----

----

I Tiedonantoja

Neuvosto

----

Neuvoston 14 päivänä huhtikuuta 2004 vahvistama

YHTEINEN KANTA (EY) N:o 26/2004

Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o .../2004/EY tekemiseksi yhteisön suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi tehdyn päätöksen N:o 1692/96/EY muuttamisesta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2004/C 101E/01)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 156 artiklan ensimmäisen kohdan,

ottavat huomioon komission ehdotuksen (1),

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),

ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (3),

noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (4),

sekä katsovat seuraavaa:

OVAT TEHNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Muutetaan päätös N:o 1692/96/EY seuraavasti:

2 artikla

Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

3 artikla

Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

Tehty ...

Euroopan parlamentin puolesta

Puhemies

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

----

(1)EYVL C 362 E, 18.12.2001, s. 205 ja EYVL C 20 E, 28.1.2003, s. 274.

(2)EYVL C 125, 27.5.2002, s. 75.

(3)EYVL C 278, 14.11.2002, s. 7.

(4)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 30. toukokuuta 2002 (EUVL C 187 E, 7.8.2003, s. 130), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 14 huhtikuuta 2004 ja Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu ... (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

(5)EYVL L 228, 9.9.1996, s. 1, päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä N:o 1346/2001/EY (EYVL L 185, 6.7.2001, s. 1).

(6)EYVL L 197, 21.7.2001, s. 30.

(7)EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/35/EY (EUVL L 156, 25.6.2003, s. 17).

(8)EYVL L 103, 25.4.1979, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 807/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 36).

(9)EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1).

(10)EYVL L 75, 15.3.2001, s. 1.

(11)EUVL L 196, 2.8.2003, s. 1.

(12)EYVL L 103, 25.4.1979, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 807/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 36).

(13)EYVL L 197, 21.7.2001, s. 30.”

(14)EYVL L 235, 17.9.1996, s. 6, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1).

(15)EYVL L 110, 20.4.2001, s. 1.”

(16)  Neuvoston asetus (EY) N:o 1164/94, annettu 16 päivänä toukokuuta 1994, koheesiorahastosta (EYVL L 130, 25.5.1994, s. 1), asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1265/1999 (EYVL L 161, 26.6.1999, s. 62).

(17)  Neuvoston asetus (EY) N:o 2236/95, annettu 18 päivänä syyskuuta 1995, Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä (EYVL L 228, 23.9.1995, s. 1), asetus sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1655/1999 (EYVL L 197, 29.7.1999, s. 1).

(18)  Neuvoston asetus (EY) N:o 1267/1999, annettu 21 päivänä kesäkuuta 1999, liittymistä edeltävästä rakennepolitiikan välineestä (EYVL L 161, 26.6.1999, s. 73), asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 2500/2001 (EYVL L 342, 27.12.2001, s. 1).”

----

LIITE I

Muutetaan päätöksen N:o 1692/96/EY liite I seuraavasti:

----

LIITE II

Korvataan päätöksen 1692/96/EY liite III seuraavasti:

”LIITE III

ENSISIJAISET HANKKEET, JOITA KOSKEVAT TYÖT ON MÄÄRÄ ALOITTAA ENNEN VUOTTA 2010

----

(1)  Tähän sisältyvät Rotterdamissa ja Amsterdamissa sijaitsevat kaksi suurnopeuksisten junien asemaa, jotka eivät kuuluneet Essenin Eurooppa-neuvoston vuonna 1994 hyväksymään hankkeeseen.

(2)  Mukaan lukien yhteydet Lissabon—Porto (2013), Lissabon—Madrid (2010) ja Aveiro—Salamanca (2015).

(3)  Osat tästä väylästä vastaavat yleiseurooppalaista liikennekäytävää V.

(4)  Mukaan lukien satamien ja lentoasemien parantaminen (2015) Essenin ja Dublinin Eurooppa-neuvostojen hyväksymällä tavalla.

(5)  Radan kapasiteetin lisäämisestä edelleen päätettiin vuonna 2003, ja se lisättiin hankkeena.

(6)  Hanke päättynyt.

(7)  Hanke päättynyt.

(8)  Muutama lyhyt tie- ja rataosuus saadaan valmiiksi 2010—2015.

(9)  Osa tästä reitistä vastaa yleiseurooppalaisen käytävän VII määritelmää.

(10)  Myös Mustallemerelle.

(11)  Tämä pääväylä vastaa suurelta osin yleiseurooppalaisen liikennekäytävän IV määritelmää.

(12)  Tämä pääväylä vastaa suurelta osin yleiseurooppalaisen liikennekäytävän VI määritelmää.

(13)  Sisältää suurnopeusjunayhteyden Rein—Rhône ilman sen läntistä haaraa.

(14)  Hanke nro 5 (Betuwe-linja) liittää Rotterdamin Emmerichiin.

(15)  Tämä pääväylä vastaa suurelta osin yleiseurooppalaisen liikennekäytävän VI määritelmää.

(16)  Sisältää Essenin hankkeen nro 13: maantieyhteys Irlanti / Yhdistynyt kuningaskunta / Benelux.

----

NEUVOSTON PERUSTELUT

I   JOHDANTO

Yhteispäätösmenettelyn (EY:n perustamissopimuksen 251 art.) puitteissa neuvosto pääsi 5.12.2003 poliittiseen yhteisymmärrykseen ehdotuksesta päätökseksi yhteisön suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi tehdyn päätöksen N:o 1692/96 EY muuttamisesta (1). Oikeudellisen ja kielellisen tarkastuksen jälkeen neuvosto vahvisti yhteisen kantansa 14.4.2004.

