta COMP/F/38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts) tiktāl, ciktāl ar to prasītājai uzliek naudas sodu;

| — | pakārtoti, samazināt prasītājai noteikto naudas sodu un |
| --- | --- |

—

pakārtoti, samazināt prasītājai noteikto naudas sodu un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja ar savu prasības pieteikumu tiktāl, ciktāl tas attiecas uz viņu, lūdz atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija lēmumu C(2006)1766 lietā COMP/F/38.620 — ūdeņraža peroksīds un perborāts, pamatojoties uz kuru Komisija konstatēja, ka attiecīgā uzņēmējsabiedrība bija pārkāpusi EKL 81. panta 1. punktu un EEZ līguma 53. pantu, piedaloties visā EEZ teritorijā vienā un ilgstošā pārkāpumā saistībā ar ūdeņraža peroksīdu un sodas perborātu, kas galvenokārt izpaudās informācijas apmaiņā starp konkurentiem par cenām un pārdošanas apjomiem, līgumos par cenām, līgumos par ražošanas jaudas samazināšanu EEZ un pret konkurenci vērstas vienošanās kontrolē.

Pamatojot savu prasību par soda samazināšanu, prasītāja galvenokārt apstrīd Komisijas pašas noteiktos pierādīšanas standartus un, otrkārt, lūdz atzīt tās tiesību uz aizstāvību pārkāpumu.

Pirmkārt, prasītāja sūdzas, ka Komisija nav atbrīvojusi no pierādīšanas pienākuma un nav saprātīgi vērtējusi pierādījumus attiecībā uz karteļa pastāvēšanu. Tādā veidā prasītāja kritizē Komisiju par to, ka tā ir balstījusies uz neskaidriem un ar faktiem neapstiprinātiem apgalvojumiem pieteikumos par iespējamā soda samazināšanu, ko iesniedza citi uzņēmumi, neskatoties uz tās padomdevēja tiesvedībā bažām.

Turklāt prasītāja norāda, ka Komisija gan tās apgalvojumus, gan pierādījumus, kas iesniegti dažādās procesa stadijās, lai parādītu pret to vērsto iesniegumu acīmredzamo nepatiesumu, neizskatīja, un beigās Komisija tos noraidīja bez pamatojuma.

Otrkārt, prasītāja sūdzas, ka Komisija nelikumīgi neuzrādīja tai pierādījumus. Šajā sakarā tai tika nepamatoti atteiktas tiesības attiecībā uz pieeju sniegtajām atbildēm uz Komisijas paziņojumu par iebildumiem, jo tā uzstāj savā atbildē, ka ir norādījusi uz atteikšanos piedalīties karteļa darbībās.

Visbeidzot, FMC Foret uzskata, ka Komisijas uzliktais naudas sods ir pārmērīgs un nesamērīgs attiecībā pret tās apgrozījumu un ņemot vērā pilnībā pasīvo lomu, kāda tai esot bijusi apgalvotajā kartelī.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/42 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/42

---

Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — Caffaro pret Komisiju

(Lieta T-192/06)

(2006/C 212/72)

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Caffaro S.r.l. (pārstāvji — Alberto Santa Maria un Claudi Biscaretti di Rufia, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu K(2006)1766 galīgajā redakcijā lietā COMP/F/38.620 — Ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts tiktāl, ciktāl ar to Caffaro S.r.l. solidāri ar SNIA S.p.A. ir uzlikta soda nauda 1,078 miljonu EUR apmērā; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu K(2006)1766 galīgajā redakcijā lietā COMP/F/38.620 — Ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts tiktāl, ciktāl ar to Caffaro S.r.l. solidāri ar SNIA S.p.A. ir uzlikta soda nauda 1,078 miljonu EUR apmērā;

| — | pakārtoti, līdz simboliskam apmēram samazināt soda naudu, ko Komisija ir uzlikusi Caffaro S.r.l.; |
| --- | --- |

—

pakārtoti, līdz simboliskam apmēram samazināt soda naudu, ko Komisija ir uzlikusi Caffaro S.r.l.;

| — | pakārtoti tam, būtiski samazināt Caffaro S.r.l. uzliktās soda naudas apmēru, ņemot vērā to, ka pārkāpums, kurā tā tiek vainota, netika īstenots ilgā laika posmā, un to, ka pastāv atbildību mīkstinoši apstākļi; |
| --- | --- |

—

pakārtoti tam, būtiski samazināt Caffaro S.r.l. uzliktās soda naudas apmēru, ņemot vērā to, ka pārkāpums, kurā tā tiek vainota, netika īstenots ilgā laika posmā, un to, ka pastāv atbildību mīkstinoši apstākļi;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šajā lietā apstrīdētais lēmums ir tas pats, kas ir apstrīdēts lietā T-185/06 L'Air Liquide/Komisija.

Savu prasījumu pamatojumam prasītāja norāda, ka:

| — | tā drīzāk būtu jāuzskata par “cietušo”, nevis ūdeņraža peroksīda vienošanās dalībnieci. Prasītāja šajā sakarā norāda, ka atbildētāja savā vērtējumā attiecībā uz Caffaro stāvokli attiecīgajā procesā vispār nav ņēmusi vērā to, ka šī pati sabiedrība, negūstot nekādu labumu no attiecīgās vienošanās, bija izstājusies no nātrija perborāta (PBS) tirgus tieši tāpēc, ka tika noslēgti prettiesiski līgumi ūdeņraža peroksīda (HP) tirgū. Prasītāja norādīja Komisijai, ka ražoja tikai PBS, ka bija tikai HP izmantotāja un ka tādējādi nevarēja būt ūdeņraža peroksīda vienošanās dalībniece, jo pati bija cietusi no minētās slepenās vienošanās; |
| --- | --- |

