# Eiropas Savienības C 290/2011

| | ISSN 1725-5201
  doi:10.3000/17255201.C_2011.290.lav |
| --- | --- |
| Eiropas Savienības
  Oficiālais Vēstnesis | C 290 |
| | |
| Izdevums latviešu valodā | Informācija un paziņojumi | 54. sējums2011. gada 1. oktobris |

ISSN 1725-5201

doi:10.3000/17255201.C_2011.290.lav

Eiropas Savienības

Oficiālais Vēstnesis

C 290

Izdevums latviešu valodā

Informācija un paziņojumi

54. sējums2011. gada 1. oktobris

---

| Paziņojums Nr. | Saturs | Lappuse |
| --- | --- | --- |
| | IV   Paziņojumi |
| | EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI |
| | Eiropas Savienības Tiesa |
| 2011/C 290/01 | Eiropas Savienības Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā VēstnesīOV C 282, 24.9.2011. | 1 |

Paziņojums Nr.

Saturs

Lappuse

IV   Paziņojumi

EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI

Eiropas Savienības Tiesa

2011/C 290/01

Eiropas Savienības Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā VēstnesīOV C 282, 24.9.2011.

Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

1

| | V   Atzinumi |
| --- | --- |
| | JURIDISKAS PROCEDŪRAS |
| | Tiesa |
| 2011/C 290/02 | Lieta C-370/11: Prasība, kas celta 2011. gada 12. jūlijā — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste | 2 |
| 2011/C 290/03 | Lieta C-377/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. jūlijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spānija) — International Bingo Technology, S.A./Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC) | 2 |
| 2011/C 290/04 | Lieta C-381/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. jūlijā iesniedza Juzgado Mercantil de Barcelona (Spānija) — Manuel Mesa Bertrán un Cristina Farrán Morenilla/Novacaixagalicia | 3 |
| 2011/C 290/05 | Lieta C-385/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 19. jūlijā iesniedza Juzgado de lo Social de Barcelona (Spānija) — Isabel Elbal Moreno/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) un Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) | 3 |
| 2011/C 290/06 | Lieta C-389/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 12. maija spriedumu apvienotajās lietās T-267/08 un T-279/08 Région Nord-Pas-de-Calais un Communauté d'Agglomération du Douaisis/Komisija 2011. gada 22. jūlijā iesniedza Région Nord-Pas-de-Calais | 4 |
| 2011/C 290/07 | Lieta C-398/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 27. jūlijā iesniedza High Court of Ireland — Thomas Hogan, Jonh Burns, John Dooley, Alfred Ryan, Michael Cunningham, Michael Dooley, Denis Hayes, Marion Walsh, Joan Power, William Walsh/Minister for Social and Family Affairs, Attorney General | 5 |
| 2011/C 290/08 | Lieta C-399/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. jūlijā iesniedza Tribunal Constitucional, Madrid (Spānija) — kriminālprocess pret Stefano Melloni — otra lietas dalībniece: Ministerio Fiscal | 5 |
| 2011/C 290/09 | Lieta C-403/11: Prasība, kas celta 2011. gada 27. jūlijā — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste | 6 |
| 2011/C 290/10 | Lieta C-407/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 24. maija rīkojumu lietā T-176/09 Government of Gibraltar/Eiropas Komisija 2011. gada 1. augustā iesniedza Government of Gibraltar | 6 |
| 2011/C 290/11 | Lieta C-410/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 1. augustā iesniedza Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) — Pedro Espada Sánchez un citi/Iberia Líneas Aéreas de España S.A. | 7 |
| | Vispārējā tiesa |
| 2011/C 290/12 | Lieta T-370/11: Prasība, kas celta 2011. gada 8. jūlijā — Polija/Komisija | 9 |
| 2011/C 290/13 | Lieta T-392/11: Prasība, kas celta 2011. gada 22. jūlijā — Iran Transfo/Padome | 9 |
| 2011/C 290/14 | Lieta T-398/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 10. maija rīkojumu lietā F-59/10 Barthel u.c./Tiesa 2011. gada 25. jūlijā iesniedza Yvette Barthel u.c. | 10 |
| 2011/C 290/15 | Lieta T-404/11: Prasība, kas celta 2011. gada 25. jūlijā — Turbo Compressor Manufacturer/Padome | 11 |
| 2011/C 290/16 | Lieta T-420/11: Prasība, kas celta 2011. gada 31. jūlijā — Ocean Capital Administration u.c./Padome | 12 |
| 2011/C 290/17 | Lieta T-422/11: Prasība, kas celta 2011. gada 5. augustā — Computer Resources/Publikāciju birojs | 13 |
| 2011/C 290/18 | Lieta T-432/11: Prasība, kas celta 2011. gada 2. augustā — Makhlouf/Padome | 13 |
| 2011/C 290/19 | Lieta T-433/11: Prasība, kas celta 2011. gada 2. augustā — Makhlouf/Padome | 14 |
| 2011/C 290/20 | Lieta T-436/11: Prasība, kas celta 2011. gada 3. augustā — Afriqiyah Airways/Padome | 14 |
| 2011/C 290/21 | Lieta T-438/11: Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — BelTechExport/Padome | 15 |
| 2011/C 290/22 | Lieta T-439/11: Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — Sport-pari/Padome | 15 |
| 2011/C 290/23 | Lieta T-440/11: Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — BT Telecommunications/Padome | 16 |
| 2011/C 290/24 | Lieta T-441/11: Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — Peftiev/Padome | 17 |
| 2011/C 290/25 | Lieta T-442/11: Prasība, kas celta 2011. gada 5. augustā — Evropaïki Dynamiki/Komisija | 17 |
| 2011/C 290/26 | Lieta T-445/11: Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — Charron Inox un Almet/Komisija | 18 |
| 2011/C 290/27 | Lieta T-455/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 26. maija spriedumu lietā F-83/09 Kalmár/Europol2011. gada 11. augustā iesniedza Eiropas Policijas birojs (Eiropols) | 19 |
| | Eiropas Savienības Civildienesta tiesa |
| 2011/C 290/28 | Lieta F-72/11: Prasība, kas celta 2011. gada 22. jūlijā — ZZ u.c./Komisija | 20 |
| 2011/C 290/29 | Lieta F-74/11: Prasība, kas celta 2011. gada 28. jūlijā — ZZ/Komisija | 20 |

V   Atzinumi

JURIDISKAS PROCEDŪRAS

Tiesa

2011/C 290/02

Lieta C-370/11: Prasība, kas celta 2011. gada 12. jūlijā — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste

2

2011/C 290/03

Lieta C-377/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. jūlijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spānija) — International Bingo Technology, S.A./Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC)

Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

International Bingo Technology, S.A./Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC)

2

2011/C 290/04

Lieta C-381/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. jūlijā iesniedza Juzgado Mercantil de Barcelona (Spānija) — Manuel Mesa Bertrán un Cristina Farrán Morenilla/Novacaixagalicia

Juzgado Mercantil de Barcelona

Manuel Mesa Bertrán un Cristina Farrán Morenilla/Novacaixagalicia

3

2011/C 290/05

Lieta C-385/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 19. jūlijā iesniedza Juzgado de lo Social de Barcelona (Spānija) — Isabel Elbal Moreno/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) un Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

Juzgado de lo Social de Barcelona

Isabel Elbal Moreno/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

3

2011/C 290/06

Lieta C-389/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 12. maija spriedumu apvienotajās lietās T-267/08 un T-279/08 Région Nord-Pas-de-Calais un Communauté d'Agglomération du Douaisis/Komisija 2011. gada 22. jūlijā iesniedza Région Nord-Pas-de-Calais

Région Nord-Pas-de-Calais

Communauté d'Agglomération du Douaisis

4

2011/C 290/07

Lieta C-398/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 27. jūlijā iesniedza High Court of Ireland — Thomas Hogan, Jonh Burns, John Dooley, Alfred Ryan, Michael Cunningham, Michael Dooley, Denis Hayes, Marion Walsh, Joan Power, William Walsh/Minister for Social and Family Affairs, Attorney General

High Court of Ireland — Thomas Hogan, Jonh Burns, John Dooley, Alfred Ryan, Michael Cunningham, Michael Dooley, Denis Hayes, Marion Walsh, Joan Power, William Walsh/Minister for Social and Family Affairs, Attorney General

5

2011/C 290/08

Lieta C-399/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. jūlijā iesniedza Tribunal Constitucional, Madrid (Spānija) — kriminālprocess pret Stefano Melloni — otra lietas dalībniece: Ministerio Fiscal

Tribunal Constitucional, Madrid

Stefano Melloni

Ministerio Fiscal

5

2011/C 290/09

Lieta C-403/11: Prasība, kas celta 2011. gada 27. jūlijā — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

6

2011/C 290/10

Lieta C-407/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 24. maija rīkojumu lietā T-176/09 Government of Gibraltar/Eiropas Komisija 2011. gada 1. augustā iesniedza Government of Gibraltar

Government of Gibraltar

Government of Gibraltar

6

2011/C 290/11

Lieta C-410/11: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 1. augustā iesniedza Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) — Pedro Espada Sánchez un citi/Iberia Líneas Aéreas de España S.A.

Audiencia Provincial de Barcelona

Pedro Espada Sánchez un citi/Iberia Líneas Aéreas de España S.A.

7

Vispārējā tiesa

2011/C 290/12

Lieta T-370/11: Prasība, kas celta 2011. gada 8. jūlijā — Polija/Komisija

9

2011/C 290/13

Lieta T-392/11: Prasība, kas celta 2011. gada 22. jūlijā — Iran Transfo/Padome

Iran Transfo/Padome

9

2011/C 290/14

Lieta T-398/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 10. maija rīkojumu lietā F-59/10 Barthel u.c./Tiesa 2011. gada 25. jūlijā iesniedza Yvette Barthel u.c.

Barthel

Yvette Barthel

10

2011/C 290/15

Lieta T-404/11: Prasība, kas celta 2011. gada 25. jūlijā — Turbo Compressor Manufacturer/Padome

Turbo Compressor Manufacturer

11

2011/C 290/16

Lieta T-420/11: Prasība, kas celta 2011. gada 31. jūlijā — Ocean Capital Administration u.c./Padome

Ocean Capital Administration

12

2011/C 290/17

Lieta T-422/11: Prasība, kas celta 2011. gada 5. augustā — Computer Resources/Publikāciju birojs

Computer Resources

13

2011/C 290/18

Lieta T-432/11: Prasība, kas celta 2011. gada 2. augustā — Makhlouf/Padome

Makhlouf

13

2011/C 290/19

Lieta T-433/11: Prasība, kas celta 2011. gada 2. augustā — Makhlouf/Padome

Makhlouf

14

2011/C 290/20

Lieta T-436/11: Prasība, kas celta 2011. gada 3. augustā — Afriqiyah Airways/Padome

Afriqiyah Airways

14

2011/C 290/21

Lieta T-438/11: Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — BelTechExport/Padome

BelTechExport

15

2011/C 290/22

Lieta T-439/11: Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — Sport-pari/Padome

Sport-pari

15

2011/C 290/23

Lieta T-440/11: Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — BT Telecommunications/Padome

BT Telecommunications

16

2011/C 290/24

Lieta T-441/11: Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — Peftiev/Padome

Peftiev

17

2011/C 290/25

Lieta T-442/11: Prasība, kas celta 2011. gada 5. augustā — Evropaïki Dynamiki/Komisija

Evropaïki Dynamiki

17

2011/C 290/26

Lieta T-445/11: Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — Charron Inox un Almet/Komisija

Charron Inox un Almet

18

2011/C 290/27

Lieta T-455/11 P: Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 26. maija spriedumu lietā F-83/09 Kalmár/Europol2011. gada 11. augustā iesniedza Eiropas Policijas birojs (Eiropols)

Kalmár/Europol

19

Eiropas Savienības Civildienesta tiesa

2011/C 290/28

Lieta F-72/11: Prasība, kas celta 2011. gada 22. jūlijā — ZZ u.c./Komisija

ZZ

20

2011/C 290/29

Lieta F-74/11: Prasība, kas celta 2011. gada 28. jūlijā — ZZ/Komisija

ZZ

20

| LV | |
| --- | --- |

LV

---

IV Paziņojumi

EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI

Eiropas Savienības Tiesa

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/1 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/1

---

2011/C 290/01

Eiropas Savienības Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

OV C 282, 24.9.2011.

Iepriekšējās publikācijas

OV C 269, 10.9.2011.

OV C 252, 27.8.2011.

OV C 238, 13.8.2011.

OV C 232, 6.8.2011.

OV C 226, 30.7.2011.

OV C 219, 23.7.2011.

Šie teksti pieejami arī

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Atzinumi

JURIDISKAS PROCEDŪRAS

Tiesa

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/2 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/2

---

Prasība, kas celta 2011. gada 12. jūlijā — Eiropas Komisija/Beļģijas Karaliste

(Lieta C-370/11)

2011/C 290/02

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvis — W. Mölls)

Atbildētāja: Beļģijas Karaliste

Prasītājas prasījumi:

Eiropas Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atzīt, ka, neatceļot noteikumus, saskaņā ar kuriem peļņai, kas gūta, atpērkot tādu kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu akcijas, kuriem nav izsniegtas atļaujas atbilstoši Direktīvai 85/611/EEK (1), ja šie uzņēmumi ir reģistrēti Beļģijā, neuzliek nodokļus, kamēr peļņai, kas gūta, atpērkot šādu uzņēmumu akcijas, ja tie ir reģistrēti Norvēģijā vai Islandē, nodokļus uzliek, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 36. un 40. pantā noteiktos pienākumus; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka, neatceļot noteikumus, saskaņā ar kuriem peļņai, kas gūta, atpērkot tādu kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu akcijas, kuriem nav izsniegtas atļaujas atbilstoši Direktīvai 85/611/EEK (1), ja šie uzņēmumi ir reģistrēti Beļģijā, neuzliek nodokļus, kamēr peļņai, kas gūta, atpērkot šādu uzņēmumu akcijas, ja tie ir reģistrēti Norvēģijā vai Islandē, nodokļus uzliek, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 36. un 40. pantā noteiktos pienākumus;

| — | piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Komisija apgalvo, ka attiecīgās valsts tiesību normas atturot Beļģijas rezidentus ieguldīt kolektīvo ieguldījumu uzņēmumos Norvēģijā un Islandē, jo uz peļņu, kas gūta, atpērkot minēto uzņēmumu akcijas, nevarot attiecināt atbrīvojumu no nodokļa, kas tiek piemērots peļņai, kura gūta, atpērkot Beļģijā reģistrētu kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu akcijas.

Komisija uzver, ka šāda atšķirīga attieksme ierobežojot brīvu kapitāla apriti, kas garantēta EEZ līguma 40. pantā. Tāpat tā ierobežojot arī pakalpojumu sniegšanas brīvību, un tādējādi esot pārkāpts EEZ līguma 36. pants.

Atbildot uz Beļģijas iestāžu paustajiem iebildumiem, Komisija, pirmkārt, norāda, ka Beļģijas tiesību aktos paredzētās atšķirības Eiropas Savienībā reģistrēto kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu kategorijas ietvaros, proti, atkarībā no tā, vai tām ir vai nav izsniegta atļauja atbilstoši Direktīvai 85/611/EEK, nav šīs prasības priekšmets. Otrkārt un treškārt, Komisija iebilst pret argumentāciju, saskaņā ar kuru iepriekš minētie pasākumi esot attaisnojami ar iemesliem, kas saistīti ar fiskālās uzraudzības efektivitāti vai informācijas apmaiņas mehānismu neesamību. Šajā kontekstā Komisija konstatē, ka Beļģija, Norvēģija un Islande ir ratificējušas ESAO un Eiropas Padomes vadībā izstrādāto Konvenciju par savstarpēju administratīvo palīdzību nodokļu jautājumos un ka līgumos par dubultu nodokļu uzlikšanu, kuri ir noslēgti starp Beļģiju un, respektīvi, Norvēģiju un Islandi, ir paredzēti šo valstu informācijas apmaiņas mehānismi.

---

(1)  Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīva 85/611/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU), OV L 375, 3. lpp.

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/2 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/2

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. jūlijā iesniedza Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spānija) — International Bingo Technology, S.A./Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC)

(Lieta C-377/11)

2011/C 290/03

Tiesvedības valoda — spāņu

Iesniedzējtiesa

Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītājs: International Bingo Technology, S.A.

Atbildētāja: Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC)

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai tas, ka spēlētāji samaksā daļu no karšu cenas, kas atbilst laimestam, ir uzskatāms par faktisku preču vai pakalpojumu patēriņu, lai šī darbība būtu apliekama ar PVN? |
| --- | --- |

1)

Vai tas, ka spēlētāji samaksā daļu no karšu cenas, kas atbilst laimestam, ir uzskatāms par faktisku preču vai pakalpojumu patēriņu, lai šī darbība būtu apliekama ar PVN?

| 2) | Vai Sestās direktīvas (1) 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts saistībā ar tās 17. panta 5. punktu un 19. panta 1. punktu ir interpretējami tādējādi, ka tie nosaka tādu saskaņošanas pakāpi, kas liedz dažādās dalībvalstīs tiesību aktu vai judikatūras līmenī pieņemt dažādus noteikumus attiecībā uz tās karšu cenas daļas, kas domāta laimestu izmaksai, iekļaušanu ar PVN apliekamajā bāzē, lai noteiktu saucēju atskaitāmās procentuālās daļas aprēķinā? |
| --- | --- |

2)

Vai Sestās direktīvas (1) 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts saistībā ar tās 17. panta 5. punktu un 19. panta 1. punktu ir interpretējami tādējādi, ka tie nosaka tādu saskaņošanas pakāpi, kas liedz dažādās dalībvalstīs tiesību aktu vai judikatūras līmenī pieņemt dažādus noteikumus attiecībā uz tās karšu cenas daļas, kas domāta laimestu izmaksai, iekļaušanu ar PVN apliekamajā bāzē, lai noteiktu saucēju atskaitāmās procentuālās daļas aprēķinā?

| 3) | Vai Sestās direktīvas 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts saistībā ar tās 17. panta 5. punktu un 19. panta 1. punktu ir interpretējami tādējādi, ka tie ir pretrunā valsts tiesu judikatūrai, kura attiecībā uz bingo spēlēm ar PVN apliekamajā bāzē iekļauj summas, kas atbilst laimestu summai un kuras spēlētāji apmaksā, iegādājoties kartes, iekļaujot tās atskaitāmo procentu aprēķina saucējā? |
| --- | --- |

3)

Vai Sestās direktīvas 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkts saistībā ar tās 17. panta 5. punktu un 19. panta 1. punktu ir interpretējami tādējādi, ka tie ir pretrunā valsts tiesu judikatūrai, kura attiecībā uz bingo spēlēm ar PVN apliekamajā bāzē iekļauj summas, kas atbilst laimestu summai un kuras spēlētāji apmaksā, iegādājoties kartes, iekļaujot tās atskaitāmo procentu aprēķina saucējā?