Kantaansa muodostaessaan neuvosto otti huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, joka annettiin ensimmäisessä käsittelyssä 30.5.2002 (2) sekä asian uudelleen käsittelyssä 11.3.2004 (3), sekä talous- ja sosiaalikomitean (4) ja alueiden komitean (5) lausunnot.

Päätöksen tarkoituksena on ajantasaistaa Euroopan laajuista liikenneverkkoa varten vuonna 1996 annettuja yhteisön suuntaviivoja siten, että otetaan huomioon liikenteen ennustettu kasvu vuoteen 2010 mennessä ja siitä aiheutuvat ruuhkautumisongelmat sekä Euroopan unionin laajentuminen. Päätökseen sisältyy luettelo niistä ensisijaisista hankkeista, jotka on määrä toteuttaa ennen vuotta 2020. Luetteloon, joka on laadittu Karel Van Miertin johtaman korkean tason ryhmän selvitykseen sisältyvien suositusten pohjalta, on otettu mukaan Essenin Eurooppa-neuvoston vuonna 1994 hyväksymät hankkeet ja täydennetty niitä.

Ehdotukseen otettuja uusia seikkoja ovat muun muassa seuraavat:

II   YHTEISEN KANNAN ERITTELY

Neuvosto on samaa mieltä siitä, että Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämistä koskevat yhteisön oikeudelliset puitteet on mukautettava laajentuneen unionin tarpeita vastaaviksi siten, että saadaan aikaan yhtenäinen, tehokas ja kestävä liikennejärjestelmä. Neuvosto voikin antaa täyden tukensa komission ehdotuksen yleisille tavoitteille sekä sen sisällölle pääpiirteittäin. Kun neuvosto päätti muuttaa tekstiä joidenkin erityisten näkökulmien osalta, näin tehtiin etupäässä, jotta siitä saataisiin selkeämpi, yksinkertaisempi ja helppotajuisempi.

Euroopan laajuisen liikenneverkon painopisteiden osalta (5 artikla) neuvosto korostaa, että on tärkeää edistää kansallisten verkkojen yhteenliittämistä, mutta ottaen samalla huomioon saarien ja syrjäisten alueiden korkeat liikennekustannukset. Yhteisessä kannassa viitataan yleisesti sellaisen yhteentoimivan rautatieverkon saavuttamiseen vähitellen, johon kuuluu myös tavaraliikenteeseen soveltuvia reittejä. Neuvosto kannattaa myös sekä pitkän että lyhyen matkan meriliikenteen edistämistä samoin kuin henkilöiden ja tavaroiden kestävän liikkuvuuden kehittämistä.

Neuvosto pitää ympäristönsuojelua liikennehankkeiden yhteydessä erittäin tärkeänä (8 artikla). Tästä syystä se toteaa selväsanaisesti, että jäsenvaltioiden on otettava huomioon ympäristöarviointien tulokset suunnitelmiensa ja ohjelmiensa valmistelussa. Komissio arvioi näitä tuloksia suuntaviivoja koskevassa kertomuksessaan sekä niiden tarkistamiseksi mahdollisesti tehtävissä lainsäädäntöehdotuksissa.

Neuvosto suhtautuu myönteisesti siihen, otetaan käyttöön uusi käsite ”merten moottoritiet” (12 a artikla), jolla edistetään rahtiliikenteen siirtämistä maanteiltä lähimerenkulun piiriin. Komissio määrittelee kolmen vuoden kuluessa erityishankkeet, joiden avulla merten moottoriteiden käsite saa konkreettisen muodon. Neuvoston mielestä näissä uusissa puitteissa olisi voitava tehdä myös parannuksia nykyisiin yhteyksiin — tässä mielessä olisi voitava edistää henkilöiden ja tavaroiden yhdistettyjä kuljetuksia silloin, kun rahdinkuljetus on niissä hallitsevana osana. Yhteisessä kannassa todetaan yksiselitteisesti, että merten moottoriteiden julkinen rahoitus (käynnistämistuki) ei saa johtaa kilpailun vääristymiseen. Tätä tukea olisi myönnettävä samoin perustein kuin Marco Polo -ohjelmassa, vaikka näiden kahden välineen nojalla myönnettävä yhteisön rahoitustuki ei saakaan olla kumulatiivista.

Neuvosto hyväksyy 17 a artiklassa esitetyn mahdollisuuden nimetä eurooppalainen koordinaattori koordinoimaan hankkeiden toteuttamista. Neuvosto korostaa yhteisessä kannassaan koordinaattorin erityistä toimivaltaa rajanylittävissä hankkeissa sekä jäsenvaltioiden kanssa tehtävän yhteistyön merkitystä koordinaattorille annettujen tehtävien hoitamisessa.

Yhteistä etua koskevien ja näin ollen ensisijaisiksi katsottujen hankkeiden osalta neuvoston yhteisessä kannassa painotetaan rajanylittävien hankkeiden ja rajanylittävien hankeosuuksien merkitystä (19 ja uusi 19 b artikla). Siinä korostetaan, että asianomaisten jäsenvaltioiden sitoumuksen on perustuttava kansallisiin suunnitelmiin tai vastaaviin asiakirjoihin.

