----

----

I Teave

Komisjon

----

Euro vahetuskurss (1)

24. august 2006

(2006/C 202/01)

1 euro= 

----

(1)

Allikas: EKP avaldatud viitekurss.

----

----

Põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitset käsitleva nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 6 lõike 2 kohase taotluse avaldamine

(2006/C 202/02)

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 artiklile 7. Komisjon peab vastuväited kätte saama kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamisest.

KOKKUVÕTE

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

Registreerimistaotlus vastavalt artiklile 5 ja artikli 17 lõikele 2

“POHOŘELICKÝ KAPR”

EÜ nr: CZ/PDO/005/0360/2.9.2004

KPN (X) KGT ( )

Käesolev kokkuvõte on koostatud üksnes teavitamise eesmärgil. Põhjalikuma teabe saamiseks eelkõige asjaomaste kaitstud päritolunimetuste või kaitstud geograafiliste tähistega seotud tootjate kohta soovitame tutvuda tehnospetsifikaadi täisversiooniga liikmesriigis või pöörduda Euroopa Komisjoni poole. (1)

1.   Liikmeriigi vastutav talitus:

2.   Taotlejate rühm:

3.   Toote liik:

Klass 1.7. — kala, värske, ja tooted kalast

4.   Tehnospetsifikaat (Artikli 2 lõikes 2 sätestatud nõuete kokkuvõte)

4.1   Nimi: “Pohořelický kapr”

4.2   Kirjeldus: Pohořelický karpkalu iseloomustab suurepärane kasv ja vähemalt 58 %-line tapasaagis. Kõnealune tapasaagis saavutatakse seepärast, et anatoomilisest seisukohast on kala lihav, kõrge selja ja väikese peaga. Eluskalad on vilkad, vastupanuvõimelised ja hea tervisega. Pohořelický karpkalade kasvatuseks kasutatakse liigisisesel ristamisel saadud ristandeid. Töödeldud kalal on tugeva konsistentsiga lihaskoe tõttu värske välimus, lihasmassi värvus roosast punaseni, värske kala lõhn ja eriti kala hõrk maitse on iseloomulikud kõnealusele kalaliigile. Tarbimisväärtus annab tunnistust toote kulinaarsetest omadustest, mis alati saavutab gastronoomilise väärtuse 100 punkti skaalal (kalaliha organoleptilise hindamise süsteem) üle 92 punkti .

Täiskasvanud turustamisvalmis kala jagatakse järgmistesse kaaluklassidesse: I klassi karpkala kaaluga 1,50 — 2,50 kg; ja valik-karpkala kaaluga 2,50 — 4,00 kg; kuid võib liigitada ka muudesse kaaluklassidesse. Müügikohtadesse viiakse eluskala või töödeldud kala. Turustatakse töödeldud tooteid, mis on värskelt jahutatud, külmutatud, marineeritud või suitsutatud.

4.3   Geograafiline piirkond: Lõuna-Morava maakonna piirkonnad Břeclav ja Znojmo.

4.4   Päritolutõend: Pohořelický karpkalu toodetakse vastavalt kehtivatele õigusnormidele ja ettevõtja juhistele, ekspordinumbriga CZ 1008.

Tänu elektrooniliste kiipide abil sugukalade individuaalsele identifitseerimisele ja täpsetele äridokumentidele (varude register, turustatavate kalade inkubatsiooni ja sissetuleku register) ja laoandmetele (haudejaamade register, turustatavate kalade väljastamine, töödeldavate kalade sissetoomine ja väljaviimine), on mis tahes kala päritolu igal ajal võimalik kindlalt tõendada. Kogu tootmisprotsess toimub pideva veterinaarjärelevalve all. Töötlemisettevõttel on olemas tõendatud enesekontrollisüsteem (HACCP) ja BRC süsteem.

Üht ristlusvanema liiki — Pohořelický lysec — ei kasvata ükski väljaspool määratletud geograafilist piirkonda tegutsev kalakasvataja.

4.5   Tootmismeetod: Kasutatakse poolintensiivset tootmissüsteemi, sööt on tiigist leitav; aastas vaid teatud aja jooksul söödetakse kala peamiselt teravilja ja piiratud hulga segasöödaga. Söödateravili on eranditult pärit kohalikest põllumajandusettevõtetest. Juba mitmete kalapõlvkondade vältel on kasutatud suletud tootmistsüklit, mis tagab kõikide kalakategooriate jaoks ümbritsevast täielikult sõltumatu tootmise. Sõltuvalt turustusvalmis kala soovitud suurusest on tootmistsükli tegelik kestus 3–4 aastat. Paljundamine toimub kindlaksmääratud tingimustel kunstliku viljastamise teel. Ainult tootmise esimesel aastal antakse kaladele vajaduse korral sertifitseeritud tootjate toodetud granuleeritud täissööta või purustatud teravilja. Alates teisest aastast saavad kalad kohalike põllumajandustootjate toodetud teravilja. Kala töödeldakse kalatöötlemisettevõttes, mis vastab rangeimatele ELi loomahügieeninõuetele ja suunistele (CZ 433). Turustatakse töödeldud kalu, mis on värsked, jahutatud, külmutatud, marineeritud või suitsutatud.

Kalakasvatus ja --töötlemine peavad toimuma asjaomases geograafilises piirkonnas, eriti seetõttu, et oleks võimalik tuvastada tootmiseks kasutatavaid kasvatustiike (püügi ja töötlemise vahelise aja miinimumini vähendamine, et tagada toote tippkvaliteet), et võimaldada paremat kontrolli kogu tootmisprotsessi jooksul, püüda kohe reageerida kliendi nõudmistele ja ära kasutada kohalike elanike kalatöötlemis-alased pikaajalised kogemused.

4.6   Seos piirkonnaga: Pohořelic'i piirkonna ja Lednice-Valtice paikkonna kalakasvatuse juured ulatuvad 12.–13. sajandisse. 1396. aasta kirjalikus ürikus on juttu markkrahv Josti rajatud Měnínského (tuntud ka kui Nesytu) kalakasvatustiigist. Tõeliselt elustus Pohořelic'i tiigikalakasvatus 15. sajandi lõpus ja 16. sajandi esimesel poolel pärast veerenni valmimist, mis varustas olemasolevaid ja uusi tiike Jihlava jõe veega. Suurimad tiigid on Starý (ligikaudu 1520), Lenovický (või Novoveský, 1536) ja Vrkoč (1552). Järgnev aeg tähistas tiigikalakasvatuse seisakut ja allakäiku. Otsustav pööre paremusele saabus alles pärast Teist maailmasõda aastal 1945. Tiigid taastati ja uuendati ning 1. jaanuaril 1965 asutati riiklik ettevõte — Státní rybářství Pohořelice peakontoriga samanimelises piirkonnas. Alates 1989. aasta novembrisündmustest on ettevõte ja tiikide osas toimunud vaid väheseid muudatusi, seni, kui 1. jaanuaril 1991 asutati riiklik ettevõte Státní rybářství Pohořelice. Põhjapanev muudatus toimus privatiseerimise ajal, kui 1. aprillil 1994 loodi aktsiaselts Rybníkářství Pohořelice a.s.

Määratletud maa-alal Břeclavi ja Znojmo piirkonnas on kalakasvatuseks ainulaadsed klimaatilised tingimusi — lubjarikas leelismuld, viljaka mustmullaga tiigipõhjad ja mineraaliderikas tiigivesi. Kõnealused klimaatilised tingimused (kõrged aasta keskmised õhu- ja veetemperatuurid, pikk vegetatsiooniperiood) loovad väga head tingimused kõrgekvaliteedilisele looduslikule söödale tiikides ja järelikult ka kalakasvatusele. Kasutatav karpkalaliik ei mõjuta oluliselt lõpptoote kvaliteeti. Otsustava tähtsusega on siiski kõik kohalikud looduslikud tingimused. Kogu tootmisprotsess alates kudemisest kuni lisasöötmisega täiskasvanuks kasvatamiseni, toimub eranditult määratletud geograafilises piirkonnas, kus toimub ka kalade töötlemine.

4.7   Kontrolliorgan: 

4.8   Märgistamine: Nimi Pohořelický kapr peab olema selgelt märgitud pakendi esiküljele.

4.9   Riiklikud nõuded: —

----

(1)  Euroopa Komisjon, põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat, põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika osakond, B-1049 Brüssel.

----

----

Eelteatis koondumise kohta

(Juhtum nr COMP/M.4301 — Alliance Boots/Cardinal Health)

(2006/C 202/03)

(EMPs kohaldatav tekst)

----

(1)ELT L 24, 29.1.2004, lk 1.

----

----

Eelteatis koondumise kohta

(Juhtum nr COMP/M.4361 — KKR/Pages Jaunes)

Juhtumi puhul võidakse kohaldada lihtsustatud korda

(2006/C 202/04)

(EMPs kohaldatav tekst)

----

(1)ELT L 24, 29.1.2004, lk 1.

(2)ELT C 56, 5.3.2005, lk 32.

