# Eiropas Savienības C 146/2004

| | ISSN 1725-5201 |
| --- | --- |
| Eiropas Savienības
  Oficiālais Vēstnesis | C 146 |
| | |
| Izdevums latviešu valodā | Informācija un paziņojumi | 47. sējums2004. gada 29. maijs |

ISSN 1725-5201

Eiropas Savienības

Oficiālais Vēstnesis

C 146

Izdevums latviešu valodā

Informācija un paziņojumi

47. sējums2004. gada 29. maijs

---

| Paziņojums Nr. | Saturs | Lappuse |
| --- | --- | --- |
| | I   Informācija |
| | Tiesa |
| | TIESA |
| 2004/C 146/1 | Lieta C-144/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 26. februāra Arbeitsgericht München rīkojumu lietā Werner Mangold pret Rüdiger Helm | 1 |
| 2004/C 146/2 | Lieta C-162/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko 2004. gada 31. martā iesniedza Somijas Republika | 1 |
| 2004/C 146/3 | Lieta C-168/04: Prasība pret Austrijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 5. aprīlī | 2 |
| 2004/C 146/4 | Lieta C-169/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 2. aprīļa VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre rīkojumu lietā Abbey National plc (kam pievienojies Inscape Investments Ltd) pret Commissioners of Customs and Excise. | 3 |
| 2004/C 146/5 | Lieta C-175/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Spānijas Karaliste iesniedza 2004. gada 13. aprīlī | 4 |
| | PIRMĀS INSTANCES TIESA |
| 2004/C 146/6 | Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Railion Deutschland AG iesniedza 2004. gada 18. martā ((Lieta T-109/04)) | 5 |
| 2004/C 146/7 | Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko KM Europa Metal AG, Tréfimétaux S.A. un Europa Metalli S.p.A. iesniedza 2004. gada 1. aprīlī (Lieta T-127/04) | 5 |
| 2004/C 146/8 | Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Giuseppe Caló iesniedza 2004. gada 8. aprīlī (Lieta T-134/04) | 6 |
| 2004/C 146/9 | Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Kurt Martin Mayer, Tilly Forstbetriebe GesmbH, Anton Volpini de Maestri, kā arī Johannes Volpini de Maestri 2004. gada 13. aprīlī (Lieta T-137/04) | 6 |
| 2004/C 146/0 | Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Adviesbureau Ehcon B.V. iesniedza 2004. gada 8. aprīlī (Lieta T – 140/04) | 7 |
| 2004/C 146/1 | Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Lapin liitto (Lapzemes reģionālā Padome), Enontekiö, Inari un Utsjoki komūnas, kā arī Unto Autto, ziemeļbriežu audzētājs, iesniedza 2004. gada 9. aprīlī (Lieta T-141/04) | 8 |

Paziņojums Nr.

Saturs

Lappuse

I   Informācija

Tiesa

TIESA

2004/C 146/1

Lieta C-144/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 26. februāra Arbeitsgericht München rīkojumu lietā Werner Mangold pret Rüdiger Helm

1

2004/C 146/2

Lieta C-162/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko 2004. gada 31. martā iesniedza Somijas Republika

1

2004/C 146/3

Lieta C-168/04: Prasība pret Austrijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 5. aprīlī

2

2004/C 146/4

Lieta C-169/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 2. aprīļa VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre rīkojumu lietā Abbey National plc (kam pievienojies Inscape Investments Ltd) pret Commissioners of Customs and Excise.

3

2004/C 146/5

Lieta C-175/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Spānijas Karaliste iesniedza 2004. gada 13. aprīlī

4

PIRMĀS INSTANCES TIESA

2004/C 146/6

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Railion Deutschland AG iesniedza 2004. gada 18. martā ((Lieta T-109/04))

5

2004/C 146/7

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko KM Europa Metal AG, Tréfimétaux S.A. un Europa Metalli S.p.A. iesniedza 2004. gada 1. aprīlī (Lieta T-127/04)

5

2004/C 146/8

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Giuseppe Caló iesniedza 2004. gada 8. aprīlī (Lieta T-134/04)

6

2004/C 146/9

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Kurt Martin Mayer, Tilly Forstbetriebe GesmbH, Anton Volpini de Maestri, kā arī Johannes Volpini de Maestri 2004. gada 13. aprīlī (Lieta T-137/04)

6

2004/C 146/0

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Adviesbureau Ehcon B.V. iesniedza 2004. gada 8. aprīlī (Lieta T – 140/04)

7

2004/C 146/1

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Lapin liitto (Lapzemes reģionālā Padome), Enontekiö, Inari un Utsjoki komūnas, kā arī Unto Autto, ziemeļbriežu audzētājs, iesniedza 2004. gada 9. aprīlī (Lieta T-141/04)

8

| LV | |
| --- | --- |

LV

---

I Informācija

Tiesa

TIESA

| 29.5.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 146/1 |
| --- | --- | --- | --- |

29.5.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 146/1

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 26. februāra Arbeitsgericht München rīkojumu lietā Werner Mangold pret Rüdiger Helm

(Lieta C-144/04)

(2004/C 146/01)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 26. februārī Arbeitsgericht München (Vācija) izdotu rīkojumu lietā Werner Mangold pret Rüdiger Helm un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 17. martā.

Arbeitsgericht München lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

| 1 a) | Vai 8. klauzulas 3. punkts pamatnolīgumā (Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK (1) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku) ir interpretējams tādējādi, ka transponēts iekšējās tiesībās tas aizliedz stāvokļa pasliktināšanu, kas izriet no vecuma robežas samazinājuma no 60 uz 58 gadiem? |
| --- | --- |

1 a)

Vai 8. klauzulas 3. punkts pamatnolīgumā (Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK (1) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku) ir interpretējams tādējādi, ka transponēts iekšējās tiesībās tas aizliedz stāvokļa pasliktināšanu, kas izriet no vecuma robežas samazinājuma no 60 uz 58 gadiem?

| 1 b) | Vai 5. klauzulas 1. punkts pamatnolīgumā (Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku) ir interpretējams tādējādi, ka tas iestājas pret valsts noregulējumu, kas, - kā šajā gadījumā -, nesatur ierobežojumus nevienas no 1. punktā minēto trīs alternatīvu nozīmē. |
| --- | --- |

1 b)

Vai 5. klauzulas 1. punkts pamatnolīgumā (Padomes 1999. gada 28. jūnija Direktīva 1999/70/EK par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu par darbu uz noteiktu laiku) ir interpretējams tādējādi, ka tas iestājas pret valsts noregulējumu, kas, - kā šajā gadījumā -, nesatur ierobežojumus nevienas no 1. punktā minēto trīs alternatīvu nozīmē.

| 2. | Vai 6. pants Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvā 2000/78/EK (2), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, ir interpretējams tādējādi, ka tas iestājas pret valsts noregulējumu, kas, - kā šajā gadījumā -, atšķirībā no principa par prasību pastāvēt objektīvam iemeslam pieļauj slēgt darba līgumus uz noteiktu laiku ar darbiniekiem, sākot no 52 gadu vecuma, lai gan šāds objektīvs iemesls nepastāv? |
| --- | --- |

2.

