----

----

I Tiedonantoja

EUROOPAN PARLAMENTTI

KIRJALLISET KYSYMYMSET JA VASTAUKSET

----

(2004/C 33 E/001)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0415/02

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(20. helmikuuta 2002)

Aihe:   Yhteisössä valmistettujen ja kolmannessa maailmassa säilytettyjen käyttämättömien myrkkypitoisten maatalousaineiden kerääminen, palauttaminen ja hävittäminen

Lähde: Alankomaiden tv-ajankohtaisohjelma ”2 Vandaag”29. tammikuuta 2002

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(16. huhtikuuta 2002)

Komissio on tietoinen ongelmasta, joka aiheutuu vaarallisten kemikaalien kuljettamisesta kehitysmaihin ja erityisesti vanhentuneiden torjunta-aineiden uhasta ihmisten terveydelle ja ympäristölle.

Kaikki vanhentuneet torjunta-aineet, jotka ovat sopimattomia käytettäviksi, on katsottava vaaralliseksi jätteeksi niiden vaarallisten ominaisuuksien vuoksi. Vaarallisen jätteen kuljettaminen Taloudellisen yhteis- työn ja kehityksen järjestön (OECD) ulkopuolisiin maihin on kielletty Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta 1 päivänä helmikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 259/93 (1) nojalla. Tällä asetuksella luodaan valvontajärjestelmä ja määrätään erityistoimenpiteistä, kuten jätteen ottamisesta takaisin viejämaahan, jos jätettä on kuljetettu laittomasti. Tässä yhteydessä hylkäämistarkoituksessa maasta viedyt torjunta-aineet katsottaisiin jätteeksi, vaikka viejä olisi merkinnyt ne tuotteiksi, ja siten niiden vienti on laitonta kuljettamista. Tämän määräyksen soveltamiseksi edellytetään näyttöä viejän hylkäämisaikomuksesta.

Lisäksi komissio valmistelee toukokuussa 2001 allekirjoitetun hitaasti hajoavia orgaanisia yhdisteitä (POP:t) koskevan Tukholman yleissopimuksen ratifiointia. Yleissopimus koskee tällä hetkellä yhdeksää yhdistettä 12:sta.

Tukholman yleissopimuksen varastoja sekä hitaasti hajoavia orgaanisia yhdisteitä sisältäviä tai sisältäneitä jätteitä koskevissa määräyksissä edellytetään pyrkimistä näiden aineiden ympäristön kannalta järkevään hallinnointiin. Tätä varten osapuolten on muun muassa hallinnoitava varastoja turvallisella, tehokkaalla ja ympäristön kannalta järkevällä tavalla, kunnes ne katsotaan jätteiksi, sekä ryhdyttävä toimenpiteisiin jätteiden käsittelemiseksi, keräämiseksi, kuljettamiseksi ja varastoimiseksi ympäristön kannalta järkevällä tavalla ja hävitettävä ne siten, että niihin sisältyvät hitaasti hajoavat orgaaniset yhdisteet tuhoutuvat. Osapuolet eivät saa sallia hitaasti hajoavien orgaanisten yhdisteiden hyväksikäyttöä, kierrätystä, talteenottoa uudelleenkäyttöä varten, välitöntä uudelleenkäyttöä tai vaihtoehtoista käyttöä, eivätkä ne saa kuljettaa hitaasti hajoavia orgaanisia yhdisteitä valtioiden välisten rajojen yli ottamatta huomioon kansainvälisiä sääntöjä (esim. vaarallisten jätteiden maan rajat ylittävien siirtojen ja käsittelyn valvontaa koskevaa Baselin yleissopimusta).

Vaikka nämä määräykset koskevat nykyisin ainoastaan yhdeksää Tukholman yleissopimukseen sisältyvää torjunta-ainetta, ympäristön kannalta järkevää hallinnointia on sovellettava kaikentyyppisiin vanhentuneisiin torjunta-aineisiin, jotta voitaisiin varmistaa ympäristön mahdollisimman hyvä suojelu tämäntyyppisen vaarallisen jätteen vaikutuksia vastaan.

Samalla komissio on tehnyt hiljattain ehdotuksia kansainvälisen kaupan kohteina olevia tiettyjä vaarallisia kemikaaleja ja torjunta-aineita koskevan ilmoitetun ennakkosuostumuksen (PIC) menettelystä tehdyn Rotterdamin yleissopimuksen ratifioinnista ja soveltamisesta yhteisössä. Yleissopimuksen tavoitteena on, että kehitysmaille tiedotettaisiin paremmin kemikaaleista (torjunta-aineista, teollisuuskemikaaleista ja kuluttajille tarkoitetuista kemikaaleista) ja että näitä maita autettaisiin hallinnoimaan niitä oikein ja kestävällä tavalla. Rotterdamin yleissopimus on siksi toinen merkittävä askel kohti vaarallisten kemikaalien kansainvälisen sääntelyn ja hallinnoinnin parantamista.

Komissiolla ei ole hallussaan tietoja, jotka mahdollistaisivat sellaisten yritysten tunnistamisen, jotka ovat tuottaneet ja kuljettaneet myrkyllisiä kemikaaleja, joihin arvoisa parlamentin jäsen viittasi.

Komissio on kuitenkin hyvin perillä Greenpeacen Nepalissa sekä muissa Aasian ja Afrikan maissa tekemistä aloitteista, joissa keskitytään vanhentuneiden torjunta-aineiden vaarallisiin varastointioloihin säilytettäessä suuria määriä näitä aineita.

Komissio on myös tietoinen siitä, että YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö (FAO), YK:n ympäristöohjelma (UNEP), OECD, avustustoimistot, maat joilla on vanhentuneita varastoja, torjunta-aineiden valmistajat ja kansalaisjärjestöt ovat toteuttaneet yhteistyöhankkeita vanhentuneiden torjunta-aineiden nykyisten varastojen luetteloimiseksi, keräämiseksi ja hävittämiseksi ja uusien varastojen kertymisen ehkäisemiseksi.

----

(1)EYVL L 30, 6.2.1993.

----

----

(2004/C 33 E/002)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1285/02

esittäjä(t): Glenys Kinnock (PSE) komissiolle

(7. toukokuuta 2002)

Aihe:   Itä-Timor

Mitä suunnitelmia komissiolla on edustuston avaamiseksi Dilissä, Itä-Timorissa? Onko aikataulu jo tehty?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(28. toukokuuta 2002)

Vuoden 1999 tapahtumien jälkeen komissio perusti Diliin Euroopan humanitaarisen avun toimiston (ECHO) paikallisen toimipisteen alueella jatkettavien hätäaputoimien hallinnoimiseksi. Helmikuusta 2001 lähtien Dilissä on toiminut yhteisön teknisen avun yhteystoimisto, joka jakaa samat tilat ECHOn toimipisteen kanssa kustannus- ja tehokkuussyistä. Komissio aikoo jatkaa tämän yhteisön teknisen avun yhteystoimiston toimintaa Dilissä vuoden 2004 loppuun asti. Sitä rahoitetaan budjettikohdasta B7-304A, ja sen tarkoituksena on tukea projektihallintoa ja antaa paikallista teknistä apua meneillään oleville yhteisön kunnostus-, jälleenrakennus- ja kehitysohjelmille ja -toimille Itä-Timorissa.

Parhaillaan on vireillä menettely Jakartassa toimivan komission lähetystön päällikön akkreditoimiseksi virallisesti Yhdistyneiden Kansakuntien väliaikaiseen hallintoon Itä-Timorissa, ja Itä-Timoriin hänet on määrä akkreditoida maan itsenäistyttyä 20. toukokuuta 2002. Ottaen huomioon, että yhteisön teknisen avun toimiston rahoituksessa on varauduttu toimimaan paikalla vuoden 2004 loppuun asti, ja koska komission talousarvio yhteisön ulkopuolisissa maissa sijaitsevia lähetystöjä varten on jo varattu kokonaan, komissiolla ei ole tällä hetkellä aikomusta perustaa yhteisön lähetystöä Diliin, sillä se edellyttäisi jonkin muun lähetystön sulkemista tai supistamista.

----

----

(2004/C 33 E/003)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1638/02

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(10. kesäkuuta 2002)

Aihe:   Komission jäsenen Philippe Busquinin suhtautuminen Euroopan yhtenäismarkkinoiden verokilpailuun

De Morgen-sanomalehden 18. toukokuuta 2002 ilmestyneessä numerossa tutkimuspolitiikasta vastuussa oleva komissaari Philippe Busquin kertoo, että hän on perusteellisesti eri mieltä virkaveljensä Frits Bolkesteinin kanssa. Busquin moittii Bolkesteinia jäsenvaltioiden ajamisesta toisiaan vasten verotuskysymyksissä. ”Pitääkö meidän kiihdyttää yhtenäismarkkinoiden verokilpailua äärimmäisyyksiin? Sitä varten meillä on Bolkestein (sisämarkkinat). Olen vakaasti tätä vastaan. On aika, että tästä asiasta käydään perusteellinen keskustelu.”

Onko komission jäsen Busquin ilmoittanut virallisesti virkaveljilleen tyytymättömyydestään Bolkesteinin toimiin ja onko hän kehottanut heitä keskustelemaan asiasta?

Jos hän ei ole ilmoittanut, milloin komission jäsen Busquin aikoo virallisesti ilmoittaa asiasta komissiolle?

Jos hän on ilmoittanut, miten komissio suhtautui ehdotukseen käydä asiasta perusteellinen keskustelu?

Voiko komission jäsen Busquin vielä ilmoittaa, miksi hän ei ole samaa mieltä Bolkesteinin näkemysten kanssa? Jos hän ei voi ilmoittaa, miten De Morgenissa ilmestynyt artikkeli pitäisi silloin tulkita?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(18. heinäkuuta 2002)

Komission näkemys EU:n verotuspolitiikasta on esitetty tiedonannossa Euroopan unionin veropolitiikan ensisijaisista tavoitteista tulevina vuosina (1). Tiedonanto on erittäin kattava, ja siinä määritellään useita toiminnan tasoja ja ensisijaisia tavoitteita tuleville vuosille. Se on tulos veropolitiikasta ja veropoliittisista toimenpiteistä komissiossa käydystä keskustelusta.