----

----

Teatatud koondumise aktsepteering

(Toimik nr COMP/M.4282 — Mondadori/Emap France)

(2006/C 202/05)

(EMPs kohaldatav tekst)

17. augustil 2006 otsustas Komisjon mitte vastu seista ülalmainitud koondumisele ning kuulutada see vastavaks ühisturu nõuetega. Käesolev otsus on tehtud nõukogu määruse (EÜ) nr 139/2004 artikli 6(1)(b) alusel. Täielik otsuse tekst on kättesaadav vaid inglise ning avaldatakse peale seda kui dokumendist on kustutatud kõik võimalikud ärisaladused. Otsus on kättesaadav:

----

----

Teatatud koondumise aktsepteering

(Toimik nr COMP/M.4295 — Endesa/Foster Wheeler/JV)

(2006/C 202/06)

(EMPs kohaldatav tekst)

16. augustil 2006 otsustas komisjon mitte vastu seista ülalmainitud koondumisele ning kuulutada see vastavaks ühisturu nõuetega. Käesolev otsus on tehtud nõukogu määruse (EÜ) nr 139/2004 artikli 6(1)(b) alusel. Täielik otsuse tekst on kättesaadav vaid inglise ning avaldatakse peale seda kui dokumendist on kustutatud kõik võimalikud ärisaladused. Otsus on kättesaadav:

----

----

Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklite 87 ja 88 raames antava riigiabi lubamine

Juhud, mille suhtes komisjonil ei ole vastuväiteid

(2006/C 202/07)

Otsuse vastuvõtmise kuupäev: 

Liikmesriik: Ühendkuningriik

Abi nr: N 95/2006

Nimetus: Kliimamuutuste maks: kliimamuutuste alaste kokkulepete täiendavate valdkondade kõlblikkus

Eesmärk: Ühendkuningriikide valitsusega sõlmitud kliimamuutuste alase kokkuleppe viis täiendavat valdkonda. Kokkulepetega sätestatud energiakasutamise tõhususega seotud eemärkide saavutamiseks peavad asjaomased sektorid/ettevõtjad vastavalt kliimamuutuste maksule säästlikult tegutsema

Õiguslik alus: Finance Act 2000

Eelarve: Eelarves kliimamuutuste alaste kokkulepetega seotud muutusi ette ei nähta.

Kestus: Kuni 31. märts 2011

Otsuse autentne tekst, millest on eemaldatud kogu konfidentsiaalne teave, on kättesaadav aadressil:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

Otsuse vastuvõtmise kuupäev: 

Liikmesriik: Tšehhi Vabariik

Abi nr: N 196a/2005

Nimetus: Avalikkuse huvides tegutsevate saasteallikate õhusaasteaineheidete vähendamise programm

Eesmärk: Keskkonnaabi

Õiguslik alus: Zákon č. 86/2002 Sb., o ochraně ovzduší

Eelarve: Umbes 10 miljonit CZK (347 000 EUR) aastas

Abi osatähtsus või summa: Suurem järgmistest:

30 % või 40 % (energia kokkuhoiule, soojuse ja elektri koostootmisjaamadele, taastuvenergiale) + 10 % või 5 % EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punktide a või c kohaselt toetatavatele piirkondadele, või

regionaalabi määr (mis võib olla 20 % kuni 50 %) + 10 %

Keskkonnakaitsele antavat riigiabi käsitlevate ühenduse suuniste punktile 28 vastav abi: 15 %

Kestus: 6 aastat (alates 1. veebruarist 2005)

Muu teave: Abi vorm: sooduslaenud, intressitoetused

Otsuse autentne tekst, millest on eemaldatud kogu konfidentsiaalne teave, on kättesaadav aadressil:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

Otsuse vastuvõtmise kuupäev: 

Liikmesriik: Tšehhi Vabariik

Abi nr: N 196b/2005

Nimetus: Õhu kaitset käsitleva seaduse õigusnormide kaudu saasteallikate rekonstrueerimise programm

Eesmärk: Keskkonnaabi

Õiguslik alus: Zákon č. 86/2002 Sb., o ochraně ovzduší

Eelarve: Umbes 100 miljonit CZK (3,5 miljonit EUR) aastas

Abi osatähtsus või summa: Suurem järgmistest:

30 % või 40 % (energia kokkuhoiule, soojuse ja elektri koostootmisjaamadele, taastuvenergiale) + 10 % või 5 % EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punktide a või c kohaselt toetatavatele piirkondadele, või

regionaalabi määr (mis võib olla 20 % kuni 50 %) + 10 %

Keskkonnakaitsele antavat riigiabi käsitlevate ühenduse suuniste punktile 28 vastav abi: 15 %

Kestus: 6 aastat (alates 1. veebruarist 2005)

Muu teave: Abi vorm: tagastamatu abi, sooduslaenud, intressitoetused

Otsuse autentne tekst, millest on eemaldatud kogu konfidentsiaalne teave, on kättesaadav aadressil:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

Otsuse vastuvõtmise kuupäev: 

Liikmesriik: Tšehhi Vabariik

Abi nr: N 196c/2005

Nimetus: Lenduvate orgaaniliste saasteainete vähendamise programm

Eesmärk: Keskkonnaabi

Õiguslik alus: Zákon č. 86/2002 Sb., o ochraně ovzduší

Eelarve: Umbes 25 miljonit CZK (867 000 EUR) aastas

Abi osatähtsus või summa: Suurem järgmistest:

vastavalt 30 % + 10 % või 5 % EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punktide a või c kohaselt toetatavatele piirkondadele, või

regionaalabi määr (mis võib olla 20 % kuni 50 %) + 10 %

Keskkonnakaitsele antavat riigiabi käsitlevate ühenduse suuniste punktile 28 vastav abi: 15 %

Kestus: 6 aastat (alates 1. veebruarist 2005)

Muu teave: Abi vorm: sooduslaenud, intressitoetused

Otsuse autentne tekst, millest on eemaldatud kogu konfidentsiaalne teave, on kättesaadav aadressil:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

Otsuse vastuvõtmise kuupäev: 

Liikmesriik: Tšehhi Vabariik

Abi nr: N 196d/2005

Nimetus: Saastekoguste ja saastetasemete vähendamise regionaalprogrammi rakendamise programm

Eesmärk: Keskkonnaabi

Õiguslik alus: Zákon č. 86/2002 Sb., o ochraně ovzduší

Eelarve: Umbes 20 miljonit CZK (694 000 EUR) aastas

Abi osatähtsus või summa: Suurem järgmistest:

30 % või 40 % (energia kokkuhoiule, soojuse ja elektri koostootmisjaamadele, taastuvenergiale) + 10 % või 5 % EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punktide a või c kohaselt toetatavatele piirkondadele, või

regionaalabi määr (mis võib olla 20 % kuni 50 %) + 10 %

Keskkonnakaitsele antavat riigiabi käsitlevate ühenduse suuniste punktile 28 vastav abi: 15 %

Kestus: 6 aastat (alates 1. veebruarist 2005)

Muu teave: Abi vorm: sooduslaenud, intressitoetused

Otsuse autentne tekst, millest on eemaldatud kogu konfidentsiaalne teave, on kättesaadav aadressil:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

Otsuse vastuvõtmise kuupäev: 

Liikmesriik: Tšehhi Vabariik

Abi nr: N 196e/2005

Nimetus: Jäätmekäitluse abiprogramm

Eesmärk: Keskkonnaabi

Õiguslik alus: Zákon č. 185/2001 Sb. o odpadech, zákon č. 477/2001 Sb. o obalech

Eelarve: Umbkaudu 240 miljonit CZK (8,2 miljonit EUR) aastas

Abi osatähtsus või summa: Suurem järgmistest:

vastavalt 30 % + 10 % või 5 % EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punktide a või c kohaselt toetatavatele piirkondadele

piirkondliku abi määr (mis võib olla 20 % kuni 50 %) + 10 %

Kohaldatav on VKE soodustus

Kestus: 6 aastat (alates 1. veebruarist 2005)

Muu teave: abi vorm: sooduslaenud, intressitoetused

Otsuse autentne tekst, millest on eemaldatud kogu konfidentsiaalne teave, on kättesaadav aadressil:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

Otsuse vastuvõtmise kuupäev: 

Liikmesriik: Tšehhi Vabariik

Abi nr: N 196g/2005

Nimetus: Parima võimaliku tehnika programm

Eesmärk: Keskkonnaabi

Õiguslik alus: Zákon č. 76/2002 Sb., o integrované prevenci

Eelarve: Umbes 100 miljonit CZK (3,5 miljonit EUR) aastas

Abi osatähtsus või summa: Suurem järgmistest:

vastavalt 30 % + 10 % või 5 % EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punktide a või c kohaselt toetatavatele piirkondadele, või

regionaalabi määr (mis võib olla 20 % kuni 50 %) + 10 %

Keskkonnakaitsele antavat riigiabi käsitlevate ühenduse suuniste punktile 28 vastav abi: 15 %

Kestus: 6 aastat (alates 1. veebruarist 2005)

Muu teave: Abi vorm: tagastamatu abi, sooduslaenud, intressitoetused

Otsuse autentne tekst, millest on eemaldatud kogu konfidentsiaalne teave, on kättesaadav aadressil:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

Vastuvõtmise kuupäev: 

Liikmesriik: Madalmaad

Abi nr: N 570/2005

Nimetus: “Biokütuse aktsiisimaksu vähendamine”

Eesmärk: Keskkond — heitgaaside vähendamine (Biokütuse tootjad ja kütusemüüjad)

Õiguslik alus: „Invoegen van een nieuw artikel 72a in de Wet op de accijns ingevolge het wetsvoorstel houdende wijziging van enkele belastingwetten (Belastingplan 2006)”

Eelarve: 70 miljonit EUR

Kestus: Üks aasta — 1. jaanuarist kuni 31. detsembrini 2006

Otsuse autentne tekst, millest on eemaldatud kogu konfidentsiaalne teave, on kättesaadav aadressil:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

Otsuse vastuvõtmise kuupäev: 

Liikmesriik: Taani

Abi nr: N 579/2004

Nimetus: Hüvitiste maksmise kava, mis on ette nähtud lõhet püüdvatele kaluritele

Eesmärk: Kava eesmärk on hüvitada inimtoiduks ettenähtud suure lõhe ootamatust müügikeelust tulenev kahju

Õiguslik alus: Aktstykke nr. 8 af 20. oktober 2004 og bekendtgørelse af 3. oktober 2005 om ændring af bekendtgørelse om tilskud til visse erhvervsfiskere, der har drevet fiskeri efter laks i Østersøen