—

tā drīzāk būtu jāuzskata par “cietušo”, nevis ūdeņraža peroksīda vienošanās dalībnieci. Prasītāja šajā sakarā norāda, ka atbildētāja savā vērtējumā attiecībā uz Caffaro stāvokli attiecīgajā procesā vispār nav ņēmusi vērā to, ka šī pati sabiedrība, negūstot nekādu labumu no attiecīgās vienošanās, bija izstājusies no nātrija perborāta (PBS) tirgus tieši tāpēc, ka tika noslēgti prettiesiski līgumi ūdeņraža peroksīda (HP) tirgū. Prasītāja norādīja Komisijai, ka ražoja tikai PBS, ka bija tikai HP izmantotāja un ka tādējādi nevarēja būt ūdeņraža peroksīda vienošanās dalībniece, jo pati bija cietusi no minētās slepenās vienošanās;

| — | atbildētāja ir pieļāvusi vēl vienu acīmredzamu kļūdu, jo attiecībā uz visiem pārkāpuma dalībniekiem, izņemot prasītāju, ir izmantojusi vispārējās tirgus daļas 1999. gadā, kas bija pēdējais pilnais gads, kurā tika pieļauts pārkāpums saistībā ar HP un PBS. Pārsteidzošā kārtā attiecībā uz Caffaro Komisija tieši pretēji ir izmantojusi ar 1998. gadu saistītos tirgus datus, kaut arī saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, lai novērtētu attiecīgā uzņēmuma nozīmi tirgū, Komisijai ir jāņem vērā apgrozījums, ko katrs uzņēmums ir realizējis atskaites gadā. Prasītāja šajā sakarā atgādina, ka judikatūrā šis princips ir interpretēts tādā veidā, ka vienlīdzīga attieksme tiek nodrošināta tikai tad, ja attiecībā uz visiem uzņēmumiem, kuri ir piedalījušies pārkāpumā, tiek ņemts vērā viens un tas pats atskaites gads. |
| --- | --- |

—

atbildētāja ir pieļāvusi vēl vienu acīmredzamu kļūdu, jo attiecībā uz visiem pārkāpuma dalībniekiem, izņemot prasītāju, ir izmantojusi vispārējās tirgus daļas 1999. gadā, kas bija pēdējais pilnais gads, kurā tika pieļauts pārkāpums saistībā ar HP un PBS. Pārsteidzošā kārtā attiecībā uz Caffaro Komisija tieši pretēji ir izmantojusi ar 1998. gadu saistītos tirgus datus, kaut arī saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, lai novērtētu attiecīgā uzņēmuma nozīmi tirgū, Komisijai ir jāņem vērā apgrozījums, ko katrs uzņēmums ir realizējis atskaites gadā. Prasītāja šajā sakarā atgādina, ka judikatūrā šis princips ir interpretēts tādā veidā, ka vienlīdzīga attieksme tiek nodrošināta tikai tad, ja attiecībā uz visiem uzņēmumiem, kuri ir piedalījušies pārkāpumā, tiek ņemts vērā viens un tas pats atskaites gads.

Prasītāja uzsver arī to, ka:

| — | ir noticis tiesību uz aizstāvību pārkāpums, jo pretēji tam, ko apstiprina atbildētāja, Caffaro pārstāvji nepiedalījās Briseles sanāksmē 1998. gada 26. novembrī; |
| --- | --- |

—

ir noticis tiesību uz aizstāvību pārkāpums, jo pretēji tam, ko apstiprina atbildētāja, Caffaro pārstāvji nepiedalījās Briseles sanāksmē 1998. gada 26. novembrī;

| — | nepareizi ir piemērots Regulas (EK) Nr. 1/2003 25. pants un tajā paredzētais noilguma termiņš, jo Caffaro vairs nebija attiecīgās vienošanās dalībnieks jau vairāk nekā piecus gadus pirms dienas, kurā Komisija uzsāka izmeklēšanu attiecībā pret šo sabiedrību. |
| --- | --- |

—

nepareizi ir piemērots Regulas (EK) Nr. 1/2003 25. pants un tajā paredzētais noilguma termiņš, jo Caffaro vairs nebija attiecīgās vienošanās dalībnieks jau vairāk nekā piecus gadus pirms dienas, kurā Komisija uzsāka izmeklēšanu attiecībā pret šo sabiedrību.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/43 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/43

---

Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — SNIA pret Komisiju

(Lieta T-194/06)

(2006/C 212/73)

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: SNIA S.p.A. (pārstāvji — Alberto Santa Maria un Claudi Biscaretti di Rufia, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu K(2006)1766 galīgajā redakcijā lietā COMP/F/38.620 — Ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts tiktāl, ciktāl ar to kā vienai no pārkāpumā vainojamām sabiedrībām SNIA S.p.A. solidāri ar Caffaro S.r.l. ir uzlikta soda nauda 1,078 miljonu EUR apmērā; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu K(2006)1766 galīgajā redakcijā lietā COMP/F/38.620 — Ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts tiktāl, ciktāl ar to kā vienai no pārkāpumā vainojamām sabiedrībām SNIA S.p.A. solidāri ar Caffaro S.r.l. ir uzlikta soda nauda 1,078 miljonu EUR apmērā;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šajā lietā apstrīdētais lēmums ir tas pats, kas ir apstrīdēts lietā T-185/06 L'air Liquide/Komisija.

Šajā sakarā ir jāuzsver, ka minētajā lēmumā atbildētāja ir apstiprinājusi, ka Industrie Chimiche Caffaro S.p.A. (ICC) faktisko apstākļu rašanās laikā saistībā ar lēmumu pieņemšanu bija atkarīga ne tikai no Caffaro S.p.A., kas ir Itālijas tirgū kotējusies sabiedrība un kurai pieder 100 % ICC daļu, bet arī no prasītājas, kam pieder lielākā daļa, proti, no 53 % līdz 59 % Caffaro S.p.A. akciju. Galvenokārt pamatojoties uz šo netiešo saistību, prasītāja tika uzskatīta par solidāri atbildīgu par pārkāpumu, kurā Komisija vaino Caffaro S.p.A.