Verokilpailu käsitellään tiedonannossa, erityisesti sen 2.3 kohdassa, jonka mukaan EU:n veropolitiikan ”on ensisijaisesti palveltava niiden kansalaisten ja liikeyritysten etuja, jotka haluavat hyödyntää sisämarkkinoiden neljää vapautta (henkilöiden, tavaroiden ja pääomien vapaata liikkuvuutta sekä vapautta tarjota palveluja). Tämän vuoksi siinä on keskityttävä kyseisten neljän vapauden harjoittamisen verotuksellisten esteiden poistamiseen. Ja koska verojärjestelmiä käytetään välineinä resurssien jakamisessa, uudelleen-jakamisessa ja vakauttamisessa, verotuksen seurausten on oltava selviä niiden kohteena oleville elinkeinonharjoittajille. Molemmista syistä verojärjestelmistä on tehtävä yksinkertaisempia ja avoimempia. Tässä yhteydessä on tärkeätä tunnustaa, että vaikka haitalliseen verokilpailuun on puututtava sekä EU:ssa että laajemmalla kansainvälisellä tasolla, erityisesti OECD:ssä, ja valtiontukia koskevia perustamissopimuksen määräyksiä on noudatettava, tietynasteinen verokilpailu EU:ssa voi olla väistämätöntä ja se voi myötävaikuttaa veropaineen alenemiseen.”

Tiedonannossa tunnustetaan myös se, että veropolitiikkaa ei voi laatia umpiossa, vaan sen pitäisi olla johdonmukainen EU:n muiden poliittisten tavoitteiden kanssa ja tukea niitä. Erityisesti sen pitäisi tukea niin kutsutun eurooppalaisen yhteiskuntamallin uudistamista. Tässä yhteydessä on ministerineuvoston tehtävä päättää, mitkä toimet ovat ensisijaisia. Tiedonannossa tehdään selväksi myös se, että komissio on edelleenkin sitä mieltä, että ainakin joissakin verokysymyksissä on välttämätöntä siirtyä määräenemmistöllä tapahtuvaan päätöksentekoon.

Näin ollen De Morgen -lehden artikkelissa esitetyt väitteet verokilpailusta ovat täysin yhdenmukaiset komission tiedonannon kanssa. On kuitenkin huomattava, että tiedonantoon sisältyy monentasoisia lyhyellä, keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä toteuttaviksi suunniteltuja toimia.

----

(1)  KOM(2001)260.

----

----

(2004/C 33 E/004)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1954/02

esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle

(3. heinäkuuta 2002)

Aihe:   Muistamisen ja sovinnon eurooppalainen teemavuosi

Onko komissio harkinnut, olisiko syytä nimetä vuosi 2005 ”muistamisen ja sovinnon eurooppalaiseksi teemavuodeksi”, jotta näin voitaisiin juhlistaa myönteisellä tavalla toisen maailmansodan päättymisen 60-vuotispäivää?

Romano Prodin komission puolesta antama vastaus

(7. lokakuuta 2002)

Komissio on harkinnut perusteellisesti ehdotusta, että vuosi 2005 pitäisi nimetä ”muistamisen ja sovinnon eurooppalaiseksi teemavuodeksi”.

On kiistatta toivottavaa, että toisen maailmansodan ja samalla unionimme alueella käydyn sodan loppumisen 60. vuosipäivä otettaisiin huomioon myönteisellä tavalla. Komissio kuitenkin uskoo, että unionin laajentuminen ja uusien jäsenien toivottaminen tervetulleiksi Euroopan parlamenttiin ja komissioon ovat komission konkreettisin sovinnon osoitus. Juuri ensimmäisen ja toisen maailmansodan muistojen ja eurooppalaisten tekemien uhrauksien vuoksi komissio pyrkii määrätietoisesti varmistamaan laajentuneen unionin rauhan, turvallisuuden ja vakauden.

Vaikka komissio ei aiokaan esittää vuoden 2005 nimeämistä muistamisen ja sovinnon eurooppalaiseksi teemavuodeksi, kuten arvoisa parlamentin jäsen ehdottaa, se harkitsee mahdollisuutta, että vuoden 2005 toukokuun yhdeksäntenä päivänä kiinnitettäisiin erityistä huomiota juuri yllä mainittuihin aiheisiin. Näin voitaisiin tehokkaasti tiedottaa kansalaisille unionin perimmäisestä olemuksesta ja perustavista arvoista, jotka yhä viitoittavat laajentuneen unionin tavoitteita. Näin ollen sovinnollisen ja laajentuneen unionin juhliminen vuonna 2005 olisi sopiva tapa muistaa toisen maailmansodan päättymistä.

----

----

(2004/C 33 E/005)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2094/02

esittäjä(t): Roger Helmer (PPE-DE) komissiolle

(16. heinäkuuta 2002)

Aihe:   EU:n rahoitus palestiinalaisterroristeille

Voiko komissio vahvistaa, että se on lukenut Wall Street Journal Europen 19. kesäkuuta 2002 julkaiseman raportin ”Lifting the Veil on EU Funding and Palestinian Violence” (Hunnun nostaminen EU:n rahoituksen ja palestiinalaisten väkivallan yltä), ja että se ryhtyy välittömästi toimiin ratkaistakseen artikkelissa mainitut ongelmat?

Voiko komissio erityisesti vahvistaa, että se tutkii Die Zeit -lehden esittämiä väitteitä, joiden mukaan EU:n laajamittaista rahoitusta PA-TV:lle käytetään propagandaan ja antisemiittisiin tarkoituksiin sekä edistämään rasismia ja muukalaisvihaa, joita nyt pidetään laittomina eurooppalaisen pidätysmääräyksen mukaan?

Voiko komissio esittää pääpiirteittäin, mihin toimenpiteisiin se on ryhtymässä varmistaakseen, ettei rahaa, joka on tarkoitettu ”koulutustarkoituksiin”, käytetä väärin rahoittamaan uskonnollista suvaitsemattomuutta juutalaisia kohtaan?

Onko komissio samaa mieltä siitä, että huolimatta varainhoito- ja kirjanpitokapasiteetin rahoittamisesta Palestiinassa, se ei voi enää taata, että uudistuksiin ja apuun tarkoitettua EU:n rahoitusta ei käytetä terrorismin rahoittamiseen, varsinkin kun Arafat on sanonut ettei hän ”tee eroa itsehallinto-organisaationsa ja Fatah-liikkeen välillä” (Die Zeit, Kleine-Brockhoff ja Schirra).

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(23. lokakuuta 2002)

Komissio vahvistaa lukeneensa parlamentin jäsenen mainitseman lehtiartikkelin. Artikkeli perustuu suurelta osin Die Zeit -lehdessä kesäkuussa 2002 ilmestyneeseen artikkeliin, joka sisälsi niin paljon epätarkkuuksia, ettei niitä voitu hyväksyä; komissio on antanut vastineensa kyseisten epätarkkuuksien osalta. Jäljennös komission vastauksesta lähetään suoraan parlamentin jäsenelle.

Väitteet unionin suorasta laajamittaisesta rahoituksesta PA-TV:lle, jolla oletettavasti viitataan palestiinalaiseen televisioyhtiöön PCB:hen (Palestinian Broadcasting Company), ovat virheellisiä. Komissio myönsi alun perin tukea PBC:n perustamiseen vuonna 1994 yhdessä joidenkin jäsenvaltioiden antaman kahdenvälisen rahoituksen rinnalla. Suunnitelmat 1,5 miljoonan euron lisätuen myöntämisestä itse asiassa peruutettiin vuonna 1997, ja määrärahat kohdennettiin uudelleen.

Vaikka komissio ei koskaan ole myöntänyt varoja palestiinalaisia oppikirjoja varten (rahoitusta ovat antaneet tietyt jäsenvaltiot kahdenväliseltä pohjalta), se suhtautuu kuitenkin hyvin vakavasti väitteisiin niiden sisällössä esiintyvästä kiihotuksesta. Tästä syystä unionin edustajat Jerusalemissa ja Ramallahissa ovat laatineet aiheesta raportin (Palestinian Textbooks, 15. toukokuuta 2002), joka löytyy Euroopan unionin neuvoston verkkosivuilta (1).

Komissio on huolestunut television, lehdistön, oppikirjojen tai minkä tahansa muun tiedotusvälineen välityksellä tapahtuvasta kiihotuksesta ja jatkaa yhdessä neuvoston kanssa näiden kysymysten esille ottamista yhdessä puheenjohtaja Arafatin ja PA-TV:n kanssa. Tässä yhteydessä komissio panee tyytyväisenä merkille sitoutumisen uudistukseen tähtäävään, 25. kesäkuuta 2002 aloitettuun sadan päivän toimintasuunnitelmaan, jonka mukaan pyritään vahvistamaan humanistisia arvoja, kieltämään fanaattisuus opetusmateriaalissa sekä levittämään demokratian, valistuneisuuden ja avoimuuden henkeä laajamittaisesti.

Mitä tulee väitteisiin unionin varojen väärinkäytöstä terrorismin rahoittamiseksi komissio kehottaa parlamentin jäsentä tutustumaan Bob Van Den Bosin esittämään kysymykseen E-1554/02 annettuun vastaukseen (2).

----

(1)  http://ue.eu.int/newsroom/newmain.

(2)EUVL C 92 E, 17.4.2003, s. 64.

----

----

(2004/C 33 E/006)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2448/02

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(29. elokuuta 2002)

Aihe:   Suuren syanidia kullanrikastukseen käyttävän kaivoksen rakentaminen Romanian Transsilvaniaan

Lähde: De Volkskrant, 13. ja 17. heinäkuuta 2002

----

----

(2004/C 33 E/007)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2449/02

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(29. elokuuta 2002)

Aihe:   Maailmanpankin, Romanian hallituksen ja Alburnus Maior -osakeyhtiön väliset yhteydet onnettomuusalueen syntymisen estämiseksi Romaniassa

Lähde: De Volkskrant -päivälehti, 13. heinäkuuta 2002 ja 17. heinäkuuta 2002

Günter Verheugenin komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-2448/02 ja E-2449/02

(21. lokakuuta 2002)

Arvoisan parlamentin jäsenen mainitseman tapauksen jälkeen komissio perusti Baia Maren erityisryhmän tapausta koskevien tietojen selvittämiseksi, vahinkojen arvioimiseksi sekä tapahtumista saatujen kokemusten keräämiseksi. Tämän ja muiden samankaltaisten tapahtumien jälkeen komissio on julkaissut tiedonannon ”Turvallinen kaivostoiminta: viimeaikaisten kaivosonnettomuuksien jälkeiset toimet” (1).

Komissio on saanut jonkin verran tietoja kysyjän mainitsemasta tapauksesta. Komissio ei ole mukana hankkeessa eikä sillä ole asian suhteen erityisiä yhteyksiä Maailmanpankkiin.

Komissiolle ei ole ilmoitettu kuparikaivoksen ostamisesta Alban maakunnasta Judetista eikä sillä ole erityisiä tietoja ostajayrityksen aikeista.