Eelarve: Üldeelarve suurus on 3 miljonit DKK (400 000 EUR)

Abiliik ja selle osatähtsus: Iga laeva puhul kehtib hüvitise saamise ülemmäär: 2003. aastal laeva lossitud lõhe üldkogus (kg) + 30 %. Kui laev saavutab kõnealuse ülemmäära, siis üldjuhul ei ole võimalik suure lõhe täiendava lossimise eest hüvitist saada

Toetusperiood: Kõnealune kava on ajutine meede, et leevendada kahju, mis on tekitatud ajavahemikul 16. septembrist 2004 kuni 15. märtsini 2005

Muu teave: Aastaaruanne

Otsuse autentne tekst, millest on eemaldatud kogu konfidentsiaalne teave, on kättesaadav aadressil:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

Otsuse vastuvõtmise kuupäev: 

Liikmesriik: Itaalia (Mantova provints)

Abi nr: N 620/05

Nimetus: Investeerimisabi biogaasi tehaste rajamiseks Mantova provintsis

Eesmärk: Keskkonnaabi kahe biogaasi tehase rajamiseks

Õiguslik alus: 

Eelarve: 1 miljon EUR

Abi osatähtsus või summa: maksimaalselt 40 %, VKEdele lisaks 10 %

Kestus: 3 aastat

Otsuse autentne tekst, millest on eemaldatud kogu konfidentsiaalne teave, on kättesaadav aadressil:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/

----

----

RIIGIABI — ITAALIA

Riigiabi nr C 29/2006 (ex NN 20/2003) — ühisettevõtete ja nende ühenduste ümberkorraldamine

Kutse märkuste esitamiseks Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 88 lõige 2 kohaselt

(2006/C 202/08)

(EMPs kohaldatav tekst)

Käesoleva kokkuvõtte järel autentses keeles esitatud kirjas kuupäevaga 22.6.2006 teatas komisjon Itaaliale oma otsusest algatada EÜ asutamislepingu artikli 88 lõikega 2 ettenähtud menetlus seoses eespool nimetatud abiga.

Huvitatud isikud võivad saata oma märkused ühe kuu jooksul alates käesoleva kokkuvõtte ja sellele järgneva kirja avaldamisest järgmisel aadressil:

Märkused edastatakse Itaaliale. Märkusi esitavad huvitatud isikud võivad kirjalikult taotleda neid käsitlevate andmete konfidentsiaalsust, täpsustades selle taotluse motiivid.

KOKKUVÕTTE TEKST

Käesolevas abikavas käsitletakse ühisettevõtete ja nende ühenduste ümberkorraldamist vastavalt 18.mai 2001. aasta seaduandlikule dekreedile. Kuna Itaalia märkis, et see abimeede on ellu viidud, registreeriti meede ebaseadusliku abina määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punkti f tähenduses.

Itaalia edastatud teabest selgub, et 18. mai 2001. aasta seadusandlik dekreet on seadusesäte, millega nähakse selle kehtima hakkamisest alates ette 10. veebruari 1998. aasta dekreediga (millega kehtestatakse 17. veebruari 1982. aasta seaduse nr 41 artikli 11 lõike 8b rakenduseeskirjad) ette nähtud abi rahastamine.

Abikava eesmärk on anda tagastamatut abi 40 % ulatuses abikõlblikest kulutustest või võimaldada intressitoetusega laenu 85 % abikõlblike kulutuste ulatuses kalandussektori ühisettevõtetele, kes esitavad ümberkorralduskava ettevõtte saneerimiseks ja majandusliku ja rahalise tõhususe tõstmiseks. Abikõlblikud kulutused on erinevad. Need võivad olla nii investeerimiskulud kui ka rahalised kulutused või ettevõtte halduskulud.

Itaalia ei ole esitanud täpsustusi selle abikava eelarve kohta. Abikava on piiramatu kehtivusega.

Nimetatud abikava tuleb analüüsida kalandus- ja akvakultuurisektori riigiabi kontrollimise suuniste valguses. See on selgelt esitatud kui ümberkorraldusabi ettevõtetele ja abisaavad ettevõtted rakendavad ümberkorralduskava. Kalandussuunistega nähakse ette, et toetusi, mille eesmärgiks on raskustes ettevõtete päästmine ja ümberkorraldamine, hinnatakse vastavalt ühenduse suunistele raskustes olevatele äriühingute päästmiseks või ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta. Teisalt täpsustatakse kalandussuunistes, et ettevõtetele, kelle peamine tegevus on merekalapüük, võib sellist toetust anda ainult juhul, kui komisjonile on esitatud laevastiku vähendamise kava.

Ilmneb, et selle abikava rakendamise tingimused ei vasta ümberkorraldussuunistes määratletule. Ei ole tagatud kava rakendamine ainult raskustes ettevõtete puhul. Samuti ei ole tagatud suunistes määratletud ümberkorralduskava olemasolu. Ei ole ette nähtud abisaavate ettevõtete omapoolset osalust abikavas ega ka seda, et abi piirduks minimaalse vajaliku abiga, mis võimaldaks abisaaval ettevõttel elujõulisuse taastada. Keskmise suurusega ettevõtete jaoks ei ole ette nähtud konkurentsimoonutusi ennetavaid hüvitusmeetmeid.

Itaalia ei ole esitanud laevastiku vähendamise kava ettevõtete kohta, kelle põhitegevus on kalapüük.

Komisjonil on seetõttu tõsiseid kahtlusi kõnealuse abikava ühisturuga kokkusobivuse suhtes.

KIRJA TEKST

“La Commissione si pregia informare il governo italiano che, dopo avere esaminato le informazioni fornite dalle sue autorità sulla misura in oggetto, ha deciso di avviare il procedimento di indagine formale previsto dall'articolo 88 (ex 93), paragrafo 2, del trattato CE e dal regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio, del 22 marzo 1999, recante modalità d'applicazione dell'articolo summenzionato (1).

1.   PROCEDIMENTO

Con lettera del 17 ottobre 2002 l'Italia ha notificato alla Commissione il decreto legislativo n. 226 del 18 maggio 2001, comunicando l'attuazione delle misure previste agli articoli 7 e 8 del summenzionato decreto.

L'articolo 8 riguarda due dispositivi di aiuto di Stato, uno relativo alla ricapitalizzazione annuale dei Consorzi di garanzia collettiva fidi, istituiti dall'articolo 17 della legge 28 agosto 1989, n. 302, e l'altro alla copertura dei piani di ristrutturazione aziendale di cui all'articolo 11, punto 8 ter della legge 17 febbraio 1982, n. 41.

Detto articolo 8 dispone che il settore di intervento del Fondo centrale del credito peschereccio è esteso, nei limiti della dotazione finanziaria assegnata al Ministero delle politiche agricole e forestali, alle due misure suddette.

I due dispositivi formano oggetto di una valutazione separata. La presente decisione riguarda solo il dispositivo relativo alla ristrutturazione delle cooperative e dei loro consorzi.

Poiché l'Italia ha comunicato l'attuazione di tale regime, esso è stato registrato come aiuto illegale ai sensi dell'articolo 1, lettera f), del regolamento (CE) n. 659/1999.

Con lettere del 12 febbraio 2003, 4 marzo e 7 settembre 2004 sono stati chiesti all'Italia complementi di informazione, che essa ha trasmesso con lettere del 12 marzo 2003, 1o luglio e 13 ottobre 2004.

Nonostante tale scambio di lettere, l'Italia non aveva comunicato alcuni elementi di informazione necessari per consentire alla Commissione di procedere all'esame del regime di aiuto. Pertanto, con lettera C(2005) 161 del 20 gennaio 2005, la Commissione ha invitato l'Italia, in conformità dell'articolo 10, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 659/1999, a comunicare le informazioni in questione, in particolare le modalità di attuazione, il contenuto delle disposizioni previste nei piani di ristrutturazione, gli stanziamenti di bilancio utilizzati o previsti e la durata del regime. Per gli aiuti dello stesso tipo già concessi nell'ambito del regime era stato chiesto di fornire le decisioni di concessione.

L'Italia ha risposto con lettera del 3 marzo 2005, cui ha fatto seguito un'altra lettera datata 12 luglio 2005.

Conformemente all'articolo 13, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 659/1999, la Commissione esamina il presente regime di aiuto sulla base delle informazioni disponibili.

2.   DESCRIZIONE

In base alla lettera di notifica dell'Italia, il decreto legislativo n. 226 del 18 maggio 2001 ha lo scopo di estendere il campo di intervento del Fondo centrale del credito peschereccio alle operazioni di ristrutturazione delle cooperative del settore della pesca e dei loro consorzi, secondo quanto previsto dall'articolo 11, paragrafo 8 ter, della legge 17 febbraio 1982, n. 41.

Il decreto legislativo del 18 maggio 2001 è una disposizione regolamentare che prevede il finanziamento, a decorrere dalla sua entrata in vigore, delle misure di aiuto previste dal decreto del ministro delle politiche agricole del 10 febbraio 1998 che definisce le modalità attuative di detto articolo 11, paragrafo 8 ter, della legge 17 febbraio 1982, n. 41. Il decreto sembra essere entrato in vigore il 15 giugno 2001, data della sua pubblicazione nella Gazzetta ufficiale.

Il regime di aiuto, quale descritto nel decreto del 10 febbraio 1998, presenta le seguenti caratteristiche:

Inoltre, con lettera del 3 marzo 2005, l'Italia ha precisato che gli aiuti di cui trattasi sono destinati ad aziende, costituite in forma di cooperative, rispondenti alla definizione di piccole e medie imprese quale prevista dal diritto comunitario e che i medesimi sono concessi un'unica volta per azienda limitatamente al periodo necessario per la ristruttrazione.