---

(1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem — Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/3 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/3

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 18. jūlijā iesniedza Juzgado Mercantil de Barcelona (Spānija) — Manuel Mesa Bertrán un Cristina Farrán Morenilla/Novacaixagalicia

(Lieta C-381/11)

2011/C 290/04

Tiesvedības valoda — spāņu

Iesniedzējtiesa

Juzgado Mercantil de Barcelona

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Manuel Mesa Bertrán un Cristina Farrán Morenilla

Atbildētāja: Novacaixagalicia

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Ja kredītiestāde klientam, ar kuru tā pirms tam ir parakstījusi hipotekārā kredīta līgumu, piedāvā procentu likmju mijmaiņas līgumu, lai segtu šī aizdevuma procentu likmju svārstību risku, vai tā ir jāuzskata par ieguldījumu konsultāciju Direktīvas [2004/39/EK] (1) 4. panta 1. punkta 4. apakšpunkta izpratnē? |
| --- | --- |

1)

Ja kredītiestāde klientam, ar kuru tā pirms tam ir parakstījusi hipotekārā kredīta līgumu, piedāvā procentu likmju mijmaiņas līgumu, lai segtu šī aizdevuma procentu likmju svārstību risku, vai tā ir jāuzskata par ieguldījumu konsultāciju Direktīvas [2004/39/EK] (1) 4. panta 1. punkta 4. apakšpunkta izpratnē?

| 2) | Vai minētās direktīvas 19. panta 4. punktā paredzētās piemērotības pārbaudes neveikšana attiecībā uz privāto ieguldītāju izraisa procentu likmju mijmaiņas līguma, kas ir noslēgts starp ieguldītāju un konsultējošo kredītiestādi, pilnīgu spēkā neesamību? |
| --- | --- |

2)

Vai minētās direktīvas 19. panta 4. punktā paredzētās piemērotības pārbaudes neveikšana attiecībā uz privāto ieguldītāju izraisa procentu likmju mijmaiņas līguma, kas ir noslēgts starp ieguldītāju un konsultējošo kredītiestādi, pilnīgu spēkā neesamību?

| 3) | Gadījumā, ja saskaņā ar iepriekš minētajiem noteikumiem sniegtais pakalpojums netiek uzskatīts par ieguldījumu konsultāciju, vai pats fakts, ka tiek iegādāts sarežģīts finanšu instruments, par kādu tiek uzskatīta procentu likmju mijmaiņa, neveicot Direktīvas 92004/39/EK] 19. panta 5. punktā paredzēto atbilstības pārbaudi, tādu iemeslu dēļ, kuros ir vainojama investīciju iestāde, izraisa ar šo pašu kredītiestādi noslēgtā iegādes līguma pilnīgu spēkā neesamību? |
| --- | --- |

3)

Gadījumā, ja saskaņā ar iepriekš minētajiem noteikumiem sniegtais pakalpojums netiek uzskatīts par ieguldījumu konsultāciju, vai pats fakts, ka tiek iegādāts sarežģīts finanšu instruments, par kādu tiek uzskatīta procentu likmju mijmaiņa, neveicot Direktīvas 92004/39/EK] 19. panta 5. punktā paredzēto atbilstības pārbaudi, tādu iemeslu dēļ, kuros ir vainojama investīciju iestāde, izraisa ar šo pašu kredītiestādi noslēgtā iegādes līguma pilnīgu spēkā neesamību?

| 4) | Vai saskaņā ar Direktīvas [2004/39/EK] 19. panta 9. punktu pats fakts, ka kredītiestāde piedāvā sarežģītu, ar hipotekāro kredītu saistītu finanšu instrumentu, ir pietiekams pamats tam, lai nebūtu piemērojams pienākums veikt iepriekš minētajā 19. pantā noteiktās piemērotības un atbilstības pārbaudes, kas investīciju iestādei ir jāveic attiecībā uz privātiem ieguldītājiem? |
| --- | --- |

4)

Vai saskaņā ar Direktīvas [2004/39/EK] 19. panta 9. punktu pats fakts, ka kredītiestāde piedāvā sarežģītu, ar hipotekāro kredītu saistītu finanšu instrumentu, ir pietiekams pamats tam, lai nebūtu piemērojams pienākums veikt iepriekš minētajā 19. pantā noteiktās piemērotības un atbilstības pārbaudes, kas investīciju iestādei ir jāveic attiecībā uz privātiem ieguldītājiem?

| 5) | Vai, lai panāktu Direktīvas [2004/39/EK] 19. pantā noteikto pienākumu nepiemērošanu, ir nepieciešams, lai finanšu produkts, ar kuru ir saistīts piedāvātais finanšu instruments, tiktu pakļauts tādiem pašiem ieguldītāju aizsardzības standartiem, kādi ir noteikti minētajā direktīvā? |
| --- | --- |

5)

Vai, lai panāktu Direktīvas [2004/39/EK] 19. pantā noteikto pienākumu nepiemērošanu, ir nepieciešams, lai finanšu produkts, ar kuru ir saistīts piedāvātais finanšu instruments, tiktu pakļauts tādiem pašiem ieguldītāju aizsardzības standartiem, kādi ir noteikti minētajā direktīvā?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK (OV L 145, 1. lpp.).

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/3 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/3

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 19. jūlijā iesniedza Juzgado de lo Social de Barcelona (Spānija) — Isabel Elbal Moreno/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) un Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

(Lieta C-385/11)

2011/C 290/05

Tiesvedības valoda — spāņu

Iesniedzējtiesa

Juzgado de lo Social de Barcelona

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāja: Isabel Elbal Moreno

Atbildētāji: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) un Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai “darba nosacījumu” jēdzienā, uz kuru attiecas Direktīvas 97/81/EK (1) 4. klauzulā noteiktais diskriminācijas aizlieguma princips, ir ietverta tāda atbilstoši iemaksām uzkrātā vecuma pensija, kāda noteikta Spānijas sociālā nodrošinājuma sistēmā, kuru veido iemaksas, kas veiktas par darbinieku viņa darba attiecību laikā? |
| --- | --- |

1)

Vai “darba nosacījumu” jēdzienā, uz kuru attiecas Direktīvas 97/81/EK (1) 4. klauzulā noteiktais diskriminācijas aizlieguma princips, ir ietverta tāda atbilstoši iemaksām uzkrātā vecuma pensija, kāda noteikta Spānijas sociālā nodrošinājuma sistēmā, kuru veido iemaksas, kas veiktas par darbinieku viņa darba attiecību laikā?

| 2) | Ja atbilde uz pirmo jautājumu būtu apstiprinoša un tiktu atzīts, ka tāda atbilstoši iemaksām uzkrātā vecuma pensija, kāda noteikta Spānijas sociālā nodrošinājuma sistēmā, iekļaujas “darba nosacījumu” jēdzienā, kas ietverts Direktīvas 97/81/EK 4. klauzulā, vai diskriminācijas aizliegums, kas noteikts šajā klauzulā, ir interpretējams tādējādi, ka tas aizliedz vai nepieļauj tādu valsts tiesību noteikumu, kas — divkārt piemērojot pro rata temporis principu — nosaka nepilna darba laika darba ņēmējiem salīdzinājumā ar pilna darba laika darba ņēmējiem proporcionāli lielāku veikto iemaksu periodu, lai attiecīgi iegūtu tiesības uz atbilstoši iemaksām uzkrāto vecuma pensiju, kuras apmērs ir proporcionāli samazināts, ņemot vērā nepilno slodzi? |
| --- | --- |

2)

Ja atbilde uz pirmo jautājumu būtu apstiprinoša un tiktu atzīts, ka tāda atbilstoši iemaksām uzkrātā vecuma pensija, kāda noteikta Spānijas sociālā nodrošinājuma sistēmā, iekļaujas “darba nosacījumu” jēdzienā, kas ietverts Direktīvas 97/81/EK 4. klauzulā, vai diskriminācijas aizliegums, kas noteikts šajā klauzulā, ir interpretējams tādējādi, ka tas aizliedz vai nepieļauj tādu valsts tiesību noteikumu, kas — divkārt piemērojot pro rata temporis principu — nosaka nepilna darba laika darba ņēmējiem salīdzinājumā ar pilna darba laika darba ņēmējiem proporcionāli lielāku veikto iemaksu periodu, lai attiecīgi iegūtu tiesības uz atbilstoši iemaksām uzkrāto vecuma pensiju, kuras apmērs ir proporcionāli samazināts, ņemot vērā nepilno slodzi?

| 3) | Papildus iepriekšējam jautājumam un gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu būtu apstiprinoša un [Tiesa] atzītu, ka tāda atbilstoši iemaksām uzkrātā vecuma pensija, kāda noteikta Spānijas sociālā nodrošinājuma sistēmā, ir uzskatāma par “atlīdzību”, nevis “ar likumu noteikto sociālā nodrošinājuma pensiju”, vai tādi Spānijas tiesiskā regulējuma noteikumi (kas ietverti LGSS 7. papildnoteikumā), kuri attiecas uz nepilna darba laika darba ņēmēju vecuma pensijas iemaksu, iegūšanas un aprēķina sistēmu, ir uzskatāmi par vienu no “atlīdzības aspektiem un nosacījumiem”, uz kuriem attiecas Direktīvas 2006/54/EK (2) 4. pantā noteiktais diskriminācijas aizliegums, kā arī Līguma par Eiropas Savienības darbību konsolidētās versijas 157. pants (bijušais EKL 141. pants)? |
| --- | --- |

3)

Papildus iepriekšējam jautājumam un gadījumā, ja atbilde uz pirmo jautājumu būtu apstiprinoša un [Tiesa] atzītu, ka tāda atbilstoši iemaksām uzkrātā vecuma pensija, kāda noteikta Spānijas sociālā nodrošinājuma sistēmā, ir uzskatāma par “atlīdzību”, nevis “ar likumu noteikto sociālā nodrošinājuma pensiju”, vai tādi Spānijas tiesiskā regulējuma noteikumi (kas ietverti LGSS 7. papildnoteikumā), kuri attiecas uz nepilna darba laika darba ņēmēju vecuma pensijas iemaksu, iegūšanas un aprēķina sistēmu, ir uzskatāmi par vienu no “atlīdzības aspektiem un nosacījumiem”, uz kuriem attiecas Direktīvas 2006/54/EK (2) 4. pantā noteiktais diskriminācijas aizliegums, kā arī Līguma par Eiropas Savienības darbību konsolidētās versijas 157. pants (bijušais EKL 141. pants)?

| 4) | Vai Direktīvas 79/7/EEK (3) 4. pantā noteiktais tiešas un netiešas diskriminācijas aizliegums dzimuma dēļ ir interpretējams tādējādi, ka tas aizliedz vai nepieļauj tādu valsts tiesību noteikumu, kas, divkārt piemērojot pro rata temporis principu, nosaka nepilna darba laika darba ņēmējiem (lielais vairākums no kuriem ir sievietes) salīdzinājumā ar pilna darba laika darba ņēmējiem proporcionāli ilgāku veikto iemaksu periodu, lai attiecīgi iegūtu tiesības uz atbilstoši iemaksām uzkrāto vecuma pensiju, kuras apmērs ir proporcionāli samazināts, ņemot vērā nepilno slodzi? |
| --- | --- |

4)

Vai Direktīvas 79/7/EEK (3) 4. pantā noteiktais tiešas un netiešas diskriminācijas aizliegums dzimuma dēļ ir interpretējams tādējādi, ka tas aizliedz vai nepieļauj tādu valsts tiesību noteikumu, kas, divkārt piemērojot pro rata temporis principu, nosaka nepilna darba laika darba ņēmējiem (lielais vairākums no kuriem ir sievietes) salīdzinājumā ar pilna darba laika darba ņēmējiem proporcionāli ilgāku veikto iemaksu periodu, lai attiecīgi iegūtu tiesības uz atbilstoši iemaksām uzkrāto vecuma pensiju, kuras apmērs ir proporcionāli samazināts, ņemot vērā nepilno slodzi?

---

(1)  Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīva 97/81/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par nepilna darba laika darbu – pielikums: Pamatnolīgums par nepilna darba laika darbu (OV L 14, 9. lpp.).

(2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Direktīva 2006/54/EK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgas iespējas un attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības un profesijas jautājumos (pārstrādāta versija) (OV L 204, 23. lpp.).

(3)  Padomes 1978. gada 19. decembra Direktīva par pakāpenisku vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm īstenošanu sociālā nodrošinājuma jautājumos (OV L 6, 24. lpp.).

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/4 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/4

---

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2011. gada 12. maija spriedumu apvienotajās lietās T-267/08 un T-279/08 Région Nord-Pas-de-Calais un Communauté d'Agglomération du Douaisis/Komisija 2011. gada 22. jūlijā iesniedza Région Nord-Pas-de-Calais

(Lieta C-389/11 P)

2011/C 290/06

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Région Nord-Pas-de-Calais (pārstāvji — M. Cliquennois un F. Cavedon, avocats)

Pārējie lietas dalībnieki: Communauté d'Agglomération du Douaisis un Eiropas Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi:

| — | atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 12. maija spriedumu apvienotajās lietās T-267/08 un T-279/08; |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2011. gada 12. maija spriedumu apvienotajās lietās T-267/08 un T-279/08;

| — | apmierināt Région Nord-Pas-de-Calais pirmajā instancē izvirzītos prasījumus; |
| --- | --- |

—

apmierināt Région Nord-Pas-de-Calais pirmajā instancē izvirzītos prasījumus;

| — | piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza divus pamatus.

Ar pirmo pamatu Région Nord-Pas-de-Calais apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot atteikusies izskatīt iebildumus, kas izvirzīti par Komisijas 2008. gada 2. aprīļa Lēmumu C(2008) 1089, galīgā redakcija, kas ir atcelts un aizstāts ar Komisijas 2010. gada 23. jūnija Lēmumu C(2010) 4112, galīgā redakcija; abi lēmumi attiecas uz vienu un to pašu valsts atbalstu C 38/2007 (ex NN 45/2007). Faktiski, kā norāda apelācijas sūdzības iesniedzējs, jaunais lēmums patiesībā esot atbildis rakstveida apsvērumiem, kurus tas iesniedza ar savu sākotnējo prasības pieteikumu Vispārējā tiesā, taču tam neesot tikusi dota iespēja tikt uzklausītam jaunas iepriekšējas administratīvās procedūras gaitā.

Ar otro pamatu apelācijas sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka administratīvās procedūras gaitā esot pārkāptas tiesības uz aizstāvību un sacīkstes princips, jo Komisija esot pieņēmusi jaunu lēmumu, izvairoties no pienākuma, ievērot šai pieņemšanai raksturīgas būtiskas formas prasības. Tā faktiski esot mainījusi savu analīzi, kas saistīta ar attiecīgā valsts pasākuma raksturu, un valsts atbalsta piešķiršanas brīdī Arbel Fauvet Rail SA esot pārskatījusi piemērojamo atsauces likmju aprēķina metodi.

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/5 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/5

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 27. jūlijā iesniedza High Court of Ireland — Thomas Hogan, Jonh Burns, John Dooley, Alfred Ryan, Michael Cunningham, Michael Dooley, Denis Hayes, Marion Walsh, Joan Power, William Walsh/Minister for Social and Family Affairs, Attorney General

(Lieta C-398/11)

2011/C 290/07

Tiesvedības valoda — angļu

Iesniedzējtiesa

High Court of Ireland

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Thomas Hogan, Jonh Burns, John Dooley, Alfred Ryan, Michael Cunningham, Michael Dooley, Denis Hayes, Marion Walsh, Joan Power, William Walsh

Atbildētāji: Minister for Social and Family Affairs, Attorney General

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Direktīvu 2008/94/EK (1) var piemērot prasītāju situācijā, ņemot vērā Direktīvas 1. panta 1. punktu un faktu, ka prasītāju pieprasīto pensijas pabalstu zaudēšana saskaņā ar Īrijas tiesību aktiem nav viņu darba devēja parāds, kas būtu atzīstams, pārņemot vai likvidējot prasītāju darba devēju, un kas citādi nenodrošina juridisko pamatojumu prasībai pret viņu darba devēju šīs lietas apstākļos? |
| --- | --- |

1)

Vai Direktīvu 2008/94/EK (1) var piemērot prasītāju situācijā, ņemot vērā Direktīvas 1. panta 1. punktu un faktu, ka prasītāju pieprasīto pensijas pabalstu zaudēšana saskaņā ar Īrijas tiesību aktiem nav viņu darba devēja parāds, kas būtu atzīstams, pārņemot vai likvidējot prasītāju darba devēju, un kas citādi nenodrošina juridisko pamatojumu prasībai pret viņu darba devēju šīs lietas apstākļos?

| 2) | Vai, izvērtējot to, vai valsts ir izpildījusi pienākumus, ko tai paredz [Direktīvas] 8. pants, valsts tiesa drīkst ņemt vērā valsts nodrošināto pensiju, kas ir atkarīga no veiktajām apdrošināšanas iemaksām un kuru saņems prasītāji (kuras saņemšanu neietekmē saistība ar nodarbinātības pensiju programmu), un salīdzināt a) valsts pensijas kopējo apmēru un to pensiju, ko prasītāji saņems vai visdrīzāk
  faktiski
  saņems attiecīgās nodarbinātības pensiju programmas ietvaros, ar b) valsts nodrošinātās pensijas, kas ir atkarīga no veiktajām apdrošināšanas iemaksām, kopējo apmēru un katra prasītāja uzkrāto pensijas pabalstu dienā, kad notika programmas likvidēšana, ja valsts pensija tika ņemta vērā, nosakot prasītāju pieprasīto pensijas pabalsta apmēru? |
| --- | --- |

2)