Euroopan laajuista liikenneverkkoa koskevien hankkeiden toteuttamisen nopeuttaminen on yleinen tavoite, jonka mukaisesti neuvosto kannattaa säännöksiä, jotka koskevat ylikansallisten hankkeiden nimeämistä Euroopan etua koskeviksi hankkeiksi (19 a artikla), jolloin nämä hankkeet saavat etusijan yhteisön rahoituksessa. Neuvosto toteaa, että tämä nimeäminen tapahtuu perustamissopimuksen mukaisesti. Koska kaikkien jäsenvaltioiden yhteistyö on keskeinen tekijä hankkeiden toteutuksessa, neuvoston mielestä on asianmukaista, että komissio kuulee kaikkia asianomaisia jäsenvaltioita, kun kyse on merkittävästä viivästymisestä. Kyse on rahoituksellisesti ja teknisesti merkittävistä hankkeista, minkä vuoksi komission on tarkkailtava tilannetta aktiivisesti ja toteutettava tarvittaessa asianmukaisia toimenpiteitä, joista jäsenvaltiot voivat esittää huomioita. Komission olisi pidätyttävä toimenpiteistä, joilla rankaistaan jäsenvaltiota, joka ei ole vastuussa viivästymisestä.

Mitä tulee koordinoituun toimintaan ja ylikansallisiin selvityksiin sellaisista rajanylittävistä hankkeista, joita ei teknisesti tai rahoituksellisesti ole mahdollista jakaa, neuvosto katsoo, että kyseisten jäsenvaltioiden on käytettävä parhaita mahdollisia keinojaan nykyisissä puitteissa.

Lopuksi neuvosto totesi voivansa hyväksyä komission ehdottaman luettelon ensisijaisista hankkeista, joka perustui Karel Van Miertin korkean tason ryhmän työhön ja jonka osalta työt olisi määrä aloittaa ennen vuotta 2010. Teknisistä syistä yksi hanke lisättiin luetteloon.

III   TARKISTUKSET

Neuvoston yhteiseen kantaan on otettu mukaan Euroopan parlamentin ehdotuksen ensimmäisessä käsittelyssä 31.5.2002 sekä asian uudelleen käsittelyssä 11.3.2004 hyväksymät tarkistukset pääpiirteittäin. Periaatteen vuoksi yhteisen kannan johdanto-osassa tai artiklaosuudessa ei ole viittauksia erityishankkeisiin — tällaisia viittauksia on vain liitteessä III, jossa hankkeet on selkeästi yksilöity.

Yhteenvetona neuvosto katsoo, että yhteisen kannan teksti on asianmukainen ja tasapainoinen. Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssään esittämien tarkistusten osalta neuvosto toteaa, että ne on suurelta osin sisällytetty yhteisen kannan tekstiin osittain tai kokonaan joko sanatarkasti tai sisällön osalta. Näin ollen neuvoston mielestä yhteisen kannan teksti on sellainen, että parlamentin tarkistusten tavoite saavutetaan.

----

(1)  Komissio esitti ehdotuksensa 9.10.2001 (EYVL C 362 E, 18.12.2001, s. 205) ja täydentävän ehdotuksensa 17.10.2003 (ei vielä julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä).

(2)EUVL C 187 E, 7.8.2003, s. 130).

(3)  Asiak. 7033/04 CODEC 319 TRANS 100 ECOFIN 76 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

(4)EYVL C 125, 27.5.2002, s. 75.

(5)EYVL C 278, 14.11.2002, s. 3.

----

----

Neuvoston 26 päivänä huhtikuuta 2004vahvistama

YHTEINEN KANTA (EY) N:o 27/2004

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/.../EY antamiseksi moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevien neuvoston direktiivien 72/166/ETY, 84/5/ETY, 88/357/ETY ja 90/232/ETY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/26/EY muuttamisesta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2004/C 101E/02)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 47 artiklan 2 kohdan ensimmäisen ja kolmannen virkkeen, 55 artiklan sekä 95 artiklan 1 kohdan,

ottavat huomioon komission ehdotuksen (1),

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),

noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (3),

sekä katsovat seuraavaa:

OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:

1 artikla

Direktiivin 72/166/ETY muuttaminen

Muutetaan direktiivi 72/166/ETY seuraavasti:

2 artikla

Direktiivin 84/5/ETY muuttaminen

Korvataan direktiivin 84/5/ETY 1 artikla seuraavasti:

”1 artikla

1.   Direktiivin 72/166/ETY 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun liikennevakuutuksen on aina katettava sekä omaisuusvahingot että henkilövahingot.

2.   Jäsenvaltioiden on vaadittava, tämän kuitenkaan rajoittamatta niiden oikeutta vahvistaa korkeampia vastuurajoja, että vakuutuksen on katettava vähintään seuraavat määrät:

Jäsenvaltioiden on viiden vuoden kuluessa moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevien neuvoston direktiivien 72/166/ETY, 84/5/ETY, 88/357/ETY ja 90/232/ETY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/26/EY muuttamisesta ... annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/.../EY (13) täytäntöönpanopäivästä nostettava vastuumäärät tässä kohdassa edellytetyille tasoille.

Jäsenvaltioiden on 30 kuukauden kuluessa direktiivin 2004/.../EY täytäntöönpanopäivästä korotettava vastuumääriä vähintään puoleen tässä kohdassa säädetyistä tasoista.

3.   Edellä 2 kohdassa tarkoitetut määrät on tarkistettava joka viides vuosi yhdenmukaistetuista kuluttajahintaindekseistä 23 päivänä lokakuuta 1995 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2494/95 (14) säädetyn Euroopan kuluttajahintaindeksin muutosten huomioon ottamiseksi. Ensimmäinen tarkistus on tehtävä viiden vuoden kuluttua direktiivin 2004/.../EY voimaantulopäivästä.