Il regime di aiuto ha durata indeterminata. Nessun limite di durata figura infatti nel decreto del 10 febbraio 1998 o in quello del 18 maggio 2001. Inoltre la lettera del 12 luglio 2005 precisa testualmente che le disposizioni del decreto restano in vigore e potranno essere applicate negli anni successivi.

Le informazioni trasmesse dall'Italia sull'ammontare degli aiuti non consentono di definire la dotazione complessiva del regime di aiuto, sia per quanto riguarda i contributi già concessi che per quelli che saranno erogati in futuro.

3.   VALUTAZIONE

3.1.   Esistenza di un aiuto illegale

Nella sua lettera del 12 marzo 2003 l'Italia ha precisato che le informazioni trasmesse con lettera del 17 ottobre 2002 non riguardavano la notifica di un nuovo regime di aiuto, contestando il fatto che il regime in questione fosse stato qualificato dalla Commissione come un aiuto illegale.

Secondo quanto affermato dalle autorità italiane, i piani di ristrutturazione aziendale erano stati istituiti dalla legge 17 febbraio 1982, n. 41, modificata dalla legge 10 febbraio 1992, n. 165, e per la loro attuazione era stato emanato il decreto del 10 febbraio 1998. L'Italia ha rammentato che il summenzionato decreto era già stato esaminato dalla Commissione come regime di aiuto con il numero NN 24/98 e che, con lettera SG (99) D/1851 dell'11 marzo 1999, la Commissione aveva comunicato alle autorità italiane che considerava la misura in questione compatibile con il mercato comune. Secondo le autorità italiane, il decreto legislativo del 18 maggio 2001 costituisce unicamente il mezzo di rifinanziamento del regime di aiuto istituito dal decreto del 10 febbraio 1998 e approvato dalla Commissione con il numero NN 24/98.

Nella sua lettera del 4 marzo 2004 la Commissione ha confermato di essersi pronunciata positivamente sulla compatibilità con il mercato comune della misura di aiuto NN 24/98. La misura esaminata dalla Commissione riguardava l'attuazione dei piani di ristrutturazione per il periodo 1997-1999. Con decisione dell'11 marzo 1999 la Commissione aveva rammentato alle autorità italiane l'obbligo di notificare, ai sensi dell'articolo 88, paragrafo 3, del trattato CE, qualsiasi progetto di rifinanziamento, proroga o modifica della misura di aiuto. La Commissione constata che il decreto legislativo del 18 maggio 2001 corrisponde effettivamente a una nuova attuazione o al rifinanziamento della misura di aiuto mediante risorse erogate dal Fondo centrale del credito peschereccio.

Anche se, come sostengono le autorità italiane, la notifica riguardava un regime di aiuto preesistente e il decreto legislativo del 18 maggio 2001 non costituiva una modifica di tale regime, esso si configura come un nuovo regime di aiuto a decorrere dal 1o luglio 2001. Infatti il regime di aiuto NN 24/98 era stato approvato alla luce delle linee direttrici per l'esame degli aiuti nazionali nel settore della pesca e dell'acquacoltura pubblicate nella GU C 100 del 27 marzo 1997, che sono state sostituite il 1o gennaio 2001 da quelle pubblicate nella GU C 19 del 20.1.2001. La Commissione, in conformità del punto 3.2 delle predette linee direttrici, ha proposto agli Stati membri, con lettera del 21 dicembre 2000, di modificare i regimi di aiuto esistenti nel settore della pesca entro il 1o luglio 2001, invitandoli a dare conferma scritta entro il 1o marzo 2001 e precisando che in assenza di risposta la Commissione avrebbe presunto l'accettazione della proposta. D'altro canto, il punto 3.4 delle suddette linee direttrici precisa che qualsiasi aiuto illegale sarà valutato alla luce delle linee direttrici applicabili al momento dell'entrata in vigore dell'atto amministrativo che istituisce l'aiuto.

L'Italia non ha risposto alla lettera della Commissione del 21 dicembre 2000. La Commissione considera pertanto che l'Italia ha accettato la proposta e che i regimi di aiuto esistenti sono stati modificati al più tardi alla data del 1o luglio 2001.

Secondo la giurisprudenza della Corte di giustizia delle Comunità europee, l'accettazione delle misure opportune trasforma un aiuto esistente in un nuovo aiuto. Ne consegue che i regimi di aiuto esistenti devono essere adeguati in conformità delle misure opportune o trasformati in nuovi regimi di aiuto soggetti all'obbligo di notifica alla Commissione (2).

Ne consegue che le disposizioni contenute nelle linee direttrici pubblicate nel 2001 e accettate dall'Italia comportano la revoca dell'autorizzazione precedentemente concessa a determinati aiuti, che si configurano così come nuove misure.

Ciò si applica agli aiuti alla ristrutturazione aziendale. In effetti le linee direttrici pubblicate nel 1997 non prevedono disposizioni specifiche sugli aiuti alla ristrutturazione delle aziende del settore della pesca. Esse si limitano a precisare, al punto 1.3, ultimo comma, ultimo trattino, che gli aiuti al funzionamento saranno esaminati caso per caso se direttamente collegati a un piano di ristrutturazione. Le linee direttrici pubblicate nel 2001 contengono invece, al punto 2.2.4, una disposizione specifica per gli aiuti al salvataggio e alla ristrutturazione delle imprese in difficoltà.

Inoltre la Commissione osserva che, secondo quanto dichiarato nella prima lettera delle autorità italiane del 17 ottobre 2002, la misura di aiuto era già stata attuata. Il decreto legislativo del 18 maggio 2001 si configura pertanto, per il periodo successivo al 1o luglio 2001, come un regime di aiuto illegale.

Tale analisi trova conferma nelle informazioni trasmesse dall'Italia in relazione agli aiuti già concessi. Le autorità italiane hanno allegato alla loro lettera del 1o luglio 2004 due comunicazioni provenienti rispettivamente dalle regioni Sicilia e Puglia in merito alle misure di aiuto attuate nell'ambito del regime: la lettera della Sicilia, del 19 giugno 2004, afferma che la misura è stata attuata con decreto dell'assessore alla pesca n. 158 del 3 dicembre 2003; la lettera della Puglia, del 19 maggio 2004, precisa che la misura è stata attuata per un fascicolo presentato alla regione nel 2001. Quest'ultima specifica inoltre che le risorse finanziarie per l'anno 2003 sono pervenute soltanto alla fine dello stesso anno. Tutto ciò conferma che sono stati messi a disposizione di questa regione fondi per l'attuazione della misura in questione, i quali provengono sicuramente dalla dotazione finanziaria assegnata al Ministero ai sensi dell'articolo 8 del decreto legislativo del 18 maggio 2001.

Come per gli aiuti erogati a livello nazionale, anche in questo caso le autorità italiane hanno fatto osservare che la concessione degli aiuti a livello regionale rientrava nell'ambito del decreto ministeriale del 10 febbraio 1998, che aveva formato oggetto di una decisione positiva della Commissione per il regime di aiuto NN 24/98. Tuttavia tale analisi non può essere condivisa dalla Commissione. In effetti, come è già stato indicato per gli aiuti concessi a livello nazionale, il regime di aiuto NN 24/98 è stato approvato per il periodo 1997-1999, con un finanziamento proveniente dal Fondo centrale del credito peschereccio, alla luce delle linee direttrici per l'esame degli aiuti nazionali nel settore della pesca e dell'acquacoltura pubblicate nella GU C 100 del 27 marzo 1997. Detto regime avrebbe dovuto essere adeguato, entro il 1o luglio 2001, alle linee direttrici pubblicate nel 2001. Pertanto il finanziamento erogato a decorrere da tale data, e più precisamente gli aiuti concessi sulla base del decreto del 18 maggio 2001, devono essere attualmente esaminati come aiuti illegali nell'ambito del regime di aiuto NN 20/2003.

Tale attuazione ad opera delle regioni corrisponde a quanto già comunicato dall'Italia con lettera del 12 marzo 2003, in cui si affermava che l'attuazione della misura non rientrava più nella competenza del ministero ma in quella delle regioni, alle quali erano state a tal fine trasferite le risorse provenienti dal Fondo centrale del credito peschereccio. Come la Commissione ha già avuto modo di precisare all'Italia, il cambiamento di identità dell'autorità pubblica che attua la misura non incide sulla qualifica o sulla natura di un aiuto. Gli aiuti concessi dalle regioni avvalendosi della dotazione del Fondo centrale del credito peschereccio sono stati erogati nell'ambito del regime NN 20/2003.

Inoltre la Commissione rileva che il regime di aiuto, relativo alla concessione di un finanziamento per la ristrutturazione di una certa categoria di imprese operanti in un settore determinato, reca un vantaggio finanziario alle imprese beneficiarie. Dal momento che i prodotti delle imprese beneficiarie sono venduti sul mercato comunitario, il regime di aiuto in questione rafforza la posizione di queste imprese sia sul mercato italiano, rispetto alle imprese degli altri Stati membri che vogliono introdurvi i loro prodotti, sia sul mercato degli altri Stati membri, rispetto alle imprese che vendono i loro prodotti in tali mercati. A beneficiare della misura sono inoltre i prodotti di questo settore particolare dell'economia. Di conseguenza, dato che le risorse necessarie all'attuazione del presente regime sono risorse pubbliche, esso costituisce un regime di aiuto di Stato ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE.

3.2.   Compatibilità con il mercato comune

Il regime può essere considerato compatibile con il mercato comune unicamente se può beneficiare di una delle deroghe previste dal trattato. Poiché detto regime va a beneficio del settore della pesca e dell'acquacoltura, esso deve essere analizzato alla luce degli orientamenti per l'esame degli aiuti di Stato nel settore della pesca e dell'acquacoltura, di seguito denominati orientamenti “pesca”. In applicazione del punto 5.3, secondo comma, degli orientamenti pubblicati nella GU C 229 del 14 settembre 2004, per gli aiuti erogati dal 1o novembre 2004 trovano applicazione gli orientamenti pubblicati nella GU C 229 del 14 settembre 2004, mentre per quelli erogati anteriormente a tale data si applicano le linee direttrici pubblicate nella GU C 19 del 20 gennaio 2001.