Vai, izvērtējot to, vai valsts ir izpildījusi pienākumus, ko tai paredz [Direktīvas] 8. pants, valsts tiesa drīkst ņemt vērā valsts nodrošināto pensiju, kas ir atkarīga no veiktajām apdrošināšanas iemaksām un kuru saņems prasītāji (kuras saņemšanu neietekmē saistība ar nodarbinātības pensiju programmu), un salīdzināt a) valsts pensijas kopējo apmēru un to pensiju, ko prasītāji saņems vai visdrīzāk
  faktiski
  saņems attiecīgās nodarbinātības pensiju programmas ietvaros, ar b) valsts nodrošinātās pensijas, kas ir atkarīga no veiktajām apdrošināšanas iemaksām, kopējo apmēru un katra prasītāja uzkrāto pensijas pabalstu dienā, kad notika programmas likvidēšana, ja valsts pensija tika ņemta vērā, nosakot prasītāju pieprasīto pensijas pabalsta apmēru?

| 3) | Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, vai kāda no summām, ko faktiski saņems prasītāji, rada situāciju, kad valsts izpilda pienākumus, kuri tai paredzēti 8. pantā? |
| --- | --- |

3)

Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, vai kāda no summām, ko faktiski saņems prasītāji, rada situāciju, kad valsts izpilda pienākumus, kuri tai paredzēti 8. pantā?

| 4) | Vai, lai varētu piemērot Direktīvas 8. pantu, ir nepieciešams konstatēt cēloņsakarību starp to, ka prasītāji ir zaudējuši savus pensijas pabalstus, un viņu darba devēja maksātnespēju, papildus tam, ka i) pensiju programma, sākot no darba devēja maksātnespējas iestāšanās dienas, nesaņem pietiekamu finansējumu, un ii) darba devēja maksātnespēja nozīmē, ka darba devējam nav attiecīgo līdzekļu, lai iemaksātu pietiekami daudz naudas pensiju programmā, lai varētu pilnībā izmaksāt [programmas] dalībnieku pensijas pabalstus (darba devējam nav pienākuma to darīt, tiklīdz programma ir likvidēta)? |
| --- | --- |

4)

Vai, lai varētu piemērot Direktīvas 8. pantu, ir nepieciešams konstatēt cēloņsakarību starp to, ka prasītāji ir zaudējuši savus pensijas pabalstus, un viņu darba devēja maksātnespēju, papildus tam, ka i) pensiju programma, sākot no darba devēja maksātnespējas iestāšanās dienas, nesaņem pietiekamu finansējumu, un ii) darba devēja maksātnespēja nozīmē, ka darba devējam nav attiecīgo līdzekļu, lai iemaksātu pietiekami daudz naudas pensiju programmā, lai varētu pilnībā izmaksāt [programmas] dalībnieku pensijas pabalstus (darba devējam nav pienākuma to darīt, tiklīdz programma ir likvidēta)?

| 5) | Vai iepriekš minētie Īrijas veiktie pasākumi ietver Direktīvas noteikto pienākumu izpildi, ņemot vērā sociālos, komerciālos un ekonomiskos faktorus, ko Īrija ir ņēmusi vērā, pārskatot pensiju aizsardzību, pēc sprieduma lietā Robins (kā izklāstīts Orlaigh Quinn liecībā) un, it īpaši ņemot vērā “nepieciešamību līdzsvarot ekonomisko un sociālo attīstību Kopienā”, kas minēta Direktīvas preambulas 3. apsvērumā? |
| --- | --- |

5)

Vai iepriekš minētie Īrijas veiktie pasākumi ietver Direktīvas noteikto pienākumu izpildi, ņemot vērā sociālos, komerciālos un ekonomiskos faktorus, ko Īrija ir ņēmusi vērā, pārskatot pensiju aizsardzību, pēc sprieduma lietā Robins (kā izklāstīts Orlaigh Quinn liecībā) un, it īpaši ņemot vērā “nepieciešamību līdzsvarot ekonomisko un sociālo attīstību Kopienā”, kas minēta Direktīvas preambulas 3. apsvērumā?

| 6) | Vai ekonomiskā situācija (kā izklāstīts Colm McCarthy, Phillip Lane un Kevin Cardiff liecībās) rada pietiekami īpašu situāciju, lai attaisnotu zemāku prasītāju interešu aizsardzības līmeni, nekā būtu jānodrošina citā gadījumā, un, ja tas tā ir, kāds ir šis zemākais aizsardzības līmenis? |
| --- | --- |

6)

Vai ekonomiskā situācija (kā izklāstīts Colm McCarthy, Phillip Lane un Kevin Cardiff liecībās) rada pietiekami īpašu situāciju, lai attaisnotu zemāku prasītāju interešu aizsardzības līmeni, nekā būtu jānodrošina citā gadījumā, un, ja tas tā ir, kāds ir šis zemākais aizsardzības līmenis?

| 7) | Pieņemot, ka atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša, vai tas, ka valsts veiktie pasākumi, kas sekoja pēc sprieduma lietā Robins, nav radījuši rezultātu, ka prasītāji saņem vairāk nekā 49 % no sava uzkrātā pensijas pabalsta nodarbinātības pensiju programmā, pats par sevi ir būtiska valsts pienākumu, piemēram, nodrošināt prasītājiem tiesības saņemt atlīdzību par zaudējumiem, neizpilde (t.i., atsevišķi neparādot, ka valsts darbības, kas sekoja spriedumam lietā Robins, radīja rupju un acīmredzamu to valsts pienākumu neizpildi, kas tai paredzēti Direktīvas 8. pantā)? |
| --- | --- |

7)

Pieņemot, ka atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša, vai tas, ka valsts veiktie pasākumi, kas sekoja pēc sprieduma lietā Robins, nav radījuši rezultātu, ka prasītāji saņem vairāk nekā 49 % no sava uzkrātā pensijas pabalsta nodarbinātības pensiju programmā, pats par sevi ir būtiska valsts pienākumu, piemēram, nodrošināt prasītājiem tiesības saņemt atlīdzību par zaudējumiem, neizpilde (t.i., atsevišķi neparādot, ka valsts darbības, kas sekoja spriedumam lietā Robins, radīja rupju un acīmredzamu to valsts pienākumu neizpildi, kas tai paredzēti Direktīvas 8. pantā)?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 22. oktobra Direktīva 2008/94/EK par darba ņēmēju aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā (OV L 283, 36. lpp.).

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/5 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/5

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 28. jūlijā iesniedza Tribunal Constitucional, Madrid (Spānija) — kriminālprocess pret Stefano Melloni — otra lietas dalībniece: Ministerio Fiscal

(Lieta C-399/11)

2011/C 290/08

Tiesvedības valoda — spāņu

Iesniedzējtiesa

Tribunal Constitucional

Lietas dalībnieki pamata procesā

Kriminālprocess pret: Stefano Melloni

Otra lietas dalībniece: Ministerio Fiscal

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Pamatlēmuma Nr. 2002/584/TI (1) 4.a panta 1. punkts tā spēkā esošajā Pamatlēmuma Nr. 2009/299/TI (2) redakcijā ir interpretējams tādējādi, ka ar to netiek pieļauts valsts tiesu iestādēm šajā pašā tiesību normā paredzētajos gadījumos pakļaut Eiropas apcietināšanas un izdošanas ordera izpildi nosacījumam, ka jābūt iespējai pārsūdzēt apstrīdēto spriedumu, lai nodrošinātu apsūdzētā tiesības uz aizstāvību? |
| --- | --- |

1)

Vai Pamatlēmuma Nr. 2002/584/TI (1) 4.a panta 1. punkts tā spēkā esošajā Pamatlēmuma Nr. 2009/299/TI (2) redakcijā ir interpretējams tādējādi, ka ar to netiek pieļauts valsts tiesu iestādēm šajā pašā tiesību normā paredzētajos gadījumos pakļaut Eiropas apcietināšanas un izdošanas ordera izpildi nosacījumam, ka jābūt iespējai pārsūdzēt apstrīdēto spriedumu, lai nodrošinātu apsūdzētā tiesības uz aizstāvību?

| 2) | Ja atbilde uz pirmo jautājumu būtu apstiprinoša, vai Pamatlēmuma Nr. 2002/584/TI 4.a panta 1. punkts atbilst prasībām, kuras izriet no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā noteiktajām tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesas procesu un 48. panta 2. punktā garantētajām tiesībām uz aizstāvību? |
| --- | --- |

2)

Ja atbilde uz pirmo jautājumu būtu apstiprinoša, vai Pamatlēmuma Nr. 2002/584/TI 4.a panta 1. punkts atbilst prasībām, kuras izriet no Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā noteiktajām tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesas procesu un 48. panta 2. punktā garantētajām tiesībām uz aizstāvību?

| 3) | Ja atbilde uz otro jautājumu būtu apstiprinoša, vai Hartas 53. pants, interpretējot to sistēmiski saistībā ar tās 47. un 48. pantā atzītajām tiesībām, ļauj dalībvalstij pakļaut personas, pret kuru pieņemts aizmugurisks spriedums, izdošanu nosacījumam, ka jābūt iespējai atkārtoti izskatīt lietu [ordera] izsniegšanas valstī, tādējādi piešķirot šīm tiesībām lielāku aizsardzības apjomu nekā to, kāds ir noteikts Savienības tiesībās, lai nepieļautu tādu interpretāciju, kas ierobežo vai negatīvi ietekmē dalībvalsts konstitūcijā atzītās pamattiesības? |
| --- | --- |

3)

Ja atbilde uz otro jautājumu būtu apstiprinoša, vai Hartas 53. pants, interpretējot to sistēmiski saistībā ar tās 47. un 48. pantā atzītajām tiesībām, ļauj dalībvalstij pakļaut personas, pret kuru pieņemts aizmugurisks spriedums, izdošanu nosacījumam, ka jābūt iespējai atkārtoti izskatīt lietu [ordera] izsniegšanas valstī, tādējādi piešķirot šīm tiesībām lielāku aizsardzības apjomu nekā to, kāds ir noteikts Savienības tiesībās, lai nepieļautu tādu interpretāciju, kas ierobežo vai negatīvi ietekmē dalībvalsts konstitūcijā atzītās pamattiesības?

---

(1)  Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmums par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (OV L 190, 1. lpp.).

(2)  Padomes 2009. gada 26. februāra Pamatlēmums 2009/299/TI, ar ko groza Pamatlēmumus 2002/584/TI, 2005/214/TI, 2006/783/TI, 2008/909/TI un 2008/947/TI, tādējādi stiprinot personu procesuālās tiesības un veicinot savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu attiecībā uz aizmuguriskiem nolēmumiem (OV L 81, 24. lpp.).

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/6 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/6

---

Prasība, kas celta 2011. gada 27. jūlijā — Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

(Lieta C-403/11)

2011/C 290/09

Tiesvedības valoda — spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji — G. Valero Jordana un I. Hadjiyiannis)

Atbildētāja: Spānijas Karaliste

Prasītājas prasījumi:

| — | atzīt, ka Spānijas Karaliste nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK (1), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, 13. panta 1., 2., 3. un 6. punktā (izņemot attiecībā uz Katalonijas upju baseinu apgabalu), 14. panta 1. punkta c) apakšpunktā (izņemot attiecībā uz Katalonijas, Baleāru salu, Tenerifes, Gvadjanas, Gvadalkiviras, Andalūzijas Vidusjūras baseina, Tinto-Odjelas-Pjedrasas, Gvadeletes-Barbates, Galisijas krasta, Miņo-Silas, Dvero, Rietumu Kantabrijas un Austrumu Kantabrijas upju baseinu apsaimniekošanas plāniem) un 15. panta 1. punktā (izņemot attiecībā uz Katalonijas upju baseinu apgabalu) paredzētos pienākumus; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka Spānijas Karaliste nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvas 2000/60/EK (1), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, 13. panta 1., 2., 3. un 6. punktā (izņemot attiecībā uz Katalonijas upju baseinu apgabalu), 14. panta 1. punkta c) apakšpunktā (izņemot attiecībā uz Katalonijas, Baleāru salu, Tenerifes, Gvadjanas, Gvadalkiviras, Andalūzijas Vidusjūras baseina, Tinto-Odjelas-Pjedrasas, Gvadeletes-Barbates, Galisijas krasta, Miņo-Silas, Dvero, Rietumu Kantabrijas un Austrumu Kantabrijas upju baseinu apsaimniekošanas plāniem) un 15. panta 1. punktā (izņemot attiecībā uz Katalonijas upju baseinu apgabalu) paredzētos pienākumus;

| — | piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Direktīvas 13. un 15. panta pārkāpums:

Tā kā Spānija nav ne pieņēmusi, ne publicējusi upju baseinu apsaimniekošanas valsts plānus (izņemot attiecībā uz “Katalonijas upju baseinu” apgabala pārvaldīšanas plānu), Komisijai nav arī nosūtīts neviens šo plānu eksemplārs ne līdz direktīvā paredzētajam 2010. gada 22. martam, ne līdz šim brīdim. Līdz ar to Komisija uzskata, ka Spānija nav izpildījusi direktīvas 15. panta 1. punktā paredzētos pienākumus (izņemot attiecība uz “Katalonijas upju baseina” apgabala pārvaldīšanas plānu).

Direktīvas 14. panta pārkāpums:

| | Attiecībā uz direktīvas 14. panta 1. punkta c) apakšpunktu, to skatot saistībā ar šīs pašas direktīvas 13. panta 6. punktu, Komisija uzskata, ka sabiedrības informēšana un apspriešanās ar to par upju baseinu apsaimniekošanas plānu projektiem ir veikta attiecībā uz “Katalonijas upju baseinu”, kura apsaimniekošanas plāns jau ir pieņemts, un ir uzsākta divpadsmit citos upju baseinu apgabalos: Baleāru salās, Tenerifē, Gvadjanā, Gvadalkivirā, Andalūzijas Vidusjūras baseinā, Tinto-Odjelā-Pjedrasā, Gvadeletē-Barbatē, Galisijas krastā, Miņo-Silā, Dvero, Rietumu Kantabrijā un Austrumu Kantabrijā. |
| --- | --- |

Attiecībā uz direktīvas 14. panta 1. punkta c) apakšpunktu, to skatot saistībā ar šīs pašas direktīvas 13. panta 6. punktu, Komisija uzskata, ka sabiedrības informēšana un apspriešanās ar to par upju baseinu apsaimniekošanas plānu projektiem ir veikta attiecībā uz “Katalonijas upju baseinu”, kura apsaimniekošanas plāns jau ir pieņemts, un ir uzsākta divpadsmit citos upju baseinu apgabalos: Baleāru salās, Tenerifē, Gvadjanā, Gvadalkivirā, Andalūzijas Vidusjūras baseinā, Tinto-Odjelā-Pjedrasā, Gvadeletē-Barbatē, Galisijas krastā, Miņo-Silā, Dvero, Rietumu Kantabrijā un Austrumu Kantabrijā.

| | Komisija no tā secina, ka, izņemot minētos trīspadsmit upju baseinus, Spānija ir pārkāpusi direktīvas 14. panta 1. panta c) apakšpunktu. |
| --- | --- |

Komisija no tā secina, ka, izņemot minētos trīspadsmit upju baseinus, Spānija ir pārkāpusi direktīvas 14. panta 1. panta c) apakšpunktu.

---

(1)  OV L 327, 1. lpp.

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/6 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/6

---

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta) 2011. gada 24. maija rīkojumu lietā T-176/09 Government of Gibraltar/Eiropas Komisija 2011. gada 1. augustā iesniedza Government of Gibraltar

(Lieta C-407/11 P)

2011/C 290/10

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Government of Gibraltar (pārstāvji — D. Vaughan, QC, un M. Llamas, Barrister)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Komisija, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Spānijas Karaliste

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

| — | atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 24. maija rīkojumu lietā T-176/09; |
| --- | --- |

—

atcelt Vispārējās tiesas 2011. gada 24. maija rīkojumu lietā T-176/09;

| — | atzīt Government of Gibraltar prasību lietā T-176/09 par pieņemamu; |
| --- | --- |

—

atzīt Government of Gibraltar prasību lietā T-176/09 par pieņemamu;

| — | nosūtīt lietu Vispārējai tiesai sprieduma taisīšanai par Government of Gibraltar prasību pēc būtības; |
| --- | --- |

—

nosūtīt lietu Vispārējai tiesai sprieduma taisīšanai par Government of Gibraltar prasību pēc būtības;

| — | pakārtoti otrajam un trešajam prasījumam, nosūtīt lietu Vispārējai tiesai ar rīkojumu, ka Vispārējai tiesai ir jāizskata visi atlikušie jautājumi par pieņemamību, vienlaicīgi izvērtējot lietu pēc būtības; |
| --- | --- |

—

pakārtoti otrajam un trešajam prasījumam, nosūtīt lietu Vispārējai tiesai ar rīkojumu, ka Vispārējai tiesai ir jāizskata visi atlikušie jautājumi par pieņemamību, vienlaicīgi izvērtējot lietu pēc būtības;

| — | piespriest Komisijai un Spānijai atlīdzināt Government of Gibraltar tiesāšanās izdevumus Tiesā un tiesvedībā Vispārējā tiesā. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai un Spānijai atlīdzināt Government of Gibraltar tiesāšanās izdevumus Tiesā un tiesvedībā Vispārējā tiesā.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzēja apstrīd Vispārējās tiesas rīkojumu, izvirzot šādus pamatus:

| 1) | Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Eiropas Savienības tiesības, piemērojot vai nepareizi piemērojot noteikumus par daļēju atcelšanu un lietas izdalīšanu atsevišķā tiesvedībā šīs lietas apstākļos, jo šī lieta ir pielīdzināma īpašuma reģistrācijas labošanai, nevis faktiskai daļējai atcelšanai vai lietas izdalīšanai atsevišķā tiesvedībā; teritorijas ES6120032 daļas esot acīmredzami kļūdaini norādītas vai skaidri balstītas uz kļūdainu un maldinošu Spānijas sniegtu informāciju. Teritorijā iekļautā platība esot jāizlabo ar pienācīgas un samērīgas atcelšanas palīdzību; |
| --- | --- |

1)

Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Eiropas Savienības tiesības, piemērojot vai nepareizi piemērojot noteikumus par daļēju atcelšanu un lietas izdalīšanu atsevišķā tiesvedībā šīs lietas apstākļos, jo šī lieta ir pielīdzināma īpašuma reģistrācijas labošanai, nevis faktiskai daļējai atcelšanai vai lietas izdalīšanai atsevišķā tiesvedībā; teritorijas ES6120032 daļas esot acīmredzami kļūdaini norādītas vai skaidri balstītas uz kļūdainu un maldinošu Spānijas sniegtu informāciju. Teritorijā iekļautā platība esot jāizlabo ar pienācīgas un samērīgas atcelšanas palīdzību;

| 2) | Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Eiropas Savienības tiesības, atzīstot, ka Lēmuma 2009/95 (1) daļēja atcelšana Government of Gibraltar ierosinātajā veidā, pirmkārt, liktu tiesai no jauna noteikt teritorijas ES6120032 ģeogrāfiskās robežas un pilnībā mainīt teritoriju ES6120032, un, otrkārt, tā tādēļ mainītu Lēmuma 2009/95 būtību un acīmredzami nebūtu nodalāma no pārējiem Lēmuma 2009/95 noteikumiem; |
| --- | --- |

2)

Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Eiropas Savienības tiesības, atzīstot, ka Lēmuma 2009/95 (1) daļēja atcelšana Government of Gibraltar ierosinātajā veidā, pirmkārt, liktu tiesai no jauna noteikt teritorijas ES6120032 ģeogrāfiskās robežas un pilnībā mainīt teritoriju ES6120032, un, otrkārt, tā tādēļ mainītu Lēmuma 2009/95 būtību un acīmredzami nebūtu nodalāma no pārējiem Lēmuma 2009/95 noteikumiem;

| 3) | Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Eiropas Savienības tiesības, nospriežot, ka nav sniegti pierādījumi tam, ka jauna teritorijas ES6120032 norobežošana Government of Gibraltar ierosinātajā veidā atbilst kritērijiem, kas norādīti Dzīvotņu direktīvas par Kopienas nozīmes teritoriju klasificēšanu III pielikumā, lai arī tika sniegti daudzi faktiski un tiesiski pierādījumi, kas ir šādi kvalificējami, un neviens lietas dalībnieks nebija apgalvojis pretējo, un, šādi nospriežot, Vispārējā tiesa esot sagrozījusi pierādījumus un/vai kļūdaini juridiski kvalificējusi faktus, kā arī izdarījusi nepareizus juridiskus secinājumus no tiem un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu to vērtējumā, kā arī kļūdaini piemērojusi juridisku kritēriju un šādos apstākļos nepiemērotas procedūras; |
| --- | --- |

3)

Vispārējā tiesa esot pārkāpusi Eiropas Savienības tiesības, nospriežot, ka nav sniegti pierādījumi tam, ka jauna teritorijas ES6120032 norobežošana Government of Gibraltar ierosinātajā veidā atbilst kritērijiem, kas norādīti Dzīvotņu direktīvas par Kopienas nozīmes teritoriju klasificēšanu III pielikumā, lai arī tika sniegti daudzi faktiski un tiesiski pierādījumi, kas ir šādi kvalificējami, un neviens lietas dalībnieks nebija apgalvojis pretējo, un, šādi nospriežot, Vispārējā tiesa esot sagrozījusi pierādījumus un/vai kļūdaini juridiski kvalificējusi faktus, kā arī izdarījusi nepareizus juridiskus secinājumus no tiem un/vai pieļāvusi acīmredzamu kļūdu to vērtējumā, kā arī kļūdaini piemērojusi juridisku kritēriju un šādos apstākļos nepiemērotas procedūras;

| 4) | turklāt vai pakārtoti iepriekš minētajam, Vispārējā tiesa, pārkāpjot tiesības uz aizstāvību, jo tā nedeva Government of Gibraltar iespēju izteikt savus apsvērumus par pārējo lietas dalībnieku iesniegtajiem dokumentiem un tai neparādīja vienu Spānijas iesniegtu dokumentu, kuram bija nozīme lietā un ar kuru Vispārējā tiesa pamatoja savu rīkojumu, kā arī piemērojot šādos apstākļos nepiemērotas procedūras, esot pieļāvusi procesuālu pārkāpumu, kas apdraudēja Government of Gibraltar intereses; |
| --- | --- |

4)

turklāt vai pakārtoti iepriekš minētajam, Vispārējā tiesa, pārkāpjot tiesības uz aizstāvību, jo tā nedeva Government of Gibraltar iespēju izteikt savus apsvērumus par pārējo lietas dalībnieku iesniegtajiem dokumentiem un tai neparādīja vienu Spānijas iesniegtu dokumentu, kuram bija nozīme lietā un ar kuru Vispārējā tiesa pamatoja savu rīkojumu, kā arī piemērojot šādos apstākļos nepiemērotas procedūras, esot pieļāvusi procesuālu pārkāpumu, kas apdraudēja Government of Gibraltar intereses;

| 5) | turklāt vai pakārtoti iepriekš minētajam, Vispārējā tiesa, nenorādot pamatojumu savam atzinumam, ka nav iesniegti pieradījumi tam, ka jauna teritorijas ES6120032 norobežošana Government of Gibraltar ierosinātajā veidā atbilst kritērijiem, kas norādīti Dzīvotņu direktīvas par Kopienas nozīmes teritoriju klasificēšanu III pielikumā, un/vai neņemot vērā vai noraidot pierādījumus par pretējo pēc būtības, esot pieļāvusi procesuālu pārkāpumu, kas apdraudēja Government of Gibraltar intereses. |
| --- | --- |

5)

turklāt vai pakārtoti iepriekš minētajam, Vispārējā tiesa, nenorādot pamatojumu savam atzinumam, ka nav iesniegti pieradījumi tam, ka jauna teritorijas ES6120032 norobežošana Government of Gibraltar ierosinātajā veidā atbilst kritērijiem, kas norādīti Dzīvotņu direktīvas par Kopienas nozīmes teritoriju klasificēšanu III pielikumā, un/vai neņemot vērā vai noraidot pierādījumus par pretējo pēc būtības, esot pieļāvusi procesuālu pārkāpumu, kas apdraudēja Government of Gibraltar intereses.

---

(1)  Komisijas 2008. gada 12. decembra Lēmums 2009/95/EK, ar ko atbilstīgi Padomes Direktīvai 92/43/EEK pieņem Kopienas nozīmes teritoriju otro atjaunināto sarakstu Vidusjūras bioģeogrāfiskajam reģionam (izziņots ar dokumenta numuru C(2008) 8049) (OV L 43, 393. lpp.).

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/7 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/7

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2011. gada 1. augustā iesniedza Audiencia Provincial de Barcelona (Spānija) — Pedro Espada Sánchez un citi/Iberia Líneas Aéreas de España S.A.

(Lieta C-410/11)

2011/C 290/11

Tiesvedības valoda — spāņu

Iesniedzējtiesa

Audiencia Provincial de Barcelona

Lietas dalībnieki pamata procesā

Prasītāji: Pedro Espada Sánchez un citi

Atbildētāja: Iberia Líneas Aéreas de España S.A.

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Monreālas konvencijas par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju 22. panta 2. punktā noteiktā pārvadātāja maksimālā atbildība kravas iznīcināšanas, pazušanas vai sabojāšanas gadījumā 1 000 īpašo aizņēmumtiesību apmērā, to aplūkojot saistībā ar šīs konvencijas 3. panta 3. punktu, ir interpretējama kā maksimālā summa par katru pasažieri, ja kopā ceļo un bagāžu reģistrē vairāki pasažieri, neatkarīgi no tā, ka reģistrētās bagāžas gabalu skaits ir mazāks par faktisko pasažieru skaitu? |
| --- | --- |

1)

Vai Monreālas konvencijas par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju 22. panta 2. punktā noteiktā pārvadātāja maksimālā atbildība kravas iznīcināšanas, pazušanas vai sabojāšanas gadījumā 1 000 īpašo aizņēmumtiesību apmērā, to aplūkojot saistībā ar šīs konvencijas 3. panta 3. punktu, ir interpretējama kā maksimālā summa par katru pasažieri, ja kopā ceļo un bagāžu reģistrē vairāki pasažieri, neatkarīgi no tā, ka reģistrētās bagāžas gabalu skaits ir mazāks par faktisko pasažieru skaitu?

| 2) | Vai, gluži pretēji, šajā pantā minētais atlīdzības limits ir interpretējams tādējādi, ka uz katru reģistrētās bagāžas gabalu ir tikai viens pasažieris, kurš ir tiesīgs pieprasīt atlīdzību, un līdz ar to maksimālā noteiktā atlīdzības summa attiecas tikai uz šo vienu pasažieri, kaut arī tiktu pierādīts, ka nozaudētā bagāža, par kuru ir izsniegta identifikācijas birka, pieder vairāk nekā vienam pasažierim? |
| --- | --- |

2)

Vai, gluži pretēji, šajā pantā minētais atlīdzības limits ir interpretējams tādējādi, ka uz katru reģistrētās bagāžas gabalu ir tikai viens pasažieris, kurš ir tiesīgs pieprasīt atlīdzību, un līdz ar to maksimālā noteiktā atlīdzības summa attiecas tikai uz šo vienu pasažieri, kaut arī tiktu pierādīts, ka nozaudētā bagāža, par kuru ir izsniegta identifikācijas birka, pieder vairāk nekā vienam pasažierim?

---

Vispārējā tiesa

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/9 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/9

---

Prasība, kas celta 2011. gada 8. jūlijā — Polija/Komisija

(Lieta T-370/11)

2011/C 290/12

Tiesvedības valoda — poļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Polijas Republika (pārstāvis — M. Szpunar, valsts sekretāra vietnieks)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt (ar dokumenta numuru C(2011) 2772 izziņoto) Komisijas 2011. gada 27. aprīļa Lēmumu 2011/278/ES, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (OV L 130, 17.05.2011., 1. lpp.); |
| --- | --- |

—

atcelt (ar dokumenta numuru C(2011) 2772 izziņoto) Komisijas 2011. gada 27. aprīļa Lēmumu 2011/278/ES, ar kuru visā Savienībā nosaka pagaidu noteikumus saskaņotai bezmaksas emisiju kvotu sadalei atbilstoši 10.a pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2003/87/EK (OV L 130, 17.05.2011., 1. lpp.);

| — | piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai Polijas Republika izvirza šādus pamatus.

| 1) | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, neņemot vērā atsevišķo dalībvalstu īpašo situāciju attiecībā uz kurināmo un produktu līmeņatzīmju aprēķinā izmantojot dabasgāzes atsauces efektivitāti un pieņemot šo kurināmo par standarta kurināmo, esot pārkāpta LESD 194. panta 2. punkta otrā daļa, skatīta kopā ar 192. panta 2. punkta c) apakšpunktu. |
| --- | --- |

1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka, neņemot vērā atsevišķo dalībvalstu īpašo situāciju attiecībā uz kurināmo un produktu līmeņatzīmju aprēķinā izmantojot dabasgāzes atsauces efektivitāti un pieņemot šo kurināmo par standarta kurināmo, esot pārkāpta LESD 194. panta 2. punkta otrā daļa, skatīta kopā ar 192. panta 2. punkta c) apakšpunktu.

| 2) | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, apstrīdētā lēmuma izstrādē neņemot vērā atšķirīgās situācijas atsevišķos Eiropas Savienības reģionos, neesot ievērots vienlīdzīgas attieksmes princips, kā arī pārkāpts LESD 191. panta 2. un 3. punkts. |
| --- | --- |

2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, apstrīdētā lēmuma izstrādē neņemot vērā atšķirīgās situācijas atsevišķos Eiropas Savienības reģionos, neesot ievērots vienlīdzīgas attieksmes princips, kā arī pārkāpts LESD 191. panta 2. un 3. punkts.

| 3) | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā, nosakot produktu līmeņatzīmes uz daudz ierobežojošāku kritēriju pamata nekā ir vajadzīgs Direktīvas 2003/87/EK mērķu īstenošanai, esot pārkāpts LES 5. panta 4. punkts (samērīguma princips). |
| --- | --- |

3)

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētajā lēmumā, nosakot produktu līmeņatzīmes uz daudz ierobežojošāku kritēriju pamata nekā ir vajadzīgs Direktīvas 2003/87/EK mērķu īstenošanai, esot pārkāpts LES 5. panta 4. punkts (samērīguma princips).

| 4) | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Direktīvas 2003/87/EK 10.a pants, skatīts kopā ar 1. pantu, un Eiropas Komisijai neesot pilnvaru veikt apstrīdēto pasākumu. |
| --- | --- |

4)

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts Direktīvas 2003/87/EK 10.a pants, skatīts kopā ar 1. pantu, un Eiropas Komisijai neesot pilnvaru veikt apstrīdēto pasākumu.

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/9 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/9

---

Prasība, kas celta 2011. gada 22. jūlijā — Iran Transfo/Padome

(Lieta T-392/11)

2011/C 290/13

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Iran Transfo (Teherāna, Irāna) (pārstāvis — K. Kleinschmidt, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Padome

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Padomes 2011. gada 23. maija Lēmumu 2011/299/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, tiktāl, ciktāl šis tiesību akts attiecas uz prasītāju; |
| --- | --- |

—

atcelt Padomes 2011. gada 23. maija Lēmumu 2011/299/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, tiktāl, ciktāl šis tiesību akts attiecas uz prasītāju;

| — | veikt procesa organizatorisko pasākumu saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 64. pantu, noteicot, ka atbildētajai ir jāizsniedz visi ar apstrīdēto lēmumu saistītie dokumenti tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju; |
| --- | --- |

—

veikt procesa organizatorisko pasākumu saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 64. pantu, noteicot, ka atbildētajai ir jāizsniedz visi ar apstrīdēto lēmumu saistītie dokumenti tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

| — | piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus.

| 1) | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā garantētās pamattiesības.
  Esot pārkāptas prasītājas pamattiesības, kas tiek garantētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā (turpmāk tekstā — “Pamattiesību harta”). Pamattiesību hartas 16. pantā tiekot garantēta darījumdarbības brīvība Eiropas Savienībā, kā arī — 17. pantā — tiesības Eiropas Savienībā lietot likumīgi iegūtu īpašumu un, it īpaši, ar to brīvi rīkoties. Pamattiesību hartas 20. un 21. pantā prasītājai ir garantētas tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi un nediskrimināciju.
  Ar apstrīdēto lēmumu prasītājai tiekot liegta dalība ekonomiskajā apritē Eiropas Savienībā. Tādējādi tiekot apdraudēta prasītājas ekonomiskā eksistence. Prasītāja esot atkarīga no piegādēm no Eiropas Savienības ekonomiskās teritorijas.
  Nepastāvot sabiedrības intereses ierobežot prasītājas darījumdarbības brīvību, tiesības uz īpašumu, vienlīdzīgu attieksmi un nedriskrimināciju. It īpaši neesot faktu, kas pietiekami pamatotu atbildētājas lēmumu un no tā izrietošo prasītājas pamattiesību aizskārumu. Prasītāja neesot iesaistīta, jo sevišķi, ar kodoliekārtu izplatīšanu saistītās darbībās un/vai kodolieroču piegādes sistēmu izstrādē. |
| --- | --- |

1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā garantētās pamattiesības.

Esot pārkāptas prasītājas pamattiesības, kas tiek garantētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā (turpmāk tekstā — “Pamattiesību harta”). Pamattiesību hartas 16. pantā tiekot garantēta darījumdarbības brīvība Eiropas Savienībā, kā arī — 17. pantā — tiesības Eiropas Savienībā lietot likumīgi iegūtu īpašumu un, it īpaši, ar to brīvi rīkoties. Pamattiesību hartas 20. un 21. pantā prasītājai ir garantētas tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi un nediskrimināciju.

Ar apstrīdēto lēmumu prasītājai tiekot liegta dalība ekonomiskajā apritē Eiropas Savienībā. Tādējādi tiekot apdraudēta prasītājas ekonomiskā eksistence. Prasītāja esot atkarīga no piegādēm no Eiropas Savienības ekonomiskās teritorijas.

Nepastāvot sabiedrības intereses ierobežot prasītājas darījumdarbības brīvību, tiesības uz īpašumu, vienlīdzīgu attieksmi un nedriskrimināciju. It īpaši neesot faktu, kas pietiekami pamatotu atbildētājas lēmumu un no tā izrietošo prasītājas pamattiesību aizskārumu. Prasītāja neesot iesaistīta, jo sevišķi, ar kodoliekārtu izplatīšanu saistītās darbībās un/vai kodolieroču piegādes sistēmu izstrādē.

| 2) | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot acīmredzami kļūdaini novērtēti lēmumu pamatojošie fakti.
  Esot acīmredzami kļūdaini novērtēti atbildētāja lēmumu pamatojošie fakti. Prasītāja neesot iesaistīta ar kodoliekārtu izplatīšanu saistītās darbībās, kodolieroču vai citu ieroču sistēmu piegādes sistēmu tirdzniecībā un/vai izstrādē. |
| --- | --- |

2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot acīmredzami kļūdaini novērtēti lēmumu pamatojošie fakti.

Esot acīmredzami kļūdaini novērtēti atbildētāja lēmumu pamatojošie fakti. Prasītāja neesot iesaistīta ar kodoliekārtu izplatīšanu saistītās darbībās, kodolieroču vai citu ieroču sistēmu piegādes sistēmu tirdzniecībā un/vai izstrādē.

| 3) | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts samērīguma princips.
  Atbildētāja savā lēmumā neesot ievērojusi samērīguma principu. Prasītāja gan nevarot droši apgalvot, ka kāds enerģijas piegādātājs, kuru tā apgādā, bez prasītājas ziņas pretēji līguma noteikumiem ir pārdevis transformatorus Irānas Atomenerģijas organizācijai. Tomēr Irānas Atomenerģijas organizācija bez grūtībām būtu varējusi iegādāties attiecīgos transformatorus arī pasaules tirgū vai Eiropas Savienības tirgū. Strīdus pamatā esošos vidējā sprieguma transformatorus ražojot visi lielie ģeneratoru ražotāji un izplatot tos pasaules mērogā, ieskaitot Irānu. Turklāt visā pasaulē notiekot aktīva tirdzniecība ar lietotiem transformatoriem, kas atbilstu prasītājas ražoto transformatoru jaudas parametriem. |
| --- | --- |

3)

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts samērīguma princips.