Komissio auttaa hakijamaita yhteisön säännöstön saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sen täytäntöönpanossa niiden valmistautuessa liittymiseen. Vaikka tällä hetkellä ei olekaan voimassa yhteisön säännöstöä, joka koskisi nimenomaan kultakaivoksiin liittyvää ympäristönsuojelua, eikä tässä nimenomaisessa hankkeessa käytetä yhteisön varoja, olisi sovellettava lainsäädäntöä, jolla Romania on ottanut ympäristövaikutusten arviointia ja ympäristöä koskevan tiedon saantia koskevat direktiivit (2) osaksi kansallista lainsäädäntöä.

Tässä vaiheessa olisi kuitenkin korostettava, että hankkeen alkuunpanija, joka on velvollinen hakemaan ympäristölupaa, ei ole esittänyt Romanian viranomaisille virallista pyyntöä.

Komissio on osana hyvään hallintotapaan liittyviä toimia hyväksynyt erityisesti ympäristöhallintoa koskevan toimintaohjelman. Eräs hyvän hallintotavan peruskiviä on sen varmistaminen, että päätökset tehdään täydellisten tietojen perusteella ja kuullen kaikkia ryhmiä, joihin päätös vaikuttaa, myös ehdotetun hankkeen alueen kansalaisryhmiä ja asukkaita. Komissio olettaa näin ollen, että Romania ottaa nämä periaatteet huomioon.

----

(1)  KOM(2000) 664 lopullinen.

(2)  Neuvoston direktiivi 97/11/EY, annettu 3 päivänä maaliskuuta 1997, tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY muuttamisesta, EYVL L 73, 14.3.1997. Neuvoston direktiivi 90/313/ETY, annettu 7 päivänä kesäkuuta 1990, ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta, EYVL L 158, 23.6.1990.

----

----

(2004/C 33 E/008)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2495/02

esittäjä(t): Mogens Camre (UEN) komissiolle

(9. syyskuuta 2002)

Aihe:   EU:n tuki shariaa noudattaville maille

Nigeriassa tuomittiin marraskuussa 2001 nainen kivitettäväksi uskottomuuden takia. Nainen vapautettiin maaliskuussa 2002 kovan kansainvälisen painostuksen jälkeen. Nyt olemme jälleen samanlaisessa tilanteessa. Amina Lawal tuomittiin 19. elokuuta 2002 kivitettäväksi kuoliaaksi, koska hän oli harjoittanut avioliiton ulkopuolista seksiä. Kansainvälinen yhteisö ei voi hyväksyä tällaisia barbaarisia ja keskiaikaisia rangaistuksia.

Kokemuksesta tiedetään, että ainoastaan kansainvälinen yhteisö voi pelastaa tällaisiin mielettömiin rangaistuksiin tuomitut ihmiset. Ei kuitenkaan riitä, että kansainvälinen yhteisö aktivoituu tilapäisesti aina kun tällainen tapaus tulee ilmi shariaa noudattavissa maissa. Kysyjä katsoo, että näihin keskiaikaisiin hallituksiin kohdistetut järjestelmälliset sanktiot ja jatkuva painostus ovat paljon tehokkaampia kuin tähänastinen käytäntö, jossa kansainvälinen yhteisö on reagoinut vasta kun eri etujärjestöt ovat painostaneet sitä.

Komissiota pyydetään siksi esittämään lukuja, joista käy ilmi, miten paljon tukea EU antaa shariaa noudattaville maille. Mikäli käy ilmi, että EU tukee näitä maita, komissiota pyydetään ilmoittamaan, onko tällainen tuki, jota annetaan ilman ehtoja ja ilman vaatimuksia ihmisoikeuksien noudattamisesta, komission mielestä lain ja oikeuden mukaista ja eikö tuen maksamista pitäisi viipymättä lopettaa.

----

----

(2004/C 33 E/009)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2496/02

esittäjä(t): Mogens Camre (UEN) komissiolle

(9. syyskuuta 2002)

Aihe:   Sharia-laki muslimimaissa

Nuori nainen nimeltä Amina Lawal tuomittiin Pohjois-Nigeriassa 19. elokuuta 2002 kivitettäväksi kuoliaaksi. Hänen rikoksensa on, että hänellä on ollut suhde mieheen, jonka kanssa hän ei ole naimisissa!

Tämä ei ole yksittäistapaus, eikä myöskään vain Nigeriaan rajoittuva käytäntö. Nuorten naisten tuomitseminen kuolemaan kivittämällä on tavallista muslimimaissa, jotka noudattavat shariaa. Lukemattomia vastaavia tapauksia on ollut sekä Nigeriassa, Pakistanissa, Saudi-Arabiassa että monissa muissa muslimimaissa.

Nuorten naisten kivittäminen uskottomuuden tai avioliiton ulkopuolisen seksin vuoksi on käytäntö, jota normaalisti ajattelevat ihmiset eivät hyväksy. Naisten oikeuksia ajavat ryhmät, siirtolaisjärjestöt, Amnesty International ja muut tahot ovat tuominneet Nigeriassa annetun tuomion.

Kansainvälisen yhteisön on reagoitava, mikäli tällaiset barbaariset julmuudet halutaan estää tulevaisuudessa.

Komissiota pyydetään siksi ilmoittamaan, mitä se aikoo tehdä Amina Lawalin tapauksessa. Komissiota pyydetään lisäksi ilmoittamaan, mitkä maat noudattavat shariaa ja kuinka monta naista näissä maissa vuosittain kivitetään.

Poul Nielsonin komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-2495/02 ja E-2496/02

(6. marraskuuta 2002)

Unioni on johdonmukaisesti vastustanut kuolemanrangaistuksen käyttämistä, ja tämä toimintaperiaate on todettu ohjeissa, jotka koskevat unionin suhtautumista kuolemanrangaistuksen käyttöön kolmansissa maissa (1). Ohjeissa todetaan unionin tavoitteena olevan kuolemanrangaistuksen käytön lopettaminen maailmanlaajuisesti, ja niissä korostetaan lisäksi, että kuolemanrangaistuksen käyttöä jatkavien valtioiden on toimittava tavalla, joka rajoittaa rangaistuksesta johtuvan kärsimyksen mahdollisimman vähäiseksi. Kivittämisrangaistus ei selvästikään täytä tätä ehtoa.

Komissio on tarjonnut konkreettista tukea kuolemanrangaistuksen käytön maailmanlaajuista lopettamista tukeville hankkeille. Demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen aloitteen puitteissa on pyydetty ehdotuksia seitsemällä miljoonalla eurolla rahoitettaviksi hankkeiksi, ja pyynnön tuloksia arvioidaan parhaillaan.

Amina Lawalin tapauksessa tehdystä päätöksestä on valitettu Katsinassa sijaitsevaan sharia-oikeuden vetoomustuomioistuimeen. Amina voi valittaa edelleen Kadunassa sijaitsevaan liittovaltion vetoomustuomioistuimeen ja Abujassa sijaitsevaan liittovaltion korkeimpaan oikeuteen. Aminaa ei voida teloittaa sinä aikana, kun hän imettää lastaan, eli ennen tammikuuta 2004. Unioni on 21. elokuuta 2002 antanut julkilausuman, jossa ilmaistaan unionin tuntema syvä huolestuminen tuomion takia. Unioni on kehottanut Nigerian hallitusta lopettamaan kuolemanrangaistuksen käytön tai, ensimmäisenä askeleena, lopettamaan rangaistuksen täytäntöönpanon. Lisäksi unioni on ilmaissut huolestumisensa joissakin Nigerian osavaltioissa käytettävistä epäinhimillisistä rangaistuksista. Komissio seuraa tarkasti Aminan tapauksen etenemistä Abujassa sijaitsevan valtuuskuntansa kautta. Yhtään kuolemantuomiota ei vielä ole pantu täytäntöön kivittämällä Nigeriassa. Nigerian osalta komissio on ilmoittanut yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston 222 miljoonan euron määrärahasta maaliskuussa 2001. Yhdessä aikaisempien kehitysrahastojen käyttämättömien varojen kanssa ohjelman alaisia hankkeita varten on käytettävissä 552 miljoonaa euroa.

Unionin on omaksunut samanlaisen lähestymistavan suhteessa muihin maihin, joissa käytetään raakoja ja epäinhimillisiä rangaistuksia kuten kivittämistä. Iranin tapauksessa Amnesty International on raportoinut vähintään 139 ihmisen teloituksesta vuonna 2001. Heidän joukossaan oli kaksi kivittämällä teloitettua naista. Unioni on esittänyt Yhdistyneiden Kansakuntien 56. yleiskokouksessa päätöslauselmaa, jossa muun muassa paheksutaan tällaisten teloitusten käyttöä, ja asia on otettu esille vuoropuhelussa Iranin viranomaisten kanssa. Iran ei tässä vaiheessa ole kohdemaana missään komission hankeohjelmassa, mutta komissio on kuitenkin aikaisempina vuosina rahoittanut esimerkiksi huumeiden torjuntaa ja pakolaisia koskevaa toimintaa.

Komissio ei ole siinä asemassa, että se voisi toimittaa yksityiskohtaisia tietoja shariaa noudattavista maista ja kussakin tällaisessa maassa toimeenpantujen kivittämisten määrästä.

Kaikissa yhteisön kolmansien maiden kanssa tekemissä sopimuksissa on lauseke, jonka mukaan ihmisoikeuksien kunnioittaminen on olennainen osa sopimusta. Jos sopimuspuoli ei noudata ihmisoikeus-velvoitteitaan, sopimuksen toteuttamisen keskeyttäminen on mahdollista. Maalle annettavan avun keskeyttäminen on kuitenkin yleensä raskaampaa yhteiskunnan köyhemmälle osalle, ja se heikentäisi mahdollisuuksiamme harjoittaa painostusta tämänkaltaisissa tapauksissa. Avun keskeyttäminen onkin viimeiseksi käytettävä toimenpide.

----

(1)  Nähtävissä Internet-sivulla www.europa.eu.int/comm/external_relations/human_rights.

----

----

(2004/C 33 E/010)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2558/02

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(13. syyskuuta 2002)

Aihe:   Varainhoidon valvonta 2: komission jäsenten ja virkakoneiston eriävät näkemykset

Michaele Schreyerin komission puolesta antama vastaus

(15. tammikuuta 2003)

----

(1)EUVL C 242 E, 9.10.2003, s. 25.

(2)  KOM(2000) 200 lopullinen.

(3)EUVL C 161 E, 10.7.2003, s. 22.

(4)  European Organisation of Regional Audit Institutionsin (Eurorai) pääsihteeri.

(5)  Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002, annettu 25 päivänä kesäkuuta 2002, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta (EYVL L 248, 16.9.2002).