La misura è stata chiaramente presentata come un regime di aiuto alla ristrutturazione aziendale che prevede l'attuazione, a livello delle imprese beneficiarie, di piani di ristrutturazione. Dall'elenco dei costi ammissibili contenuto nel decreto del 10 febbraio 1998 si evince che le operazioni sovvenzionabili possono effettivamente corrispondere ad operazioni di ristrutturazione delle imprese beneficiarie. Tali costi corrispondono ad investimenti oppure a oneri finanziari e di funzionamento delle aziende. Si tratta di spese che possono sicuramente essere connesse a una riconversione dell'attività delle imprese beneficiarie o al loro adeguamento alle nuove condizioni economiche ai fini del ripristino della redditività economico-finanziaria.

Il regime va pertanto analizzato alla luce delle pertinenti disposizioni degli orientamenti “pesca”.

Questi orientamenti, sia nella versione del 2001 (punto 2.2.4) che in quella del 2004 (punto 4.1.2), indicano che gli aiuti di Stato destinati al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà saranno valutati alla luce degli orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà (qui di seguito definiti orientamenti “ristrutturazione”). Per gli aiuti concessi fino al 9 ottobre 2004 si applicano gli orientamenti “ristrutturazione” pubblicati nella GU C 288 del 9 ottobre 1999, mentre per quelli concessi a partire dal 10 ottobre 2004 si applicano gli orientamenti pubblicati nella GU C 229 del 14 settembre 2004. Inoltre, nel caso particolare delle imprese esercitanti come attività principale la pesca marittima, gli orientamenti precisano che la concessione degli aiuti è subordinata alla presentazione alla Commissione di un piano di riduzione della capacità della flotta.

Occorre pertanto innanzi tutto valutare se le condizioni di attuazione del regime di aiuto corrispondono a quelle definite negli orientamenti “ristrutturazione”.

In base a detti orientamenti, gli aiuti alla ristrutturazione possono essere concessi solo alle imprese in difficoltà che rispondono ai criteri esplicitati ai punti 4-8 degli orientamenti del 1999 e ai punti 9-13 di quelli del 2004. La Commissione rileva che il decreto del 10 febbraio 1998 non consente di accertare l'osservanza di tali criteri. Pertanto possono fruire degli aiuti concessi dall'Italia anche imprese non conformi ai criteri definiti negli orientamenti.

Poiché il regime è destinato alle piccole e medie imprese, si applicano i criteri definiti ai punti 31-34 degli orientamenti “ristrutturazione” del 1999, come previsto al punto 67, lettera a), dei medesimi. Secondo quanto disposto nei punti suddetti, il piano di ristrutturazione deve permettere di ripristinare l'efficienza economico-finanziaria a lungo termine dell'impresa entro un lasso di tempo ragionevole e sulla base di ipotesi realistiche, deve descrivere le circostanze che hanno determinato le difficoltà dell'impresa e deve proporre una trasformazione tale da consentire all'azienda, dopo la ristrutturazione, di coprire la totalità dei suoi costi. L'aiuto può essere concesso soltanto se il piano di ristrutturazione contiene tutti gli elementi suddetti. Le medesime condizioni, contenute nei punti 34-37 degli orientamenti “ristrutturazione” del 2004, si applicano in virtù del punto 82, lettera a), degli stessi orientamenti. La Commissione rileva che l'Italia non ha istituito una procedura volta ad accertare il rispetto delle condizioni sopra specificate.

In base al punto 67, lettera b), degli orientamenti “ristrutturazione” del 1999, non si applicano le misure compensative per la prevenzione di indebite distorsioni di concorrenza, previste ai punti 35-39. In compenso, in base al punto 82, lettera b), degli orientamenti del 2004, misure di questo tipo, descritte nei punti 38-42, devono essere adottate se l'aiuto è concesso a medie imprese. La Commissione rileva che l'Italia non ha previsto l'attuazione di siffatte misure compensative nei casi in cui il regime è destinato a medie imprese.

In base al punto 40 degli orientamenti “ristrutturazione” del 1999, applicabile alle piccole e medie imprese ai sensi del punto 67, lettera c), di detti orientamenti, i beneficiari dell'aiuto devono contribuire in maniera significativa, con fondi propri, al programma di ristrutturazione. Lo stesso principio è contenuto nel punto 43 degli orientamenti del 2004, applicabile in virtù del punto 82, lettera b), dei medesimi. La Commissione rileva che l'Italia non ha previsto l'obbligo per le imprese beneficiarie di contribuire con fondi propri all'attuazione dei piani di ristrutturazione. Lo stesso vale per l'osservanza del principio in base al quale l'aiuto è limitato al minimo indispensabile per consentire il ripristino della redditività dell'impresa, enunciato rispettivamente al punto 41 degli orientamenti del 1999 e al punto 44 degli orientamenti del 2004.

Inoltre, per le imprese esercitanti la pesca come attività principale, l'Italia non ha presentato alcun piano di riduzione della capacità della flotta.

4.   CONCLUSIONI

Pertanto, al presente stadio della valutazione preliminare prevista all'articolo 6 del regolamento (CE) n. 659/1999, la Commissione nutre gravi riserve circa la compatibilità del regime di aiuto in oggetto con il mercato comune.

Tenuto conto di quanto precede, la Commissione invita l'Italia a presentare, nell'ambito del procedimento di cui all'articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE, le proprie osservazioni e a fornire tutte le informazioni utili ai fini della valutazione dell'aiuto, entro un mese dalla data di ricezione della presente.

Con la presente la Commissione comunica all'Italia che informerà gli interessati attraverso la pubblicazione della presente lettera e di una sintesi della stessa nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea. Informerà inoltre gli interessati nei paesi EFTA firmatari dell'accordo SEE attraverso la pubblicazione di un avviso nel supplemento SEE della Gazzetta ufficiale e informerà infine l'Autorità di vigilanza EFTA inviandole copia della presente. Tutti gli interessati anzidetti saranno invitati a presentare osservazioni entro un mese dalla data di detta pubblicazione.”

----

(1)GU L 83 del 27.3.1999, pag. 1.

(2)  L'effetto dell'accettazione delle misure opportune da parte di uno Stato membro è stato chiaramente definito nella sentenza del 24 marzo 1993 pronunciata nella causa C-313/90, Comité international de la rayonne et des fibres synthétiques et autres contro Commissione: “... le norme enunciate nella disciplina ed accettate dagli Stati membri hanno, in particolare, l'effetto di revocare riguardo a determinati aiuti, rientranti nel campo di applicazione della disciplina stessa, l'autorizzazione precedentemente concessa e, pertanto, di qualificarli nuovi e di assoggettarli all'obbligo di notifica previa.” (punto 35).

----

----

Teadaanne Indiast pärit polüetüleentereftalaatkile (PET-kile) impordi suhtes kohaldatavate dumpinguvastaste meetmete osalise vahepealse läbivaatamise algatamise kohta

(2006/C 202/09)

Komisjonile on esitatud osalise vahepealse läbivaatamise taotlus vastavalt määruse (EÜ) nr 384/96 (kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed), (1) edaspidi “algmäärus”, viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 2117/2005, (2) artikli 11 lõikele 3.

1.   Läbivaatamistaotlus

Taotluse esitasid ühenduse tootjad (edaspidi “taotluse esitaja”), kelle toodang moodustab enam kui 50 % ühenduses toodetud vaatlusalustest toodetest.

Läbivaatamine piirdub dumpingu uurimisega ühe eksportiva tootja (Jindal Poly Films Limited, edaspidi “äriühing”) puhul.

2.   Toode

Läbivaadatav toode on Indiast pärinev polüetüleentereftalaatkile (PET-kile) (edaspidi “vaatlusalune toode”), mis praegu kuulub CN-koodide ex 3920 62 19 ja ex 3920 62 90 alla. CN-koodid on esitatud ainult teavitamiseks.

3.   Kohaldatavad meetmed

Praegu kohaldatakse Indiast pärit polüetüleentereftalaatkile (PET-kile) suhtes nõukogu määrusega (EÜ) nr 1676/2001, viimati muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 366/2006, (3) kehtestatud lõplikku dumpinguvastast tollimaksu.

4.   Läbivaatamise põhjused

Taotluse esitaja on esitanud piisavalt esmapilgul usutavaid tõendeid selle kohta, et dumpinguga seotud asjaolud, mille alusel kehtestati äriühingu suhtes meetmed, on muutunud ning et nimetatud muutused on püsivad.

Taotluse esitaja väide dumpingu suurenemise kohta toetub äriühingu Jindal Poly Films Limited arvestusliku normaalväärtuse ja nende vaatlusaluse toote ühendusse eksportimise hindade võrdlusel. Selle põhjal arvutatud dumpingumarginaal on märkimisväärselt suurem eelmise uurimise käigus leitud dumpingumarginaalist, mis viis praeguse tollimaksumäära kehtestamiseni. Seega ei ole senisel tasemel meetmete kohaldamine dumpingu tasakaalustamiseks väidetavalt enam piisav.