Määrät mukautetaan ilman eri toimenpidettä. Määriä korotetaan Euroopan kuluttajahintaindeksissä kyseisenä aikana, eli tarkistusta välittömästi edeltävinä viitenä vuonna, tapahtuneen prosentuaalisen muutoksen verran, ja arvo pyöristetään ylöspäin täyteen 10 000 euroon.

Komission on ilmoitettava neuvostolle ja Euroopan parlamentille tarkistetut vastuumäärät ja varmistettava, että ne julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

4.   Jokaisen jäsenvaltion on perustettava tai valtuutettava elin suorittamaan korvausta ainakin vakuuttamisvelvollisuuden vastuurajoihin saakka omaisuusvahingoista tai henkilövahingoista, jotka on aiheuttanut tuntematon ajoneuvo tai ajoneuvo, jonka osalta ei ole täytetty 1 kohdassa tarkoitettua vakuuttamisvelvollisuutta.

Ensimmäisessä alakohdassa ei rajoiteta jäsenvaltioiden oikeutta pitää elimen suorittamaa korvausta ensisijaisena tai toissijaisena eikä oikeutta järjestää korvausvaatimusten sovittelua kyseisen elimen ja vahingosta korvausvastuussa olevan henkilön tai olevien henkilöiden ja muiden vakuutuksenantajien tai sosiaaliturvalaitosten välillä, joilta vaaditaan korvausta vahingon kärsineelle samasta vahingosta. Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan saa sallia elimen asettavan korvauksen maksamisen ehdoksi, että vahingon kärsijän on jollakin tavoin osoitettava vastuussa olevan henkilön olevan kyvytön maksamaan tai kieltäytyvän maksamasta.

5.   Kaikissa tapauksissa vahingon kärsinyt voi kääntyä suoraan elimen puoleen, joka on vahingon kärsineeltä pyytämänsä tiedot saatuaan velvollinen antamaan tälle perustellun päätöksen korvauksen suorittamisesta.

Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vapauttaa elimen maksamasta korvausta sellaisten henkilöiden vahingoista, jotka ovat vapaaehtoisesti nousseet vahingon tai vamman aiheuttaneeseen ajoneuvoon, jos elin voi osoittaa näiden tienneen ajoneuvon olevan vakuuttamaton.

6.   Jäsenvaltiot voivat vapauttaa elimen korvauksen suorittamisesta tai rajoittaa korvauksen maksamista, jos kyseessä on tuntemattoman ajoneuvon aiheuttama omaisuusvahinko.

Jos elin on kuitenkin saman liikennevahingon, jossa tuntematon ajoneuvo aiheutti omaisuusvahinkoja, uhrille maksanut korvausta merkittävistä henkilövahingoista, jäsenvaltiot eivät voi vapauttaa elintä korvauksen maksamisesta omaisuusvahingoista sillä perusteella, että ajoneuvo on tuntematon. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää enintään 500 euron omavastuusta, joka on omaisuusvahingon kärsijän vastuulla.

Edellytykset, joiden perusteella henkilövahinkojen katsotaan olevan merkittäviä, on määritettävä sen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön tai hallinnollisten määräysten mukaisesti, jossa liikennevahinko tapahtuu. Tässä yhteydessä jäsenvaltiot voivat ottaa huomioon muun muassa sen, onko vahinko edellyttänyt sairaalahoitoa.

7.   Jokaisen jäsenvaltion on sovellettava lakejaan, asetuksiaan ja hallinnollisia määräyksiään elimen suorittamiin korvauksiin, tämän kuitenkaan rajoittamatta muun vahingon kärsineelle edullisemman käytännön soveltamista.

3 artikla

Direktiivin 88/357/ETY muuttaminen

Kumotaan direktiivin 88/357/ETY 12 a artiklan 4 kohdan neljännen alakohdan toinen virke.

4 artikla

Direktiivin 90/232/ETY muuttaminen

Muutetaan direktiivi 90/232/ETY seuraavasti:

5 artikla

Direktiivin 2000/26/EY muuttaminen

Muutetaan direktiivi 2000/26/EY seuraavasti:

6 artikla

Täytäntöönpano

1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamiseksi tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään ... (19). Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.

Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan.

Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.

2.   Jäsenvaltiot voivat perustamissopimuksen mukaisesti pitää voimassa tai saattaa voimaan säännöksiä, jotka ovat edullisempia vahingon kärsineelle kuin tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset.

3.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset komissiolle.

7 artikla

Voimaantulo

Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

8 artikla

Osoitus

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

Tehty

Euroopan parlamentin puolesta

Puhemies

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

----

(1)EYVL C 227 E, 24.9.2002, s. 387.

(2)EUVL C 95, 23.4.2003, s. 45.

(3)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 22. lokakuuta 2003 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 26. huhtikuuta 2004 ja Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu ... (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

(4)EYVL L 103, 2.5.1972, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 84/5/ETY (EYVL L 8, 11.1.1984, s. 17).

(5)EYVL L 8, 11.1.1984, s. 17, direktiivi sellaisena kuin viimeksi muutettuna direktiivillä 90/232/ETY (EYVL L 129, 19.5.1990, s. 33).

(6)EYVL L 129, 19.5.1990, s. 33.

(7)EYVL L 181, 20.7.2000, s. 65.

(8)EYVL L 257, 27.10.1995, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1).

(9)EYVL L 172, 4.7.1998, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2000/26/EY.

(10)EYVL L 12, 16.1.2001, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 2003 liittymisasiakirjalla.