----

----

(2004/C 33 E/011)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2750/02

esittäjä(t): María Izquierdo Rojo (PSE) komissiolle

(1. lokakuuta 2002)

Aihe:   Pakistanilaisen opettajan Mukhtar Main raiskaus ja heimolait

Neljä miestä raiskasi pakistanilaisen opettajan Mukhtar Main useaan otteeseen viime kesäkuussa heimotuomioistuimen (panchayat) käskystä Punjabin eteläosassa. Maita rangaistiin, koska hänen 12-vuotias veljensä oli ollut tekemisissä ylempiarvoiseen kastiin kuuluvan tytön kanssa. Mai tuomittiin laittomien pakistanilaisten heimotuomioistuimien soveltamien kunnialakien nojalla. Raiskauksen jälkeen Mai palasi kotiinsa kävellen puolialastomana satojen naapureiden nähden. Raiskaajista kaksi tuomittiin myöhemmin elokuun lopussa kuolemaan.

Mihin toimiin Euroopan unioni voisi tämän tapauksen ja Pakistanissa valitettavasti lisääntyvien vastaavien tapausten valossa ryhtyä estääkseen ihmisoikeuksia rikkovien heimolakien käytön? Mitä kehitysyhteistyö- ja yhteistyöhankkeita olisi mahdollista soveltaa näiden niin kutsuttujen kunniarikosten yhteydessä?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(16. lokakuuta 2002)

Komissio on vakavasti huolissaan ihmisoikeusrikkomuksista Pakistanissa, erityisesti syrjivistä ”kunnia-laeista”, joita pakistanilaiset heimotuomioistuimet soveltavat joissain tapauksissa.

Pakistanin viranomaisille esitettyjen virallisten vetoomusten lisäksi unioni pyrkii kaikissa sopivissa tilanteissa kiinnittämään Pakistanin viranomaisten huomion näihin asioihin Pakistanissa toimivan komission lähetystön ja jäsenvaltioiden suurlähetystöjen kautta. Lähiviikkoina on tarkoitus esittää Pakistanin oikeusministerille unionin virallinen vetoomus ihmisoikeusasioista, mihin sisältyy myös kunnia-lakien soveltaminen.

Yleisesti ottaen komissio ottaa sukupuolten tasa-arvon huomioon yhä suuremmassa määrin kaikissa koulutukseen, terveydenhuoltoon, maatalouteen sekä sosiaaliseen ja maaseudun kehitykseen liittyvissä kehitysyhteistyöhankkeissa. Näin ollen yhteisön ohjelmien toteuttamisella on huomattava vaikutus sukupuolten syrjintään liittyviin asioihin. Esimerkkinä voidaan mainita Pakistanissa toteutettava maaseudun sosiaalisen kehityksen ohjelma (Rural Social Development Programme, RSDP), jossa puututaan sukupuoleen liittyviin asioihin koulutuksella, kampanjoinnilla ja tietoisuuden lisäämisellä rahoittamalla pieniä paikallisia kansalaisjärjestöjä, jotka voivat toimia syrjäisillä maaseutualueilla, missä kunnialakeja vielä sovelletaan.

Pakistan on myös julistettu ensisijaiseksi maaksi eurooppalaisen ihmisoikeus- ja demokratia-aloitteen yhteydessä. Tähän liittyen on julkistettu ehdotuspyyntö, jonka erityisenä tavoitteena on vahvistaa kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden valmiuksia ja tukea maan oikeusjärjestelmää, korostaen instituutioiden kehittämistä sekä oikeusapua kotiväkivallan ja sukupuoleen perustuvan väkivallan uhreille.

----

----

(2004/C 33 E/012)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2861/02

esittäjä(t): José Ribeiro e Castro (UEN) komissiolle

(10. lokakuuta 2002)

Aihe:   Angola: valtiontalouden avoimuus

Tiedotusvälineiden mukaan 12. syyskuuta 2002 Maailmanpankin Afrikan alueen varapresidentti Calisto Madavo ilmoitti Luandassa, että Maailmanpankki epäilee, että miljardeja dollareita on kadonnut Angolan valtion talousarviosta. Samalla hän puolusti avointa valtiontalouden tilinpitoa, joka on välttämätön erityisesti korkean köyhyystason alentamiseksi.

Calisto Madavo ilmoitti myös, että on merkityksellistä, että itse valtionpäämies Eduardo dos Santos viittasi Madavolle myöntämänsä audienssin aikana Angolan valtiontalouden tilinpidon avoimuuteen. Maailmanpankin Afrikan alueen varapresidentin mukaan poliittisten vallanpitäjien ja kansalaisyhteiskunnan on tehtävä valtiontalouden todellinen tilinpito avoimeksi.

Mitä tulee Angolan rakenteellisiin uudistuksiin liittyvään Maailmanpankin tukeen, Calisto Madavo ilmoitti, että tukea myönnetään vaiheittain ja on oleellista, että määrärahat käytetään hankkeisiin, joihin ne on myönnetty.

Euroopan parlamentin 4. heinäkuuta 2002 annetussa päätöslauselmassa (P5_TA(2002)0375) puolestaan todetaan, että parlamentti ”pyytää Angolan hallitusta ja sen teollisuus- ja kauppakumppaneita perustamaan avoimen ja vastuullisen järjestelmän Angolan luonnonvarojen hoitamiseksi erityisesti öljyn ja timanttien hyödyntämiseksi niin, että niistä saatavat tulot käytettäisiin köyhyyden torjuntaan ja yleisen, kestävän, tasa-arvoisen ja pysyvän kehityksen rahoittamiseen”.

Tämä huolenaihe sisältyy sitä paitsi useisiin Euroopan parlamentin päätöslauselmiin, joita on Angolan tapauksen lisäksi annettu muista vastaavista tilanteista tai jotka yleensä liittyvät Euroopan unionin kehitysyhteistyöpolitiikkoihin.

Onko komissio seurannut Angolan valtiontalouden tilinpidon avoimuuteen ja kurinalaisuuteen liittyvien tärkeiden seikkojen kehittymistä? Minkä arvion komissio tällä hetkellä tekee öljystä ja timanteista saavista tuloista ja yleensä valtiontalouden tilipidon tilanteesta nykyisin ja lähitulevaisuudessa?

----

----

(2004/C 33 E/013)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2862/02

esittäjä(t): José Ribeiro e Castro (UEN) komissiolle

(10. lokakuuta 2002)

Aihe:   Angola: talousarvio 2003

Angolan hallituksen vähäiset sosiaalialan ponnistelut ovat toistuvasti olleet kansainvälisen yhteisön sekä Angolan tilanteen perusteellisesti tuntevien kansalaisjärjestöjen kritiikin ja arviointien kohteena. Yhtenä osoituksena todellisesta tilanteesta on se, että vuodesta toiseen on aloille kuten terveydenhuolto, sosiaalihuolto, koulutus, asuminen, terveydenhoito jne. myönnetty talousarvion määrärahoista vain pieni osuus. Pitkittynyt sisällissota on ollut pääasiallisin syy tähän seikkaan, ja sen takia on muodostunut paradoksaalinen tilanne, joka todettiin viimeksi pidetyssä AKTin ja EU:n yhteisessä parlamentaarisessa edustajakokouksessa (”ottaa huomioon epäinhimillisen ristiriidan potentiaalisesti upporikkaasta maasta, jonka väestö elää äärimmäisessä köyhyydessä angolalaisten monivuotisten kärsimysten seurauksena”) ja Euroopan parlamentin 11. huhtikuuta 2002 antamassa päätöslauselmassa P5_TA(2002)0192 (”ottaa huomioon maan epäinhimillisen paradoksin eli sen, että potentiaalisesti hyvin rikkaan maan väestö elää äärimmäisessä köyhyydessä, mikä on vuosikausia ollut tunnusomaista Angolan kansan kärsimyksille”).

Toisinaan Angolan hallitus on osoittanut jopa ymmärtämystä edellä mainittua kritiikkiä kohtaan ja halua muuttaa asioiden tila lopullisesti. Tällainen tapaus oli vuoden 2002 valtion yleisen talousarvion valmistelu ja hyväksyminen, jonka yhteydessä Angolan suunnitteluministeri lausui marraskuussa 2001, että ensimmäistä kertaa Angolan itsenäisyyden aikana voitiin todeta, että määrärahojen jaossa puolustusala siirrettiin taka-alalle, kun taas terveydenhuolto ja koulutus saivat suuremman osan.

Vuodeksi 2003 on odotettavissa suuria ja vielä huomattavampia muutoksia, joissa otetaan huomioon kaksi tekijää: toisaalta sota on loppunut ja toisaalta miljoonat kotinsa jättäneet ja pakolaiset tarvitsevat valtavasti tukea ja apua, jotta väestö, joka janoaa normaaleja kehitys- ja elinolosuhteita, voi asettua uudelleen aloilleen ja palata yksinkertaisesti takaisin tavalliseen siviiliväestön elämään.

Kansainvälisen yhteisön ja etenkin EU:n ja sen jäsenvaltioiden antamaan tukeen puuttumatta tämä uusi korostetusti sosiaalinen suunta, jos Angolan viranomaiset omaksuvat sen selvästi, rohkaisisi tuntuvasti lahjoittajien kokousten järjestämistä tulevaisuudessa, koska niin muodostuisi olennainen hyvän hallintotavan indikaattori ja annettaisiin merkki siitä, että Angolan suunnattomia rikkauksia, kykyjä ja mahdollisuuksia käytettäisiin lopultakin koko kansan ja maan yleisen kehityksen hyväksi.

Onko komissio seurannut Angolan valtion talousarvion tilaa ja kehitystä, etenkin vuoden 2002 talousarvion toteutumista ja vuoden 2003 talousarvion valmistelua? Minkä arvion komissio tekee vuoden 2002 talousarvion toteutumisesta ja vuoden 2003 talousarvion valmistelusta, etenkin sosiaaliseen vastuuseen ja näille asioille annettuun painoarvoon tai sen puutteeseen liittyen?

Poul Nielsonin komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-2861/02 ja E-2862/02

(4. joulukuuta 2002)

Valtiontalouden tilinpidon avoimuutta ja kurinalaisuutta koskevat kysymykset sekä vuosien 2002 ja 2003 talousarvioiden täytäntöönpano/valmistelu liittyvät läheisesti toisiinsa. Eri tahot ovat yhtä mieltä siitä, että Angolan valtiontalouden kirjanpito ei ole riittävän avointa ja kurinalaista etenkään öljy- ja timanttitulojen osalta, ja että luotettavia tietoja on lähes mahdotonta saada. Tämä on Kansainvälisen valuuttarahaston ja Angolan välisten ongelmien ydin. Komissio katsoo, että Angolan ja Kansainvälisen valuuttarahaston välinen tiivis yhteistyö on olennaisen tärkeää maan uudelleenrakennuksessa, ja kannustaa Angolaa ponnistelemaan nykyisen umpikujatilanteen ratkaisemiseksi.