5.   Dumpingu kindlakstegemise menetlus

Olles pärast nõuandekomiteega konsulteerimist kindlaks teinud, et on olemas piisav tõendusmaterjal, et algatada äriühinguga Jindal Poly Films Limited seotud dumpingu aspekte käsitlev osaline vahepealne läbivaatamine, algatab komisjon käesolevaga läbivaatamise vastavalt algmääruse artikli 11 lõikele 3.

a)   Küsimustikud

Selleks, et saada uurimise jaoks vajalikku teavet, saadab komisjon küsimustikud taotluse esitajale ja asjaomase ekspordiriigi ametiasutustele. Kõnealune teave ja tõendusmaterjalid peavad komisjonini jõudma punkti 6 alapunktis a sätestatud tähtaja jooksul.

b)   Teabe kogumine ja huvitatud isikute ärakuulamine

Kõikidel huvitatud isikutel palutakse teha teatavaks oma seisukohad, esitada teavet, mida küsimustik ei hõlma, ja täiendavaid tõendeid. Kõnealune teave ja tõendusmaterjalid peavad komisjonini jõudma punkti 6 alapunktis a sätestatud tähtaja jooksul.

Komisjon võib huvitatud isikud ära kuulata, kui nad esitavad selleks konkreetsed põhjused. Taotlus tuleb esitada punkti 6 alapunktis b sätestatud tähtaja jooksul.

6.   Tähtajad

a)   Isikutele, kes teatavad endast, vastavad küsimustikule ja esitavad mis tahes muud teavet

Kõik huvitatud isikud, kes soovivad, et nende märkusi uurimise käigus arvesse võetaks, peavad endast komisjonile teatama ning esitama oma seisukohad ja küsimustiku vastused või mis tahes muu teabe 40 päeva jooksul pärast käesoleva teadaande avaldamist Euroopa Liidu Teatajas, kui ei ole sätestatud teisiti. Tähelepanu juhitakse asjaolule, et enamiku algmääruses sätestatud menetlusõiguste kasutamine sõltub sellest, kas isik on endast eespool nimetatud ajavahemiku jooksul teatanud.

b)   Ärakuulamised

Samuti võivad kõik huvitatud isikud sama 40päevase tähtaja jooksul taotleda komisjonilt ärakuulamist.

7.   Kirjalikud esildised, küsimustiku vastused ja kirjavahetus

Kõik huvitatud isikute esildised ja taotlused tuleb esitada kirjalikult (mitte elektroonilisel kujul, kui ei ole sätestatud teisiti) ning need peavad sisaldama huvitatud isiku nime, aadressi, e-posti aadressi, telefoni- ja faksinumbrit. Kõik kirjalikud esildised, sealhulgas käesolevas teadaandes nõutud teave, küsimustiku vastused ja kirjavahetus, mille huvitatud isikud saadavad konfidentsiaalsena, peavad olema märgistatud sõnaga “Limited” (4) ning vastavalt algmääruse artikli 19 lõikele 2 peab nendega olema kaasas mittekonfidentsiaalne versioon, millel on märge “For inspection by interested parties”.

Komisjoni postiaadress:

8.   Koostööst hoidumine

Kui huvitatud isik ei võimalda juurdepääsu vajalikule teabele või ei esita seda ettenähtud tähtaja jooksul või takistab uurimist märkimisväärselt, võib vastavalt algmääruse artiklile 18 teha nii negatiivsed kui positiivsed järeldused kättesaadavate faktide põhjal.

Kui selgub, et huvitatud isik on esitanud ebaõiget või eksitavat teavet, jäetakse selline teave arvesse võtmata ning võidakse vastavalt algmääruse artiklile 18 toetuda kättesaadavatele faktidele. Kui huvitatud isik ei tee koostööd või teeb seda üksnes osaliselt ja kasutatakse kättesaadavaid fakte, võib tulemus olla asjaomasele isikule ebasoodsam, kui see oleks olnud tema koostöö korral.

9.   Uurimise ajakava

Uurimine viiakse vastavalt algmääruse artikli 11 lõikele 5 lõpule 15 kuu jooksul pärast käesoleva teadaande Euroopa Liidu Teatajas avaldamise kuupäeva.

----

(1)ELT L 56, 6.3.1996, lk 1.

(2)ELT L 340, 23.12.2005, lk 17.

(3)EÜT L 227, 23.08.2001, lk 1; ELT L 68, 8.3.2006, lk 6.

(4)  See tähendab, et dokument on üksnes sisekasutuseks. Seda kaitstakse vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1049/2001 (üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele, EÜT L 145, 31.5.2001, lk 43) artiklile 4. See on konfidentsiaalne dokument vastavalt algmääruse artiklile 19 ja GATT 1994 VI artikli rakendamist käsitleva WTO lepingu (dumpinguvastane leping) artiklile 6.

----

----

RIIGIABI — SAKSAMAA

Riigiabi nr C 33/2006 (ex N 576/2004) — Maapealse digitaaltelevisiooni (DVB-T) kasutuselevõtmine Baieri liidumaal

Kutse märkuste esitamiseks vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 88 lõikele 2

(2006/C 202/10)

(EMPs kohaldatav tekst)

Käesolevale kokkuvõttele lisatud autentses keeles 19. juuli 2006. aasta kirjas teatas komisjon Saksamaa Liitvabariigile oma otsusest algatada EÜ asutamislepingu artikli 88 lõikega 2 ettenähtud menetlus seoses eespool nimetatud abiga/meetmega.

Huvitatud isikud võivad saata omapoolsed märkused abi/meetme kohta, mille suhtes komisjon algatab menetluse, ühe kuu jooksul alates käesoleva kokkuvõtte ja sellele järgneva kirja avaldamisest järgmisel aadressil:

Märkused edastatakse Saksamaa Liitvabariigile. Märkusi esitavad huvitatud isikud võivad kirjalikult taotleda neid käsitlevate andmete konfidentsiaalsust, täpsustades taotluse põhjused.

KOKKUVÕTTE TEKST

MEETME KIRJELDUS

Meede, millest teatati, on seotud maapealse digitaaltelevisiooni (DVB-T) kasutuselevõtmisega Saksamaa Baieri liidumaal (edaspidi “NRW”), millega 30. mail 2005. aastal Münchenis ja Nürnbergis. Digitelevisioonile ülemineku projekti eestvedajaks on Baieri liidumaa meediaasutus Bayerische Landeszentrale für neue Medien (BLM).

BLMi eelarve maapealse digitaaltelevisiooni kasutuselevõtmiseks Baieri liidumaal on 2,4 miljonit eurot. Nendest vahenditest on 300 000 eurot kavandatud tarbijate teavitamiseks seoses digitaaltelevisioonile üleminekuga ning 2,1 miljonit eurot eraringhäälinguorganisatsioonidele nende programmide edastamiseks maapealse digitaaltelevisiooni kanalite kaudu. Eraringhäälinguorganisatsioonidele antakse rahalist abi tagastamatu abi vormis. Esimesel aastal on abisumma 600 000 eurot ja järgneval kolmel aastal 500 000 eurot aastas.

Abisumma arvutamisel võetakse arvesse nelja kriteeriumit. Meetodit kohaldatakse eraringhäälinguorganisatsioonide omaprogrammi kanalite suhtes. Ühele kriteeriumile vastavuse eest saab kanal ühe punkti. Neli kriteeriumit on järgmised: (i) tegemist on ringhäälingukanali mitte meediateenuseid osutava ettevõtjaga; (ii) ringhäälingukanalil on BLMi litsents; (iii) ringhäälingukanalit edastati eelnevalt maapealses analoogtelevisiooni võrgus; (iv) ringhäälingukanal on kohalik mitte üleriigiline.

Sõltuvalt aastast ja geograafilisest asukohast võrdub iga punkt 10 419–15 000 euroga. Olenevalt kanalist, aastast ja piirkonnast on abi osatähtsus 5–55 % ringhäälinguorganisatsiooni saadete edastuskuludest. Saksamaa teatas osutatud rahalisest abist kohalikele ja riigitelekanalitele kui kahest erinevast meetmest. Mõlemat tüüpi abisaajate puhul arvutatakse rahalise abi summa vastavalt eespool kirjeldatud metoodikale.

MEETME HINDAMINE

Komisjon on seisukohal, et BLMi antavat abi võib käsitleda riigiabina asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses. BLMi võib käsitleda avalik-õiguslik asutusena, mis on riigi poolt asutatud või loodud, mis täidab avalikku ülesannet ning millele antud soodustusi rahastatakse riiklikest vahenditest.

Tundub, et BLMi rahalise abi puhul on kahte liiki abisaajaid: esiteks on otsesed abisaajad DVB-T võrgus saateid edastavad eraringhäälinguorganisatsioonid ja teiseks saab kaudselt abi ka võrguoperaator DVB–T network T–Systems. Ringhäälinguorganisatsioonide puhul katab BLMi antav abi nelja aasta jooksul osaliselt organisatsiooni saateedastuskulud DVB–T võrgus. Toetusega hüvitatakse osa tavapärastest tegevuskuludest. Ei ole välistatud, et võrguoperaator T–Systems saab BLMi abist kaudset tulu, sest ta ei pea tagama lõpptarbijale juurdepääsu maapealsele digitaaltelevisioonile ning võib kinnitada kõrgema saateedastustasu, mida ringhäälinguorganisatsioonid oleksid olnud nõus maksma abi puudumisel.

Komisjonil on ka kahtlus, kas pakkumismenetlusega tagati, et BLMi abiga kaasnev selektiivne majanduslik eelis on väikseim või puudub ning kas suudetakse ära hoida konkurentsi moonutamine. Tundub siiski, et meede moonutab konkurentsi, sest abi ülekandekulude katmiseks ei ole kõikide ringhäälinguorganisatsioonide jaoks ühesugune ning abita jäävad näiteks need organisatsioonid, kes kasutavad DVB–Tst erinevat edastusviisi. On empiirilisi tõendeid erinevate edastusviiside asendatavuse kohta kliendi tasandil ning konkurentsi tekkimise kohta kaabelsideoperaatorite vahel DVB-T kasutuselevõtmisel. Lisaks on komisjon arvamusel, et kõnealune meede võib kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust, sest eeldatavad abisaajad on tegevad rahvusvahelisel turul.