Vai 6. pants Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvā 2000/78/EK (2), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, ir interpretējams tādējādi, ka tas iestājas pret valsts noregulējumu, kas, - kā šajā gadījumā -, atšķirībā no principa par prasību pastāvēt objektīvam iemeslam pieļauj slēgt darba līgumus uz noteiktu laiku ar darbiniekiem, sākot no 52 gadu vecuma, lai gan šāds objektīvs iemesls nepastāv?

| 3. | Ja uz vienu no trīm jautājumiem atbilde ir apstiprinoša, vai valsts tiesneša pienākums ir nepiemērot valstisko regulējumu, kas ir pretējs Kopienu tiesībām, un vai tad ir piemērojams vispārējais iekšējo tiesību princips, saskaņā ar kuru termiņa noteikšana ir pieļaujama tikai gadījumos, kad pastāv svarīgs iemesls? |
| --- | --- |

3.

Ja uz vienu no trīm jautājumiem atbilde ir apstiprinoša, vai valsts tiesneša pienākums ir nepiemērot valstisko regulējumu, kas ir pretējs Kopienu tiesībām, un vai tad ir piemērojams vispārējais iekšējo tiesību princips, saskaņā ar kuru termiņa noteikšana ir pieļaujama tikai gadījumos, kad pastāv svarīgs iemesls?

---

(1)  OV L 175, 43. lpp.

(2)  OV L 303, 16. lpp.

---

| 29.5.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 146/1 |
| --- | --- | --- | --- |

29.5.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 146/1

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko 2004. gada 31. martā iesniedza Somijas Republika

(Lieta C-162/04)

(2004/C 146/02)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 31. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Somijas Republika, kuru pārstāv A. Guimaraes-Purokoski, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Somijas Republikas prasījumi Tiesai ir šādi:

prioritāri:

| 1. | pasludināt par spēkā neesošu Komisijas 2004. gada 4. februāra Lēmumu 2004/136/EK par dažu maksājumu, ko dalībvalstis veikušas saskaņā ar Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fondu (ELVGF) izslēgšanu no Kopienas finansējuma (1) pasākumu daļā, kas attiecas uz Somiju; |
| --- | --- |

1.

pasludināt par spēkā neesošu Komisijas 2004. gada 4. februāra Lēmumu 2004/136/EK par dažu maksājumu, ko dalībvalstis veikušas saskaņā ar Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fondu (ELVGF) izslēgšanu no Kopienas finansējuma (1) pasākumu daļā, kas attiecas uz Somiju;

| 2. | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.
  pakārtoti: |
| --- | --- |

2.

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

pakārtoti:

| 3. | pasludināt par spēkā neesošu Komisijas 2004. gada 4. februāra Lēmumu 2004/136/EK par dažu maksājumu, ko dalībvalstis veikušas saskaņā ar Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fondu (ELVGF) izslēgšanu no Kopienas finansējuma pasākumu daļā, kas attiecas uz summu 3.194.596 Eiro; |
| --- | --- |

3.

pasludināt par spēkā neesošu Komisijas 2004. gada 4. februāra Lēmumu 2004/136/EK par dažu maksājumu, ko dalībvalstis veikušas saskaņā ar Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fondu (ELVGF) izslēgšanu no Kopienas finansējuma pasākumu daļā, kas attiecas uz summu 3.194.596 Eiro;

| 4. | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

4.

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Somija uzskata, ka pieņemot apstrīdēto lēmumu:

| i) | Komisija ir nepareizi piemērojusi 9. panta 2. punktu Regulā Nr. 3887/92 (2) un kļūdaini novērtējusi apstākļus ziemeļu Karēlijā. Tā nav pierādījusi, ka Somijas kontroles sistēmai atbalstam pēc platības ziemeļu Karēlijā ir ievērojami trūkumi un to, ka Somijas iestādes nav veikušas Komisijas pieprasītos koriģējošos pasākumus; |
| --- | --- |

i)

Komisija ir nepareizi piemērojusi 9. panta 2. punktu Regulā Nr. 3887/92 (2) un kļūdaini novērtējusi apstākļus ziemeļu Karēlijā. Tā nav pierādījusi, ka Somijas kontroles sistēmai atbalstam pēc platības ziemeļu Karēlijā ir ievērojami trūkumi un to, ka Somijas iestādes nav veikušas Komisijas pieprasītos koriģējošos pasākumus;

| ii) | Komisija ir kļūdaini novērtējusi apstākļus ziemeļu Ostrobotnie, ziemeļu Savo, centrālajā Somijā, Kainuu un Lapzemē. Tā nav pierādījusi, ka Somijas kontroles sistēmai atbalstam pēc platības ir ievērojami trūkumi apskatāmajos reģionos un to, ka Somijas iestādes nav veikušas Komisijas pieprasītos koriģējošos pasākumus; |
| --- | --- |

ii)

Komisija ir kļūdaini novērtējusi apstākļus ziemeļu Ostrobotnie, ziemeļu Savo, centrālajā Somijā, Kainuu un Lapzemē. Tā nav pierādījusi, ka Somijas kontroles sistēmai atbalstam pēc platības ir ievērojami trūkumi apskatāmajos reģionos un to, ka Somijas iestādes nav veikušas Komisijas pieprasītos koriģējošos pasākumus;

| iii) | Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu, apstrīdēto lēmumu attiecinot ne tikai uz ziemeļu Karēliju, bet arī uz ziemeļu Ostrobotnie, ziemeļu Savo, centrālo Somiju, Kainuu un Lapzemi. Visbeidzot, |
| --- | --- |

iii)

Komisija ir pārkāpusi samērīguma principu, apstrīdēto lēmumu attiecinot ne tikai uz ziemeļu Karēliju, bet arī uz ziemeļu Ostrobotnie, ziemeļu Savo, centrālo Somiju, Kainuu un Lapzemi. Visbeidzot,

| iv) | Komisija nav pierādījusi, ka pasākumu metodes, kuras izmantoja kontroles sistēmai atbalstam pēc platības ziemeļu Karēlijā, ziemeļu Ostrobotnie, ziemeļu Savo, centrālajā Somijā, Kainuu un Lapzemē bija neatbilstošas Kopienu tiesībām. |
| --- | --- |

iv)

Komisija nav pierādījusi, ka pasākumu metodes, kuras izmantoja kontroles sistēmai atbalstam pēc platības ziemeļu Karēlijā, ziemeļu Ostrobotnie, ziemeļu Savo, centrālajā Somijā, Kainuu un Lapzemē bija neatbilstošas Kopienu tiesībām.

---

(1)  OV L 40, 12.02.2004., 31. lpp.

(2)  Komisijas 1992. gada 23. decembra Regula (EKK) Nr. 3887/92, ar ko nosaka izsmeļošus noteikumus integrētai vadībai un kontroles sistēmām noteiktām Kopienas atbalsta shēmām.