Komissio korostaa, että Angolan luonnonvarojen, erityisesti öljyn ja timanttien, hallintaa varten on luotava avoimia ja vastuullisia mekanismeja, jotta luonnonvaroista saatavia tuloja voitaisiin käyttää köyhyyden torjuntaan ja maan uudelleenrakennuksen rahoittamiseen kansainvälisen yhteisön jatkuvan tuen ohella. Tämän vuoksi yksi komission ensisijaisista tavoitteista tulevassa Angolaa koskevassa yhteistyöstrategiassa on tukea julkisen talouden hoidon parantamista. Avun määräksi arvioidaan 5—10 miljoonaa euroa, ja sen suuruus ja laatu määräytyvät pääasiassa Angolan hallituksen kanssa toteutettavan kiinteän yhteistyön ja koordinoinnin mukaan. Angolan hallitus on ilmoittanut, että täyteen avoimuuteen päästään seuraavien kolmen vuoden aikana, ja tämän lupauksen toteutumista seurataan tarkasti. Lisäksi valmisteilla on öljyalan tilintarkastus. Myönteisestä kehityksestä on osoituksena Kansainvälisen valuuttarahaston valtuuskunnan Angolan-vierailu, jonka uskotaan toteutuvan vuoden 2002 lopulla.

Vuoden 2002 talousarvion täytäntöönpanon ja vuoden 2003 talousarvion valmistelun osalta ei voida antaa asianmukaisesti perusteltua lausuntoa, koska käytettävissä olevat tiedot eivät ole luotettavia ja tarkkoja. Heinäkuun 17. päivänä 2002 hyväksytyn vuoden 2002 tarkistetun valtion talousarvion osalta ei ole voitu varmistaa, kuinka paljon enemmän varoja on käytetty sosiaalimenoihin kuin puolustusmenoihin, tai onko näin ylipäätään toimittu. Vuoden 2003 talousarvion käsittely on vielä kesken. Viime kuussa hyväksyttiin kuitenkin hallituksen talous- ja sosiaaliohjelma vuosille 2003 ja 2004; siihen sisältyy maaseutuväestön peruspalveluiden (terveydenhuolto, opetus, vesi, sähkö ja maaseudun tiet) parantamiseen tähtäävä investointiohjelma. Tässä investointiohjelmassa kuhunkin provinssiin kohdistetaan 20 miljoonan Yhdysvaltain dollarin suuruiset investoinnit seuraavien kahden vuoden aikana (10 miljoonaa dollaria vuonna 2003 ja 10 miljoonaa dollaria vuonna 2004). Jos nämä investoinnit toteutuvat, ne lisäävät merkittävästi sosiaalimenoihin käytettävissä olevia varoja ja ovat tervetullut täydennys yhteisön rahoittamalle maaseudun jälleenrakennusohjelmalle keskisellä ylängöllä.

----

----

(2004/C 33 E/014)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3142/02

esittäjä(t): Sérgio Marques (PPE-DE) komissiolle

(4. marraskuuta 2002)

Aihe:   Yhteinen alv-järjestelmä

Alv-järjestelmän hyväksymisen yhteydessä vuonna 1967 asetutun juridisen ja poliittisen tavoitteen mukaan edistetään järjestelmää, jonka mukaan tavaroita ja palveluita verotetaan siinä jäsenvaltiossa, jossa ne on tuotettu. Tähän tavoitteeseen pääsyä on lykätty kerta toisensa jälkeen. Vaikka nykyään voimassa olevan tilapäisen alv-järjestelmän mukaan on voitu poistaa valvonta unionin sisärajoilla ja tietyissä olosuhteissa jatkaa veron perintää vastaanottavassa jäsenvaltiossa, se on monimutkainen, vanhanaikainen ja houkuttelee helposti petoksiin. Erityisen vaikeaa on saada veronpalautus toisista jäsenvaltioista ja verohallinnon edustajien palvelut ovat kalliita ja monimutkaisia käyttää, mikä on pääasiallisin ongelman aiheuttaja muissa jäsenvaltioissa operoiville aktiivisille toimijoille, etenkin pk-yrityksille. Toimijat viittaavat usein menettelyeroihin, joita he havaitsevat eri jäsenvaltioissa.

Tähän liittyvät ne tosiseikat, että tietyt määräykset kuudennessa direktiivissä ja useissa oikeudellisissa välineissä, joita muutettiin vuosien kuluessa, ovat moniselitteisiä ja epätäydellisiä. Myös jäsenvaltioiden pyytämät lukuisat poikkeukset ovat luoneet järjestelmään tiettyä kaaosta.

Äskettäin hyväksytyillä muutamilla oikeudellisilla välineillä ei ole olennaisesti muutettu edellä mainittua tilannetta.

Kysyn seuraavaa:

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(9. joulukuuta 2002)

Lopullisen arvonlisäverojärjestelmän tavoitteena on, että yhteisössä tapahtuvaan kulutukseen liittyviä liiketoimia verotettaisiin alkuperäjäsenvaltiossa. Tällaisen järjestelmän käyttöönotto edellyttää jäsenvaltioiden verotusjärjestelmien tehokasta yhdenmukaistamista. Tarvittavaa yhdenmukaisuutta ei ole kuitenkaan vielä pystytty saamaan aikaan.

Vaikka komissio pitääkin lopullista järjestelmää edelleen yhteisön pitkän aikavälin tavoitteena, se myöntää, että nykyiseen järjestelmään on tehtävä lyhyellä aikavälillä parannuksia tämänhetkisen järjestelyn puutteiden korjaamiseksi. Tämän vuoksi komissio esitteli kesäkuussa uuden alv-strategian, joka perustuu neljään päätavoitteeseen: voimassa olevien sääntöjen yksinkertaistamiseen ja uudenaikaistamiseen, voimassa olevien säännösten nykyistä yhdenmukaisempaan soveltamiseen sekä hallinnollisen yhteistyön uudelleen käynnistämiseen (1).

Uuden alv-strategian painopistealueisiin kuuluu kuudennen arvonlisäverodirektiivin (2) kodifiointi. Voimassa olevien sääntöjen kodifiointi on sopusoinnussa yksinkertaistamistavoitteen kanssa. Kodifioinnin yhteydessä nykyinen teksti laaditaan uudelleen. Uudelleenlaatimisen tarkoituksena on järkevöittää tekstin rakennetta tekemättä siihen olennaisia muutoksia, joiden osalta olisi pikemminkin annettava uuden strategian toimeenpanoon liittyviä ehdotuksia. Tekstiä laaditaan parhaillaan uudelleen komissiossa, joka esittää asiaankuuluvan ehdotuksensa vuonna 2003. Uudelleen laaditun tekstin hyväksymisen jälkeen saadaan selkeä yleiskuva yhteisön voimassa olevasta lainsäädännöstä.

Uutta alv-strategiaa koskevassa tiedonannossaan komissio ilmoitti myös aikovansa suorittaa tiettyä järkiperäistämistä niiden lukuisten poikkeusten osalta, jotka neuvosto myöntää voimassa olevan kuudennen arvonlisäverodirektiivin 27 artiklan nojalla. Komissio aikoo laatia näiden toimien pohjalta ehdotuksen, jolla direktiiviin sisällytetään joitakin erityisen tehokkaiksi osoittautuneita poikkeuksia. Komissio on aloittanut asiaan liittyvän valmistelutyön voidakseen esittää ehdotuksen vuoden 2003 aikana.

----

(1)  Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Strategia sisämarkkinoiden arvonlisäverojärjestelmän toiminnan parantamiseksi (KOM(2000) 348 lopullinen).

(2)  Kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY, annettu 17 päivänä toukokuuta 1977, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, EYVL L 145, 13.6.1977.

----

----

(2004/C 33 E/015)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3173/02

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle

(30. lokakuuta 2002)

Aihe:   Euroopan unionin rahoitus palestiinalaisalueille

Euroopan parlamentissa käytiin 22. lokakuuta 2002 keskustelua parlamentaarisen tutkintalautakunnan asettamisesta tutkimaan väitteitä, joiden mukaan EU:n varoja on käytetty rahoittamaan terroristien toimintaa palestiinalaishallinnon alueilla. Komission jäsenen Chris Pattenin mukaan parlamentin tekemästä tutkimuksesta seuraisi avun lakkaaminen palestiinalaishallinnolle. Tutkimus nimittäin vaikuttaisi psykologisesti niihin, jotka paikan päällä jakavat varoja. Komission jäsen korosti myös sitä, että amerikkalaiset, israelilaiset ja YK odottavat Euroopan unionin myöntävän humanitaarista avustusta. Hän esitti ulkoasioiden valiokunnalle, että palestiinalaisalueiden tuen lakkauttaminen vaikuttaisi kielteisesti lisäämällä sosiaalista jännitystä, vihaa ja lopulta terrorismia. Kaikki perustelut ovat erittäin vakavia.

Monet meistä hyväksyisivät toiminnan polttopisteeksi työskentelyn sellaisen ratkaisun hyväksi, jossa tunnustetaan kaksi valtiota ja jossa taataan turvallisuus Israelin valtiolle ja arvo palestiinalaisille. Kuitenkin huolena on edelleen, että EU:n varoilla rahoitetaan naisiin ja lapsiin kohdistuvia terroritekoja. Paikan päällä on pyrittävä rajoittamaan mahdollisuuksia kyseisiin väärinkäytöksiin. Esimerkiksi joidenkin raporttien mukaan EU:n tukea on käytetty väärin maksamalla palkkoja henkilöille, joita ei ole olemassa. Komission mukaan Kansainvälinen valuuttarahasto on valvonut EU:n varojen käyttöä. Der Spiegel -lehdessä, joka ilmestyi 27. toukokuuta, kerrotaan Kansainvälisen valuuttarahaston vastuuhenkilön myöntäneen, ettei hän tiedä miten jokainen euro käytetään ja että on mahdotonta tehdä asianmukaista tilintarkastusta. Hän lisäsi vielä, että Kansainvälinen valuuttarahasto tarkistaa vain, menevätkö palestiinalaishallinnolle tarkoitetut määrärahat oikean suuruisina vastaaville osastoille.

Voisiko komissio kertoa, mikä on Kansainvälisen valuuttarahaston rooli valvontaprosessissa? Onko hyväksyttävää, että Kansainvälinen valuuttarahasto osallistuu Euroopan unionin varojen käytön valvontaan? Kuka on vastuussa tiukasta ennakko- ja jälkivalvontajärjestelmästä, johon komission jäsen on viitannut aiemmin? Kuka on vastuussa siitä, että jokainen palkansaaja todella on olemassa ja tekee työtä, josta hänelle maksetaan?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(10. joulukuuta 2002)

Komission virkamiehet tapasivat 4. marraskuuta 2002 talousarvion valvontavaliokuntaan, budjettivaliokuntaan ja ulkoasioiden valiokuntaan kuuluvia parlamentin jäseniä keskustellakseen palestiinalaisille annettavasta EU:n avusta. Samanlainen kokous pidettiin 14. marraskuuta 2002 parlamentin varapuhemiehen Guido Podestàn ja komission virkamiesten välillä. Näissä kokouksissa parlamentin jäsenille ja Guido Podestàlle toimitettiin joukko asiakirjoja palestiinalaisille annettavien yhteisön varojen hallinnoinnista.