Saksamaa ametiasutused viitasid EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punktidele c ja d ning artikli 86 lõikele 2, et põhjendada meetme kokkusobivust juhul kui seda käsitletakse abina. Lähtuvalt artikli 87 lõike 3 punktist c on komisjonil kahtlus kas meede, millest teatati, on sobiv ja vajalik meedia mitmekesisuse tagamiseks, uute teenuste edendamiseks või konkurentsi toetamiseks eri edastamisviiside vahel vastavalt ametiasutuste väidetele. Komisjonil ei ole mingit alust arvata, et asjaomane meede on kohane või vajalik turul esinevate probleemide lahendamiseks, mis võivad kahjustada digitaaltelevisioonile üleminekut. Otse vastupidi, meetme vajalikkus on kaheldav, sest eraringhäälinguorganisatsioonid on veendunud DVB-T-le ülemineku vajaduses ning on enam kui kahe aasta jooksul saanud hakkama ilma garantiide ja riigiabita.

Seoses artikli 87 lõike3 punktiga d on komisjon esialgu arvamusel, et meede on seotud ringhäälingusignaalide edastamisega ning ei edenda selliste saadete edastamist, mida nendes käsitletava teema tõttu muidu ei näidataks.

Seosest artikli 86 lõikega 2 on komisjon arvamusel, et riigi ametiasutused peavad üldhuvi teenused selgelt defineerima ning tegema nende osutamise ülesandeks ühele kindlale ettevõtjale. Käesoleval juhul ei ole seda tehtud. Teiseks on komisonil küsimus kas käesolevat meedet, millega toetatakse rahaliselt tavaliste kommertsettevõtjate tavapärast kommertstegevust rohkem kui nelja aasta jooksul, saab käsitleda üldhuviteenusena, eriti riikliku ringhäälingu olemasolu korral, kelle eesmärk on mitmekesisuse tagamine ning kohalike ja piirkondlike programmide pakkumine.

KIRJA TEKST

“Die Kommission teilt der Bundesrepublik Deutschland mit, dass sie nach Prüfung der von der Bundesregierung übermittelten Angaben zu der oben genannten Beihilfe beschlossen hat, das Verfahren nach Artikel 88 Absatz 2 EG-Vertrag einzuleiten.

1.   VERFAHREN

2.   AUSFÜHRLICHE BESCHREIBUNG DER BEIHILFE

2.1.   Regulatorischer und technischer Hintergrund

Die einzelnen Phasen der Umstellung

Vergabe der Rundfunklizenzen

Tabelle 1

Programmspektrum in München vor und nach der Umstellung

Vergabe der Netzlizenzen

2.2.   Ausführliche Beschreibung der Maßnahme

3.   WÜRDIGUNG DER MASSNAHME

3.1.   Staatliche Beihilfe im Sinne von Artikel 87 Absatz 1 EG-Vertrag

3.1.1.   Staatliche Mittel

3.1.2.   Vorteil

3.1.3.   Wettbewerbsverfälschung

Zuteilung der Netz- und Rundfunklizenzen

Unterschiede in der öffentlichen Finanzierung für private Rundfundanbieter

Sektorielle Beihilfe

3.1.4.   Auswirkungen auf den Handel

3.1.5.   Vorläufige Schlussfolgerung zum Beihilfecharakter der Maßnahme

3.2.   Würdigung der Vereinbarkeit

3.2.1.   Artikel 87 Absatz 3 Buchstabe c EG-Vertrag

3.2.2.   Artikel 87 Absatz 3 Buchstabe d EG-Vertrag

3.2.3.   Artikel 86 Absatz 2 EG-Vertrag

4.   SCHLUSSFOLGERUNG

Aus diesen Gründen fordert die Kommission die Bundesrepublik Deutschland im Rahmen des Verfahrens nach Artikel 88 Absatz 2 EG-Vertrag auf, innerhalb eines Monats nach Eingang dieses Schreibens ihre Stellungnahme abzugeben und alle für die Würdigung der Maßnahme sachdienlichen Informationen zu übermitteln.

Die Kommission ersucht um zusätzliche Auskünfte zu folgenden Fragen:

Ihre Behörden werden aufgefordert, unverzüglich eine Kopie dieses Schreibens an die potenziellen Beihilfeempfänger weiterzuleiten.

Die Kommission erinnert die Bundesrepublik Deutschland an die Sperrwirkung des Artikels 88 Absatz 3 EG-Vertrag und verweist auf Artikel 14 der Verordnung (EG) Nr. 659/1999 des Rates, wonach alle rechtswidrigen Beihilfen von den Empfängern zurückgefordert werden können.

Die Kommission weist die Bundesrepublik Deutschland darauf hin, dass sie alle betroffenen Dritten durch die Veröffentlichung des vorliegenden Schreibens und einer aussagekräftigen Zusammenfassung desselben im Amtsblatt der Europäischen Union unterrichten wird. Außerdem wird sie die betroffenen Dritten in den EFTA-Staaten, die das EWR-Abkommen unterzeichnet haben, durch die Veröffentlichung einer Bekanntmachung in der EWR-Beilage zum Amtsblatt der Europäischen Union und die EFTA-Überwachungsbehörde durch Übermittlung einer Kopie dieses Schreibens von dem Vorgang in Kenntnis setzen. Alle Betroffenen werden aufgefordert, innerhalb eines Monats ab dem Datum dieser Veröffentlichung ihre Stellungnahme abzugeben.”

----

(1)ABl. C 216 vom 28. August 2004, S. 5.

(2)  Entscheidung K(2005)3903 der Kommission vom 9. November 2005 über die staatliche Beihilfe, die die Bundesrepublik Deutschland zugunsten der Einführung des digitalen terrestrischen Fernsehens (DVB-T) in Berlin-Brandenburg gewährt hat, siehe Amtsblatt L 200 vom 22. Juli 2006.

(3)  Mit Schreiben vom 2. Dezember 2005, 9. Dezember 2005 und vom 12. Dezember 2005.

(4)  DVB-T bedeutet Digital-Video-Broadcasting über ein terrestrisches Netz.

(5)  ‚eEurope 2005: Eine Informationsgesellschaft für alle‘ (KOM(2002)263 endg.); Mitteilung der Kommission über den Übergang vom analogen zum digitalen Rundfunk (digitaler Übergang und Analogabschaltung) (KOM(2003)541 endg.) und Mitteilung der Kommission über die Beschleunigung des Übergangs vom analogen zum digitalen Rundfunk (KOM(2005)204 endg.).

(6)  Die Arbeitsgemeinschaft Fernsehforschung (AGF) ist der Zusammenschluss der größten deutschen Fernsehsender (ARD, ProSiebenSat.1 Media AG, RTL und ZDF) zur gemeinsamen Durchführung und Weiterentwicklung der kontinuierlichen quantitativen Fernsehzuschauerforschung in Deutschland. Im Gegensatz zum Satellitenempfang, der in rund 30 % der deutschen Fernsehhaushalte digital übertragen wird, ist der Kabelempfang vorwiegend analog. Nur 10 % der Kabelhaushalte empfangen digitale Rundfunksignale.

(7)  SES/ASTRA ist der größte Satellitenbetreiber in Deutschland und veröffentlicht jedes Jahr den German Satellite Monitor über die Bedeutung der verschiedenen Fernsehübertragungswege. In Schaubild 1 sind die jeweils zum Jahresende datierten Angaben der ASTRA/Infratest-Erhebungen, z.B. Ende 2005, auf den 1. Januar des folgenden Jahres bezogen, z.B. 1.1.2006, um sie mit den Angaben von AGF/GfK und Funkanalyse Bayern vergleichbar zu machen, die beide jeweils zu Jahresbeginn erhoben werden.

(8)  Diese Daten stammen von der Website der BLM. Den von den deutschen Behörden übermittelten Daten ist zu entnehmen, dass rund 8,1 % aller bayerischen Haushalte ausschließlich über einen terrestrischen Empfang verfügen. Für München und Nürnberg liegt dieses Anteil bei 9,3 % bzw. 9,7 %.

(9)  Bayerisches Mediengesetz in der Fassung der Bekanntmachung vom 22. Oktober 2003 (Bayerisches Gesetz- und Verordnungsblatt S. 799, BayRS 2251-4-S).

(10)  In den übermittelten Unterlagen wird das Gebiet in und um München auch als ‚München/Südbayern‘ bezeichnet. Aus Gründen der Einfachheit wird das Gebiet im Folgenden nur ‚München‘ genannt.

(11)  Ein Multiplex entspricht einem Frequenzblock für die Rundfunkübertragung und beinhaltet in Bayern vier Programme.

(12)  Die analoge terrestrische Übertragung der privaten Rundfunkanbieter wurde nicht nur in München und Nürnberg sondern in ganz Bayern eingestellt.

(13)Staatsvertrag über den Rundfunk im vereinten Deutschland vom 31. August 1991 (Rundfunkstaatsvertrag — RStV) in der Fassung vom 1. Juli 2002, Bayerisches Gesetz- und Verordnungsblatt, S. 162.

(14)  Ausschreibung der Nutzung von terrestrischen Übertragungskapazitäten für digitale Fernsehangebote in München und Nürnberg, Bekanntmachung der BLM vom 19. Dezember 2003, Bayerischer Staatsanzeiger 1/2004.

(15)  Grundlage der Maßgabe, dass bei der Vergabe von Lizenzen für die digitale terrestrische Übertragung im Fernsehen Fernsehveranstalter mit denjenigen Programmen vorrangig zu berücksichtigen sind, die in dem jeweils betroffenen Verbreitungsgebiet analog verbreitet werden, ist Artikel 52a Absatz 1 RStV. Artikel 32 Absätze 1 und 2 BayMG enthalten ebenfalls einen Verweis auf diesen Artikel.