Prasījumu pamatojumam prasītāja norāda:

| — | Komisija nav pierādījusi, ka attiecīgajā laika posmā ICC un SNIA bija savstarpēji atkarīgas viena no otras. Komisija nav pierādījusi arī to, ka tajā pašā laika posmā ICC un Caffaro S.p.A. bija savstarpēji atkarīgas viena no otras. |
| --- | --- |

—

Komisija nav pierādījusi, ka attiecīgajā laika posmā ICC un SNIA bija savstarpēji atkarīgas viena no otras. Komisija nav pierādījusi arī to, ka tajā pašā laika posmā ICC un Caffaro S.p.A. bija savstarpēji atkarīgas viena no otras.

| — | ciktāl runa ir par Caffaro S.p.A. un SNIA apvienošanās fakta izmantojamību nolūkā noskaidrot SNIA būtisko ietekmi, Komisija nav ņēmusi vērā to, ka apvienošanās, sabiedrību Caffaro S.p.A. pievienojot SNIA S.p.A. (tāpat kā sabiedrības ICC nosaukuma pārveidošana par nosaukumu Caffaro S.p.A., šobrīd Caffaro S.r.l.) notika 2000. gadā, proti, gadu pēc izstāšanās no balinātāju tirgus, un ka, kā jau tas ir norādīts iepriekš, Komisija nekādā veidā nav pierādījusi būtisko Caffaro S.p.A. ietekmi uz ICC attiecīgajā laika posmā. |
| --- | --- |

—

ciktāl runa ir par Caffaro S.p.A. un SNIA apvienošanās fakta izmantojamību nolūkā noskaidrot SNIA būtisko ietekmi, Komisija nav ņēmusi vērā to, ka apvienošanās, sabiedrību Caffaro S.p.A. pievienojot SNIA S.p.A. (tāpat kā sabiedrības ICC nosaukuma pārveidošana par nosaukumu Caffaro S.p.A., šobrīd Caffaro S.r.l.) notika 2000. gadā, proti, gadu pēc izstāšanās no balinātāju tirgus, un ka, kā jau tas ir norādīts iepriekš, Komisija nekādā veidā nav pierādījusi būtisko Caffaro S.p.A. ietekmi uz ICC attiecīgajā laika posmā.

| — | par attiecīgo pārkāpumu atbildīga ir tikai ICC (šobrīd Caffaro S.r.l.), kas turklāt juridiski nav pārstājusi eksistēt, bet tikai ir mainījusi nosaukumu. Pat ja apgalvotu, ka Caffaro S.p.A. ir atbildīga par minēto pārkāpumu, tās tiesību pārņēmēja ir Caffaro S.r.l., nevis SNIA. |
| --- | --- |

—

par attiecīgo pārkāpumu atbildīga ir tikai ICC (šobrīd Caffaro S.r.l.), kas turklāt juridiski nav pārstājusi eksistēt, bet tikai ir mainījusi nosaukumu. Pat ja apgalvotu, ka Caffaro S.p.A. ir atbildīga par minēto pārkāpumu, tās tiesību pārņēmēja ir Caffaro S.r.l., nevis SNIA.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/43 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/43

---

Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — Solvay Solexis pret Komisiju

(Lieta T-195/06)

(2006/C 212/74)

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Solvay Solexis S.p.A. (pārstāvji — Tommaso Salonico un Gian Luca Zampa, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | daļēji atcelt lēmumu, it īpaši tā 1., 2. un 3. pantu, un tā rezultātā samazināt Solexis uzlikto sodu; |
| --- | --- |

—

daļēji atcelt lēmumu, it īpaši tā 1., 2. un 3. pantu, un tā rezultātā samazināt Solexis uzlikto sodu;

| — | uzlikt atbildētājai pienākumu atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus, to skaitā izmaksas, kas prasītājai radušās, daļēji vai pilnībā samaksājot sodu, vai sniedzot bankas garantiju. |
| --- | --- |

—

uzlikt atbildētājai pienākumu atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus, to skaitā izmaksas, kas prasītājai radušās, daļēji vai pilnībā samaksājot sodu, vai sniedzot bankas garantiju.

Pamati un galvenie argumenti

Šajā lietā apstrīdētais lēmums ir tas pats, kas ir apstrīdēts lietā T-185/06 L'air Liquide/Komisija. Ar šo lēmumu Solexis solidāri ar Edison S.p.A. tika uzlikta soda nauda EUR 25 619 000 apmērā. Prasītājas atbildība ir saistīta tikai ar sabiedrības Ausimont S.p.A. rīcību, kura lietas faktisko apstākļu rašanās laikā kontrolēja tikai Edison.