---

| 29.5.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 146/2 |
| --- | --- | --- | --- |

29.5.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 146/2

---

Prasība pret Austrijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 5. aprīlī

(Lieta C-168/04)

(2004/C 146/03)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 5. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Austrijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Dr. Barbara Eggers un Dr. Enrico Traversa, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Eiropas Kopienu Komisija prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | Austrijas Republika ir pārkāpusi tai atbilstoši EK līguma 49. pantam uzliktos pienākumus, ar 12. – 16. daļu § 18 AuslBG (Likums par ārvalstnieku nodarbināšanu) un 1. daļas 3. punktu FrG (Likums par nepilsoņiem) nesamērīgi ierobežojot trešo valstu darbinieku nosūtīšanu nolūkā sniegt pakalpojumus. |
| --- | --- |

—

Austrijas Republika ir pārkāpusi tai atbilstoši EK līguma 49. pantam uzliktos pienākumus, ar 12. – 16. daļu § 18 AuslBG (Likums par ārvalstnieku nodarbināšanu) un 1. daļas 3. punktu FrG (Likums par nepilsoņiem) nesamērīgi ierobežojot trešo valstu darbinieku nosūtīšanu nolūkā sniegt pakalpojumus.

| — | piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Pakalpojumu sniedzējus, kas ir trešo valstu pilsoņi, trešo valstu darbinieku nosūtīšanā uz Austriju ietekmē trīs dažāda veida kontroles procedūras trīs dažādās Austrijas iestādēs. Tā Likums par ārvalstnieku nodarbināšanu (AuslBG) papildus vīzai atbilstoši Likumam par nepilsoņiem (FfG), ko izdot kompetents konsulāts, un ziņošanas procedūrai nolūkā pārbaudīt noteikumus par darba samaksu un darba apstākļiem atbilstoši Likumam par darba līgumu un piemērošanu (AVRAG), pieprasa reģionālajā Darba tirgus dienesta birojā iesniegt “ES nosūtīšanas apstiprinājumu”.

I   ES nosūtīšanas apstiprinājums, 12. – 16. daļa § 18 AuslBG

Prasība pēc ES nosūtīšanas apstiprinājuma atbilstoši 12. – 16. daļai § 18 AuslBG rada ierobežojumus pakalpojumu sniegšanas brīvībai Kopienā.

Prasība pēc ES nosūtīšanas apstiprinājuma papildus vīzai atbilstoši FrG un ziņošanas procedūrai atbilstoši AVRAG nav saderīga ar Austrijas noteiktajiem mērķiem par ļaunprātīga darbaspēka izmantošanas apkarošanu un darbinieku aizsardzību.

1.   Izvairīšanās no ļaunprātīgas izmantošanas

Austrijas valdība pārkāpj samērīguma principu, jo priekšnosacījumu par darbinieku nosūtīšanu pakalpojumu sniegšanas brīvības ietvaros efektīvu kontroli var nodrošināt ar mazāk radikāliem pasākumiem.

Saskaņā ar pamatotu dalībvalsts interesi pārbaudīt priekšnosacījumus pakalpojumus sniedzošā uzņēmuma darbinieku, kas ir trešo valstu pilsoņi, nosūtīšanai par pietiekamu varētu uzskatīt vīzas pieprasījumu. Jebkura papildus kontrole, kā šajā gadījumā ES nosūtīšanas apstiprinājums, ko izdot cita iestāde, nav pamatota.

2.   Noteikumu par darba samaksu un darba apstākļiem ievērošana

13. daļas 2. punkta § 18 AuslBG materiālie priekšnosacījumi, atbilstoši kuriem ES nosūtīšanas apstiprinājums tiek izsniegts tikai tad, ja ievēroti Austrijas noteikumi par darba samaksu un darba apstākļiem atbilstoši AVRAG, tāpat ir pamats nesamērīgai dubultkontrolei.

Prasība pēc ES nosūtīšanas apstiprinājuma un ar to saistītais process nav saderīgi ar noteikto darbinieku aizsardzības mērķi, jo Austrijas Republikas rīcībā ir mazāk radikāli instrumenti.

3.   Pastāvīgie darbinieki

Ar 13. daļas 1. punktu § 18 AuslBG noteiktie priekšnosacījumi saistībā ar ES nosūtīšanas apstiprinājumu, kas izvirza prasību vismaz vienu gadu strādāt pie pakalpojuma sniedzēja vai būt ar to beztermiņa darba tiesiskajās attiecībās, ir atzīstama kā ne ar ko neattaisnojams pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojums. Ļaunprātīgas izmantošanas apkarošana ir īstenojama arī ar ievērojami mazāk ierobežojošiem pasākumiem.

II.   Atteikšanās izdot uzturēšanās atļauju, § 10, 1. daļa, 3. punkts FrG

Atbilstoši § 10 1. daļas 3. punktam FrG uzturēšanās atļauja obligāti ir jāatsaka, ja darbinieks jau ir ieceļojis bez vīzas. Šis priekšraksts kavē nosūtīšanu pat, ja pakalpojumu sniedzējs var pierādīt likumības faktu, t.i., jau ir iesniedzis pieteikumu, ar kura palīdzību dalībvalsts var īstenot atbilstošo pārbaudi.

Automātiska atteikšanās izdot uzturēšanās atļauju atbilstoši § 10 1. daļas 3. punktam FrG nav saderīga ar mērķi kontrolēt uzturēšanās tiesību priekšnosacījumus un tādējādi ir atzīstama par nepamatotu.

§ 10 3. daļā FrG paredzētā automātiskā atteikšanās izdot vīzu tikai formāli nelegālas ieceļošanas gadījumā ievērojami ietekmē pakalpojumu sniegšanas brīvību un padara to nepieejamu atsevišķos pakalpojumu sniegšanas sektoros. Kopienu tiesību pašreizējā stāvoklī Austrijas Republikas rīcībā saistībā ar vīzas izsniegšanas pirms ieceļošanas kontroli ir tikpat iedarbīgi, bet mazāk radikāli līdzekļi pārbaudīt to, vai trešās valsts pilsonis ieceļo ar mērķi sniegt pakalpojumus.

---

| 29.5.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 146/3 |
| --- | --- | --- | --- |

29.5.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 146/3

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 2. aprīļa VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre rīkojumu lietā Abbey National plc (kam pievienojies Inscape Investments Ltd) pret Commissioners of Customs and Excise.

(Lieta C-169/04)

(2004/C 146/04)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 2. aprīļa VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre (Lielbritānija) rīkojumu lietā Abbey National plc (kam pievienojies Inscape Investments Ltd) pret Commissioners of Customs and Excise un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 5. aprīlī.

VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

| 1) | Vai atbrīvojums attiecībā uz īpašu dalībvalstu noteiktu ieguldījumu fondu vadīšanu, kas norādīts 13. panta B daļas d) punkta 6. apakšpunktā Pievienotās vērtības nodokļu Sestajā direktīvā (1) nozīme to, ka dalībvalstīm ir pilnvaras noteikt tās darbības, kas ietver noteiktu ieguldījumu fondu “vadīšanu”, kā arī pilnvaras noteikt noteiktus ieguldījumu fondus, kuriem var piemērot atbrīvojumu? |
| --- | --- |

1)

Vai atbrīvojums attiecībā uz īpašu dalībvalstu noteiktu ieguldījumu fondu vadīšanu, kas norādīts 13. panta B daļas d) punkta 6. apakšpunktā Pievienotās vērtības nodokļu Sestajā direktīvā (1) nozīme to, ka dalībvalstīm ir pilnvaras noteikt tās darbības, kas ietver noteiktu ieguldījumu fondu “vadīšanu”, kā arī pilnvaras noteikt noteiktus ieguldījumu fondus, kuriem var piemērot atbrīvojumu?

| 2) | Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noliedzoša un jēdzienam “vadīšana” 13. panta B daļas d) punkta 6. apakšpunktā Pievienotās vērtības nodokļu Sestajā direktīvā būtu piešķirama neatkarīga Kopienas tiesību nozīme, vai kontekstā ar Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīvu 85/611/EEK ar grozījumiem par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (“PVKIU direktīva”) (2), izmaksas par depozitārija vai pilnvarotās personas trastā pakalpojumiem, ko nodrošina saskaņā ar 7. un 14. pantu PVKIU direktīvā, valsts regulējošie noteikumi un saistītie fondu noteikumi atbrīvo nodrošinājumu “noteiktu ieguldījumu fondu vadīšanai” saskaņā ar 13. panta B daļas d) punkta 6. apakšpunktu Pievienotās vērtības nodokļu Sestajā direktīvā? |
| --- | --- |

2)

Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noliedzoša un jēdzienam “vadīšana” 13. panta B daļas d) punkta 6. apakšpunktā Pievienotās vērtības nodokļu Sestajā direktīvā būtu piešķirama neatkarīga Kopienas tiesību nozīme, vai kontekstā ar Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīvu 85/611/EEK ar grozījumiem par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (“PVKIU direktīva”) (2), izmaksas par depozitārija vai pilnvarotās personas trastā pakalpojumiem, ko nodrošina saskaņā ar 7. un 14. pantu PVKIU direktīvā, valsts regulējošie noteikumi un saistītie fondu noteikumi atbrīvo nodrošinājumu “noteiktu ieguldījumu fondu vadīšanai” saskaņā ar 13. panta B daļas d) punkta 6. apakšpunktu Pievienotās vērtības nodokļu Sestajā direktīvā?

| 3) | Tāpat, ja atbilde uz 1. jautājumu ir noliedzoša un jēdzienam “vadīšana” būtu piešķirama neatkarīga Kopienas tiesību nozīme, vai atbrīvojums attiecībā uz “noteiktu ieguldījumu fondu vadīšanu” 13. panta B daļas d) punkta 6. apakšpunktā Pievienotās vērtības nodokļu Sestajā direktīvā ir piemērojams pakalpojumiem, kurus veic vadītājs, kas ir trešā persona saistībā ar fondu administratīvo vadību? |
| --- | --- |

3)

Tāpat, ja atbilde uz 1. jautājumu ir noliedzoša un jēdzienam “vadīšana” būtu piešķirama neatkarīga Kopienas tiesību nozīme, vai atbrīvojums attiecībā uz “noteiktu ieguldījumu fondu vadīšanu” 13. panta B daļas d) punkta 6. apakšpunktā Pievienotās vērtības nodokļu Sestajā direktīvā ir piemērojams pakalpojumiem, kurus veic vadītājs, kas ir trešā persona saistībā ar fondu administratīvo vadību?

---

(1)  Padomes 1977. gada 17. maija Sestā direktīva 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1. lpp.).

(2)  OV L 375, 3. lpp.

---

| 29.5.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 146/4 |
| --- | --- | --- | --- |

29.5.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 146/4

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Spānijas Karaliste iesniedza 2004. gada 13. aprīlī

(Lieta C-175/04)

(2004/C 146/05)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 13. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Spānijas Karaliste, ko pārstāv Lourdes Fraguas Gadea kundze, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atzīt par spēkā neesošu 2004. gada 4. februāra Lēmumu (1) daļā, ar ko atceļ Kopienas finansējumu Spānijai ražošanas atbalstam tomātu pārstrādātājiem ''kvalitātes kontroles nepietiekamības'' dēļ (7.314.117 eiro) un finansējumu atbalstam citrusaugļu ražotājiem ''piegādes grafika neievērošanas'' dēļ (1.277.630, 65 eiro). |
| --- | --- |

—

atzīt par spēkā neesošu 2004. gada 4. februāra Lēmumu (1) daļā, ar ko atceļ Kopienas finansējumu Spānijai ražošanas atbalstam tomātu pārstrādātājiem ''kvalitātes kontroles nepietiekamības'' dēļ (7.314.117 eiro) un finansējumu atbalstam citrusaugļu ražotājiem ''piegādes grafika neievērošanas'' dēļ (1.277.630, 65 eiro).

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Ražošanas atbalsts tomātu pārstrādātājiem

Komisijas dienesti uzskata, ka gala produktu kvalitātes kontrole netika veikta saskaņā ar kārtību, ko nosaka 15. pants Komisijas 1997. gada 19. marta Regulā (EK) Nr. 504/97, ar kuru paredz sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 2201/96 par ražošanas atbalsta sistēmu pārstrādātiem augļu un dārzeņu produktiem piemērošanai. Tāpēc tā ierosina labojumus finansējumā vienreizējas iemaksas veidā, kas atbilst 10 % no izdevumiem, kas tika izmaksāti dalībvalstī kā atbalsts. Tomēr Spānijā ik gadus veic visu uzņēmumu kontroli visā tirdzniecības gada gaitā. No otras puses, saskaņā ar Regulas 504/97 15. panta 1. punkta a) daļu, gala produktu, attiecībā uz kuriem var prasīt atbalstu, papildu analītisko kontroli var veikt noteiktos uzņēmumos (izlases veidā), kas nenozīmē, ka citi uzņēmumi pieļauj nelikumības.

Atbalsts noteiktu citrusa augļu ražotājiem

Komisijas dienesti piedāvā ieviest labojumu finansējumā, jo līgumos paredzētie daudzumi ir iedalīti dažādos piegādes periodos. Tomēr 1997./1998. tirdzniecības gadā Spānijā bija spēcīgas lietusgāzes, kas būtiski pārsniedza vidējo nokrišņu daudzumu un kuru rezultātā dažos apvidos vai rajonos bija apgrūtināta dažu šķirņu augļu novākšana, kā arī vēlīnu augļu šķirņu vēlīna nogatavošanās. Šo apstākļu dēļ nebija iespējams piegādāt produktus līgumos noteiktajos termiņos. Spānijas kompetentās iestādes no paša sākuma atsaucās uz force majeure klauzulas piemērošanu. Vēl jo vairāk, 1997./1998. tirdzniecības gadā attiecībā uz ilgtermiņa līgumiem nepastāvēja regulējums, kas ļautu pārnest ceturkšņu grafikos paredzētos daudzumus. Tāpēc nevar uzskatīt par nelikumīgu šo praksi, pamatojoties uz to, ka tā nav tieši paredzēta Regulā, it īpaši tādēļ, ka vēlākajos tirdzniecības gados tiek atļauts sadalīt paredzētos daudzumus dažādos piegādes periodos.