(11)EYVL L 8, 11.1.1984, s. 17.”;

(12)  EUVL L, s ”;

(13)  EUVL L, s

(14)EYVL L 257, 27.10.1995, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1).”.

(15)  Toinen neuvoston direktiivi 88/357/ETY, annettu 22 päivänä heinäkuuta 1988, muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä säännöksistä, joilla helpotetaan palvelujen tarjoamisen vapauden tehokasta käyttämistä (EYVL L 172, 4.7.1988, s. 1). Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2000/26/EY (EYVL L 181, 20.7.2000, s. 65).

(16)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/26/EY, annettu 16 päivänä toukokuuta 2000, moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevien jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen lähentämisestä (EYVL L 181, 20.7.2000, s. 65).”;

(17)EYVL L 228, 11.8.1992. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/87/EY (EUVL L 35, 11.2.2003, s. 1).

(18)EYVL L 12, 16.1.2001, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 2003 liittymisasiakirjalla.”;

(19)  24 kuukauden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä.

----

NEUVOSTON PERUSTELUT

I   JOHDANTO

Komissio esitteli 7.6.2002 ehdotuksensa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevien neuvoston direktiivien 72/166/ETY, 84/5/ETY, 88/357/ETY ja 90/232/ETY sekä direktiivin 2000/26/EY muuttamisesta (1). Ehdotus perustui perustamissopimuksen 47 artiklan 2 kohtaan, 55 artiklaan ja 95 artiklan 1 kohtaan.

Euroopan parlamentti antoi ensimmäisen käsittelyn lausuntonsa (2)22.10.2003.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa (3)26.2.2003.

Neuvosto pääsi 27.11.2003 poliittiseen yhteisymmärrykseen yhteisen kannan vahvistamiseksi myöhemmin perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

Neuvosto hyväksyi 26 päivänä huhtikuuta 2004 ehdotukseen yhteisen kannan sellaisena kuin se on asiakirjassa 16182/03.

II   TAVOITE

Edellä mainitun ehdotuksen tavoite on saattaa ajoneuvovakuutuksia koskevat säännökset ajan tasalle, jotta mahdollisten uhrien suojelua voidaan tehostaa, ottaa huomioon lisääntynyt rajatylittävä liikenne, jossa käytännössä on rajatarkastuksia vain poikkeustapauksissa, ja luoda entistä tehokkaammat ajoneuvovakuutustuotteiden markkinat. Tätä varten oli myös välttämätöntä täyttää joitakin nykyisen lainsäädännön ilmeisiä aukkoja.

Ehdotuksen tärkeimpiä tekijöitä ovat vakuutusturvan parannukset oleskeltaessa pitkään rekisteröintimaan ulkopuolella, vakuutusturvan vähimmäismäärien korottaminen henkilö- ja omaisuusvahinkojen osalta koko unionissa sekä vakuutusturvan ulkopuolelle sulkemisen mahdollisuuden poistuminen tapauksissa, joissa kuljettaja on ollut alkoholin vaikutuksen alainen tai joissa onnettomuuden toisena osapuolena ollutta ajoneuvoa ei ole voitu tunnistaa. Viimeksi mainitussa tapauksessa, kun tunnistamaton ajoneuvo on aiheuttanut onnettomuuden, oli saatava tasapainoon toisaalta petosten riski ja toisaalta se, ettei uhrien oikeutta korvauksiin liian helposti voitaisi evätä. Toinen pulmakysymys oli jäsenvaltioiden erilaiset oikeudelliset käsitteet, mitä tulee esimerkiksi mahdollisuuteen määrätä tietyissä tapauksissa omavastuusta, joka on vakuutetun vastuulla. Lisäksi säännökset, joilla helpotetaan lyhytaikaisen vakuutusturvan saamista ostettaessa ja rekisteröitäessä autoa eri lainkäyttöalueilla, sekä yhdenmukaistetut säännökset korvausvaatimusten käsittelystä neljännen ajoneuvovakuutusdirektiivin mukaisesti auttanevat edelleen selkiyttämään unionin oikeudellista ympäristöä.

III   ASIAKIRJASSA 16182/03 (4) ESITETYN YHTEISEN KANNAN ERITTELY

1.   YLEISTÄ

Sovitteluratkaisu, josta neuvostossa päästiin poliittiseen yhteisymmärrykseen, sisältää komission ehdotuksen päätavoitteet. Samalla siinä otetaan huomioon joitakin Euroopan parlamentin tarkistuksia. Neuvosto on muuttanut komission ehdotusta Euroopan parlamentin tarkistusten hengessä erityisesti siten, että neuvosto päätti olla poistamatta nykyistä poikkeusta maatalousajoneuvojen osalta ja että se päätti korvata jalankulkijoiden ja pyöräilijöiden vakuutusturvaa koskevan säännösehdotuksen säännöksellä, jossa otetaan selkeämmin huomioon voimassa oleva kansallinen lainsäädäntö (4 art. 2 kohta). Uutena seikkana neuvoston sisällytti tekstiin uuden säännöksen 1 artiklan 4 kohtaan väärien tulkintojen välttämiseksi moottoriajoneuvovakuutusdirektiivien alueellisesta soveltamisalasta. Vastaavasti neuvosto myös yksinkertaisti ehdotettua säännöstä, jonka mukaan neljännen moottoriajoneuvovakuutusdirektiivin korvausvaatimusten käsittelysäännöksiä aletaan soveltaa kaikentyyppisiin moottoriajoneuvo-onnettomuuksiin, ja ulotti kyseiset käsittelysäännökset koskemaan vihreän kortin järjestelmää (4 art. 4 kohta, jolla direktiiviin 90/232/ETY lisätään 4 e artikla).