Atbildētāja savā lēmumā neesot ievērojusi samērīguma principu. Prasītāja gan nevarot droši apgalvot, ka kāds enerģijas piegādātājs, kuru tā apgādā, bez prasītājas ziņas pretēji līguma noteikumiem ir pārdevis transformatorus Irānas Atomenerģijas organizācijai. Tomēr Irānas Atomenerģijas organizācija bez grūtībām būtu varējusi iegādāties attiecīgos transformatorus arī pasaules tirgū vai Eiropas Savienības tirgū. Strīdus pamatā esošos vidējā sprieguma transformatorus ražojot visi lielie ģeneratoru ražotāji un izplatot tos pasaules mērogā, ieskaitot Irānu. Turklāt visā pasaulē notiekot aktīva tirdzniecība ar lietotiem transformatoriem, kas atbilstu prasītājas ražoto transformatoru jaudas parametriem.

| 4) | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības tikt uzklausītam.
  Esot pārkāptas tiesības tikt uzklausītam. Apstrīdētā lēmuma I pielikuma 16. punktā norādītais pamatojums prasītājai neesot saprotams, un saprotamu pamatojumu atbildētāja prasītājai arī neesot atsevišķi paziņojusi, un tādējādi esot pārkāptas tās tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesas aizsardzību. |
| --- | --- |

4)

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības tikt uzklausītam.

Esot pārkāptas tiesības tikt uzklausītam. Apstrīdētā lēmuma I pielikuma 16. punktā norādītais pamatojums prasītājai neesot saprotams, un saprotamu pamatojumu atbildētāja prasītājai arī neesot atsevišķi paziņojusi, un tādējādi esot pārkāptas tās tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesas aizsardzību.

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/10 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/10

---

Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 10. maija rīkojumu lietā F-59/10 Barthel u.c./Tiesa 2011. gada 25. jūlijā iesniedza Yvette Barthel u.c.

(Lieta T-398/11 P)

2011/C 290/14

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēji: Yvette Barthel (Arlona, Beļģija), Marianne Reiffers (Olm, Luxemburga) un Lieven Massez (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvji — S. Orlandi, A. Coolen, J-N. Louis, É. Marchal un D. Abreu Caldas, avocats)

Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Tiesa

Prasījumi

Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Civildienesta tiesas 2011. gada 10. maija rīkojumu lietā F-59/10 Barthel u.c./Tiesa, ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzēju celtā prasība atzīta par nepieņemamu; |
| --- | --- |

—

atcelt Civildienesta tiesas 2011. gada 10. maija rīkojumu lietā F-59/10 Barthel u.c./Tiesa, ar kuru apelācijas sūdzības iesniedzēju celtā prasība atzīta par nepieņemamu;

| — | atzīt prasību par pieņemamu; |
| --- | --- |

—

atzīt prasību par pieņemamu;

| — | nodot lietu atpakaļ Civildienesta tiesai izlemšanai pēc būtības; |
| --- | --- |

—

nodot lietu atpakaļ Civildienesta tiesai izlemšanai pēc būtības;

| — | lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt. |
| --- | --- |

—

lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

Pamati un galvenie argumenti

Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza divus pamatus.

| 1) | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, jo, kā nepieņemamu noraidīdama apelācijas sūdzības iesniedzēju celto prasību, Civildienesta tiesa esot pārkāpusi LESD 296. pantu, Eiropas Savienības Tiesas Statūtu 36. panta pirmo teikumu, kā arī to 1. pielikuma 7. panta 1. punktu, nepārbaudot visus tajā izvirzītos tiesību pārkāpumus un neļaujot apelācijas sūdzības iesniedzējiem iepazīties ar pamatu par Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkta a contrario interpretācijas attiecībā pret to 91. pantu prettiesiskumu un par tiesībām vērsties Tiesā ar sūdzību par jebkādu nelabvēlīgu lēmumu trīs mēnešu laikā no tā paziņošanas attiecīgajai personai atbilstoši minētās tiesību normas otrajam ievilkumam noraidīšanas iemesliem. Neaplūkojot visus apelācijas sūdzības iesniedzēju prasībā atcelt tiesību aktu izvirzītos pamatus un argumentus, Civildienesta tiesa tādējādi esot pārkāpusi savu pienākumu pamatot savu rīkojumu. |
| --- | --- |

1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts pienākums norādīt pamatojumu, jo, kā nepieņemamu noraidīdama apelācijas sūdzības iesniedzēju celto prasību, Civildienesta tiesa esot pārkāpusi LESD 296. pantu, Eiropas Savienības Tiesas Statūtu 36. panta pirmo teikumu, kā arī to 1. pielikuma 7. panta 1. punktu, nepārbaudot visus tajā izvirzītos tiesību pārkāpumus un neļaujot apelācijas sūdzības iesniedzējiem iepazīties ar pamatu par Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkta a contrario interpretācijas attiecībā pret to 91. pantu prettiesiskumu un par tiesībām vērsties Tiesā ar sūdzību par jebkādu nelabvēlīgu lēmumu trīs mēnešu laikā no tā paziņošanas attiecīgajai personai atbilstoši minētās tiesību normas otrajam ievilkumam noraidīšanas iemesliem. Neaplūkojot visus apelācijas sūdzības iesniedzēju prasībā atcelt tiesību aktu izvirzītos pamatus un argumentus, Civildienesta tiesa tādējādi esot pārkāpusi savu pienākumu pamatot savu rīkojumu.

| 2) | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo Civildienesta tiesa esot uzskatījusi, ka 2009. gada 26. oktobra lēmums, ar kuru tika noraidīts apelācijas sūdzības iesniedzēju pieprasījums, bija vienkāršs apstiprinošs lēmums, ar kuru tika apstiprināta atbildes nesniegšana, kura ir līdzvērtīga netiešam lēmumam par noraidīšanu, lai gan novēloto atbildi izskaidro vienam no Tiesas dienestiem lūgtā iekšējā viedokļa, lai varētu noteikt, vai apelācijas sūdzības iesniedzēji atbilst pabalsta par maiņu darbu saņemšanas nosacījumiem atbilstoši Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 56.a pantam, nogaidīšana. |
| --- | --- |

2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, jo Civildienesta tiesa esot uzskatījusi, ka 2009. gada 26. oktobra lēmums, ar kuru tika noraidīts apelācijas sūdzības iesniedzēju pieprasījums, bija vienkāršs apstiprinošs lēmums, ar kuru tika apstiprināta atbildes nesniegšana, kura ir līdzvērtīga netiešam lēmumam par noraidīšanu, lai gan novēloto atbildi izskaidro vienam no Tiesas dienestiem lūgtā iekšējā viedokļa, lai varētu noteikt, vai apelācijas sūdzības iesniedzēji atbilst pabalsta par maiņu darbu saņemšanas nosacījumiem atbilstoši Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu 56.a pantam, nogaidīšana.

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/11 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/11

---

Prasība, kas celta 2011. gada 25. jūlijā — Turbo Compressor Manufacturer/Padome

(Lieta T-404/11)

2011/C 290/15

Tiesvedības valoda — vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Turbo Compressor Manufacturer (Teherāna, Irāna) (pārstāvis — K. Kleinschmidt, Rechtsanwalt)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Padomes 2011. gada 23. maija Lēmumu 2011/299/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, tiktāl, ciktāl šis tiesību akts attiecas uz prasītāju; |
| --- | --- |

—

atcelt Padomes 2011. gada 23. maija Lēmumu 2011/299/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, tiktāl, ciktāl šis tiesību akts attiecas uz prasītāju;

| — | veikt procesa organizatorisko pasākumu saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 64. pantu, noteicot, ka atbildētajai ir jāizsniedz visi ar apstrīdēto lēmumu saistītie dokumenti tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju; |
| --- | --- |

—

veikt procesa organizatorisko pasākumu saskaņā ar Vispārējās tiesas Reglamenta 64. pantu, noteicot, ka atbildētajai ir jāizsniedz visi ar apstrīdēto lēmumu saistītie dokumenti tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

| — | piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza šādus pamatus.

| 1) | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā garantētās pamattiesības.
  Esot pārkāptas prasītājas pamattiesības, kas tiek garantētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā (turpmāk tekstā — “Pamattiesību harta”). Pamattiesību hartas 16. pantā tiekot garantēta darījumdarbības brīvība Eiropas Savienībā, kā arī — 17. pantā — tiesības Eiropas Savienībā lietot likumīgi iegūtu īpašumu un, it īpaši, ar to brīvi rīkoties. Pamattiesību hartas 20. un 21. prasītājai pantā ir garantētas tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi un nediskrimināciju.
  Ar apstrīdēto lēmumu prasītājai tiekot liegta dalība ekonomiskajā apritē Eiropas Savienībā. Tādējādi tiekot apdraudēta prasītājas ekonomiskā eksistence. Prasītāja esot atkarīga no piegādēm no Eiropas Savienības ekonomiskās teritorijas.
  Nepastāvot sabiedrības intereses ierobežot prasītājas darījumdarbības brīvību, tiesības uz īpašumu, vienlīdzīgu attieksmi un nedriskrimināciju. It īpaši neesot faktu, kas pietiekami pamatotu atbildētājas lēmumu un no tā izrietošo prasītājas pamattiesību aizskārumu. Prasītāja neesot iesaistīta, jo sevišķi, ar kodoliekārtu izplatīšanu saistītās darbībās un/vai kodolieroču piegādes sistēmu izstrādē.
  Turklāt esot notikusi sajaukšana. Apstrīdētajā lēmumā minētais uzņēmums SATAK neesot identisks ar prasītāju. Tas esot prasītājai svešs trešais uzņēmums. Faktu, ka ar apstrīdēto lēmumu tā ir tikusi iekļauta sarakstā Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, II pielikumā, prasītāja var izskaidrot vienīgi ar to, ka ir tikusi sajaukta ar kādu citu uzņēmumu, kura nosaukuma daļa ir “SATAK” vai kas līdzīgs. |
| --- | --- |

1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā garantētās pamattiesības.

Esot pārkāptas prasītājas pamattiesības, kas tiek garantētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā (turpmāk tekstā — “Pamattiesību harta”). Pamattiesību hartas 16. pantā tiekot garantēta darījumdarbības brīvība Eiropas Savienībā, kā arī — 17. pantā — tiesības Eiropas Savienībā lietot likumīgi iegūtu īpašumu un, it īpaši, ar to brīvi rīkoties. Pamattiesību hartas 20. un 21. prasītājai pantā ir garantētas tiesības uz vienlīdzīgu attieksmi un nediskrimināciju.

Ar apstrīdēto lēmumu prasītājai tiekot liegta dalība ekonomiskajā apritē Eiropas Savienībā. Tādējādi tiekot apdraudēta prasītājas ekonomiskā eksistence. Prasītāja esot atkarīga no piegādēm no Eiropas Savienības ekonomiskās teritorijas.

Nepastāvot sabiedrības intereses ierobežot prasītājas darījumdarbības brīvību, tiesības uz īpašumu, vienlīdzīgu attieksmi un nedriskrimināciju. It īpaši neesot faktu, kas pietiekami pamatotu atbildētājas lēmumu un no tā izrietošo prasītājas pamattiesību aizskārumu. Prasītāja neesot iesaistīta, jo sevišķi, ar kodoliekārtu izplatīšanu saistītās darbībās un/vai kodolieroču piegādes sistēmu izstrādē.

Turklāt esot notikusi sajaukšana. Apstrīdētajā lēmumā minētais uzņēmums SATAK neesot identisks ar prasītāju. Tas esot prasītājai svešs trešais uzņēmums. Faktu, ka ar apstrīdēto lēmumu tā ir tikusi iekļauta sarakstā Lēmuma 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu, II pielikumā, prasītāja var izskaidrot vienīgi ar to, ka ir tikusi sajaukta ar kādu citu uzņēmumu, kura nosaukuma daļa ir “SATAK” vai kas līdzīgs.

| 2) | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot acīmredzami kļūdaini novērtēti lēmumu pamatojošie fakti.
  Esot acīmredzami kļūdaini novērtēti atbildētāja lēmumu pamatojošie fakti. Prasītāja neesot iesaistīta ar kodoliekārtu izplatīšanu saistītās darbībās, kodolieroču vai citu ieroču sistēmu piegādes sistēmu tirdzniecībā un/vai izstrādē. |
| --- | --- |

2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka esot acīmredzami kļūdaini novērtēti lēmumu pamatojošie fakti.

Esot acīmredzami kļūdaini novērtēti atbildētāja lēmumu pamatojošie fakti. Prasītāja neesot iesaistīta ar kodoliekārtu izplatīšanu saistītās darbībās, kodolieroču vai citu ieroču sistēmu piegādes sistēmu tirdzniecībā un/vai izstrādē.

| 3) | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts samērīguma princips.
  Atbildētāja savā lēmumā neesot ievērojusi samērīguma principu. Atbildētāja, pamatojoties uz meklējumiem internetā pēc atslēgvārdiem “SATAK” un “Irānas kodolprogramma”, varot vienīgi izdarīt pieņēmumu, ka Lēmuma 2011/299/KĀDP I B pielikuma 31. punktā minētā piegāde varētu būt ietvērusi sešas padomju tipa KH-55(SM) no gaisa palaižamas spārnotās raķetes, kuras Irāna 2001. vai 2002. gadā it kā esot nopirkusi no Ukrainas.
  Prasītājai neesot ne darījuma attiecību ar Ukrainas valsts uzņēmumu UkrSpetzExport, ne arī tā importējot padomju tipa KH-55(SM) no gaisa palaižamas spārnotās raķetes, ne arī citus ieročus vai ieroču transportēšanas sistēmas.
  Prasītaja neesot apstrīdētā lēmuma I B pielikuma 31. punktā minētais uzņēmums “SATAK”. |
| --- | --- |

3)

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāpts samērīguma princips.

Atbildētāja savā lēmumā neesot ievērojusi samērīguma principu. Atbildētāja, pamatojoties uz meklējumiem internetā pēc atslēgvārdiem “SATAK” un “Irānas kodolprogramma”, varot vienīgi izdarīt pieņēmumu, ka Lēmuma 2011/299/KĀDP I B pielikuma 31. punktā minētā piegāde varētu būt ietvērusi sešas padomju tipa KH-55(SM) no gaisa palaižamas spārnotās raķetes, kuras Irāna 2001. vai 2002. gadā it kā esot nopirkusi no Ukrainas.

Prasītājai neesot ne darījuma attiecību ar Ukrainas valsts uzņēmumu UkrSpetzExport, ne arī tā importējot padomju tipa KH-55(SM) no gaisa palaižamas spārnotās raķetes, ne arī citus ieročus vai ieroču transportēšanas sistēmas.

Prasītaja neesot apstrīdētā lēmuma I B pielikuma 31. punktā minētais uzņēmums “SATAK”.

| 4) | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības tikt uzklausītam.
  Esot pārkāptas tiesības tikt uzklausītam. Apstrīdētā lēmuma I B pielikuma 31. punktā norādītais pamatojums prasītājai neesot saprotams, un saprotamu pamatojumu atbildētāja prasītājai arī neesot atsevišķi paziņojusi, un tādējādi esot pārkāptas tās tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesas aizsardzību. |
| --- | --- |

4)

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka esot pārkāptas tiesības tikt uzklausītam.

Esot pārkāptas tiesības tikt uzklausītam. Apstrīdētā lēmuma I B pielikuma 31. punktā norādītais pamatojums prasītājai neesot saprotams, un saprotamu pamatojumu atbildētāja prasītājai arī neesot atsevišķi paziņojusi, un tādējādi esot pārkāptas tās tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesas aizsardzību.

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/12 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/12

---

Prasība, kas celta 2011. gada 31. jūlijā — Ocean Capital Administration u.c./Padome

(Lieta T-420/11)

2011/C 290/16

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Ocean Capital Administration GmbH (Hamburga, Vācija), First Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), First Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Second Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Second Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Third Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Third Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Fourth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Fourth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Fifth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Fifth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Sixth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Sixth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Seventh Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Seventh Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Eighth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Eighth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Ninth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Ninth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Tenth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Tenth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Eleventh Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Eleventh Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Twelfth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Twelfth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburga, Vācija), Thirteenth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Fourteenth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Fifteenth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Sixteenth Ocean Administration GmbH (Hamburga, Vācija), Kerman Shipping Co. Ltd (Valleta, Maltas Republika), Woking Shipping Investments Ltd (Valleta, Maltas Republika), Shere Shipping Co. Ltd (Valleta, Maltas Republika), Tongham Shipping Co. Ltd (Valleta, Maltas Republika), Uppercourt Shipping Co. Ltd (Valleta, Maltas Republika), Vobster Shipping Co. Ltd (Valleta, Maltas Republika), Lancelin Shipping Co. Ltd (Limasola, Kipras Republika) (pārstāvji – F. Randolph, Barrister, M. Lester, Barrister, un M. Taher, Solicitor)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasījumi:

| — | atcelt Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 503/2011 (1) un Padomes 2011. gada 23. maija Lēmumu 2011/299/KĀDP (2) tiktāl, ciktāl tajos ietvertie noteikumi attiecas uz prasītājiem; |
| --- | --- |

—

atcelt Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 503/2011 (1) un Padomes 2011. gada 23. maija Lēmumu 2011/299/KĀDP (2) tiktāl, ciktāl tajos ietvertie noteikumi attiecas uz prasītājiem;

| — | piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza četrus pamatus.

| 1) | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, nolemjot, ka prasītāji atbilst kritērijiem, lai tiktu iekļauti sarakstā, jo:






  — | vienīgais pamatojums, uz kuru balstoties atbildētāja ir izlēmusi iekļaut prasītājus [sarakstā], ir pieņēmums, ka tie “pieder” un “tos kontrolē”Islamic Republic of Iran Shipping Lines [Irānas Islāmiskā Republika, Kuģniecības Līnijas] (turpmāk tekstā – “IRISL”), vai ka tie ir IRISL “meitas sabiedrības” vai “holdinga sabiedrības”; un |
| --- | --- | --- |

1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, nolemjot, ka prasītāji atbilst kritērijiem, lai tiktu iekļauti sarakstā, jo:

—

vienīgais pamatojums, uz kuru balstoties atbildētāja ir izlēmusi iekļaut prasītājus [sarakstā], ir pieņēmums, ka tie “pieder” un “tos kontrolē”Islamic Republic of Iran Shipping Lines [Irānas Islāmiskā Republika, Kuģniecības Līnijas] (turpmāk tekstā – “IRISL”), vai ka tie ir IRISL “meitas sabiedrības” vai “holdinga sabiedrības”; un

| — | atbildētāja nav atsevišķi izvērtējusi (vai arī, to darot, ir pieļāvusi kļūdu) attiecībā uz katru prasītāju pieejamos faktus, lai noteiktu, vai ir iespējams, ka tie visi tiek mudināti apiet pret IRISL ieviestos ierobežojošos pasākumus, iespējamās IRISL ietekmes uz ikvienu prasītāju dēļ. |
| --- | --- |