(16)  ‚Die Landeszentrale stellt eine Förderung der technischen Verbreitungskosten entsprechend den jeweiligen haushaltsrechtlichen Entscheidungen in Aussicht.‘ Siehe Abschnitt B.5.

(17)  Die zeitlichen Angaben beziehen sich auf den Genehmigungsbescheid an RTL und den Vertrag über Übertragungsdienste; dies sind bisher die einzigen Lizenzen, die der Kommission vorliegen.

(18)  In Nürnberg wird der vierte Programmplatz seit dem 31. Januar 2006 für die Ausstrahlung von Mona TV, einem Einkaufs-, Nachrichten- und Unterhaltungssender, genutzt. Bisher haben die Behörden noch keine Erklärung dazu abgegeben, ob dieses Programm im Rahmen der angemeldeten Maßnahme Anspruch auf eine finanzielle Förderung hat.

(19)  Für das dritte und vierte Vertragsjahr beträgt der entsprechende prozentuale Anteil 75 % bzw. 60 %.

(20)  Siehe Schreiben vom 22. März 2005, Ziffer 11.

(21)  Seit dem 13. Juli 2005 ist die Regulierungsbehörde für Telekommunikation und Post in Bundesnetzagentur umbenannt.

(22)  Amtsblatt RegTP Nr. 20/2004, Vfg Nr. 44/2004, S. 1430.

(23)  Amtsblatt RegTP Nr. 23/2002, Vfg Nr. 36/2002, S. 1695.

(24)  Das Bayerische Mediengesetz scheint keine Bestimmung zu enthalten, die der Maßgabe im Rundfunkstaatsvertrag direkt entsprechen würde.

(25)  Siehe Anmeldung, S. 18.

(26)  Da DVB-T bereits angeboten wird, scheint zumindest ein Teil dieser Mittel bereits ausgegeben worden zu sein.

(27)  Der Anmeldung zufolge gibt es in beiden DVB-T-Bereichen einen Medienservice (HS), der keine finanzielle Unterstützung erhält.

(28)  Rs. T-358/94, Air France/Kommission, Slg. 1996 II-2109 und Rs. C-482/99, France/Kommission, Stardust Marine Slg. 2002 I-4397.

(29)  BayMG, insbesondere die Artikel 2, 10 und 11.

(30)  BayMG, Artikel 19.

(31)  BayMG, Artikel 21 Absatz 2 Satz 2.

(32)  Siehe Randnummer 15.

(33)  BayMG, Artikel 26 Absatz 3.

(34)  Rs. C-482/99 Frankreich/Kommission, Stardust Marine Slg. 2002 I-4397, Randnummer 23 und darin genannte Verweise.

(35)  Obwohl dem BR ein Teil des DVB-T-Netzes (zwei Multiplexe) zugeteilt wurde, kann er nicht als Begünstigter angesehen werden, da diese Multiplexe ausschließlich von öffentlich-rechtlichen Rundfunkanstalten genutzt werden, die keine Zuschüsse der BLM erhalten.

(36)  Siehe Randnummer 11.

(37)  Media Perspektiven, Basisdaten: Daten zur Mediensituation in Deutschland 2004, S. 11 und S. 18; AGF/GfK Fernsehforschung und I-Punkt Deutschland auf der Grundlage von Nielsen Media Research.

(38)  Urteil vom 24. Juli 2004 in der Rs. C-280/00 Altmark Trans GmbH, Slg. 2003 I-7747, Randnummern 88 - 94.

(39)  Siehe Randnummern 10 – 12.

(40)  Bei den fünf Sendern handelt es sich in München um RTL, RTL 2, ProSieben, Sat.1 und Tele 5 und in Nürnberg um RTL, ProSieben, Sat.1, Tele 5 und Franken TV.

(41)  Bei einem völlig transparenten und offenen Ausschreibungsverfahren wäre von den bietenden Rundfunkanbietern zu erwarten, dass sie einen zuschussbedingten Vorteil ganz oder teilweise in höhere oder qualitativ bessere Lizenzgebote umsetzen.

(42)  Siehe Randnummer 14.

(43)  Dies wurde von den deutschen Behörden in ihrem Schreiben vom 22. März 2005 (Punkt 1d) bestätigt.

(44)  Siehe Randnummer 14.

(45)  Siehe Randnummer 18.

(46)  Entscheidung der Kommission vom 4. September 2001 (Sache Nr. COMP/M.2558 - Havas/Tempus; ABl. C 319 vom 14. November 2001, Randnummer 9 und darin genannte Verweise).

(47)  Für einen Überblick über neuere Fälle siehe Entscheidung der Kommission im Fall Telenor/Canal+/Canal Digital (COMP/C.2/38.287 vom 29. Dezember 2003, insbesondere die Randnummern 32 – 50).

(48)  Siehe TPS I (IV/36.237 vom 3. März 1999, Randnummer 30), British Interactive Broadcasting/Open (IV/36.539 vom 15. September 1999, ABl. L 312, Randnummer 26) und Telenor/Canal+/Canal Digital (COMP/C.2/38.287 vom 29. Dezember 2003, Randnummer 50).

(49)  Ein ‚Lock-in-Effekt‘ liegt vor, wenn Haushalte nicht bereit sind, in einen anderen Übertragungsmodus zu investieren, so dass ein Wechsel zwischen verschiedenen Plattformen unwahrscheinlich ist; siehe Entscheidung der Kommission im Fall MSG Media Service (ABl. L 364 vom 31. Dezember 1994, Randnummer 42).

(50)  Siehe Randnummer 6 und Fußnote 6.

(51)  Auf die 24 Programme, die das DVB-T in Bayern anbietet, entfielen 2004 über 80 % der Zuschauer und mehr als 90 % der Einnahmen aus der Fernsehwerbung in Deutschland (siehe Fußnote 36).

(52)  Vgl. den oben genannten Fall C25/04 Einführung des digitalen terrestrischen Fernsehens (DVB-T) in Berlin-Brandenburg.

(53)  Kurzfristig konnten die Kabelbetreiber Zuschauer, die am analogen Empfang über Kabel festhalten wollten, abwerben; dies war jedoch nur ein einmaliger Effekt, der sich nach der digitalen Umstellung nicht fortsetzte. Mittelfristig haben die Kabelbetreiber Kunden an die gebührenfreie DVB-T-Plattform verloren. Quelle: Emnid-Studie vom 30.4.2003, zitiert im Mabb-Bericht ‚Berlin goes digital‘, und ‚DVB-T-Region Berlin/Potsdam: Terrestrik wächst weiter‘, in: Media Perspektiven 7/2004, S. 296.

(54)  Quelle: ASTRA (2006): Reichweiten in Deutschland: Marktdaten Jahresende 2005: 7,4 % (gegenüber 2,8 % im Jahr 2004) ist das gewogene Mittel von Berlin mit 8,9 % (3,6 %) und Brandenburg mit 5,2 % (1,5 %).

(55)  Siehe ‚Berlin/Potsdam: Erste DVB-T-Region Deutschland‘, in: Media Perspektiven 12/2003, S. 565.

(56)  Insbesondere in Italien, Frankreich, Schweden und dem Vereinigten Königreich.

(57)  ‚Wettbewerb zwischen Kabel, Satellit und Terrestrik soll ermöglicht, letztendlich eine (quasi) Monopolstellung der Kabel- bzw. Satellitenverbreitung verhindert werden.‘

(58)  Bei allen Kanälen, für die eine Bezuschussung vorgesehen war, handelte es sich um Programme, die bereits über mindestens einen der anderen Übertragungswege verbreitet werden.

(59)  Siehe Schreiben vom 22. März 2005, Ziffer 3: ‚Über Satellit ist aus technischer Sicht nahezu jede Wohneinheit versorgbar.‘

(60)  Außerdem nennen die deutschen Behörden in diesem Zusammenhang lokale Programmplätze von RTL, Sat.1 und Home Shopping Europe (HSE), für die ohnehin nur 30 Sendeminuten pro Tag bzw. eine Stunde am Sonntag vorgesehen sind.

(61)  Interaktivität kann lediglich durch Bereitstellung eines DVB-RCT (Return Channel Terrestrial – terrestrischer Rückkanal) unter zusätzlichen Kosten und mittels eines teureren Decoders oder durch herkömmliche Rückkanäle wie das Telefon- oder ein interaktives Fernsehkabel erreicht werden.

(62)  Im Gegensatz zum digitalen Kabel, das parallel zur bloßen Übertragung für komplexe interaktive Dienstleistungen mit einem Rückkanal aufgerüstet werden kann.

(63)  ‚Mitteilung über den Übergang vom analogen zum digitalen Rundfunk‘ (digitaler Übergang und Analogabschaltung) (KOM(2003) 541 endg.).

(64)  Siehe insbesondere den Fall C25/04 DVB-T in Berlin-Brandenburg und die Mitteilung der Kommission KOM(2003) 541 endg.

(65)  Diese Vereinbarung wird auch auf Seite 6 des Genehmigungsbescheids der BLM vom 3. Juni 2005 an RTL genannt, in dem RTL DVB-T-Lizenzen zugeteilt werden.

(66)  Entscheidungen der Kommission in den Sachen NN 88/98, BBC 24-stündiger werbefreier Nachrichtenkanal (ABl. C 78 vom 18.3.2000) und NN 70/98, ‚Kinderkanal und Phoenix‘ (ABl. C 238 vom 21.8.1999).

----

Parandused

----

Europoli 2007. aasta eelarve parandus

(Euroopa Liidu Teataja C 180, 2. august 2006)

(2006/C 202/11)

Leheküljel 6 real “C OSA TULUD KOKKU” veerus “2005. a esialgne tulem (EUR)”

asendatakse

“23 142 005”

järgmisega:

“2 314 200”.

----