Prasījumu pamatojumam prasītāja uzsver, ka tai uzliktais sods ir uzskatāms kļūdainu, jo:

| — | kļūdaini ir konstatēts pārkāpuma ilgums, jo tas tika pieļauts no 1997. gada maija/septembra līdz 2000. gada maijam, nevis no 1995. gada maija līdz 2000. gada decembrim, kā tas ir norādīts attiecībā uz prasītāju; |
| --- | --- |

—

kļūdaini ir konstatēts pārkāpuma ilgums, jo tas tika pieļauts no 1997. gada maija/septembra līdz 2000. gada maijam, nevis no 1995. gada maija līdz 2000. gada decembrim, kā tas ir norādīts attiecībā uz prasītāju;

| — | kļūdaini ir konstatēta attiecīgā pārkāpuma parastā ietekme un izpausmes veids tirgū, kā arī prasītājas pasīvā rīcība pārkāpumā laika posmā no 1995. gada maija līdz 1997. gada maijam/septembrim; |
| --- | --- |

—

kļūdaini ir konstatēta attiecīgā pārkāpuma parastā ietekme un izpausmes veids tirgū, kā arī prasītājas pasīvā rīcība pārkāpumā laika posmā no 1995. gada maija līdz 1997. gada maijam/septembrim;

| — | tā nepiedalījās līgumā par ražošanas apjoma ierobežošanu. Uzliekot sodu, Komisija nebija ņēmusi vērā to, ka ne 1997. gadā, ne arī vēlāk Ausimont nekļuva par vienošanās par ražošanas apjoma samazināšanu/ierobežošanu dalībnieci. Pārkāpums, kurā varētu vainot Ausimont, līdz ar to ir vieglāks nekā pārkāpumi, ko ir izdarījuši citi uzņēmumi, ņemot vērā to, ka tas mazāk ietekmēja konkurenci, kā arī piemērojot vienlīdzīgas attieksmes, vienlīdzības un samērīguma pamatprincipus; |
| --- | --- |

—

tā nepiedalījās līgumā par ražošanas apjoma ierobežošanu. Uzliekot sodu, Komisija nebija ņēmusi vērā to, ka ne 1997. gadā, ne arī vēlāk Ausimont nekļuva par vienošanās par ražošanas apjoma samazināšanu/ierobežošanu dalībnieci. Pārkāpums, kurā varētu vainot Ausimont, līdz ar to ir vieglāks nekā pārkāpumi, ko ir izdarījuši citi uzņēmumi, ņemot vērā to, ka tas mazāk ietekmēja konkurenci, kā arī piemērojot vienlīdzīgas attieksmes, vienlīdzības un samērīguma pamatprincipus;

| — | netika ņemta vērā tās sadarbība. Atbildētāja par sadarbību nesamazināja prasītājas sodu ne pēc tās dalības sadarbības procedūrā, ne arī atbilstoši atbildību mīkstinošiem apstākļiem, kas ir paredzēti Komisijas pamatnostādnēs. |
| --- | --- |

—

netika ņemta vērā tās sadarbība. Atbildētāja par sadarbību nesamazināja prasītājas sodu ne pēc tās dalības sadarbības procedūrā, ne arī atbilstoši atbildību mīkstinošiem apstākļiem, kas ir paredzēti Komisijas pamatnostādnēs.

Visbeidzot, prasītāja uzsver, ka ir pārkāpts samērīguma princips.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/44 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/44

---

Prasība, kas celta 2006. gada 19. jūlijā — Edison pret Komisiju

(Lieta T-196/06)

(2006/C 212/75)

Tiesvedības valoda — itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Edison S.p.A., (pārstāvji — Mario Siragusa, Roberto Casati, Matteo Beretta, Pietro Merlino un Eugenio Bruti Liberati, Avvocati)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu (lieta COMP/F/38.620 ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts) daļā, kurā uz to tas attiecas; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija Lēmumu (lieta COMP/F/38.620 ūdeņraža peroksīds un nātrija perborāts) daļā, kurā uz to tas attiecas;

| — | pakārtoti, atcelt vai samazināt naudas sodu, kas ar apstrīdēto lēmumu uzlikts EDISON; |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atcelt vai samazināt naudas sodu, kas ar apstrīdēto lēmumu uzlikts EDISON;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šajā lietā apstrīdētais lēmums ir tāds pats kā lietā T-185/06 L'air Liquide/Komisija. Ar šo lēmumu prasītāja, līdzatbildīgi ar Ausimont, tika uzskatīta par atbildīgu par tās dalību kartelī un šī pārkāpuma rezultātā tai piesprieda maksāt naudas sodu 58,125 miljonu euro apmērā, no kura 25,619 miljoni euro līdzatbildīgi ar Solvay Solexis.S.p.A. Šajā sakarā jāprecizē, ka pēdējo minēto sabiedrību pašlaik kontrolē Solvay SA/NV, bet pārkāpuma laikā, ar mainītu nosaukumu Ausimont S.p.A, to netieši kontrolēja Montedison (tagad EDISON).

Savu prasījumu atbalstam prasītāja norāda, ka:

| — | pārkāpti būtiski procedūras principi, it īpaši sacīkstes princips un tiesības uz aizstāvību, kā arī Regulas (EK) Nr. 1/2003 27. panta 1. punkts un Regulas (EK) Nr. 773/2004 11.panta 2. punkts, jo atbildētāja pirmo reizi Lēmumā izmantoja, pamatojot savus apsūdzību, apstākli, ka lielāko daļu no pārkāpuma perioda Ausimont pilnvarotais prezidents bija arī Consiglio di Amministrazione di Montecatini loceklis, proti, starpniecības sabiedrības, kuru pilnībā kontrolēja Montedison (tagad EDISDON), kas turēja visu Ausimont akciju kapitālu. |
| --- | --- |

—

pārkāpti būtiski procedūras principi, it īpaši sacīkstes princips un tiesības uz aizstāvību, kā arī Regulas (EK) Nr. 1/2003 27. panta 1. punkts un Regulas (EK) Nr. 773/2004 11.panta 2. punkts, jo atbildētāja pirmo reizi Lēmumā izmantoja, pamatojot savus apsūdzību, apstākli, ka lielāko daļu no pārkāpuma perioda Ausimont pilnvarotais prezidents bija arī Consiglio di Amministrazione di Montecatini loceklis, proti, starpniecības sabiedrības, kuru pilnībā kontrolēja Montedison (tagad EDISDON), kas turēja visu Ausimont akciju kapitālu.