—

atbildētāja nav atsevišķi izvērtējusi (vai arī, to darot, ir pieļāvusi kļūdu) attiecībā uz katru prasītāju pieejamos faktus, lai noteiktu, vai ir iespējams, ka tie visi tiek mudināti apiet pret IRISL ieviestos ierobežojošos pasākumus, iespējamās IRISL ietekmes uz ikvienu prasītāju dēļ.

| 2) | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdētajiem noteikumiem tiek pārkāptas prasītāju tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu un efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, jo:






  — | šādi noteikumi neparedz procedūru, ar kuru prasītāji tiktu informēti par pierādījumiem, kas bija lēmuma iesaldēt to aktīvus pamatā, vai procedūru, kas ļautu sniegt jēgpilnus skaidrojumus par minētajiem pierādījumiem; |
| --- | --- | --- |

2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ar apstrīdētajiem noteikumiem tiek pārkāptas prasītāju tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu un efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, jo:

—

šādi noteikumi neparedz procedūru, ar kuru prasītāji tiktu informēti par pierādījumiem, kas bija lēmuma iesaldēt to aktīvus pamatā, vai procedūru, kas ļautu sniegt jēgpilnus skaidrojumus par minētajiem pierādījumiem;

| — | iemesli, kas norādīti apstrīdētajos noteikumos, ir vispārīgi un nav pamatoti; un |
| --- | --- |

—

iemesli, kas norādīti apstrīdētajos noteikumos, ir vispārīgi un nav pamatoti; un

| — | atbildētāja nav sniegusi pietiekami daudz informācijas, lai prasītāji, sniedzot atbildi, varētu efektīvi darīt zināmu savu viedokli. |
| --- | --- |

—

atbildētāja nav sniegusi pietiekami daudz informācijas, lai prasītāji, sniedzot atbildi, varētu efektīvi darīt zināmu savu viedokli.

| 3) | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav nodrošinājusi pietiekamu pamatojumu prasītāju iekļaušanai apstrīdētajos noteikumos, tādējādi pārkāpjot savu pienākumu skaidri izklāstīt faktiskos un īpašos iemeslus, kas pamato tās lēmumu. |
| --- | --- |

3)

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav nodrošinājusi pietiekamu pamatojumu prasītāju iekļaušanai apstrīdētajos noteikumos, tādējādi pārkāpjot savu pienākumu skaidri izklāstīt faktiskos un īpašos iemeslus, kas pamato tās lēmumu.

| 4) | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie noteikumi nepamatoti un nesamērīgi ierobežo prasītāju tiesības uz īpašumu un tiesības īstenot uzņēmējdarbību, jo:






  — | aktīvu iesaldēšana ir radījusi ilgstošu ietekmi uz to pamattiesībām; |
| --- | --- | --- |

4)

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie noteikumi nepamatoti un nesamērīgi ierobežo prasītāju tiesības uz īpašumu un tiesības īstenot uzņēmējdarbību, jo:

—

aktīvu iesaldēšana ir radījusi ilgstošu ietekmi uz to pamattiesībām;

| — | prasītāju iekļaušana [sarakstā] nav saprātīgi saistīta ar apstrīdēto noteikumu mērķi, konkrēti – novērst ierobežojošo pasākumu apiešanu; un |
| --- | --- |

—

prasītāju iekļaušana [sarakstā] nav saprātīgi saistīta ar apstrīdēto noteikumu mērķi, konkrēti – novērst ierobežojošo pasākumu apiešanu; un

| — | atbildētāja nav pierādījusi, ka pilnīga aktīvu iesaldēšana ir vismazāk apgrūtinošais līdzeklis minētā mērķa īstenošanai, kā arī to, ka prasītājiem nodarītais būtiskais kaitējums ir pamatots un samērīgs. |
| --- | --- |

—

atbildētāja nav pierādījusi, ka pilnīga aktīvu iesaldēšana ir vismazāk apgrūtinošais līdzeklis minētā mērķa īstenošanai, kā arī to, ka prasītājiem nodarītais būtiskais kaitējums ir pamatots un samērīgs.

---

(1)  Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas regula (ES) Nr. 503/2011, ar kuru īsteno Regulu (ES) Nr. 961/2010, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 136, 26. lpp.).

(2)  Padomes 2011. gada 23. maija Lēmums 2011/299/KĀDP, ar kuru groza Lēmumu 2010/413/KĀDP, ar ko paredz ierobežojošus pasākumus pret Irānu (OV L 136, 65. lpp.).

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/13 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/13

---

Prasība, kas celta 2011. gada 5. augustā — Computer Resources/Publikāciju birojs

(Lieta T-422/11)

2011/C 290/17

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Computer Resources International (Dommeldange, Luksemburga) (pārstāvis — S. Pappas, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Publikāciju birojs

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Eiropas Savienības Publikāciju biroja 2011. gada 22. jūlija lēmumu noraidīt prasītājas iesniegtos piedāvājumus atklātā publiskā iepirkuma procedūrā Nr. AO 10340 “Datorpakalpojumi — programmatūras izstrāde, uzturēšana, konsultācijas un palīdzība dažāda veida IT lietotnēm” (OV 2011/S 66-106099), un |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Savienības Publikāciju biroja 2011. gada 22. jūlija lēmumu noraidīt prasītājas iesniegtos piedāvājumus atklātā publiskā iepirkuma procedūrā Nr. AO 10340 “Datorpakalpojumi — programmatūras izstrāde, uzturēšana, konsultācijas un palīdzība dažāda veida IT lietotnēm” (OV 2011/S 66-106099), un

| — | piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza trīs pamatus.

| 1) | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs nav ievērojis būtisku formas prasību, jo apstrīdētajā lēmumā nav neviena argumenta par konkrētiem pamatiem, kādēļ līgumslēdzēja iestāde uzskatījusi, ka prasītājas piedāvājums esot nesamērīgi lēts. |
| --- | --- |

1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs nav ievērojis būtisku formas prasību, jo apstrīdētajā lēmumā nav neviena argumenta par konkrētiem pamatiem, kādēļ līgumslēdzēja iestāde uzskatījusi, ka prasītājas piedāvājums esot nesamērīgi lēts.

| 2) | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs ir pārkāpis Komisijas Regulas (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 (1) 139. pantā paredzēto procedūru. |
| --- | --- |

2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs ir pārkāpis Komisijas Regulas (EK, Euratom) Nr. 2342/2002 (1) 139. pantā paredzēto procedūru.

| 3) | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs ir nepareizi izmantojis procedūru vai lēmumu pieņēmis bez pienācīga juridiska pamata vai vismaz ir kļūdījies argumentācijā, jo prasītājas sniegtie paskaidrojumi nav saprasti un palikuši neatbildēti. |
| --- | --- |

3)

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētājs ir nepareizi izmantojis procedūru vai lēmumu pieņēmis bez pienācīga juridiska pamata vai vismaz ir kļūdījies argumentācijā, jo prasītājas sniegtie paskaidrojumi nav saprasti un palikuši neatbildēti.

---

(1)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 1. lpp.).

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/13 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/13

---

Prasība, kas celta 2011. gada 2. augustā — Makhlouf/Padome

(Lieta T-432/11)

2011/C 290/18

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Rami Makhlouf (Damasa, Sīrija) (pārstāvis — E. Ruchat, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasījumi

Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atzīt prasītāja prasību par pieņemamu un pamatotu; |
| --- | --- |

—

atzīt prasītāja prasību par pieņemamu un pamatotu;

| — | atcelt Padomes 2011. gada 9. maija Lēmumu 2011/273/KĀDP un vēlāk pieņemtos šī lēmuma īstenošanas lēmumus, ar kuriem prasītājs tiek atstāts iekļauts to personu sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi, kā arī Padomes 2011. gada 9. maija Regulu (ES) Nr. 442/2011 un vēlāk pieņemtās īstenošanas regulas, ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju; |
| --- | --- |

—

atcelt Padomes 2011. gada 9. maija Lēmumu 2011/273/KĀDP un vēlāk pieņemtos šī lēmuma īstenošanas lēmumus, ar kuriem prasītājs tiek atstāts iekļauts to personu sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi, kā arī Padomes 2011. gada 9. maija Regulu (ES) Nr. 442/2011 un vēlāk pieņemtās īstenošanas regulas, ciktāl šie akti attiecas uz prasītāju;

| — | piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

| 1) | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kas paredzētas Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (turpmāk tekstā — “ECPAK”) 6. un 13. pantā, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. un 47. pantā. |
| --- | --- |

1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kas paredzētas Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (turpmāk tekstā — “ECPAK”) 6. un 13. pantā, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. un 47. pantā.

| 2) | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu tiktāl, ciktāl prasītājs pārmet Padomei, ka sniegtais pamatojums neizpilda pienākumu, kāds Eiropas Savienības iestādēm ir paredzēts ECPAK 6. pantā, LESD 296. pantā, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā. |
| --- | --- |

2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu tiktāl, ciktāl prasītājs pārmet Padomei, ka sniegtais pamatojums neizpilda pienākumu, kāds Eiropas Savienības iestādēm ir paredzēts ECPAK 6. pantā, LESD 296. pantā, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā.

| 3) | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie pasākumi nepamatoti un nesamērīgi ierobežo prasītāja pamattiesības un it īpaši viņa tiesības uz īpašumu, kas paredzētas ECPAK Pirmā papildu protokola 1. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā, viņa tiesības uz cieņas un reputācijas aizsardzību, kas paredzētas ECPAK 8. un 10. pantā, un, visbeidzot, nevainīguma prezumpcijas principu, kas paredzēts ECPAK 6. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. pantā. |
| --- | --- |

3)

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie pasākumi nepamatoti un nesamērīgi ierobežo prasītāja pamattiesības un it īpaši viņa tiesības uz īpašumu, kas paredzētas ECPAK Pirmā papildu protokola 1. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā, viņa tiesības uz cieņas un reputācijas aizsardzību, kas paredzētas ECPAK 8. un 10. pantā, un, visbeidzot, nevainīguma prezumpcijas principu, kas paredzēts ECPAK 6. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. pantā.

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/14 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/14

---

Prasība, kas celta 2011. gada 2. augustā — Makhlouf/Padome

(Lieta T-433/11)

2011/C 290/19

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Ehab Makhlouf (Damaska, Sīrija) (pārstāvis — E. Ruchat, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasījumi

Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atzīt prasītāja prasību par pieņemamu un pamatotu; |
| --- | --- |

—

atzīt prasītāja prasību par pieņemamu un pamatotu;

| — | atcelt Padomes 2011. gada 9. maija Lēmumu 2011/273/KĀDP, kā arī sekojošos šī lēmuma īstenošanas aktus (un it īpaši Padomes 2011. gada 23. maija Lēmumu 2011/302/KĀDP, kurā ir paredzēts no jauna iekļaut prasītāju to personu sarakstā, uz kurām attiecas Lēmumā 2011/273/KĀDP paredzētie ierobežojošie pasākumi), kā arī Padomes 2011. gada 9. maija Regulu (ES) Nr. 442/2011 un sekojošos tās īstenošanas aktus (proti, Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 504/2011 un tās labojumu) tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju; |
| --- | --- |

—

atcelt Padomes 2011. gada 9. maija Lēmumu 2011/273/KĀDP, kā arī sekojošos šī lēmuma īstenošanas aktus (un it īpaši Padomes 2011. gada 23. maija Lēmumu 2011/302/KĀDP, kurā ir paredzēts no jauna iekļaut prasītāju to personu sarakstā, uz kurām attiecas Lēmumā 2011/273/KĀDP paredzētie ierobežojošie pasākumi), kā arī Padomes 2011. gada 9. maija Regulu (ES) Nr. 442/2011 un sekojošos tās īstenošanas aktus (proti, Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas regulu (ES) Nr. 504/2011 un tās labojumu) tiktāl, ciktāl tie attiecas uz prasītāju;

| — | piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Savienības Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

| 1) | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, kas ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kas paredzētas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (turpmāk tekstā — “CPAK”) 6. un 13. pantā, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. un 47. pantā. |
| --- | --- |

1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, kas ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kas paredzētas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas (turpmāk tekstā — “CPAK”) 6. un 13. pantā, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. un 47. pantā.

| 2) | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, jo prasītāja pārmet Padomei, ka norādītais pamatojums neatbilstot Eiropas Savienības iestādēm noteiktajam pienākumam, kas paredzēts CPAK 6. pantā, LESD 296. pantā, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā. |
| --- | --- |

2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka nav izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, jo prasītāja pārmet Padomei, ka norādītais pamatojums neatbilstot Eiropas Savienības iestādēm noteiktajam pienākumam, kas paredzēts CPAK 6. pantā, LESD 296. pantā, kā arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā.

| 3) | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie pasākumi nepamatoti un nesamērīgi ierobežo prasītāja pamattiesības un it īpaši viņa tiesības uz īpašumu, kas ir paredzētas CPAK 1. papildprotokola 1. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā, viņa tiesības uz viņa goda un reputācijas aizsardzību, kas ir paredzētas CPAK 8. un 10. pantā, viņa tiesības veikt uzņēmējdarbību un nodarboties ar tirdzniecību, kas ir paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 15. un 16. pantā, un visbeidzot nevainīguma prezumpcijas principu, kas ir paredzēts CPAK 6. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. pantā. |
| --- | --- |

3)

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka apstrīdētie pasākumi nepamatoti un nesamērīgi ierobežo prasītāja pamattiesības un it īpaši viņa tiesības uz īpašumu, kas ir paredzētas CPAK 1. papildprotokola 1. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā, viņa tiesības uz viņa goda un reputācijas aizsardzību, kas ir paredzētas CPAK 8. un 10. pantā, viņa tiesības veikt uzņēmējdarbību un nodarboties ar tirdzniecību, kas ir paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 15. un 16. pantā, un visbeidzot nevainīguma prezumpcijas principu, kas ir paredzēts CPAK 6. pantā un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 48. pantā.

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/14 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/14

---

Prasība, kas celta 2011. gada 3. augustā — Afriqiyah Airways/Padome

(Lieta T-436/11)

2011/C 290/20

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Afriqiyah Airways (Tripole, Lībija) (pārstāvis — B. Sarfati, avocat)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas lēmumu 2011/300/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/137/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā (OV L 136, 24.05.2011., 85. lpp.), kā arī iepriekš minētā lēmuma II pielikumu; |
| --- | --- |

—

atcelt Padomes 2011. gada 23. maija Īstenošanas lēmumu 2011/300/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/137/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā (OV L 136, 24.05.2011., 85. lpp.), kā arī iepriekš minētā lēmuma II pielikumu;

| — | piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

| 1) | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpta tiesību akta pieņemšanas procedūra. Prasītāja attiecībā uz apstrīdētā lēmuma pieņemšanu atsaucas uz to, ka neesot parastas procedūras, kas paredzēta Padomes 2011. gada 28. februāra Lēmuma 2011/137/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā (OV L 58, 53. lpp.) 8. panta 2. punktā, un uz LESD 296. panta otrajā daļā paredzēto noteikumu pārkāpumu. |
| --- | --- |

1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpta tiesību akta pieņemšanas procedūra. Prasītāja attiecībā uz apstrīdētā lēmuma pieņemšanu atsaucas uz to, ka neesot parastas procedūras, kas paredzēta Padomes 2011. gada 28. februāra Lēmuma 2011/137/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā (OV L 58, 53. lpp.) 8. panta 2. punktā, un uz LESD 296. panta otrajā daļā paredzēto noteikumu pārkāpumu.

| 2) | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka lēmums ir nepietiekami pamatots. Prasītāja iebilst pret to, ka Padome esot sniegusi standarta motivāciju, neļaujot lēmuma adresātam izprast tā pieņemšanas pamatojumu, ne arī Vispārējai tiesai pārbaudīt tiesību akta likumību. Pamatojums, saskaņā ar kuru prasītāja esot Libyan African Investment Portfolio meitas sabiedrība un pieder tai, kas ir vienība, uz kuru pašu attiecas ierobežojošie pasākumi, esot nepietiekams. |
| --- | --- |

2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka lēmums ir nepietiekami pamatots. Prasītāja iebilst pret to, ka Padome esot sniegusi standarta motivāciju, neļaujot lēmuma adresātam izprast tā pieņemšanas pamatojumu, ne arī Vispārējai tiesai pārbaudīt tiesību akta likumību. Pamatojums, saskaņā ar kuru prasītāja esot Libyan African Investment Portfolio meitas sabiedrība un pieder tai, kas ir vienība, uz kuru pašu attiecas ierobežojošie pasākumi, esot nepietiekams.

| 3) | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību tiktāl, ciktāl nekādi neesot bijis pierādīts, ka tiesības uz aizstāvību būtu ievērotas vai ka prasītāja pirms tās iekļaušanas sarakstā būtu varējusi izmantot savas tiesības. |
| --- | --- |

3)

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību tiktāl, ciktāl nekādi neesot bijis pierādīts, ka tiesības uz aizstāvību būtu ievērotas vai ka prasītāja pirms tās iekļaušanas sarakstā būtu varējusi izmantot savas tiesības.

| 4) | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LES 27. pants. Prasītāja uzsver, ka 2. punktā Lēmums 2011/137/KĀDP un Padomes 2011. gada 23. marta Lēmums 2011/178/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/137/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā (OV L 78, 24. lpp.), ir pieņemti, pārkāpjot LES 27. panta 1. punkta noteikumus. |
| --- | --- |

4)

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts LES 27. pants. Prasītāja uzsver, ka 2. punktā Lēmums 2011/137/KĀDP un Padomes 2011. gada 23. marta Lēmums 2011/178/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2011/137/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Lībijā (OV L 78, 24. lpp.), ir pieņemti, pārkāpjot LES 27. panta 1. punkta noteikumus.

| 5) | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un acīmredzama kļūda vērtējumā tiktāl, ciktāl prasītāja esot civila gaisa pārvadātāju sabiedrība, kas pārvadā pasažierus un kravu, kaut gan apstrīdētais lēmums ir vērsts pret prasītāja aktīvu iesaldēšanu vienīgi tādēļ, ka tā ar ieguldījumu fondu starpniecību piederot Lībijas valstij. |
| --- | --- |

5)

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā un acīmredzama kļūda vērtējumā tiktāl, ciktāl prasītāja esot civila gaisa pārvadātāju sabiedrība, kas pārvadā pasažierus un kravu, kaut gan apstrīdētais lēmums ir vērsts pret prasītāja aktīvu iesaldēšanu vienīgi tādēļ, ka tā ar ieguldījumu fondu starpniecību piederot Lībijas valstij.