---

(1)  Komisijas 2004. gada 4. februāra Lēmums 2004/136/EK, ar kuru atceļ Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantijas fonda (ELVGF) Garantiju nodaļas veikto Kopienas finansējumu noteiktiem dalībvalstu izdevumiem, OV L 40, 31. lpp.

---

PIRMĀS INSTANCES TIESA

| 29.5.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 146/5 |
| --- | --- | --- | --- |

29.5.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 146/5

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Railion Deutschland AG iesniedza 2004. gada 18. martā

((Lieta T-109/04))

(2004/C 146/06)

(Tiesvedības valoda: vācu)

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 18. martā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Railion Deutschland AG, Mainz (Vācija), kuru pārstāv advokāts H. Johlen.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | Atcelt Komisijas 2003. gada 12. decembra galīgo lēmumu C(2003)4660 par to, ka ievedmuitas nodokļa atlaišana konkrētā gadījumā nav pamatota; |
| --- | --- |

—

Atcelt Komisijas 2003. gada 12. decembra galīgo lēmumu C(2003)4660 par to, ka ievedmuitas nodokļa atlaišana konkrētā gadījumā nav pamatota;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja ir uzņēmums, kas nodarbojas ar preču transporta pakalpojumiem uz dzelzceļa. Prasība celta par Komisijas lēmumu, ar kuru tā noraidīja Vācijas Federatīvās Republikas iesniegumu par muitas parāda atlaišanu par labu prasītājai. Muitas parāds tika noteikts tādēļ, ka prasītāja pa dzelzceļu no Brēmenes brīvās zonas uz Hamburgas brīvo zonu ir transportējusi kā krāsu deklarētu alkoholu. Attaisnojošu iemeslu par nepareizu deklarēšanu prasītājai nebija. No Hamburgas preces nokļuva Čehijas Republikā.

Cita starpā prasītāja norāda, ka ar lēmumu pārkāptas tiesības tikt uzklausītam, tādējādi neievērojot būtisku formālu noteikumu. Prasītājai tika dota tikai formāla iespēja izteikt viedokli. Tāpat atbildētāja izdotajā lēmumā par noraidījumu trūkst no tiesībām tikt uzklausītam izrietošā motivējošā daļa ar izvērstiem argumentiem. Komisija nav ņēmusi vērā viedokli par atšķirīgajiem riskiem uz dzelzceļa un ūdensceļa brīvajā zonā. Komisija savā lēmumā ir pieņēmusi, ka prasītāja kā dzelzceļa sabiedrība ir uzskatāma par salīdzināmu ar ūdensceļu sabiedrību.

Prasītāja tālāk norāda, ka ar lēmumu pārkāpts Muitas kodeksa 239. pants. Prasītāja noliedz “īpašo apstākļu” klātesamību, jo konstatētie fakti ir neatbilstoši vai nepilnīgi. Pamatojoties uz muitas procedūras vienkāršošanu uz dzelzceļa, prasītāja ir pakļauta paaugstinātam riskam kļūt par krāpšanas upuri saistībā ar transportējamām precēm. Šo risku viņa nevarot ne novērst, ne arī kontrolēt. Jo īpaši praktiski neiespējama ir konteineru satura pārbaude.

Visbeidzot prasītāja norāda, ka saskaņā ar Muitas kodeksa 239. pantu, taisnīguma lēmumā ir jāņem vērā tas, ka Eiropas Kopienām nav un arī citā laika posmā nav draudējuši rasties nekādi finansiāli zaudējumi, jo alkohols bija domāts Čehijas tirgum un uz turieni arī tika nogādāts.

---

| 29.5.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 146/5 |
| --- | --- | --- | --- |

29.5.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 146/5

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko KM Europa Metal AG, Tréfimétaux S.A. un Europa Metalli S.p.A. iesniedza 2004. gada 1. aprīlī

(Lieta T-127/04)

(2004/C 146/07)

Tiesvedības valoda: angļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 1. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienas Komisiju, ko cēla KM Europa Metal AG, Osnabruck (Vācija), Tréfimétaux S.A., Courbevoie Cedex (Francija) un Europa Metalli S.p.A., Florence (Itālija), kurus pārstāv M. Siragusa, A. Winckler, G. Cesare Rizza, T. Graf un M. Piergiovanni, juristi.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | būtiski samazināt sodanaudu, kas uzlikta prasītājiem ar Eiropas Kopienu Komisijas lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 16. decembrī lietā COMP/E-1/38.240; |
| --- | --- |

—

būtiski samazināt sodanaudu, kas uzlikta prasītājiem ar Eiropas Kopienu Komisijas lēmumu, kas pieņemts 2003. gada 16. decembrī lietā COMP/E-1/38.240;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt prasītāja juridisko pakalpojumu maksu un rēķinus, kā arī izdevumus, kas radušies prasītājiem, nodrošinot bankas garantiju KME sodanaudas maksājuma vietā līdz spriedumam. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt prasītāja juridisko pakalpojumu maksu un rēķinus, kā arī izdevumus, kas radušies prasītājiem, nodrošinot bankas garantiju KME sodanaudas maksājuma vietā līdz spriedumam.

Pamati un galvenie argumenti

Ar apstrīdēto lēmumu Komisija konstatēja, ka prasītāji, citu starpā, pārkāpa EK 81. pantu un EEZ 53. panta 1. punktu piedaloties līgumu kompleksos un saskaņotās darbībās, kuras ietekmēja EEZ tirgu rūpnieciskā vara caurulēm, kuras piegādā spoļu tinumiem. Uz šī pamata Komisija uzlika sodanaudu 18.990.000 Eiro apmērā prasītājiem, kopīgi un atsevišķi.

Prasītāji neapstrīd lēmumā konstatēto attiecībā uz viņu EK un EEZ konkurences noteikumu pārkāpumu, bet apgalvo, ka Komisija pieļāva vairākas faktiskas un juridiskas kļūdas, aprēķinot sodanaudas apmēru. Vispirms, tie norāda, ka nosakot sodanaudas pamata summu un tās ilguma elementa aprēķinā, Komisija pārkāpa samērīguma un vienlīdzīgas attieksmes principus, neņemot vērā statistiski mazsvarīgo attiecīgo līgumu tirgus ietekmi un pārmaiņas karteļa darbībā.

Prasītāji tālāk prasa, ka kontekstā ar to pārkāpuma nopietnības novērtējumu, Komisija ir uzkrītoši pārspīlējusi attiecīgo līgumu ekonomisko ietekmi, ņemot vērā pusfabrikātu (rūpnieciskās vara caurules) tirgus apjomu, nevis konversijas pakalpojumu tirgu.

Prasītāji arī apgalvo, ka Komisija kļūdaini neņēma vērā vairākus mīkstinošus apstākļus, konkrēti, prasītāju ierobežotu attiecīgo līgumu īstenošanu, tūlītēju un brīvprātīgu pārkāpuma pārtraukšanu, rūpnieciskās cauruļu industrijas strukturālo krīzi un prasītāju sadarbību ar Komisiju. Viņi apgalvo, ka piešķirtais sodanaudas samazinājums 30 % apmērā tika balstīts uz kļūdainām faktiskām premisām un bija neatbilstošs Komisijas praksei un tiesu praksei. Turpmāk viņi norāda, ka Komisija, salīdzinot ar citu uzņēmumu, ir īstenojusi viņu nelikumīgu diskrimināciju, piemērojot zināmus mīkstinošus apstākļus tikai citam uzņēmumam un tam izrādot daudz iecietīgāku attieksmi bez objektīva pamata.