| — | pārkāpts EKL 81. pants attiecībā uz to, ka prasītājai ir jāatbild par konkurences noteikumu pārkāpumu, ko izdarīja Ausimont. No vienas puses, atbildētāja kļūdījusies, secinot, ka pilnīga līdzdalība uzņēmumā ir pietiekošs pamats, lai uzskatītu, ka kontrolētājai sabiedrībai ir ietekme uz kontrolējamo sabiedrību un tādējādi kontrolētāja sabiedrība ir uzskatāma par līdzatbildīgu pārkāpumā, ko izdarījusi kontrolētā sabiedrība. No otras puses, prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunīgs un nav argumentēts, kā arī ir pārkāpts EKL 81. pants saistībā ar secinājumu par to, ka šajā gadījumā pastāv “citi elementi”, kas norāda, ka Ausimont nebija autonoma vienība, kas ir spējīga izlemt par savu komercstratēģiju. |
| --- | --- |

—

pārkāpts EKL 81. pants attiecībā uz to, ka prasītājai ir jāatbild par konkurences noteikumu pārkāpumu, ko izdarīja Ausimont. No vienas puses, atbildētāja kļūdījusies, secinot, ka pilnīga līdzdalība uzņēmumā ir pietiekošs pamats, lai uzskatītu, ka kontrolētājai sabiedrībai ir ietekme uz kontrolējamo sabiedrību un tādējādi kontrolētāja sabiedrība ir uzskatāma par līdzatbildīgu pārkāpumā, ko izdarījusi kontrolētā sabiedrība. No otras puses, prasītāja norāda, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunīgs un nav argumentēts, kā arī ir pārkāpts EKL 81. pants saistībā ar secinājumu par to, ka šajā gadījumā pastāv “citi elementi”, kas norāda, ka Ausimont nebija autonoma vienība, kas ir spējīga izlemt par savu komercstratēģiju.

Tāpat prasītāja norāda uz pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu daļā, kurā atbildētāja nav ņēmusi vērā visus rakstveida pierādījumus un faktiskos apstākļus, ko iesniedza EDISON, pierādot Ausimont autonomiju noteikt savu komercpolitiku.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/45 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/45

---

Prasība, kas celta 2006. gada 18. jūlijā — FMC pret Komisiju

(Lieta T-197/06)

(2006/C 212/76)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: FMC Corporation, Filadelfija (ASV) (pārstāvji — C. Stanbrook, Q.C., un Y. Virvilis, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija galīgo Lēmumu C(2006) 1766, ciktāl tas attiecas uz FMC Corporation; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija galīgo Lēmumu C(2006) 1766, ciktāl tas attiecas uz FMC Corporation;

| — | pakārtoti, samazināt FMC Corporation uzliktā naudas soda apmēru; |
| --- | --- |

—

pakārtoti, samazināt FMC Corporation uzliktā naudas soda apmēru;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā lietā. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus šajā lietā.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja lūdz daļēji atcelt Komisijas 2006. gada 3. maija galīgo Lēmumu C(2006) 1766 lietā COMP/F/38.620 — Ūdeņraža pārskābe un perborāts, kurā Komisija konstatēja, ka prasītāja bija pārkāpusi EKL 81. pantu un Eiropas Ekonomiskās zonas līguma 53. pantu, esot tādas aizliegtas vienošanās dalībniece, ko galvenokārt veidoja informācijas apmaiņa konkurentu starpā par cenām un tirdzniecības apjomu, vienošanās par cenām, vienošanās par ražošanas kapacitātes samazināšanu EEZ un konkurenci traucējošu pasākumu uzraudzība.

Prasītāja izvirza divus pamatus savas prasības pamatojumam un vispārīgi apgalvo, ka tā neatbild par sava meitas uzņēmuma Foret izdarītiem pārkāpumiem, jo tai neesot izšķirošas ietekmes pār šo meitas uzņēmumu.

Pirmkārt, prasītāja apgalvo, ka apstrīdētais lēmums nav pienācīgi pamatots.

Otrkārt, prasītāja uzskata, ka apstrīdētajā lēmumā ir pieļautas šādas kļūdas tiesību piemērošanā un faktu novērtējumā:

| a) | Komisijas secinājumi bija balstīti uz nepareizu pierādījumu novērtējumu, nelikumīgu diskrimināciju, piešķirot atšķirīgu nozīmi dažādiem liecību avotiem, un vispārīgi uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā; |
| --- | --- |

a)

Komisijas secinājumi bija balstīti uz nepareizu pierādījumu novērtējumu, nelikumīgu diskrimināciju, piešķirot atšķirīgu nozīmi dažādiem liecību avotiem, un vispārīgi uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā;

| b) | nosakot prasītājas atbildību par Foret izdarīto pārkāpumu, Komisija izmantoja nepareizu kontroles juridisko kritēriju; |
| --- | --- |

b)

nosakot prasītājas atbildību par Foret izdarīto pārkāpumu, Komisija izmantoja nepareizu kontroles juridisko kritēriju;

| c) | Komisija izmantoja pierādījumus, kas neattiecās uz apgalvotā pārkāpuma izdarīšanas laiku; |
| --- | --- |

c)

Komisija izmantoja pierādījumus, kas neattiecās uz apgalvotā pārkāpuma izdarīšanas laiku;

| d) | Komisija izmantoja pierādījumus, prasītājai nepaziņojot, ka lieta pret sabiedrību ir ierosināta uz to pamata, tādējādi liedzot prasītājai iespēju izmantot tiesības uz aizstāvību. |
| --- | --- |

d)

Komisija izmantoja pierādījumus, prasītājai nepaziņojot, ka lieta pret sabiedrību ir ierosināta uz to pamata, tādējādi liedzot prasītājai iespēju izmantot tiesības uz aizstāvību.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/45 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/45