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/15 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/15

---

Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — BelTechExport/Padome

(Lieta T-438/11)

2011/C 290/21

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: BelTechExport ZAO (Minska, Baltkrievija) (pārstāvji — V. Vaitkute Pavan, A. Smaliukas un E. Matulionyte, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Regulu (ES) Nr. 588/2011, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem pret prezidentu Lukašenko un dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV, L 161, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju; |
| --- | --- |

—

atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Regulu (ES) Nr. 588/2011, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem pret prezidentu Lukašenko un dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV, L 161, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

| — | atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Lēmumu 2011/357/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV, L 161, 25. lpp.), tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un |
| --- | --- |

—

atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Lēmumu 2011/357/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV, L 161, 25. lpp.), tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

| 1) | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav izpildījusi pienākumu norādīt atbilstošu pamatojumu prasītājas iekļaušanai to personu sarakstā, kam tiek noteikti ierobežojoši pasākumi. |
| --- | --- |

1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav izpildījusi pienākumu norādīt atbilstošu pamatojumu prasītājas iekļaušanai to personu sarakstā, kam tiek noteikti ierobežojoši pasākumi.

| 2) | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi tiesības uz aizstāvību un tiesības uz taisnīgu tiesu, kas paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantā, jo:






  — | tā nekad nav norādījusi detalizētus iemeslus prasītājas iekļaušanai to personu sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi; un |
| --- | --- | --- |

2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi tiesības uz aizstāvību un tiesības uz taisnīgu tiesu, kas paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantā, jo:

—

tā nekad nav norādījusi detalizētus iemeslus prasītājas iekļaušanai to personu sarakstā, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi; un

| — | tā prasītājai nav nodrošinājusi iespēju īstenot savas tiesības uz aizstāvību, it īpaši tiesības tikt uzklausītai un tiesības uz procesu, kurā tā varētu faktiski prasīt izslēgt tās vārdu no to personu saraksta, kurām ir noteikti ierobežojoši pasākumi. |
| --- | --- |

—

tā prasītājai nav nodrošinājusi iespēju īstenot savas tiesības uz aizstāvību, it īpaši tiesības tikt uzklausītai un tiesības uz procesu, kurā tā varētu faktiski prasīt izslēgt tās vārdu no to personu saraksta, kurām ir noteikti ierobežojoši pasākumi.

| 3) | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, apstrīdētajos aktos norādot, ka prasītāja ir lielākā aizsardzības preču eksporta/importa sabiedrība Baltkrievijā un līdz ar to kaut kādā veidā ir saistīta ar vēlēšanu standartu un cilvēktiesību pārkāpumiem vai ar bargu rīcību pret civiliedzīvotājiem Baltkrievijā. |
| --- | --- |

3)

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, apstrīdētajos aktos norādot, ka prasītāja ir lielākā aizsardzības preču eksporta/importa sabiedrība Baltkrievijā un līdz ar to kaut kādā veidā ir saistīta ar vēlēšanu standartu un cilvēktiesību pārkāpumiem vai ar bargu rīcību pret civiliedzīvotājiem Baltkrievijā.

| 4) | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nepamatoti un nesamērīgi, neesot neapgāžamiem pierādījumiem, esot pārkāpusi pamattiesības uz īpašumu, kas ir paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. pantā. |
| --- | --- |

4)

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nepamatoti un nesamērīgi, neesot neapgāžamiem pierādījumiem, esot pārkāpusi pamattiesības uz īpašumu, kas ir paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. pantā.

| 5) | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi samērīguma principu, nosakot nesamērīgus prasītājas pamattiesību ierobežojumus, nenodrošinot atbilstošas procesuālas garantijas un nepastāvot neapgāžamiem pierādījumiem. |
| --- | --- |

5)

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi samērīguma principu, nosakot nesamērīgus prasītājas pamattiesību ierobežojumus, nenodrošinot atbilstošas procesuālas garantijas un nepastāvot neapgāžamiem pierādījumiem.

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/15 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/15

---

Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — Sport-pari/Padome

(Lieta T-439/11)

2011/C 290/22

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Sport-pari ZAO (Minska, Baltkrievija) (pārstāvji — V. Vaitkute Pavan, A. Smaliukas un E. Matulionyte, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasījumi

| — | atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Regulu (ES) Nr. 588/2011, ar ko groza Regulu (EK) Nr 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem pret prezidentu Lukašenko un dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV 2011 L 161, 1. lpp.) tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju; |
| --- | --- |

—

atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Regulu (ES) Nr. 588/2011, ar ko groza Regulu (EK) Nr 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem pret prezidentu Lukašenko un dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV 2011 L 161, 1. lpp.) tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

| — | atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Lēmumu 2011/357/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV 2011 L 161, 25. lpp.) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un |
| --- | --- |

—

atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Lēmumu 2011/357/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV 2011 L 161, 25. lpp.) tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju, un

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja kā galveno argumentu izvirza acīmredzamas kļūdas novērtējumā, kas ir pieļautas apstrīdētajos Padomes pasākumos. Prasītāja it īpaši apgalvo, ka Padome ir kļūdījusies, uzskatot, ka prasītāju, pirmkārt, kontrolē Vladimirs Peftjevs, ka, otrkārt, tā darbojas kā valsts loterija, treškārt, ka tā ir iesaistīta vai līdzdarbojas velēšanu standartu vai cilvēktiesību pārkāpumos vai uzbrukumos pilsoniskajai sabiedrībai Baltkrievijā, vai tāda aprīkojuma ievešanā Baltkrievijā, kuru varētu izmantot represijām valsts iekšienē.

Turklāt prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

| 1) | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav ievērojusi pienākumu norādīt atbilstošu pamatojumu, kādēļ prasītāja ir iekļauta to personu sarakstā, pret kurām piemēro ierobežojošus pasākumus. |
| --- | --- |

1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav ievērojusi pienākumu norādīt atbilstošu pamatojumu, kādēļ prasītāja ir iekļauta to personu sarakstā, pret kurām piemēro ierobežojošus pasākumus.

| 2) | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi tiesības uz aizstāvību un tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu, kas garantētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantā, jo:






  — | nevienā brīdī netika paziņoti detalizēti iemesli, kuru dēļ prasītāja tika iekļauta to personu sarakstā, pret kurām piemēro ierobežojošus pasākumus, un |
| --- | --- | --- |

2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi tiesības uz aizstāvību un tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu, kas garantētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantā, jo:

—

nevienā brīdī netika paziņoti detalizēti iemesli, kuru dēļ prasītāja tika iekļauta to personu sarakstā, pret kurām piemēro ierobežojošus pasākumus, un

| — | atbildētāja nav devusi iespēju prasītājai efektīvi īstenot tiesības uz aizstāvību, it īpaši tiesības tikt uzklausītai un tiesības izmantot procedūru, kas viņai ļautu prasīt to svītrot no to personu saraksta, uz kurām attiecas ierobežojošie pasākumi. |
| --- | --- |

—

atbildētāja nav devusi iespēju prasītājai efektīvi īstenot tiesības uz aizstāvību, it īpaši tiesības tikt uzklausītai un tiesības izmantot procedūru, kas viņai ļautu prasīt to svītrot no to personu saraksta, uz kurām attiecas ierobežojošie pasākumi.

| 3) | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nepamatotā un nesamērīgā veidā, nesniedzot skaidrus pieradījumus, ir pārkāpusi pamattiesības uz īpašumu, kas ir garantētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. pantā. |
| --- | --- |

3)

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nepamatotā un nesamērīgā veidā, nesniedzot skaidrus pieradījumus, ir pārkāpusi pamattiesības uz īpašumu, kas ir garantētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. pantā.

| 4) | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi samērīguma principu, jo tā ir nesamērīgi ierobežojusi prasītājas pamattiesības, nenodrošinot pienācīgas procesuālās garantijas un nesniedzot skaidrus pierādījumus. |
| --- | --- |

4)

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi samērīguma principu, jo tā ir nesamērīgi ierobežojusi prasītājas pamattiesības, nenodrošinot pienācīgas procesuālās garantijas un nesniedzot skaidrus pierādījumus.

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/16 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/16

---

Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — BT Telecommunications/Padome

(Lieta T-440/11)

2011/C 290/23

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: BT Telecommunications PUE (Minska, Baltkrievija) (pārstāvji — V. Vaitkute Pavan, A. Smaliukas un E. Matulionyte, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Regulu (ES) Nr. 588/2011, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem pret prezidentu Lukašenko un dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV 2011, L 161, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju; |
| --- | --- |

—

atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Regulu (ES) Nr. 588/2011, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem pret prezidentu Lukašenko un dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV 2011, L 161, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

| — | atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Lēmumu 2011/357/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV 2011, L 161, 25. lpp.), tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju; un |
| --- | --- |

—

atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Lēmumu 2011/357/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV 2011, L 161, 25. lpp.), tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju; un

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza piecus pamatus.

| 1) | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi pienākumu norādīt piemērotu pamatojumu prasītājas iekļaušanai personu, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi, sarakstā. |
| --- | --- |

1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi pienākumu norādīt piemērotu pamatojumu prasītājas iekļaušanai personu, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi, sarakstā.

| 2) | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi tiesības uz aizstāvību un tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu atbilstoši Eiropas Savienības pamattiesību hartas 47. pantam un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantam, jo:






  — | nevienā brīdī tā nav paziņojusi detalizētus iemeslus prasītājas iekļaušanai personu, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi, sarakstā; un |
| --- | --- | --- |

2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi tiesības uz aizstāvību un tiesības uz lietas taisnīgu izskatīšanu atbilstoši Eiropas Savienības pamattiesību hartas 47. pantam un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantam, jo:

—

nevienā brīdī tā nav paziņojusi detalizētus iemeslus prasītājas iekļaušanai personu, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi, sarakstā; un

| — | tā nenodrošināja prasītājai iespēju efektīvi īstenot savas tiesības uz aizsardzību, īpaši tiesības tikt uzklausītam un tiesības izmantot procedūru, lai efektīvi lūgtu tās izsvītrošanu no personu, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi, saraksta. |
| --- | --- |

—

tā nenodrošināja prasītājai iespēju efektīvi īstenot savas tiesības uz aizsardzību, īpaši tiesības tikt uzklausītam un tiesības izmantot procedūru, lai efektīvi lūgtu tās izsvītrošanu no personu, uz kurām attiecas ierobežojoši pasākumi, saraksta.

| 3) | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kad tā apstrīdētājos pasākumos noteica, ka prasītāja esot noteiktā veidā saistīta ar Lukašenko režīmu un sponsorē to, vai noteiktā veidā piedalās starptautisko vēlēšanu standartu pārkāpšanā vai bargajos pasākumos pret pilsonisko sabiedrību un demokrātisko opozīciju, vai ieved Baltkrievijā aprīkojumu, ko iespējams izmantot iekšējām represijām. |
| --- | --- |

3)

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, kad tā apstrīdētājos pasākumos noteica, ka prasītāja esot noteiktā veidā saistīta ar Lukašenko režīmu un sponsorē to, vai noteiktā veidā piedalās starptautisko vēlēšanu standartu pārkāpšanā vai bargajos pasākumos pret pilsonisko sabiedrību un demokrātisko opozīciju, vai ieved Baltkrievijā aprīkojumu, ko iespējams izmantot iekšējām represijām.

| 4) | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nepamatoti un nesamērīgi, bez pārliecinošiem pierādījumiem esot pārkāpusi Eiropas Savienības pamattiesību hartas 17. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1 pantā un 1. protokolā noteiktās tiesības uz īpašumu. |
| --- | --- |

4)

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nepamatoti un nesamērīgi, bez pārliecinošiem pierādījumiem esot pārkāpusi Eiropas Savienības pamattiesību hartas 17. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1 pantā un 1. protokolā noteiktās tiesības uz īpašumu.

| 5) | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi samērīguma principu, nosakot nesamērīgu prasītājas pamattiesību ierobežojumu, nenodrošinot piemērotas procesuālās garantijas un pārliecinošus pierādījumus. |
| --- | --- |

5)

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja esot pārkāpusi samērīguma principu, nosakot nesamērīgu prasītājas pamattiesību ierobežojumu, nenodrošinot piemērotas procesuālās garantijas un pārliecinošus pierādījumus.

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/17 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/17

---

Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — Peftiev/Padome

(Lieta T-441/11)

2011/C 290/24

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Vladimir Peftiev (Minska, Baltkrievija) (pārstāvji — V. Vaitkute Pavan, A. Smaliukas un E. Matulionyte, lawyers)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītāja prasījumi:

| — | atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Regulu (ES) Nr. 588/2011, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem pret prezidentu Lukašenko un dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV L 161, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju; |
| --- | --- |

—

atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Regulu (ES) Nr. 588/2011, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 765/2006 par ierobežojošiem pasākumiem pret prezidentu Lukašenko un dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV L 161, 1. lpp.), tiktāl, ciktāl tā attiecas uz prasītāju;

| — | atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Lēmumu 2011/357/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV L 161, 25. lpp.), tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju; un |
| --- | --- |

—

atcelt Padomes 2011. gada 20. jūnija Lēmumu 2011/357/KĀDP, ar ko groza Lēmumu 2010/639/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret dažām Baltkrievijas amatpersonām (OV L 161, 25. lpp.), tiktāl, ciktāl tas attiecas uz prasītāju; un

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus.

| 1) | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav izpildījusi pienākumu nodrošināt atbilstošu pamatojumu, iekļaujot prasītāju to personu sarakstos, uz kuriem attiecas ierobežojošie pasākumi. |
| --- | --- |

1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja nav izpildījusi pienākumu nodrošināt atbilstošu pamatojumu, iekļaujot prasītāju to personu sarakstos, uz kuriem attiecas ierobežojošie pasākumi.

| 2) | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi tiesības uz aizstāvību un tiesības uz taisnīgu tiesu, kas paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantā, jo






  — | tā nav sniegusi sīki izklāstītu informāciju par to, kāpēc prasītājs ir iekļauts to personu sarakstos, uz kuriem attiecas ierobežojošie pasākumi; un |
| --- | --- | --- |

2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi tiesības uz aizstāvību un tiesības uz taisnīgu tiesu, kas paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantā, jo

—

tā nav sniegusi sīki izklāstītu informāciju par to, kāpēc prasītājs ir iekļauts to personu sarakstos, uz kuriem attiecas ierobežojošie pasākumi; un

| — | tā nav sniegusi prasītājam iespēju efektīvi izmantot viņa tiesības uz aizstāvību, jo īpaši tiesības tikt uzklausītam un tiesības izmantot procedūru, kuras laikā viņš var lūgt, lai viņu izslēdz no to personu sarakstiem, uz kuriem attiecas ierobežojošie pasākumi. |
| --- | --- |

—

tā nav sniegusi prasītājam iespēju efektīvi izmantot viņa tiesības uz aizstāvību, jo īpaši tiesības tikt uzklausītam un tiesības izmantot procedūru, kuras laikā viņš var lūgt, lai viņu izslēdz no to personu sarakstiem, uz kuriem attiecas ierobežojošie pasākumi.

| 3) | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nolemjot, ka prasītājs ir persona, kas ir saistīta ar prezidentu Lukašenko un viņa ģimeni, ka viņš ir prezidenta Lukašenko galvenais konsultants ekonomikas jautājumos un svarīgs Lukašenko režīma finanšu sponsors, ka BelTechExport ir prasītāja vadīts uzņēmums un ka tas ir lielākais Baltkrievijas aizsardzības ražojumu eksporta un importa uzņēmums. |
| --- | --- |

3)

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, nolemjot, ka prasītājs ir persona, kas ir saistīta ar prezidentu Lukašenko un viņa ģimeni, ka viņš ir prezidenta Lukašenko galvenais konsultants ekonomikas jautājumos un svarīgs Lukašenko režīma finanšu sponsors, ka BelTechExport ir prasītāja vadīts uzņēmums un ka tas ir lielākais Baltkrievijas aizsardzības ražojumu eksporta un importa uzņēmums.

| 4) | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neattaisnojamā un nesamērīgā veidā, bez neapstrīdamiem pierādījumiem ir pārkāpusi [prasītāja] pamattiesības uz īpašumu, kas paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. pantā. |
| --- | --- |

4)

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja neattaisnojamā un nesamērīgā veidā, bez neapstrīdamiem pierādījumiem ir pārkāpusi [prasītāja] pamattiesības uz īpašumu, kas paredzētas Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. pantā un Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 1. protokola 1. pantā.

| 5) | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi samērīguma principu, jo tā noteica nesamērīgus prasītāja pamattiesību ierobežojumus, nenodrošinot atbilstošas procesuālās garantijas un nenodrošinot neapstrīdamus pierādījumus. |
| --- | --- |

5)

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka atbildētāja ir pārkāpusi samērīguma principu, jo tā noteica nesamērīgus prasītāja pamattiesību ierobežojumus, nenodrošinot atbilstošas procesuālās garantijas un nenodrošinot neapstrīdamus pierādījumus.