---

| 29.5.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 146/6 |
| --- | --- | --- | --- |

29.5.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 146/6

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Giuseppe Caló iesniedza 2004. gada 8. aprīlī

(Lieta T-134/04)

(2004/C 146/08)

Tiesvedības valoda: franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 8. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Giuseppe Caló (Luksemburga), kuru pārstāv Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis un Etienne Marchal, avocats, kuri norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2004. gada 30. marta lēmumu, ar kuru piešķir A2 pakāpes amatu ĢD EUROSTAT direkcijas “Lauksaimniecības, zivsaimniecības, struktūrfondu un vides statistika” direktoram un noraida prasītāja kandidatūru šim amatam; |
| --- | --- |

—

atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2004. gada 30. marta lēmumu, ar kuru piešķir A2 pakāpes amatu ĢD EUROSTAT direkcijas “Lauksaimniecības, zivsaimniecības, struktūrfondu un vides statistika” direktoram un noraida prasītāja kandidatūru šim amatam;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājs, atbildētājas ierēdnis, tika norīkots darbā EUROSTAT par direkcijas “Lauksaimniecības, vides, pārtikas produktu un reģionu statistika” direktoru un pēc tam atkārtoti norīkots, saglabājot amatu, par ģenerāldirekcijas ģenerāldirektora galveno padomnieku. Komisija tāpat nolēma rīkot konkursu par viņa iepriekšējo amatu.

Prasītājs pārsūdzēja šo lēmumu Pirmās instances tiesā citas lietas (T-118/03 Caló/Komisija) ietvaros.

Ar šo prasību, prasītājs apstrīd lēmumu, ar kuru viņa iepriekšējā darbā iecelts cits ierēdnis, atsaucoties, pirmkārt, uz tiem pašiem pamatiem, kā lietā T-118/03. Otrkārt, viņš uzsver to, ka izvēlētajam kandidātam nav tāda kvalifikācija, kāda tiek prasīta paziņojumā par attiecīgo vakanci. Viņš tāpat apgalvo, ka šis kandidāts piedalījās Komisāru kabinetu vadītāju sanāksmē, kurā tika piedāvāts darbs, uz kuru šis kandidāts pats arī kandidēja. Atsaucoties uz šo pamatu, prasītājs norāda uz atklātības, taisnīguma un objektivitātes principu pārkāpumu, kā arī tiesību uz aizstāvēšanos pārkāpumu. Visbeidzot, prasītājs atsaucas uz pilnīgu motivācijas trūkumu.

---

| 29.5.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 146/6 |
| --- | --- | --- | --- |

29.5.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 146/6

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Kurt Martin Mayer, Tilly Forstbetriebe GesmbH, Anton Volpini de Maestri, kā arī Johannes Volpini de Maestri 2004. gada 13. aprīlī

(Lieta T-137/04)

(2004/C 146/09)

Tiesvedības valoda: vācu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 13. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Kurt Martin Mayer, Eisentratten (Austrija), Tilly Forstbetriebe GesmbH, Treibach (Austrija), Anton Volpini de Maestri, Spittal/Drau (Austrija), kā arī Johannes Volpini de Maestri, Seeboden (Austrija), kurus pārstāv M. Schaffgotsch.

Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atzīt visu apstrīdēto lēmumu par spēkā neesošu, |
| --- | --- |

—

atzīt visu apstrīdēto lēmumu par spēkā neesošu,

gadījumā, ja šī prasība netiek apmierināta, pakārtoti,

| — | atzīt apstrīdētā lēmuma spēkā neesamību uz visām Eiropas nozīmes Austrijas teritorijām (AT kods apstrīdētā lēmuma pielikumā Nr. 1) |
| --- | --- |

—

atzīt apstrīdētā lēmuma spēkā neesamību uz visām Eiropas nozīmes Austrijas teritorijām (AT kods apstrīdētā lēmuma pielikumā Nr. 1)

gadījumā, ja šī prasība netiek apmierināta, pakārtoti,

| — | a) | atzīt par spēkā neesošu teritorijas AT 2102000 “Nockberge” ietveršanu Komisijas apstrīdētajā lēmumā un |
| --- | --- | --- |

—

a)

atzīt par spēkā neesošu teritorijas AT 2102000 “Nockberge” ietveršanu Komisijas apstrīdētajā lēmumā un

| b) | atzīt par spēkā neesošu teritorijas AT 211900 “Gut Walterskirchen” ietveršanu Komisijas apstrīdētajā lēmumā, |
| --- | --- |

b)

atzīt par spēkā neesošu teritorijas AT 211900 “Gut Walterskirchen” ietveršanu Komisijas apstrīdētajā lēmumā,

gadījumā, ja šī prasība netiek apmierināta, pakārtoti,

| — | atzīt par spēkā neesošu teritoriju ietveršanu apstrīdētā lēmuma pielikumā Nr. 1 kā Eiropas nozīmes teritorijas attiecībā uz biotopiem un sugām ar pārstāvētības pakāpi un vispārīgo novērtējumu B, C un D (pakārtoti C un D, vēlreiz pakārtoti tikai C) atbilstoši dalībvalstu tipveida datu anketām par






  a) | visā apstrīdētajā lēmumā (skat. pielikumu Nr.1) ietvertajām teritorijām, pakārtoti |
| --- | --- | --- |

—

atzīt par spēkā neesošu teritoriju ietveršanu apstrīdētā lēmuma pielikumā Nr. 1 kā Eiropas nozīmes teritorijas attiecībā uz biotopiem un sugām ar pārstāvētības pakāpi un vispārīgo novērtējumu B, C un D (pakārtoti C un D, vēlreiz pakārtoti tikai C) atbilstoši dalībvalstu tipveida datu anketām par

a)

visā apstrīdētajā lēmumā (skat. pielikumu Nr.1) ietvertajām teritorijām, pakārtoti

| b) | visām Austrijas teritorijām (AT kods Pielikumā Nr. 1), pakārtoti |
| --- | --- |

b)

visām Austrijas teritorijām (AT kods Pielikumā Nr. 1), pakārtoti

| c) | tikai teritorijai AT 2102000 “Nockberge” un AT 2119000 “Gut Walterskirchen”, |
| --- | --- |

c)

tikai teritorijai AT 2102000 “Nockberge” un AT 2119000 “Gut Walterskirchen”,

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisiju atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisiju atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Ar savu prasību prasītāji vēršas pret Komisijas 2003. gada 22. decembra lēmumu par Eiropas nozīmes teritoriju saraksta apstiprināšanu alpīniem bioģeogrāfiskiem rajoniem atbilstoši Padomes Direktīvai 92/43/EEK (1). Prasītāji ir zemnieki un mežsaimnieki, kas savās zemēs saimnieko lauku saimniecībās un mežsaimniecībās, turklāt šīs zemes ir atzītas par “Eiropas nozīmes teritorijām” (ENT) saskaņā ar apstrīdēto lēmumu. Prasītāji paskaidro, ka tie ar lēmuma pieņemšanu ir kļuvuši par Eiropas Kopienu tiesību normu adresātiem. Līdz ar to shematiski, neapsverot lietderību, izņēmuma kārtā un bez atbilstošas zaudējumu atlīdzināšanas (vai arī tikai iepriekšēja nodrošinājuma zaudējumu atlīdzībai) daudz lielākā mērā nekā to paredz visi nepieciešamie sociālie pienākumi ticis skarts prasītāju īpašums, kas aizsargājams saskaņā ar Kopienu konstitucionālajām tradīcijām, kā rezultātā konstatējams EK līguma 230. panta 2. daļas pārkāpums, saskaņā ar kuru ceļama prasība par apstrīdētā lēmuma atzīšanu par spēkā neesošu.