---

Prasība, kas celta 2006. gada 17. jūlijā — Akzo Nobel un citi pret Komisiju

(Lieta T-199/06)

(2006/C 212/77)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Akzo Nobel NV, Arnhem (Nīderlande), Akzo Nobel Chemicals Holding AB, Nacka (Zviedrija), Eka Chemicals AB, Bohus (Zviedrija) (pārstāvji — C. Swaak, N. Neij, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāju prasījumi:

| — | atcelt naudas sodu, kas uzlikts prasītājiem apstrīdētajā lēmumā, vai pakārtoti palielināt par 10 % naudas soda apmēra samazinājumu par 40 %, kas piešķirts saskaņā ar paziņojumu par sadarbību; |
| --- | --- |

—

atcelt naudas sodu, kas uzlikts prasītājiem apstrīdētajā lēmumā, vai pakārtoti palielināt par 10 % naudas soda apmēra samazinājumu par 40 %, kas piešķirts saskaņā ar paziņojumu par sadarbību;

| — | piespriest Komisijai segt savus un atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai segt savus un atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāji lūdz atcelt naudas sodu, kas uzlikts ar Komisijas 2006. gada 3. maija galīgo Lēmumu C(2006) 1766 lietā COMP/F/38.620 — Ūdeņraža pārskābe un perborāts, kurā Komisija konstatēja, ka prasītāji bija pārkāpuši EKL 81. pantu un Eiropas Ekonomiskās zonas līguma 53. pantu, esot tādas aizliegtas vienošanās dalībnieki, ko galvenokārt veidoja informācijas apmaiņa konkurentu starpā par cenām un tirdzniecības apjomu, vienošanās par cenām, vienošanās par ražošanas kapacitātes samazināšanu EEZ un konkurenci traucējošu pasākumu uzraudzība. Tika atzīts, ka divi prasītāji — Akzo Nobel Chemicals Holding AB un Akzo Nobel NV bija solidāri un katrs atsevišķi atbildīgi par prasītāja Eka Chemicals AB (turpmāk tekstā — “Eka”) izdarīto pārkāpumu.

Prasītāji apgalvo, ka Komisija nav atbilstoši EKL 253. pantam izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, jo tā nav sniegusi nekādu pamatojumu, kāpēc, lai gan Eka sadarbība lielā mērā atbilda paziņojuma par sadarbību (1) kritērijiem, naudas soda apmērs 30 % —50 % skalā tika samazināts tikai par 40 %.

Pakārtoti prasītāji lūdz palielināt par 10 % naudas soda apmēra samazinājumu par 40 %, kas piešķirts saskaņā ar paziņojumu par sadarbību, sakarā ar to, ka Komisija esot nepareizi piemērojusi paziņojumu par sadarbību, nepiešķirot Eka vislielāko attiecīgajā skalā paredzēto samazinājumu, lai gan tā sadarbība pilnībā atbilda paziņojuma par sadarbību 23. punkta 2. daļā noteiktajiem kritērijiem. Saskaņā ar prasītāju teikto Komisija tādējādi aizskāra prasītāju tiesisko paļāvību.

Prasītāji turklāt apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi vienlīdzīgas attieksmes principu, jo tā:

| i) | vienādās situācijās, t.i., situācijās, kādās bija Eka un Arkema, kuru sadarbība pilnībā atbilda paziņojuma par sadarbību 23. punktā noteiktajiem kritērijiem, izturējās atšķirīgi, piešķirot attiecīgajā skalā paredzēto vislielāko samazinājumu tikai Arkema; un |
| --- | --- |

i)

vienādās situācijās, t.i., situācijās, kādās bija Eka un Arkema, kuru sadarbība pilnībā atbilda paziņojuma par sadarbību 23. punktā noteiktajiem kritērijiem, izturējās atšķirīgi, piešķirot attiecīgajā skalā paredzēto vislielāko samazinājumu tikai Arkema; un

| ii) | dažādās situācijās, t.i., situācijās, kādās bija Eka un Solvay, izturējās vienādi, abiem piešķirot naudas soda apmēra samazinājumu, kas ir mazāks par attiecīgajā skalā paredzēto vislielāko samazinājumu, lai gan saskaņā ar prasītāju teikto Eka sadarbība bija daudz noderīgāka un ilgāka par Solavay sadarbību. |
| --- | --- |

ii)

dažādās situācijās, t.i., situācijās, kādās bija Eka un Solvay, izturējās vienādi, abiem piešķirot naudas soda apmēra samazinājumu, kas ir mazāks par attiecīgajā skalā paredzēto vislielāko samazinājumu, lai gan saskaņā ar prasītāju teikto Eka sadarbība bija daudz noderīgāka un ilgāka par Solavay sadarbību.

---

(1)  Komisijas paziņojums par naudas sodu neuzlikšanu un naudas sodu samazināšanu aizliegto vienošanos lietās (OV 2002, C 45, 3. lpp.).

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/46 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/46

---

Pirmās instances tiesas 2006. gada 29. jūnija rīkojums — UNIPOR Ziegel-Marketing pret ITSB — Dörken (DELTA)

(Lieta T-159/05) (1)

(2006/C 212/78)

Tiesvedības valoda — vācu

Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

---

(1)  OV C 171, 09.07.2005.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/46 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/46

---

Pirmās instances tiesas 2006. gada 27. jūnija rīkojums — Marker Völkl pret ITSB — Icon Health & Fitness Italia (Motion)

(Lieta T-217/05) (1)

(2006/C 212/79)

Tiesvedības valoda — vācu

Piektās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

---

(1)  OV C 205, 20.08.2005.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/46 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/46

---

Pirmās instances tiesas 2006. gada 5. jūlija rīkojums — Deutsche Telekom pret ITSB (Alles, was uns verbindet)

(Lieta T-18/06) (1)

(2006/C 212/80)

Tiesvedības valoda — vācu

Ceturtās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

---

(1)  OV C 86, 08.04.2006.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/46 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/46

---

Pirmās instances tiesas 2006. gada 6. jūlija rīkojums — Cofira-Sac pret Komisiju

(Lieta T-43/06) (1)

(2006/C 212/81)

Tiesvedības valoda — itāļu

Otrās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

---

(1)  OV C 86, 08.04.2006.