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/17 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/17

---

Prasība, kas celta 2011. gada 5. augustā — Evropaïki Dynamiki/Komisija

(Lieta T-442/11)

2011/C 290/25

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atēnas, Grieķija) (pārstāvji — N. Korogiannakis un M. Dermitzakis, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas 2011. gada 27. maija lēmumu neveikt aizsardzības pasākumus pēc Eiropas Ombuda secinājuma, ka Komisijas 2006. gada novembra lēmums izraudzīties trešās sabiedrības preces un pakalpojumus neatbilda attiecīgajām Savienības publiskā iepirkuma tiesību normām; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2011. gada 27. maija lēmumu neveikt aizsardzības pasākumus pēc Eiropas Ombuda secinājuma, ka Komisijas 2006. gada novembra lēmums izraudzīties trešās sabiedrības preces un pakalpojumus neatbilda attiecīgajām Savienības publiskā iepirkuma tiesību normām;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājai zaudējumus, lai neitralizētu ar 2006. gada novembra lēmumu prasītājai radītās sekas; |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājai zaudējumus, lai neitralizētu ar 2006. gada novembra lēmumu prasītājai radītās sekas;

| — | piespriest Komisijai samaksāt prasītājai 1 miljonu EUR par zaudēto iespēju piedalīties uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā, ko tā nolēma atcelt; |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai samaksāt prasītājai 1 miljonu EUR par zaudēto iespēju piedalīties uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā, ko tā nolēma atcelt;

| — | piespriest Komisijai samaksāt prasītājai 1 miljonu EUR par atļautu intelektuālā īpašuma tiesību izmantošanu; |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai samaksāt prasītājai 1 miljonu EUR par atļautu intelektuālā īpašuma tiesību izmantošanu;

| — | piespriest Komisijai samaksāt prasītājai 10 miljonus EUR par nemateriālu kaitējumu, ko veido prasītājas reputācijas un ticamības samazināšana; |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai samaksāt prasītājai 10 miljonus EUR par nemateriālu kaitējumu, ko veido prasītājas reputācijas un ticamības samazināšana;

| — | piespriest Komisijai izdot publisku paziņojumu, informējot tirgu un visus ieinteresētos CIRCA lietotājus (CIRCA ir informācijas tehnoloģiju rīks, kas nodrošina dažādās vietās esošu darbinieku vai personu grupu elektronisku sadarbību), ka tā nav novecojusi platforma, ka Alfresco Software Ltd. izstrādātā platforma nav priviliģēta un ka lietotāji var brīvi izvēlēties jebkuru citu platformu CIRCA aizstāšanai; |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai izdot publisku paziņojumu, informējot tirgu un visus ieinteresētos CIRCA lietotājus (CIRCA ir informācijas tehnoloģiju rīks, kas nodrošina dažādās vietās esošu darbinieku vai personu grupu elektronisku sadarbību), ka tā nav novecojusi platforma, ka Alfresco Software Ltd. izstrādātā platforma nav priviliģēta un ka lietotāji var brīvi izvēlēties jebkuru citu platformu CIRCA aizstāšanai;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas juridiskos un citus izdevumus, kas ir radušies saistībā ar šo prasības pieteikumu, pat ja šis prasības pieteikums tiek noraidīts. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt prasītājas juridiskos un citus izdevumus, kas ir radušies saistībā ar šo prasības pieteikumu, pat ja šis prasības pieteikums tiek noraidīts.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus.

| 1) | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas ir pārkāpusi Finanšu regulas (1) 27., 88., 89. un 91. pantā, kā arī Īstenošanas noteikumu (2) 116., 122. un 124. pantā noteikto pienākumu izsludināt uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus atklātā vai ierobežotā procedūrā. |
| --- | --- |

1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas ir pārkāpusi Finanšu regulas (1) 27., 88., 89. un 91. pantā, kā arī Īstenošanas noteikumu (2) 116., 122. un 124. pantā noteikto pienākumu izsludināt uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus atklātā vai ierobežotā procedūrā.

| 2) | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi nediskriminācijas un vienlīdzīgas attieksmes principus. |
| --- | --- |

2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi nediskriminācijas un vienlīdzīgas attieksmes principus.

| 3) | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi labas pārvaldības principu un pienākumu noradīt pamatojumu. |
| --- | --- |

3)

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi labas pārvaldības principu un pienākumu noradīt pamatojumu.

| 4) | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav pareizi izmantojusi savas pilnvaras. |
| --- | --- |

4)

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav pareizi izmantojusi savas pilnvaras.

---

(1)  Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV, L 248, 1. lpp.).

(2)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 1. lpp.).

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/18 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/18

---

Prasība, kas celta 2011. gada 12. augustā — Charron Inox un Almet/Komisija

(Lieta T-445/11)

2011/C 290/26

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Charron Inox (Marseļa, Francija) un Almet (Satolas-et-Bonce, Francija) (pārstāvis — P. O. Koubi-Flotte, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | galvenokārt, atcelt Komisijas 2011. gada 27. jūnija Regulu (ES) Nr. 627/2011; |
| --- | --- |

—

galvenokārt, atcelt Komisijas 2011. gada 27. jūnija Regulu (ES) Nr. 627/2011;

| — | pakārtoti, atzīt, ka Komisija ir pieļāvusi pārkāpumu, neparedzot pietiekamu termiņu starp Komisijas 2011. gada 27. jūnija Regulas (ES) Nr. 627/2011 publicēšanu un tās stāšanos spēkā, un piešķirt prasītājām sabiedrībām zaudējumu atlīdzību par šādu summu:






  — | saistībā ar zaudējumu atlīdzību:






  — | sabiedrībai CHARRON: EUR 123 297,69 |
| --- | --- | --- | --- |

—

pakārtoti, atzīt, ka Komisija ir pieļāvusi pārkāpumu, neparedzot pietiekamu termiņu starp Komisijas 2011. gada 27. jūnija Regulas (ES) Nr. 627/2011 publicēšanu un tās stāšanos spēkā, un piešķirt prasītājām sabiedrībām zaudējumu atlīdzību par šādu summu:

—

saistībā ar zaudējumu atlīdzību:

—

sabiedrībai CHARRON: EUR 123 297,69

| — | sabiedrībai ALMET: EUR 384 210 |
| --- | --- |

—

sabiedrībai ALMET: EUR 384 210

| — | saistībā ar atlīdzināmo negūto pelņu:






  — | sabiedrībai CHARRON par tās noslēgto līgumu ar sabiedrību SURAJ USD 78 051,76 apmērā jeb EUR 55 211,57; |
| --- | --- | --- |

—

saistībā ar atlīdzināmo negūto pelņu:

—

sabiedrībai CHARRON par tās noslēgto līgumu ar sabiedrību SURAJ USD 78 051,76 apmērā jeb EUR 55 211,57;

| — | sabiedrībai ALMET par tās noslēgto līgumu ar sabiedrību SURAJ USD 69 059,18 apmērā jeb EUR 48 827,61 šīs prasības iesniegšanas dienā; |
| --- | --- |

—

sabiedrībai ALMET par tās noslēgto līgumu ar sabiedrību SURAJ USD 69 059,18 apmērā jeb EUR 48 827,61 šīs prasības iesniegšanas dienā;

| — | pakārtotāk, atzīt Komisijas atbildību bez pārkāpuma, tai neparedzot pietiekamu termiņu starp Komisijas 2011. gada 27. jūnija Regulas (ES) Nr. 627/2011 publicēšanu un tās stāšanos spēkā, un piešķirt prasītājām sabiedrībām zaudējumu atlīdzību par šādu summu:






  — | saistībā ar zaudējumu atlīdzību:






  — | sabiedrībai CHARRON: EUR 123 297,69 |
| --- | --- | --- | --- |

—

pakārtotāk, atzīt Komisijas atbildību bez pārkāpuma, tai neparedzot pietiekamu termiņu starp Komisijas 2011. gada 27. jūnija Regulas (ES) Nr. 627/2011 publicēšanu un tās stāšanos spēkā, un piešķirt prasītājām sabiedrībām zaudējumu atlīdzību par šādu summu:

—

saistībā ar zaudējumu atlīdzību:

—

sabiedrībai CHARRON: EUR 123 297,69

| — | sabiedrībai ALMET: EUR 384 210 |
| --- | --- |

—

sabiedrībai ALMET: EUR 384 210

| — | saistībā ar atlīdzināmo negūto pelņu:






  — | sabiedrībai CHARRON par tās noslēgto līgumu ar sabiedrību SURAJ USD 78 051,76 apmērā jeb EUR 55 211,57; |
| --- | --- | --- |

—

saistībā ar atlīdzināmo negūto pelņu:

—

sabiedrībai CHARRON par tās noslēgto līgumu ar sabiedrību SURAJ USD 78 051,76 apmērā jeb EUR 55 211,57;

| — | sabiedrībai ALMET par tās noslēgto līgumu ar sabiedrību SURAJ USD 69 059,18 apmērā jeb EUR 48 827,61 šīs prasības iesniegšanas dienā; |
| --- | --- |

—

sabiedrībai ALMET par tās noslēgto līgumu ar sabiedrību SURAJ USD 69 059,18 apmērā jeb EUR 48 827,61 šīs prasības iesniegšanas dienā;

| — | jebkurā gadījumā piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī EUR 10 000 sabiedrību prasītāju aizstāvības izdevumu daļējai segšanai. |
| --- | --- |

—

jebkurā gadījumā piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, kā arī EUR 10 000 sabiedrību prasītāju aizstāvības izdevumu daļējai segšanai.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.

| 1) | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas konstatējumos, ko tā veica pirms tās lēmuma pieņemšanas, ir pieļautas būtiskas nepilnības tādēļ, ka šo nepilnību dēļ ir ieviesušās kļūdas faktos, kuri ir lēmuma pamatā. |
| --- | --- |

1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisijas konstatējumos, ko tā veica pirms tās lēmuma pieņemšanas, ir pieļautas būtiskas nepilnības tādēļ, ka šo nepilnību dēļ ir ieviesušās kļūdas faktos, kuri ir lēmuma pamatā.

| 2) | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās paļāvības princips tādēļ, ka tūlītēja apstrīdētās regulas spēkā stāšanās neesot ļāvusi prasītājām pielāgot savu rīcību. |
| --- | --- |

2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts tiesiskās paļāvības princips tādēļ, ka tūlītēja apstrīdētās regulas spēkā stāšanās neesot ļāvusi prasītājām pielāgot savu rīcību.

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/19 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/19

---

Apelācijas sūdzība, ko par Civildienesta tiesas 2011. gada 26. maija spriedumu lietā F-83/09 Kalmár/Europol2011. gada 11. augustā iesniedza Eiropas Policijas birojs (Eiropols)

(Lieta T-455/11 P)

2011/C 290/27

Tiesvedības valoda — holandiešu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzējs: Eiropas Policijas birojs (Eiropols) (pārstāvji — D. Neumann, D. El Khoury un J. Arnould, piedaloties D. Waelbroeck un E. Antypas, advokāti)

Otrs lietas dalībnieks: Andreas Kalmár (Hāga, Nīderlande)

Prasījumi

Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt pārsūdzēto spriedumu un pieņemt lietā nolēmumu tiktāl, ciktāl Civildienesta tiesa






  a) | ir atcēlusi Eiropola 2009. gada 4. februāra lēmumu, ar kuru Eiropola direktors ir uzteicis A. Kalmár darba līgumu uz noteiktu laiku, 2009. gada 24. februāra lēmumu, ar kuru Eiropola direktors ir atbrīvojis A. Kalmár no dienesta pienākumu izpildes, un 2009. gada 18. jūlija lēmumu, ar kuru ir noraidīta A. Kalmár sūdzība; |
| --- | --- | --- |

—

atcelt pārsūdzēto spriedumu un pieņemt lietā nolēmumu tiktāl, ciktāl Civildienesta tiesa

a)

ir atcēlusi Eiropola 2009. gada 4. februāra lēmumu, ar kuru Eiropola direktors ir uzteicis A. Kalmár darba līgumu uz noteiktu laiku, 2009. gada 24. februāra lēmumu, ar kuru Eiropola direktors ir atbrīvojis A. Kalmár no dienesta pienākumu izpildes, un 2009. gada 18. jūlija lēmumu, ar kuru ir noraidīta A. Kalmár sūdzība;

| b) | ir nolēmusi, ka Eiropolam ir jāizmaksā A. Kalmár kompensācija EUR 5 000 apmērā; |
| --- | --- |

b)

ir nolēmusi, ka Eiropolam ir jāizmaksā A. Kalmár kompensācija EUR 5 000 apmērā;

| c) | ir piespriedusi Eiropolam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus; |
| --- | --- |

c)

ir piespriedusi Eiropolam atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus;

| — | piespriest A. Kalmár atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē un tiesāšanās izdevumus saistībā ar viņa apelācijas sūdzību. |
| --- | --- |

—

piespriest A. Kalmár atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pirmajā instancē un tiesāšanās izdevumus saistībā ar viņa apelācijas sūdzību.

Pamati un galvenie argumenti

Savas apelācijas sūdzības pamatošanai apelācijas sūdzības iesniedzējs izvirza sešus pamatus.

| 1) | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts aizliegums lemt ne ultra petita un ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka Civildienesta tiesa ir izvērtējusi citus prasības pamatus, nevis tos, kurus ir norādījis A. Kalmár. |
| --- | --- |

1)

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts aizliegums lemt ne ultra petita un ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvību. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka Civildienesta tiesa ir izvērtējusi citus prasības pamatus, nevis tos, kurus ir norādījis A. Kalmár.

| 2) | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, vērtējot apstrīdēto lēmumu likumību. Civildienesta tiesa esot nepareizi piemērojusi it īpaši pienākumu ņemt vērā ierēdņu intereses un pienākumu norādīt pamatojumu. |
| --- | --- |

2)

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā, vērtējot apstrīdēto lēmumu likumību. Civildienesta tiesa esot nepareizi piemērojusi it īpaši pienākumu ņemt vērā ierēdņu intereses un pienākumu norādīt pamatojumu.

| 3) | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz prasības par lēmuma atcelšanu priekšmetu. Civildienesta tiesai 2009. gada 18. jūlija lēmums bija jākvalificē kā nelabvēlīgs lēmums, kurš arī tiesai esot bijis jāpārbauda. |
| --- | --- |

3)

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā attiecībā uz prasības par lēmuma atcelšanu priekšmetu. Civildienesta tiesai 2009. gada 18. jūlija lēmums bija jākvalificē kā nelabvēlīgs lēmums, kurš arī tiesai esot bijis jāpārbauda.

| 4) | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesas vērtējumā ir daudzas kļūdas, proti, ka Eiropola lēmumā par atlaišanu “neesot ņēmis vērā” konkrētus “attiecīgus faktiskos apstākļus, kas nav atstājami bez ievērības”, vai arī “neesot tos ievērojis ar pienācīgu rūpību”. |
| --- | --- |

4)

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka Civildienesta tiesas vērtējumā ir daudzas kļūdas, proti, ka Eiropola lēmumā par atlaišanu “neesot ņēmis vērā” konkrētus “attiecīgus faktiskos apstākļus, kas nav atstājami bez ievērības”, vai arī “neesot tos ievērojis ar pienācīgu rūpību”.

| 5) | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka pārsūdzētais spriedums ir nepietiekami pamatots. |
| --- | --- |

5)

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka pārsūdzētais spriedums ir nepietiekami pamatots.

| 6) | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka lēmums par kompensāciju ir kļūdains. |
| --- | --- |

6)

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka lēmums par kompensāciju ir kļūdains.

---

Eiropas Savienības Civildienesta tiesa

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/20 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/20

---

Prasība, kas celta 2011. gada 22. jūlijā — ZZ u.c./Komisija

(Lieta F-72/11)

2011/C 290/28

Tiesvedības valoda — franču

Lietas dalībnieki

Prasītāji: ZZ u.c. (pārstāvji — L. Levi un A. Blot, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Strīda priekšmets un apraksts

Prasība, pirmkārt, atcelt lēmumus, ar kuriem 2010. un 2011. gada paaugstināšanas amatā ietvaros noteikti paaugstināšanas amatā sliekšņi AD13 un AD14 pakāpei, un otrkārt, atcelt to ierēdņu sarakstu, kas 2010. gada paaugstināšanas amatā ietvaros paaugstināti amatā AD13 un AD4 pakāpē, kā arī atcelt Komisijas netiešo lēmumu, ar ko ir atteikts paaugstināt amatā AD12un AD13 pakāpē lielāku skaitu citus ierēdņus

Prasītāju prasījumi:

| — | atcelt lēmumus, ar kuriem 2010. un 2011. gada paaugstināšanas amatā ietvaros noteikti paaugstināšanas amatā sliekšņi AD13 un AD14 pakāpei, lēmumi publicēti Administratīvajā informācijā Nr. 3-2010, 65-2010 un 76-2010; |
| --- | --- |

—

atcelt lēmumus, ar kuriem 2010. un 2011. gada paaugstināšanas amatā ietvaros noteikti paaugstināšanas amatā sliekšņi AD13 un AD14 pakāpei, lēmumi publicēti Administratīvajā informācijā Nr. 3-2010, 65-2010 un 76-2010;

| — | atcelt to ierēdņu sarakstu, kas 2010. gada paaugstināšanas amatā ietvaros paaugstināti amatā AD13 un AD14 pakāpē un kas publicēts Administratīvajā informācijā Nr. 65-2010, tā kā šis saraksts tika sastādīts, pamatojoties uz nelikumīgiem paaugstināšanas amatā sliekšņiem, kā arī atcelt Komisijas netiešo lēmumu, ar ko ir atteikts paaugstināt amatā AD12 un AD13 pakāpē lielāku skaitu citus ierēdņus; |
| --- | --- |

—

atcelt to ierēdņu sarakstu, kas 2010. gada paaugstināšanas amatā ietvaros paaugstināti amatā AD13 un AD14 pakāpē un kas publicēts Administratīvajā informācijā Nr. 65-2010, tā kā šis saraksts tika sastādīts, pamatojoties uz nelikumīgiem paaugstināšanas amatā sliekšņiem, kā arī atcelt Komisijas netiešo lēmumu, ar ko ir atteikts paaugstināt amatā AD12 un AD13 pakāpē lielāku skaitu citus ierēdņus;

| — | tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumus, ar kuriem noraidīta prasītāju sūdzība; |
| --- | --- |

—

tiktāl, ciktāl nepieciešams, atcelt lēmumus, ar kuriem noraidīta prasītāju sūdzība;

| — | piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

---

| 1.10.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 290/20 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 290/20

---

Prasība, kas celta 2011. gada 28. jūlijā — ZZ/Komisija

(Lieta F-74/11)

2011/C 290/29

Tiesvedības valoda — angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: ZZ (pārstāvji — S. Rodriguez, A. Blot un C. Bernard-Glanz, juristi)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Strīda priekšmets un apraksts

Prasība atcelt Komisijas Iestādes, kura ir pilnvarota slēgt darba līgumus, lēmumu, ar kuru izbeigts prasītājas darba līgums uz nenoteiktu laiku

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Komisijas Iestādes, kura ir pilnvarota slēgt darba līgumus, lēmumu, ar kuru izbeigts prasītājas darba līgums uz nenoteiktu laiku, un, ja nepieciešams, atcelt lēmumu, ar kuru noraidīta sūdzība; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas Iestādes, kura ir pilnvarota slēgt darba līgumus, lēmumu, ar kuru izbeigts prasītājas darba līgums uz nenoteiktu laiku, un, ja nepieciešams, atcelt lēmumu, ar kuru noraidīta sūdzība;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

---