Ennakkovalvonnan ja jälkikäteen tehtävän valvonnan osalta voidaan todeta, että EU:n suora budjettituki on rahoitustukea, joka maksetaan palestiinalaishallinnon talousarvioon samoin kuin verosiirrot Israelin hallitukselta, muut palestiinalaishallinnon tulot ja muiden avunantajien maksama tuki. Kaikki nämä varat auttavat rahoittamaan palestiinalaishallinnon yleisiä julkisia menoja palestiinalaishallinnon valtiovarainministeriön valvonnassa. EU:n tai muidenkaan avunantajien varoja ei ole osoitettu minkään tiettyjen menojen rahoittamiseen, eikä niitä näin ollen voida yhdistää mihinkään tiettyyn maksuun. Kansainvälinen valuuttarahasto (IMF) valvoo, että talousarviota kokonaisuutena (kokonaismenot, palkat, muut kuin palkkamenot, rästimaksut) toteutetaan IMF:n ja EU:n kanssa sovitun kuukausittaisen menosuunnitelman mukaisesti. Kaikki talousarvioon suoritettavat maksut, mukaan lukien viimeaikaiset Israelin hallituksen kantamien verotulojen siirrot (heinä-, elo- ja lokakuussa 2002), on tehty tähän valvontamekanismiin perustuen. Lisäksi, ja julkisten menojen yleisen valvonnan parantamiseksi palestiinalaishallinnolle annettavaan EU:n budjettitukeen liittyvissä ehdoissa vaaditaan sekä sisäisen että ulkoisen tilintarkastusjärjestelmän luomista parhaiden kansainvälisten toimintatapojen mukaisesti. Nämä toimenpiteet ovat osa kokonaisvaltaista julkistalouden ja -hallinnon uudistusohjelmaa, josta palestiinalaishallinto ilmoitti heinäkuussa 2002 ja jota Yhdysvallat, Euroopan unioni, Venäjä ja YK:n pääsihteeri ovat tukeneet. Tuoreimmassa (paikallisen tason) erityisryhmän raportissa uudistuksen edistymisestä (20. syyskuuta 2002) vahvistetaan, että valtiovarainministeriö on palkannut johtavan varainhoidon valvojan ja on lähettänyt yhdeksän varainhoidon valvojaa yhdeksään eri ministeriöön. Tavoitteena on saada kaikkiaan 40 varainhoidon valvojaa keskeisiin ministeriöihin ja varoja käyttäviin virastoihin. Tulevina kuukausina pyritään vahvistamaan ulkoista tilintarkastusjärjestelmää.

Länsirannalla työskentelevän henkilöstön palkkamenojen valvonta on siirretty äskettäin valtiovarainministeriölle. Näin ollen valtiovarainministeriö vastaa palkkamenojen valvonnasta, uuden henkilöstön rekrytoimisesta ja palkkamaksuihin tarkoitettujen määrärahojen jakamisesta eri ministeriöille.

----

----

(2004/C 33 E/016)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3307/02

esittäjä(t): Marco Cappato (NI) komissiolle

(14. marraskuuta 2002)

Aihe:   Internetissä toimineen toisinajattelijan Le Chi Quangin tuomitseminen neljäksi vuodeksi vankeuteen

Vietnamilainen toisinajattelija Le Chi Quang, jota syytettiin kommunistihallitusta arvostelevien artikkelien julkaisemista Internetissä, on saanut hanoilaiselta tuomioistuimelta neljän vuoden ehdottoman vankeustuomion, koska hän syyllistyi ”Vietnamin sosialistisen tasavallan vastustamiseen”. Ulkomaalaiselta lehdistöltä evättiin pääsy seuraamaan toisinajattelijan oikeudenkäyntiä, joka kesti vain muutaman tunnin.

Le Chi Quang pidätettiin viime helmikuun 21. päivänä hanoilaisessa Internet-kahvilassa, mistä lähtien häntä pidettiin Β14-vankilassa, koska hän oli julkaissut Internetissä Kiinan presidentille Jiang Zeminille osoitetun kirjeen maiden välisen rajan tilanteesta presidentin virallista vierailua Vietnamiin edeltäneenä iltana. Kirjeessä tämä 32-vuotias tietotekniikan opettaja oli syyttänyt Vietnamin hallitusta Kiinalle maiden välistä rajaa koskevissa neuvotteluissa tehdyistä alueluovutuksista. Hän oli julkaissut Internetissä myös demokratiaa puolustavia tekstejä.

Kesäkuusta lähtien Internetin ja satelliittikanavien vapaa käyttö on ollut sallittua ainoastaan kommunistipuolueen johtohenkilöille ja maan hallitukselle, ja Internet-kahviloiden omistajat ovat velvollisia valvomaan asiakkaidensa Internetin käyttöä. Lisäksi vaikuttaa siltä, että vietnamilaishallinto oli saanut Internetin käytön valvontaan tarvittavan laitteiston ilmaiseksi Ranskalta.

Pyysikö komissio lupaa saada osallistua Le Chi Quangin oikeudenkäyntiin? Mihin toimenpiteisiin komissio on ryhtynyt tai aikoo ryhtyä, jotta Le Chi Quang vapautettaisiin välittömästi ja hänelle myönnettäisiin uusi, kansainvälisten normien mukainen oikeudenkäynti? Mitä valvontajärjestelmiä komissiolla on sen takaamiseksi, ettei Vietnamin hallitus tue komission kokonaan tai osittain rahoittamilla yhteistyö- ja kehitysyhteistyöohjelmilla demokratian vastaisia ja toisinajattelun tukahduttamiseen tähtääviä toimenpiteitä, joista esimerkkinä ovat viimeaikaiset Internetin käyttöön liittyvät rajoitukset?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(6. joulukuuta 2002)

Komissio pyytää parlamentin jäsentä tutustumaan vastaukseen, jonka komissio on antanut Marco Pannellan kirjalliseen kysymykseen E-28 54/02 (1).

Komissio ei pyytänyt lupaa saada osallistua Le Chi Quangin oikeudenkäyntiin, eikä oikeudenkäynnin ajankohtaa ja paikkaa ilmoitettu komissiolle etukäteen. Komissio ei yleensä osallistu Vietnamin kansalaisten oikeudenkäynteihin virallisena tarkkailijana.

Komissio hyväksyi toukokuussa 2002 Vietnamia koskevan strategian, jonka keskeisinä aiheina ovat ihmisoikeuksien ja demokratian edistäminen sekä hyvä hallintotapa. Tässä yhteydessä komissio ja jäsenvaltiot ovat panneet tyytyväisinä merkille Vietnamin hallituksen lainsäädäntöuudistusta koskevan yleissuunnitelman, joka perustuu yhdessä kansainvälisen avunantajayhteisön kanssa valmisteltuun lainsäädäntötarpeiden arviointiin.

Kaikille komission Vietnamissa ja muissa maissa tukemille hankkeille ja ohjelmille tehdään perusteelliset rahoitustarkastukset ja muut tarkastukset myös sen osalta, ovatko ne unionin ihmisoikeus- ja demokratia-politiikan mukaisia.

Lisäksi komission saamat tiedot vahvistavat, että parlamentin jäsenen mainitsema väite, jonka mukaan Ranskan hallitus olisi toimittanut Vietnamin hallitukselle Internet-valvontajärjestelmiä, on perusteeton.

----

(1)EUVL C 192 E, 14.8.2003, s. 82.

----

----

(2004/C 33 E/017)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3311/02

esittäjä(t): Regina Bastos (PPE-DE) komissiolle

(15. marraskuuta 2002)

Aihe:   Euroopan unionin myöntämä rahoitus Yhdistyneiden Kansakuntien väestörahastolle

Yhdysvaltojen päätettyä keskeyttää Yhdistyneiden Kansakuntien väestörahaston (UNFPA) rahoittamisen (34 miljoonaa dollaria vuodeksi 2002) Euroopan unionin puheenjohtajavaltio Tanska on vahvistanut tukevansa kyseisen järjestön toimintaa ja sen vuoksi korvaavansa Yhdysvaltojen rahoituksen.

Vahvistaako komissio, että Euroopan unioni tukee UNFPA:ta Yhdysvaltojen puolesta?

Jos vahvistaa, niin

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(7. tammikuuta 2003)

EU:n kehitysneuvosto antoi 30. toukokuuta 2002 kokoontuessaan julkilausuman, jossa korostettiin Yhdistyneiden Kansakuntien väestörahaston (UNFPA) toiminnan tärkeyttä ja kehotettiin kaikkia avun-antajamaita tukemaan rahastoa. Julkilausumassa lisäksi suhtauduttiin myönteisesti komission aikomukseen lujittaa yhteistyötään UNFPA:n kanssa.

Komissio on toistuvasti ilmaissut pettymyksensä Yhdysvaltojen hallituksen päätöksiin perääntyä UNFPA:n rahoituksesta. Komissio katsoo, että perääntymisestä UNFPA:n päätalousarviolle aiheutuva vaje heikentää järjestön toimintakykyä vakavasti. Kansainvälinen yhteisöhän on valtuuttanut UNFPA:n johtamaan YK:n väestö- ja kehityskokouksessa (Kairo, syyskuu 1994) saavutetulla yhteisymmärryksellä vahvistetun maailmanlaajuisen toimintaohjelman täytäntöönpanoa. Komissio ei ole kuitenkaan sitoutunut korvaamaan Yhdysvaltojen rahoitusosuutta UNFPA:n päätalousarviosta. Ottaen huomioon Yhdysvaltojen hallituksen päätökset komissio mieluummin lisää ohjelmatukeaan UNFPA:lle ja Kansainväliselle perhesuunnitteluliitolle (IPPF), jotta ne voivat toteuttaa lisääntymisterveyteen liittyviä hankkeitaan kehitysmaissa.

Komissio allekirjoitti 10. syyskuuta 2002 rahoitussopimuksen kahdeksanteen Euroopan kehitysrahastoon (EKR) sisältyvästä 32 miljoonan euron ohjelmasta, jonka UNFPA (kaksi kolmasosaa) ja IPPF (yksi kolmasosa) toteuttavat 22 köyhimmässä Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (AKT) maassa. Tällä ohjelmalla pyritään parantamaan AKT-maiden valmiuksia tarjota lisääntymisterveyteen liittyviä palveluja haavoittuville ja puutteellisia palveluja saaville väestöryhmille. Komissio odottaa, että sopimukset allekirjoitetaan UNFPA:n ja IPPF:n kanssa lähitulevaisuudessa ja että ohjelman täytäntöönpano voidaan aloittaa vuoden 2003 alkupuolella. UNFPA:lle on myös tarkoitus antaa lisätukea yhdeksännestä EKR:stä lisääntymisterveyttä koskevien hankkeiden täytäntöönpanemiseksi.