Muutokset olivat perusteltuja etupäässä teknisistä syistä. Joitakin komission ehdotuksen säännöksiä kuitenkin muutettiin mahdollisten ristiriitojen välttämiseksi jäsenvaltioissa jo sovellettavan lain kanssa.

2.   EP:N TARKISTUKSET

Euroopan parlamentti hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä tekstiin 26 tarkistusta (5). EP:n tarkistuksia analysoitiin työryhmäkokouksissa, ja joukko tarkistuksia sisällytettiin neuvoston tekstiin ainakin periaatteeltaan. Toisia tarkistuksia neuvosto ei kuitenkaan voinut hyväksyä.

2.1   Seuraavat EP:n tarkistukset on hyväksytty kokonaan tai osittain, mutta ne on sisällytetty tekstiin eräin muutoksin:

Tarkistukset 26 ja 11: uusi johdanto-osan 7a (nyt 8) kappale ja 1 artiklan 3 kohta, jolla muutetaan direktiivin 72/166/ETY 4 artiklan b alakohtaa

(Maatalousajoneuvoja koskevan poikkeuksen selkiyttäminen)

Neuvosto sisällytti tekstiin näiden tarkistusten pääsisällön säilyttämällä nykyisen maatalousajoneuvoja koskevan poikkeuksen. Perimmäinen kysymys, eli kaikenlaisten uhrien suojelu rajatylittävissä tapauksissa, on kuitenkin ratkaistu vetoamalla takuurahastomenettelyyn sen sijaan, että vaadittaisiin rekisteröintivaltiosta poistuttaessa eritysvakuutusta. Lisäksi raportointijaksoja koskeva säännös on sovitteluratkaisuna lisätty tekstiin.

Tarkistukset 25 ja 27: Uusi johdanto-osan 8a (nyt 10) kappale ja 2 artikla, jolla muutetaan direktiivin 84/5/ETY 1 artiklan 2 kohtaa

(vakuutuksen vähimmäisvastuumäärät)

Riippumatta oikeutetusta tavoitteesta tehostaa uhrien suojelua, neuvoston oli otettava huomioon erilaiset tilanteet jäsenvaltioissa ja liittyvissä maissa, jotta määrien nostaminen olisi hallittavissa riittävän ajan kuluessa. Vaikka parlamentin ehdottamia määriä ei sellaisenaan ollut mahdollista ottaa tekstiin, yhteiseen kantaan otetut luvut yhdessä siirtymäkauden kanssa merkitsevät tarkistusten päätavoitteiden hyväksymistä.

Tarkistus 5: johdanto-osan 20 kappaleen poistaminen

(”perusteltua korvaustarjousta” koskeva menettely)

Koko johdanto-osan kappaletta, jossa käsitellään ”perusteltua korvaustarjousta” koskevaa menettelyä, ei katsottu voitavan poistaa. Sen sijaan neuvosto halusi selkiyttää tekstiä ja poistaa vain toisen virkkeen. Tämän pitäisi kuitenkin riittää parlamentin näkökohtien kattamiseksi osittain, eli vältetään viittaamasta korvausedustajaan (katso myös tarkistus 20).

Tarkistus 20: 4 artiklan 4 kohta, jolla lisätään direktiiviin 90/232/ETY 4e artikla

(”Korvausedustajaa” ja ”vihreä kortti” -järjestelmän toimistoja koskevien säännösten välinen suhde)

Neuvosto on ottanut EP:n tarkistukset suurelta osin huomioon. Korvausedustajan tehtävien selkiyttäminen ja vihreä kortti -järjestelmään kuuluvien toimistojen menettelyjen säilyttäminen myös tässä kuvatuissa tapauksissa edistävät hyvää hallintotapaa eivätkä haittaa ehdotuksen minkään keskeisen tavoitteen saavuttamista.

Tarkistukset 7 ja 21: Uusi johdanto-osan 21b (nyt 24) kappale ja 5 artiklan 1 kohta, jolla muutetaan direktiiviä 2000/26/EY

(Korvataan aina tarvittaessa Brysselin yleissopimus asetuksella 44/2001 sijoittautumispaikkaa koskevan säännöksen osalta.)

Neuvosto on sisällyttänyt tarkistukset sisällöltään yhteiseen kantaan. Muuttamalla direktiivin 2000/26/EY 4 artiklaa neuvosto teki kuitenkin selväksi, ettei pelkkä johdanto-osan kappale olisi tässä suhteessa riittävä.

Tarkistus 14: 2 artikla, jolla muutetaan direktiivin 84/5/ETY 1 artiklan 6 kohdan 2 alakohtaa

(Poistetaan korvauksen maksamatta jättämismahdollisuus siinä tapauksessa, että uhri on ollut sairaalahoidossa.)

Neuvosto hyväksyi EP:n tarkistuksen sisällöltään. Jotta jäsenvaltioilla kuitenkin olisi riittävästi liikkumavaraa sekä artiklan edelliseen kohtaan tehtyjen muutosten johdosta, neuvosto on mukauttanut ehdotetun tarkistuksen sanamuotoa.