Prasītāji uztur prasību par to, ka apstrīdētais lēmums ir pretrunā ar pašu direktīvu (2), saskaņā ar kuru tas pieņemts. Nav radīta nedz bāze nepieciešamo finansiālo līdzekļu patēriņa pamatojumam, nedz arī nodrošināta ar direktīvu noteiktā sakarība saistībā ar aizsargājamo teritoriju tīklu.

Tālāk prasītāji uztur prasību par to, ka Komisija apstrīdētajā lēmumā ir atturējusies rīkoties izteikti un skaidri nolūkā noteikt, kādām sugām un biotopiem faktiski šis “ENT” izveidotais teritoriju saraksts ir nozīmīgs Eiropas mērogā. Visbeidzot prasītāji norāda uz to, ka par aizsargājamām teritorijām, kas skar prasītājus, lēmuma saturā ir izmantots nepareizs pamatojums pēc būtības. Tādējādi teritorijas nepareizi atzītas par ENT noteiktām sugām un biotopiem, kādēļ arī nepieciešams atzīt apstrīdēto lēmumu par spēkā neesošu.

---

(1)  OV L 14, 21.01.2004., 21. lpp.

(2)  Padomes Direktīva 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību.

---

| 29.5.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 146/7 |
| --- | --- | --- | --- |

29.5.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 146/7

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Adviesbureau Ehcon B.V. iesniedza 2004. gada 8. aprīlī

(Lieta T – 140/04)

(2004/C 146/10)

Tiesvedības valoda: nīderlandiešu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 8. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Adviesbureau Ehcon B.V., Reeuwijk (Nīderlande), kuru pārstāv advokāts M. A. Goedkoop.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | prioritāri, piespriest Eiropas Kopienai atlīdzināt zaudējumus 158 400 Eiro apmērā (pieskaitot likumiskos procentus līdz pilnīgai summas atmaksai), kas prasītājai radušies pasūtījuma līguma nepiešķiršanas rezultātā; |
| --- | --- |

—

prioritāri, piespriest Eiropas Kopienai atlīdzināt zaudējumus 158 400 Eiro apmērā (pieskaitot likumiskos procentus līdz pilnīgai summas atmaksai), kas prasītājai radušies pasūtījuma līguma nepiešķiršanas rezultātā;

| — | piespriest Eiropas Kopienai atlīdzināt zaudējumus sakarā ar negūto peļņu 60 000 Eiro apmērā (pieskaitot likumiskos procentus līdz pilnīgai summas atmaksai), kuru prasītāja nav guvusi tādēļ, ka atteikuma rezultātā nevarēja saimnieciski izlietot un attīstīt savu lietpratību; |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienai atlīdzināt zaudējumus sakarā ar negūto peļņu 60 000 Eiro apmērā (pieskaitot likumiskos procentus līdz pilnīgai summas atmaksai), kuru prasītāja nav guvusi tādēļ, ka atteikuma rezultātā nevarēja saimnieciski izlietot un attīstīt savu lietpratību;

| — | piespriest Eiropas Kopienai atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājai radušies, zaudējot izredzes uz papildu līguma piešķiršanu. Samazinoties izredzēm uz papildu līguma piešķiršanu, radušies zaudējumi tiek aprēķināti 10 % apmērā no papildu līguma neto peļņas, tas ir, 25 500 Eiro; |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienai atlīdzināt zaudējumus, kas prasītājai radušies, zaudējot izredzes uz papildu līguma piešķiršanu. Samazinoties izredzēm uz papildu līguma piešķiršanu, radušies zaudējumi tiek aprēķināti 10 % apmērā no papildu līguma neto peļņas, tas ir, 25 500 Eiro;

| — | pakārtoti un daļēji papildus piespriest Eiropas Kopienai atlīdzināt zaudējumus 26 400 Eiro apmērā (pieskaitot likumiskos procentus līdz pilnīgai summas atmaksai), kas prasītājai radušies, zaudējot izredzes uz pasūtījuma līguma piešķiršanu; |
| --- | --- |

—

pakārtoti un daļēji papildus piespriest Eiropas Kopienai atlīdzināt zaudējumus 26 400 Eiro apmērā (pieskaitot likumiskos procentus līdz pilnīgai summas atmaksai), kas prasītājai radušies, zaudējot izredzes uz pasūtījuma līguma piešķiršanu;

| — | piespriest Eiropas Kopienai atlīdzināt izdevumus 10 000 Eiro apmērā (pieskaitot likumiskos procentus līdz pilnīgai summas atmaksai), kuri prasītājai radušies sakarā ar piedāvājuma izstrādi; |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienai atlīdzināt izdevumus 10 000 Eiro apmērā (pieskaitot likumiskos procentus līdz pilnīgai summas atmaksai), kuri prasītājai radušies sakarā ar piedāvājuma izstrādi;

| — | piespriest Eiropas Kopienai atlīdzināt izdevumus 40 000 Eiro apmērā (pieskaitot likumiskos procentus līdz pilnīgai summas atmaksai), kuri prasītājai radušies sakarā ar pierādījumu savākšanu un sūdzību šajā lietā pie Eiropas Ombuda. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienai atlīdzināt izdevumus 40 000 Eiro apmērā (pieskaitot likumiskos procentus līdz pilnīgai summas atmaksai), kuri prasītājai radušies sakarā ar pierādījumu savākšanu un sūdzību šajā lietā pie Eiropas Ombuda.

| — | piespriest Eiropas Kopienu atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja 1996. gadā piedalījās Komisijas izsludinātajā publiskajā konkursā pakalpojumu jomā, kas saistīts ar direktīvu par lietošanai pārtikā paredzētā ūdens kvalitāti (1). Tomēr prasītājas piedāvājumu neizvēlējās.

Komisija ir pārkāpusi konkursā ievērojamo pārredzamības principu. Eiropas Ombuds prasītājas lietā ir nonācis pie tāda paša rezultāta.

Komisija ir pārkāpusi arī direktīvas 92/50/EEK 3. pantu par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai (2). Komisija ir rīkojusies nevienlīdzīgi attiecībā uz dažādiem pakalpojumu sniedzējiem, pārkāpjot pienācīgas administrēšanas principu.