----

----

(2004/C 33 E/018)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3349/02

esittäjä(t): José Ribeiro e Castro (UEN) komissiolle

(26. marraskuuta 2002)

Aihe:   Etelä-Afrikan rikollisuus ja uusi portugalilaisen murha

Vastauksessa samasta aiheesta 14. kesäkuuta 2001 esittämääni kysymykseen (E-1683/01 (1)) komission jäsen Poul Nielsen vastasi 7. syyskuuta 2001, että ”vaikka voimassa olevassa monivuotisessa maaohjelmassa rikoksentorjunta ei ole keskeisellä sijalla, komissio uskoo, että maan sosiaalisen ja taloudellisen tilanteen paraneminen on omiaan vähentämään rikollisuutta. EU:n kehityspolitiikan avulla tilannetta pyritään parantamaan entisestään. Aiemmin komissio on rahoittanut kahta ohjelmaa, joilla tuetaan Etelä-Afrikan poliisivoimia ja joista toinen jatkuu edelleen.”

Parlamentti hyväksyi samoihin aikoihin 5. heinäkuuta 2001 päätöslauselman Etelä-Afrikan tilanteesta (2), joka oli paljon vähemmän optimistinen ongelman ja sen kehityksen suhteen. Sen mukaan ”Etelä-Afrikalla olisi huomattavia vaikeuksia ratkaista nämä ongelmat ilman kansainvälisen yhteisön tukea ja solidaarisuutta ja että Euroopan unionin rooli tässä yhteisössä on keskeinen, sillä 70 prosenttia Etelä-Afrikan saamasta kansainvälisestä avusta tulee unionista ja sen jäsenvaltioista.”

Väkivaltarikollisuus Etelä-Afrikassa ei valitettavasti näytä laantumisen merkkejä, päinvastoin murhattujen Euroopan unionin kansalaisten ja etenkin portugalilaisten määrä on edelleen suuri. Vain muutama päivä sitten tietoon tuli vuoden 2002 kahdeskymmenesviides portugalilaisen murha.

Tällaista ei tietenkään voida hyväksyä ja tilanne vaatii tarmokkaampia toimia Etelä-Afrikan viranomaisilta sekä tiiviimpää kansainvälistä seurantaa.

Onko komissio yhtä luottavainen ja uskoo yhä hyväntahtoisesti siihen, että Etelä-Afrikassa asuviin Euroopan kansalaisiin kohdistuva väkivaltarikollisuus voidaan ratkaista ”parantamalla elämän laatua”, joka tietenkin on toivottavaa Etelä-Afrikalle kuten muillekin maille? Vai aikooko se sisällyttää rikosten ennaltaehkäisyn, eritoten väkivaltarikollisuuden ja murhien estämisen keskeiseksi teemaksi kaikkeen EU:n ja Etelä-Afrikan kehitysyhteistyöpolitiikkaan? Entä mitä indikaattoreita ja johtopäätöksiä on saatu komission viime aikoina rahoittamista Etelä-Afrikan poliisilaitoksen tukiohjelmasta?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(24. tammikuuta 2003)

Komissio ei ole koskaan väittänyt, että taloudellisen ja sosiaalisen tilanteen parantaminen ratkaisisi Etelä-Afrikassa asuviin eurooppalaisiin kohdistuvan väkivaltarikollisuuden ongelmaa. Se uskoo kuitenkin edelleen, että Etelä-Afrikassa esiintyvän väkivallan perimmäiset syyt ovat ainakin osittain maassa yhä edelleen vallitsevissa äärimmäisen epätasa-arvoisissa oloissa, apartheid-taustassa ja siihen liittyneessä julkisen vallan käyttäjien harjoittamassa väkivallassa sekä muita heikommassa asemassa olevien yhteisöjen (joihin suuri osa väestöstä edelleenkin lukeutuu) suuresta köyhyydestä. Komissio uskoo, että sen pyrkimyksillä tällaisen epätasa-arvon lieventämiseksi on pitkällä aikavälillä myönteinen vaikutus rikollisuuteen. Komissio on lisäksi pannut alalla täytäntöön tärkeitä ohjelmia ja aikoo tehdä näin jatkossakin.

Huomautettakoon, että rikostentorjunta ei itsessään ole keskeisellä sijalla nykyisessä monivuotisessa maaohjelmassa eikä myöskään uudessa, hyväksymisvaiheessa olevassa ohjelmassa.

Komissio on kuitenkin rahoittanut kahta ohjelmaa nykyisen maaohjelman yhteydessä yhdessä sen keskeisistä osista eli oikeusvaltion vakiinnuttamista ja ihmisoikeuksien edistämistä koskevassa osassa. Kyseessä ovat Etelä-Afrikan poliisivoimia tukevat ohjelmat.

Itä-Kapmaan provinssin poliisitoimintaa tukevan ohjelman tavoitteena on parantaa alueen poliisivoimien tehokkuutta ja toimintavalmiuksia. Ohjelmaan on kuulunut useita poliisien koulutuskursseja sekä 34 poliisiaseman rakentaminen tai uudistaminen. Maksusitoumus (10,8 miljoonaa euroa) on käytetty jo lähes kokonaan. Ohjelmaa ollaan päättämässä ja siitä tehdään jälkiarviointi.

Etelä-Afrikan poliisivoimien ja turvallisuusasioista vastaavan ministeriön valmiuksien ja rakenteiden kehittämistä koskevan ohjelman tavoitteena on henkilöstövoimavarojen vahvistaminen, jotta poliisivoimat voisivat panna täytäntöön rikostenehkäisyohjelmia, perustaa DNA-rikostutkimustietokannan, laatia KwaZulu-Natalin provinssin turvallisuutta koskevan yleisohjelman sekä parantaa henkilöstövoimavarojaan ja hallinnollisia valmiuksiaan. Ohjelma käynnistyi hitaasti, mutta on nyt pääsemässä vauhtiin; noin neljännes 18,5 miljoonan euron maksusitoumuksista on nyt suoritettu.

Lisäksi komissio rahoittaa kattavaa ohjelmaa, jolla tuetaan Etelä-Afrikan oikeusministeriön pyrkimyksiä parantaa kaikkien kansalaisten mahdollisuuksia vedota entistä tehokkaampaan oikeusjärjestelmään.

Uuden monivuotisen (2002—2006) maaohjelman demokratiakehitystä koskevassa osassa keskitytään aiempaa enemmän rikosten torjuntaan. Uuden maaohjelman mukaan Etelä-Afrikan jälleenrakentamisen ja kehittämisen Eurooppa-ohjelmalla pyritään vahvistamaan sosiaalista pääomaa ja demokratian arvoja paikallisella tasolla rikosten ehkäisyn avulla, erityisesti heikommassa asemassa oleviin ryhmiin kohdistuvan ja näiden ryhmien sisäisen väkivallan suhteen, sekä edistämällä yhteisöjen osallisuutta ja rikosoikeudellisen järjestelmän vastuun selkeyttä. Alalla voitaisiin toteuttaa esimerkiksi aiempaan kokemukseen perustuva Itä-Kapmaan provinssin poliisitoimintaa tukeva ohjelma, jossa keskityttäisiin rikosten ehkäisyyn ja erityisesti naisiin ja lapsiin kohdistuvaan väkivaltaan. Siinä tuettaisiin myös palvelujen tehokkuutta, yhteisöjen osallisuutta ja rikosoikeudellisen järjestelmän vastuun selkeyttä. Tämän ohjelman kaltaisia toimia voidaan mahdollisesti toteuttaa myös KwaZulu-Natalin provinssissa.

----

(1)EYVL C 115 E, 16.5.2002, s. 8.

(2)EYVL C 65 E, 14.3.2002, s. 371.

----

----

(2004/C 33 E/019)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3365/02

esittäjä(t): Brian Crowley (UEN) komissiolle

(20. marraskuuta 2002)

Aihe:   AFCon Management Consultants (Irlanti) ja palvelujen hankintasopimuksen Tacis FDRUS 9902 kieltäminen

Mikä on komission kanta AFCon Management Consultantsin (Irlanti) tekemään valitukseen, koska komissio kielsi siltä virheellisesti palvelujen hankintasopimuksen Tacis FDRUS 9902?

Miksi komissio kieltäytyi tarkastelemaan AFConin oikeutta sopimukseen, kun se jätettiin toiseksi, vaikka sen tarjous ei ollut huonompi kuin tarjouskilpailun voittaneen, jolle annettiin väärin perustein teknisiä lisäpisteitä? Millä perusteella komissio kieltäytyy ottamasta huomioon asioita, jotka puoltavat AFConin tarjousta? Mikä on komission kanta hankkeen heikon täytäntöönpanon suhteen?

Aikooko komissio ratkaista AFConin esille tuoman asian pian ja myönteisissä merkeissä ja aikooko se antaa yleisen lausunnon asiasta?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(23. joulukuuta 2002)

Mitä tulee tarjouskilpailuun FDRUS 9902 — maatalouden rinnakkaispalvelut Etelä-Venäjällä — komissio ei yhdy AFConin näkemykseen, jonka mukaan siltä on epäasianmukaisesti evätty kyseinen sopimus. Lisäksi tarjouskilpailua koskevissa säännöissä ei ole määrätty mahdollisuudesta antaa hyvitystä tarjoajille, joille ei ole myönnetty sopimusta. Näin ollen komissio ei hyväksy korvausvaatimusta.

Tarjouskilpailu FDRUS 9902 käynnistettiin ajankohtana, jona komissio ei soveltanut erityissääntöjä tavanomaisiin tarjousasiakirjoihin kieltääkseen maksujen sisällyttäminen korvattaviin kustannuksiin. Tarjousasiakirjoissa FDRUS 9902 ei mainittu mitään erityistä tämän suhteen, ja siksi niitä voitiin tulkita eri tavoin. Tarjouskilpailun voittajalla ja AFConilla oli erilaiset lähestymistavat tarjousten esittämiseen, ja molemmat olivat hyväksyttäviä tarjouskilpailun ajankohtana voimassa olevien tarjouskilpailusääntöjen mukaan.

Sopimus myönnettiin taloudellisesti edullisimmalle tarjoukselle, jona pidettiin tarjousta, jolla oli paras laatu-hintasuhde (toisin sanoen teknisten ja taloudellisten tekijöiden yhteisvaikutus; ensin mainitun painotus oli 70 prosenttia ja jälkimmäisen 30 prosenttia). Taloudellinen arvio suoritettiin tarjousten kokonaishintojen, muun muassa palkkioiden, oleskelukulujen, välittömien kustannusten ja korvattavien kustannusten, perusteella.