Tarkistus 15: Poistetaan 4 artiklan 2 kohta, jolla direktiiviin 90/232/ETY lisättäisiin uusi 1a artikla

(jalankulkijoiden ja pyöräilijöiden vakuutusturva)

Neuvosto myöntää, että säännöksen tavoitetta, eli jalankulkijoiden, pyöräilijöiden ja muiden ilman moottoria liikkuvien tienkäyttäjien vakuutusturvaa koskevien säännösten yhdenmukaistamista, saattaa olla ehdotetulla tavalla vaikea saavuttaa. Neuvosto kuitenkin piti parempana selkiyttää säännöstä mainitsemalla asianmukaisena suojalausekkeena oikeus korvaukseen kansallisen lain mukaan, sen sijaan että se olisi poistanut säännöksen kokonaan, kuten parlamentti ehdotti. Näin ilman moottoria liikkuvien tienkäyttäjien sisällyttämisen periaate säilytettäisiin, eikä silti olisi vaarana, että korvausoikeutta koskevat kansalliset päätökset saneltaisiin etukäteen tämän direktiivin välityksellä.

Tarkistus 18: 4 artiklan 4 kohta, jolla lisätään direktiiviin 90/232/ETY 4b artikla

(vakuutuksenottajalle annettavat tiedot)

Neuvosto on omaksunut parlamentin tarkistuksen pääajatukset. Asiaankuuluvien tietojen olisi oltava vakuutuksenottajan saatavilla pyynnöstä milloin tahansa vakuutuksen koko voimassaoloajan. Tällä tehostettaisiin kuluttajansuojaa ja samalla voitaisiin välttää tarpeettomien kirjeiden lähettely. Neuvoston tekstin ja EP:n tarkistuksen väliset eroavuudet ovat luonteeltaan lähinnä toimituksellisia.

2.2   Seuraavat tarkistukset on hylätty eikä niitä ole sisällytetty neuvoston tekstiin:

Tarkistukset 1, 6, 9 ja 23: Uudet johdanto-osan 3a ja 21a kappaleet, (uusi) 1 artiklan 1 kohta ja uusi 5a artikla

(perävaunun määritelmä ja niihin sovellettavia erityissäännöksiä koskeva lisäys)

Neuvosto ei voinut hyväksyä perävaunuja koskevia tarkistuksia. Vaikka perävaunujen osallisuutta onnettomuuksissa saattaisikin olla syytä pohtia tarkemmin, neuvosto ei jaa näkemystä, jonka mukaan vetävien ajoneuvojen ja perävaunujen yhdenmukaisen rekisteröinnin puute olisi nykyisellään keskeinen ongelma. Lisäksi vetäjien ja perävaunujen rekisterilaattoja koskevien eri kansallisten säännösten yhdenmukaistaminen menisi vakuutusdirektiivien tavoitetta pitemmälle.

Tarkistukset 2 ja 12: Uusi johdanto-osan 7b kappale ja 2 artiklan 1 kohta

(vaatimusten esittämisestä aiheutuvien kustannusten sisällyttäminen oikeuskäsittelyissä)

Neuvosto ei voinut hyväksyä EP:n tarkistuksia. Neuvosto katsoo, että oikeudenkäyntikustannusten kattaminen kuuluu vapaaehtoisen vakuutusturvan piiriin ja sitä käsitellään jo erityisvakuutusdirektiivissä. Lisäksi oikeudenkäyntikulujärjestelmät vaihtelevat jäsenvaltioissa suuresti ja pakollisen turvan sisällyttäminen saattaisi kielteisenä sivuvaikutuksena aiheuttaa tuomioistuinten ulkopuolella tehtävien sovintojen vähenemistä.

Tarkistukset 4 ja 19: uusi johdanto-osan 19 a kappale ja 4 artiklan 4 kohta, jolla lisätään direktiiviin 90/232/ETY uusi 4d artiklan 1a kohta

(suoran kanneoikeuden vanhentumisaika)

Neuvosto ei katsonut tarpeelliseksi yhdenmukaistaa ajanjaksoa, jonka kuluessa uhri voi vaatia korvauksia. Syynä tähän ovat erilaiset oikeudelliset perinteet ja tilanteet jäsenvaltioissa, minkä lisäksi sekä ajanjakson alkamisajankohtaa että sen keskeyttämistä koskevat säännökset poikkeavat toisistaan huomattavasti. Lisäksi jaksojen yhdenmukaistaminen menisi muita kuin henkivakuutuksia koskevien direktiivien tavoitetta pitemmälle.

Tarkistukset 8 ja 24: uusi johdanto-osan 21 c kappale ja uusi 5 artiklan 2a kohta

(keskusviraston perustaminen onnettomuustietojen keräämiseksi)

Neuvosto ei kannattanut tiukkaa velvoitetta perustaa keskustietovirasto. Vaikka tavoite parantaa ja nopeuttaa kaikkien osapuolten, erityisesti vahingon kärsineiden, tiedonsaantia tunnustetaan, ehdotetusta säännöksestä ei käy riittävän selkeästi ilmi tapa, jolla jäsenvaltioiden olisi velvoite täytettävä, eikä myöskään, syntyisikö direktiivistä jäsenvaltiota vastaan täytäntöönpantavissa oleva oikeus. Lisäksi poliisitietoja keräävän keskuksen perustaminen menisi muita kuin henkivakuutuksia koskevien direktiivien tavoitetta pitemmälle.

Tarkistus 10: 1 artiklan 2 kohta, jolla muutetaan direktiivin 72/166/ETY 2 artiklan 1 kohtaa

(Tarkastusten mahdollisuus)

Ehdotetulla tarkistuksella halutaan poistaa mahdollisuus estää ajoneuvojen vakuutustilannetta koskevat järjestelmälliset tarkastukset, jotka joidenkin jäsenvaltioiden mielestä saattaisivat olla välttämättömiä. Neuvosto pitää kuitenkin parempana noudatella komission ehdotusta ja katsoo, että säännöksen viimeinen virke takaa riittävän tasapainon kaikkien kyseessä olevien etujen välillä ja antaa jäsenvaltioiden viranomaisille jonkin verran joustonvaraa.