---

EIROPAS SAVIENĪBAS CIVILDIENESTA TIESA

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/47 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/47

---

Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2006. gada 11. jūlija spriedums — Tas pret Komisiju

(Lieta F-12/05) (1)

(Pieņemšana darbā - Vispārējs konkurss - Pieņemamības kritēriji - Nepielaišana pie pārbaudījuma - Diplomi - Profesionālā kvalifikācija - Vienlīdzīga attieksme)

(2006/C 212/82)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītājs: David Tas, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — S. Orlandi, X. Martin, A. Coolen, J.–N. Louis un E. Marchal, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji — J. Curall un K. Herrmann)

Priekšmets

Atcelt konkursa komisijas lēmumu, ar ko prasītājs netika pielaists pie konkursa EPSO/A/4/03 pārbaudījumiem, kas tika organizēts ar mērķi sastādīt rezerves sarakstu darbā pieņemamajiem administratoru palīgiem A 8 pakāpē nozarēs “Eiropas valsts pārvalde”, “Tiesības”, “Ekonomika” un “Audits”.

Rezolutīvā daļa:

| 1) | prasību noraidīt; |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt;

| 2) | katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats. |
| --- | --- |

2)

katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

---

(1)  OV C 132, 28.05.2005 (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar Nr. T–124/05 un nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu).

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/47 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/47

---

Civildienesta tiesas (pirmā palāta) 2006. gada 12. jūlija spriedums — D pret Komisiju

(Lieta F-18/05) (1)

(Arodslimība - Lūgums atzīt, ka slimība, ar kuru prasītājs ir saslimis, ir pastiprinājusies veicamā darba dēļ)

(2006/C 212/83)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītājs: D, Brisele (Beļģija) (pārstāvji — J. Van Rossum, S. Orlandi un J.-N. Louis, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis — J. Currall)

Priekšmets

Komisijas lēmuma, ar ko noraidīts prasītāja lūgums atzīt, ka slimība, ar kuru viņš ir saslimis, ir pastiprinājusies veicamā darba dēļ, atcelšana

Rezolutīvā daļa:

| 1) | atcelt Eiropas Kopienu Komisijas lēmumu, ar ko ir noraidīts lūgums atzīt, ka prasītāja slimība ir arodslimība vai ka slimība ir pastiprinājusies veicamā darba dēļ; |
| --- | --- |

1)

atcelt Eiropas Kopienu Komisijas lēmumu, ar ko ir noraidīts lūgums atzīt, ka prasītāja slimība ir arodslimība vai ka slimība ir pastiprinājusies veicamā darba dēļ;

| 2) | Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2)

Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina visus tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 155, 25.06.2005. (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar numuru T-147/05 un nodota Eiropas Savienības Civildienesta tiesai ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu).

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/48 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/48

---

Civildienesta tiesas (otrā palāta) 2006. gada 13. jūlija rīkojums — E pret Komisiju

(Lieta F-5/06) (1)

(Ierēdņi - Iekšējo procedūru likumība - Ierēdņu iespējami nepareiza rīcība disciplinārās procedūras ietvaros un tādas procedūras ietvaros, ar kuru slimību atzīt par arodslimību - Kaitējuma atlīdzināšana - Pieņemamība - Interese celt prasību - Apstiprinošs akts)

(2006/C 212/84)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: E, Londona (Apvienotā Karaliste) (pārstāvji — S. Rodrigues un Y. Minatchy, advokāti)

Atbildētāja: Komisija (pārstāvji — J. Curall un V. Joris)

Priekšmets

Pirmkārt, iecēlējinstitūcijas 2005. gada 4. oktobra lēmuma, ar ko noraidīta prasītājas sūdzība, lūdzot pārbaudīt disciplinārās procedūras, kā arī procedūras, kurā tiek atzīta atbildētājas arodslimība, likumību, atcelšana un, otrkārt, lūgums par zaudējumu atlīdzību

Rezolutīvā daļa:

| 1) | prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu; |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt kā acīmredzami nepieņemamu;

| 2) | katra lietas dalībniece sedz savus tiesāšanās izdevumus pati. |
| --- | --- |

2)

katra lietas dalībniece sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

---

(1)  OV C 74, 25.03.2006.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/48 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/48

---

Prasība, kas celta 2006. gada 22. jūnijā —Bakema pret Komisiju

(Lieta F-68/06)

(2006/C 212/85)

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Reint Jacob Bakema, Zuidlaren (Nīderlande) (pārstāvis — L. Rijpkema, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāja prasījumi:

| — | atcelt institūcijas, kas ir pilnvarota noslēgt darba līgumus (AHCC), 2006. gada 22. marta lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt institūcijas, kas ir pilnvarota noslēgt darba līgumus (AHCC), 2006. gada 22. marta lēmumu;

| — | likt AHCC prasītāju pieņemt darbā IV funkciju grupas 16. pakāpē; |
| --- | --- |

—

likt AHCC prasītāju pieņemt darbā IV funkciju grupas 16. pakāpē;

| — | piespriest izmaksāt prasītājam atbilstošu summu zaudējumu atlīdzināšanai. |
| --- | --- |

—

piespriest izmaksāt prasītājam atbilstošu summu zaudējumu atlīdzināšanai.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājs, bijušais tā saucamā vietējā tehniskās palīdzības personāla (ALAT) darbinieks, tika pieņemts darbā par līgumdarbinieku un klasificēts IV funkciju grupas 14. pakāpē.