Turklāt Komisija ir pārkāpusi arī direktīvas 92/50/EEK 12. panta pirmo punktu, jo tā prasītājai nav paziņojusi atteikšanas iemeslus 15 dienu laikā pēc atbilstoša rakstiska pieprasījuma saņemšanas.

Ja Komisija būtu rīkojusies saskaņā ar pienācīgas administrācijas noteikumiem, prasītājai būtu iespējams piedalīties konkursā. Tādā gadījumā tā būtu saņēmusi arī pasūtījumu.

Saskaņā ar 16. pantu un 17. panta 2. punktu direktīvā 92/50/EEK Komisijas pienākums bija paziņot Eiropas Kopienu Oficiālo publikāciju birojam par konkursa rezultātiem vēlākais 48 stundu laikā pēc pasūtījuma līguma piešķiršanas.

Visbeidzot Komisija ir mēģinājusi to maldināt.

---

(1)  Publiskais konkurss – XI.D.1 (OV C 232, 1996., 35. lpp.)

(2)  Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai (OV L 209, 1. lpp.)

---

| 29.5.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 146/8 |
| --- | --- | --- | --- |

29.5.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 146/8

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Lapin liitto (Lapzemes reģionālā Padome), Enontekiö, Inari un Utsjoki komūnas, kā arī Unto Autto, ziemeļbriežu audzētājs, iesniedza 2004. gada 9. aprīlī

(Lieta T-141/04)

(2004/C 146/11)

Tiesvedības valoda: somu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 9. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Lapin liitto, Enontekiö, Inari un Utsjoki komūnas, kā arī Unto Autto, ziemeļbriežu audzētājs, kuru pārstāv advokāts Kari Marttinen un profesors Pertti Eilavaara.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atzīt par spēkā neesošu un izņemt no Komisijas lēmuma informāciju par Somijas reģioniem, jo tās atspoguļošana tai piešķir prettiesisku raksturu; |
| --- | --- |

—

atzīt par spēkā neesošu un izņemt no Komisijas lēmuma informāciju par Somijas reģioniem, jo tās atspoguļošana tai piešķir prettiesisku raksturu;

| — | izņemt, jo īpaši, nacionālā parka Pallas-Ounastunturi (F11300101) aizsargājamo teritoriju, jo tās atrašanās sarakstā ir nelikumīga un aizskar prasītāja Unto Autto, ziemeļbriežu audzētāja, tiesības; |
| --- | --- |

—

izņemt, jo īpaši, nacionālā parka Pallas-Ounastunturi (F11300101) aizsargājamo teritoriju, jo tās atrašanās sarakstā ir nelikumīga un aizskar prasītāja Unto Autto, ziemeļbriežu audzētāja, tiesības;

| — | atlīdzināt procesa izdevumus visā to pilnībā kopā ar procentiem, kas aprēķināti, sākot no sprieduma pasludināšanas dienas. |
| --- | --- |

—

atlīdzināt procesa izdevumus visā to pilnībā kopā ar procentiem, kas aprēķināti, sākot no sprieduma pasludināšanas dienas.

Pamati un galvenie argumenti

Komisijas 2003. gada 22. decembra lēmums 2004/69/EK ar ko, piemērojot Padomes Direktīvu 92/43/EEK, apstiprina sarakstu ar Kopienas nozīmes teritorijām alpīnam bioģeogrāfiskam rajonam, ir balstīts uz nelikumīgiem motīviem sekojošu iemeslu dēļ:

| — | Komisija ir pārsniegusi savu kompetenci, pieņemot sarakstu ar teritorijām, kuru iesniegusi Somijas Republika. |
| --- | --- |

—

Komisija ir pārsniegusi savu kompetenci, pieņemot sarakstu ar teritorijām, kuru iesniegusi Somijas Republika.

| — | Komisija neizskatīja jautājumu par to, cik likumīgs ir Somijas Republikas lēmums, lai tas tādējādi atbilstu Romas līgumam vai direktīvai par dabu. Tāpēc tās dokumenti tika sagatavoti, balstoties uz direktīvas par dabu III pielikumam neatbilstošu procesu. |
| --- | --- |

—

Komisija neizskatīja jautājumu par to, cik likumīgs ir Somijas Republikas lēmums, lai tas tādējādi atbilstu Romas līgumam vai direktīvai par dabu. Tāpēc tās dokumenti tika sagatavoti, balstoties uz direktīvas par dabu III pielikumam neatbilstošu procesu.

| — | Somijas Republika sagatavoja tās lēmumu par teritorijām Kopienas tiesībām neatbilstošā veidā, jo tā nepiemēroja direktīvu par dabu saskaņā ar tās III pielikumu, kas ir vairākos Tiesas spriedumos apstiprināts pienākums. |
| --- | --- |

—

Somijas Republika sagatavoja tās lēmumu par teritorijām Kopienas tiesībām neatbilstošā veidā, jo tā nepiemēroja direktīvu par dabu saskaņā ar tās III pielikumu, kas ir vairākos Tiesas spriedumos apstiprināts pienākums.

| — | Netika uzklausīts prasītāja viedoklis par nodomu izveidot alpīnos bioģeogrāfiskos rajonus un pārējais sagatavošanās process Somijā nebalstījās uz procesu atbilstoši direktīvai par dabu. |
| --- | --- |

—

Netika uzklausīts prasītāja viedoklis par nodomu izveidot alpīnos bioģeogrāfiskos rajonus un pārējais sagatavošanās process Somijā nebalstījās uz procesu atbilstoši direktīvai par dabu.

| — | Jo īpaši, Unto Autto darīja zināmu, ka Komisijas 2003. gada 22. decembra lēmuma 2004/69/EK ar ko, piemērojot Padomes Direktīvu 92/43/EEK, apstiprina sarakstu ar Kopienas nozīmes teritorijām alpīnam bioģeogrāfiskam rajonam, tiesiskās iedarbības rezultātā netiek aizsargātas viņa pamattiesības. Ar pamattiesībām vienlaikus saprot Somijas Republikas Konstitūcijā piešķirtās tiesības uz īpašuma aizsardzību, brīvības īstenot profesionālo darbību vai tiesības attiecībā uz kultūras aizsardzību. Komisijas lēmums tāpat aizskar pamattiesības, kuras savā praksē pastāvīgi nostiprina un piemēro Eiropas Savienība. |
| --- | --- |

—

Jo īpaši, Unto Autto darīja zināmu, ka Komisijas 2003. gada 22. decembra lēmuma 2004/69/EK ar ko, piemērojot Padomes Direktīvu 92/43/EEK, apstiprina sarakstu ar Kopienas nozīmes teritorijām alpīnam bioģeogrāfiskam rajonam, tiesiskās iedarbības rezultātā netiek aizsargātas viņa pamattiesības. Ar pamattiesībām vienlaikus saprot Somijas Republikas Konstitūcijā piešķirtās tiesības uz īpašuma aizsardzību, brīvības īstenot profesionālo darbību vai tiesības attiecībā uz kultūras aizsardzību. Komisijas lēmums tāpat aizskar pamattiesības, kuras savā praksē pastāvīgi nostiprina un piemēro Eiropas Savienība.

---