Tarkistus 28: 2 artikla, jolla muutetaan direktiivin 84/5/ETY 1 artiklan 3 kohtaa

(Määrien tarkistaminen)

Neuvosto ei nähnyt mitään etua siinä, että komission teksti korvattaisiin EP:n tarkistuksessa ehdotetulla. Ensinnäkin komission ehdottaman säännöksen tavoite on määrien tarkistaminen säännöllisin väliajoin, jotta inflaatio ei pääse syömään niitä (kuten johdanto-osan kappaleessakin selitetään). Ehdotettu tarkistus ei voi korvata tätä inflaatiotarkistusta. Toiseksi ehdotettu tarkistus merkitsisi tulevan tarkistuksen tekemistä ennalta tyhjäksi (”tarkistetaan ylöspäin”).

Tarkistus 16: 4 artiklan 3 kohta, jolla muutetaan direktiivin 90/232/ETY 2 artiklaa

(vakuutusturvan kattavuus)

Neuvosto ei nähnyt EP:n tarkistusta hyödylliseksi. Teksti saattaisi antaa vaikutelman siitä, että kyseisen säännöksen ajallista tai alueellista soveltamisalaa rajoitetaan ja näin haitata tavoitetta helpottaa vakuutuksenottajien liikkuvuutta.

Tarkistus 17: 4 artiklan 4 kohta, jolla lisätään direktiiviin 90/232/ETY 4 a artikla

(sen jäsenvaltion määrittely, jossa riski sijaitsee)

Neuvosto ei voinut hyväksyä EP:n tarkistusta, koska tarvitaan selkeä määritelmä siitä, mitä jäsenvaltiota on pidettävänä valtiona, jossa riski sijaitsee. Neuvosto katsoi näin ollen paremmaksi pitäytyä komission ehdotuksessa.

Tarkistus 22: 5 artiklan uusi kohta

(velvoite tehdä ”perusteltu korvaustarjous”)

Neuvosto hylkäsi tarkistuksen oikeusteknisistä syistä sen seurauksena, että tarkistukset 2 ja 12 hylättiin.

3.   NEUVOSTON TEKSTIIN LISÄÄMIÄ TÄRKEITÄ UUDISTUKSIA

1 artiklan 5 kohta (nyt 4 kohta): direktiivin 72/166/ETY soveltamisalan selkiyttäminen

Viittaus jäsenvaltioiden Euroopan ulkopuolisiin alueisiin poistettiin direktiivin 72/166/ETY 6 artiklasta ja 7 artiklan 1 kohdasta direktiivien nykyisen soveltamisalan selkiyttämiseksi.

4 artiklan 4 kohta, jolla direktiiviin 90/232/ETY lisätään 4e artikla

(vihreä kortti -järjestelmän toimistot ja tekninen selkiytys)

Neuvosto seurasi osittain EP:n tarkistusta 20 muuttamalla komission ehdotusta siten, että korvausedustajien ehdotettu tehtävä korvattiin vihreä kortti -järjestelmän toimiston tehostetulla asemalla. Samalla kyseistä säännöstä selkiytettiin ja lyhennettiin huomattavasti. Lisäksi neuvosto ulotti neljännessä moottoriajoneuvovakuutusdirektiivissä säädetyn perusteltua korvaustarjousta koskevan menettelyn soveltamisen koskemaan vihreä kortti -järjestelmän toimistoja. Tähän liittyen lisättiin viittaus direktiivin 72/166/ETY 1 artiklan 3 kohtaan, jotta olisi selvää, että viittaukset ”vakuutusyrityksiin” voidaan kuvatuissa tapauksissa tulkita viittauksiksi vihreä kortti -järjestelmän toimistoihin.

4.   PÄÄTELMÄ

Neuvoston vahvistama yhteinen kanta on täysin komission ehdotuksen päätavoitteen mukainen. Vaikka joissakin säännöksissä otetaan sitä enemmän huomioon kansalliset vaihtoehdot, direktiivi täyttää asetetun tavoitteen, joka on hallinnollisten menettelyjen yksinkertaistaminen entistä tehokkaammilla moottoriajoneuvovakuutusten sisämarkkinoilla, samalla kun otetaan täysimääräisesti huomioon tavoiteltu etu eli kuluttajien ja mahdollisten uhrien entistä parempi suojelu. Neuvosto on lisäksi voinut hyväksyä joitakin keskeisimmistä EP:n tarkistuksista ainakin osittain tai sisällöllisesti pyrkiessään ottamaan huomioon parlamentin huolenaiheet ja noudattamaan hyvää lainsäädäntötapaa useissa tärkeissä kohdin.

----

(1)EYVL C 227 E, 24.9.2002, s. 387.

(2)  Ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä.

(3)EUVL C 95, 23.4.2003, s. 45.

(4)  Huomatkaa: artiklojen numeroinnissa viitataan parlamentin ensimmäisen käsittelyn tuloksiin (asiak. 13585/03), tai jos niin erikseen mainitaan (”nyt ...”), neuvoston yhteisen kannan sisältävään asiakirjaan (asiak. 16182/03).

(5)  Katso asiak. 13585/03. Ehdotettuja tarkistuksia 3 ja 13 ei kannatettu, sillä ne oli sisällöllisesti jo katettu tarkistuksissa 25 ja 27.

----