Savā prasībā prasītājs apgalvo, ka atbildētāja ir nepareizi piemērojusi attiecīgas tiesību normas, it īpaši Kopienu pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (KPDNK) 82. panta 2. punkta c) apakšpunktu un Vispārīgo īstenošanas noteikumu (VĪN) 49-2004 2. pantu. Prasītājs norāda, ka atbildētāja ir interpretējusi šajos pantos minēto terminu “diploms” nepareizi un patvaļīgi. Aprēķinot viņa profesionālās pieredzes perioda ilgumu, atbildētājai bija jāņem vērā visas darbības, ko viņš veicis kopš sava “kandidaatsdiploma” iegūšanas.

Turklāt prasītājs norāda, ka, kaut gan viņš bijis ALAT darbinieks pirms pieņemšanas darbā par līgumdarbinieku, viņa situācijai ir jāpiemēro KPDNK 86. pantā noteiktais princips. Saskaņā ar šo principu, ja darbinieku pārceļ jaunā amatā funkciju grupas robežās, viņu nedrīkst kvalificēt par iepriekšējo amatu zemākā pakāpē vai līmenī.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/48 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/48

---

Prasība, kas celta 2006. gada 17. jūlijā — Lofaro pret Komisiju

(Lieta F-75/06)

(2006/C 212/86)

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Alessandro Lofaro, Brisele (Beļģija) (pārstāvis — J.-L. Laffineur, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Kopienu Komisija

Prasītāja prasījumi:

| — | atcelt 2005. gada 28. septembra lēmumu par prasītāja atlaišanu no darba viņa pārbaudes laika beigās, ka arī ziņojumu par pārbaudes laiku, kas pamato šo lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt 2005. gada 28. septembra lēmumu par prasītāja atlaišanu no darba viņa pārbaudes laika beigās, ka arī ziņojumu par pārbaudes laiku, kas pamato šo lēmumu;

| — | ja nepieciešams, atcelt iestādes, kas pilnvarota slēgt darba līgumus (AHCC) 2005. gada 31. marta lēmumu noraidīt prasītāja sūdzību; |
| --- | --- |

—

ja nepieciešams, atcelt iestādes, kas pilnvarota slēgt darba līgumus (AHCC) 2005. gada 31. marta lēmumu noraidīt prasītāja sūdzību;

| — | piespriest atbildētājai kā kompensāciju par nodarīto kaitējumu izmaksāt prasītājam atbilstoši ex aequo et bono principam aprēķināto zaudējumu atlīdzību EUR 85 473 apmērā par materiālajiem zaudējumiem un EUR 50 000 apmērā par morālo kaitējumu, ievērojot tiesvedības laikā izdarīto summu palielinājumu vai samazinājumu; |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai kā kompensāciju par nodarīto kaitējumu izmaksāt prasītājam atbilstoši ex aequo et bono principam aprēķināto zaudējumu atlīdzību EUR 85 473 apmērā par materiālajiem zaudējumiem un EUR 50 000 apmērā par morālo kaitējumu, ievērojot tiesvedības laikā izdarīto summu palielinājumu vai samazinājumu;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājs, bijušais Komisijas pagaidu darbinieks, tika pieņemts darbā uz laiku no 2004. gada 16. septembra līdz 2009. gada 15. septembrim atbilstoši līgumam, kurā ir paredzēts sešu mēnešu pārbaudes laiks saskaņā ar Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības (RAA) 14. pantu. Pēc pirmā negatīvā novērtējuma ziņojuma, pārbaudes laika pagarināšanas par sešiem mēnešiem un otrā negatīvā novērtējuma ziņojuma atbildētāja izbeidza minēto līgumu.

Savā prasībā prasītājs norāda, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, jo, pirmkārt, tā ir balstījusies uz neprecīziem faktiem vai nepareizi interpretējusi faktus, un, otrkārt, vainojusi prasītāju par problēmām, par kurām viņš nevarēja atbildēt;

Prasītāja skatījumā atbildētāja turklāt nav arī ievērojusi vispārīgos principus, kas nodrošina tiesības uz cieņu un aizstāvēšanos, kā arī ir paudusi pārmērīgu kritiku.

Prasītājs nobeigumā apgalvo, ka, nesagatavojot novērtējuma ziņojumu vismaz mēnesi pirms pārbaudes laika beigām, atbildētāja ir pārkāpusi RAA 14. pantu.

---

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/49 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/49

---

Civildienesta tiesas 2006. gada 13. jūlija rīkojums — Lacombe pret Padomi

(Lieta F-9/05) (1)

(2006/C 212/87)

Tiesvedības valoda — franču

Tiesas plēnuma priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

---

(1)  OV C 115, 14.05.2005 (lieta sākotnēji reģistrēta Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā ar Nr. T–116/05 un nosūtīta izskatīšanai Eiropas Savienības Civildienesta tiesai ar 2005. gada 15. decembra rīkojumu).

---

III Paziņojumi

| 2.9.2006 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 212/50 |
| --- | --- | --- | --- |

2.9.2006

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 212/50

---

(2006/C 212/88)

Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

OV C 190, 12.8.2006.

Iepriekšējās publikācijas

OV C 178, 29.7.2006.

OV C 165, 15.7.2006.

OV C 154, 1.7.2006.

OV C 143, 17.6.2006.

OV C 131, 3.6.2006.

OV C 121, 20.5.2006.

Šie teksti pieejami arī

| | EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex |
| --- | --- |

EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

| | CELEX: http://europa.eu.int/celex |
| --- | --- |

CELEX: http://europa.eu.int/celex

---