Tarjouskilpailun voittajan katsottiin olevan parhaan tarjouksen tekijä, ja voittajalle myönnettiin sopimus TACISin tarjouskilpailusääntöjen mukaisesti.

AFCon on palkannut O'Connor and Company -nimisen asianajotoimiston avustamaan korvausvaatimuksessa. O'Connorin pyynnöstä O'Connor ja komissio pitivät 4. syyskuuta 2002 kokouksen, jossa AFConin asianajajalla ja komissiolla oli mahdollisuus keskustella AFConin vaatimuksista.

Komissio on tietoinen hankeen toteutukseen liittyvistä hankaluuksista, jotka paikallisen kumppanin ja paikallisen hallituksen välisen yhteistyön puuttuminen aiheuttaa. Tämän seurauksena hankkeen toteutus ei ole edistynyt. Komissio on siksi ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin hankkeen toimien muuttamiseksi siten, että saavutetaan jäljellä olevat tavoitteet ja varmistetaan hankkeen kestävyys.

----

----

(2004/C 33 E/020)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3406/02

esittäjä(t): Marco Cappato (NI) ja Benedetto Della Vedova (NI) komissiolle

(29. marraskuuta 2002)

Aihe:   Sudanin kansalaisen Dimiana Murad Nashidin tapaus

Sudanilainen lehti Al-Watan julkaisi 4. marraskuuta 2002 uutisen koptilaista kristinuskoa tunnustavan opiskelijan sieppauksesta Pohjois-Sudanissa, hänen pakkokäännyttämisestään islamin uskoon ja pakko-naittamisesta.

Omdurmanin Al-Neelain yliopiston ensimmäisen vuosikurssin opiskelija Dimiana Murad Nashid katosi lokakuun lopulla. Tytön ystävät ja opiskelutoverit ilmoittivat perheelle, että Ehab-niminen muslimi vei hänet pois yliopistolta.

Dimianan isä, joka esitti tapauksen ”Freedom House's Center for Religious Freedoms” -järjestölle, on kertonut, että Kalaklan (Khartoumin lähellä sijaitseva pikkukaupunki) tuomioistuin oli esittänyt hänelle kutsun saapua tyttärensä häihin. Tuomioistuimessa olivat läsnä sulhasen isäksi esittäytynyt uskonnollinen johtaja avioliittotodistuksen kanssa, sekä asianajaja, joka esitti Dimianan allekirjoittaman asiakirjan, jossa tämä ilmoitti kääntyneensä islaminuskoon ja haluavansa mennä naimisiin Ehabin kanssa.

Tavattuaan tyttärensä tämän kaappaajien läsnäollessa isä kertoi, että tämä oli vaikuttanut huumatulta ja että hänen silmänsä ja huulensa olivat olleet turvoksissa. Hänelle oli myös sanottu, että jos hän tahtoo tyttärensä takaisin, hänenkin on käännyttävä islaminuskoon.

Onko komissio pyytänyt virallisesti Sudanin tasavallan suurlähettiläältä selvitystä asiasta? Jos ei ole, miksi ei? Jos on, minkälaisia vastauksia se on saanut? Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä saadakseen Sudanin hallituksen lopettamaan muiden kuin islaminuskoisten naisten ja miesten vapauksien jatkuvan polkemisen maassa?

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä estääkseen vuonna 1927 tehdyn kansainvälisen orjuuden vastaisen yleissopimuksen laajamittaisen rikkomisen, jota Sudanin hallitus katsoo läpi sormien ja johon se itsekin syyllistyy? Entä mitä poliittisia ja diplomaattisia painostuskeinoja se aikoo käyttää saadakseen nämä kansainvälisen oikeuden loukkaukset loppumaan?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(8. tammikuuta 2003)

Komissio ei ole tietoinen parlamentin jäsenten esittämistä tapahtumista, jotka perustuvat sudanilaisen Al-Watan-lehden julkaisemiin tietoihin. Komissio pyytää selvitystä Sudanin edustustoltaan ja ilmoittaa asiasta suoraan parlamentin jäsenille.

Unioni on myös Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeustoimikunnan (CHR) 58. istunnossa johdonmukaisesti korostanut vastustavansa nykyajan orjuutta. Unioni ilmaisi myös olevansa huolestunut pakkotyötapauksista, jotka mainittiin CHR:n edellisessä istunnossa annetussa Sudania koskevassa päätöslauselmassa.

Komissio tietää, että orjuutta esiintyy joissakin Sudanin osavaltioissa. Komissio yrittää mahdollisuuksien mukaan keskustella tilanteesta maan viranomaisten kanssa. Komissio tukee myös kansalaisjärjestöjä ja kansalaisyhteiskunnan rakentamiseen tähtääviä aloitteita. Yhteisö voi ottaa esiin tämänkaltaisia kysymyksiä Sudanin kanssa käytävässä poliittisessa vuoropuhelussa, jonka perustana on Cotounoun sopimuksen 8 artikla. Tästä aiheesta keskustellaan troikan seuraavan Sudanin vierailun aikana.

Komissio on seurannut erittäin kiinnostuneena kansainvälisen vaikutusvaltaisten henkilöiden ryhmän (IEPG) yhteistyötä Yhdysvaltain presidentin nimittämän Sudanin rauhanlähettilään senaattori J. Danforthin kanssa. Osapuolia pyydettiin laatimaan orjuutta, ihmisryöstöä ja pakkotyötä Sudanissa koskeva tutkimusraportti. Komissio katsoo, että laadittava raportti on erittäin käyttökelpoinen väline näiden arkaluonteisten kysymysten selvittämiseksi. IEPG:n mielestä tarvitaan myös entistä perinpohjaisempaa tutkimusta ja analyysiä.

Lisäksi mietitään rahoitusta ihmiskauppaa, lapsityövoimaa ja orjuutta koskevia kysymyksiä käsitteleville hankkeille.

----

----

(2004/C 33 E/021)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3415/02

esittäjä(t): Harald Ettl (PSE) komissiolle

(25. marraskuuta 2002)

Aihe:   Ennakkoilmoitus yrityskeskittymästä Pfizer-Pharmacia, julkaistu 31. lokakuuta 2002, EYVL C 265/2

Missä määrin komission kilpailun pääosasto on tutkinut, aiheuttaako tai vahvistaako Pfizer-Pharmacia-yrityskeskittymä tilanteen, jossa tehokas kilpailu yhtenäismarkkinoilla tai huomattavassa osassa markkinoita estyy? Tilanteessa on otettava huomioon erityisesti se, että Pfizeristä tulee Pharmacian haltuunoton jälkeen maailman suurin lääkealan yritys. Missä määrin asianmukaisten määräysten avulla estetään tietyissä tuotesegmenteissä yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen 4064/89 (YVA) 2 artiklan 3 kohdan vastaisen määräävän aseman syntyminen tai vahvistuminen?

Yrityskeskittymän avulla toisen yrityksen haltuunsa ottavasta Pfizeristä tulee hallitseva markkinavoima monien tuotteiden markkinoilla, jolloin kuluttajien käytettävissä oleva tarjonta voi huonontua sekä tuotevalikoiman supistumisen että hintojen kohoamisen vuoksi. Missä määrin komission kilpailun pääosasto on tutkinut asiaa ja mihin tulokseen se on tullut? Millaisia määräyksiä on annettu tällaisen markkinakehityksen estämiseksi?

Onko Euroopan komissio/kilpailun pääosasto tutkinut, onko kyseinen fuusio YVA:n 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan tarkoittama tarpeellinen yrityskeskittymä, jonka avulla yhteismarkkinoilla voidaan pitää yllä tehokasta kilpailua ja kehittää sitä edelleen etenkin kaikkien asianomaisten markkinoiden rakenne huomioon ottaen, kun samalla pannaan merkille, että yrityskeskittymä aiheuttaa maailmanlaajuisesti arviolta 30 000—40 000 työpaikan ja Euroopassa 10 000 työpaikan menetyksen ja että Itävallassa menetetään kolmannes nykyisistä työpaikoista?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(13. tammikuuta 2003)

Tutkiessaan yrityskeskittymää komissio pyrkii aina selvittämään, johtaako toimenpide sellaisen määräävän aseman syntymiseen tai vahvistumiseen, jonka johdosta tehokas kilpailu yhteismarkkinoilla tai niiden merkittävällä osalla olennaisesti estyisi [asetuksen (ETY) N:o 4064/89 (1) (ns. sulautuma-asetus) 2 artiklan 2 kohta]. Näin on menetelty myös kysymyksessä esille otetun yrityskeskittymän tapauksessa. Kilpailun pääosasto on käynnistänyt laajan markkinatutkimuksen, jossa kaikkien merkityksellisten markkinoiden asiakkaille ja kilpailijoille lähetetään yksityiskohtaiset kyselylomakkeet. Vaikka keskittymän johdosta syntyvästä yrityksestä tuleekin maailman suurin lääkealan yhtiö, tutkimuksen tarkoituksena on edelleen havaita määräävän aseman syntyminen tai vahvistuminen.

Jos yrityskeskittymän yhteismarkkinoille soveltuvuudesta on vakavia epäilyjä, keskittymään osallistuvat yritykset voivat ehdottaa toimia kilpailuongelmien ratkaisemiseksi. Jos komissio katsoo, että ehdotetut toimet ovat riittävät ja että ne hälventävät yhteismarkkinoille soveltumista koskevat vakavat epäilyt, se voi sulautuma-asetuksen 6 artiklan 2 kohdan nojalla päättää julistaa yrityskeskittymän yhteismarkkinoille soveltuvaksi. Tyypillinen toimi kilpailuongelmien ratkaisemiseksi on luopua liiketoiminnasta niillä markkinoilla, joihin kohdistuu vakavia epäilyjä. Komissio tarkastaa luopumisehdotukset ja kysyy asiakkaiden ja kilpailijoiden näkemystä siitä, ratkaisevatko ne kilpailuongelmat tehokkaasti. Liiketoiminnasta luopumisen lisäksi komissio voi estää määräävän aseman syntymisen tai vankentumisen tietyillä tuotemarkkinoilla myös niin, että se julistaa toimenpiteen yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja siten käytännössä kieltää sen. Tällainen päätös tehdään kuitenkin vasta kun asia on tutkittu perusteellisesti ja vain jos ehdotetut sitoumukset eivät ole riittäviä.

Koska Pfizerin ja Pharmacian ehdotetun sulautumisen tutkinta on vielä kesken, komissio ei voi ottaa kantaa tapauksen yksityiskohtiin tai todennäköiseen ratkaisuun.

Yrityskeskittymien valvonnan tarkoituksena on tehokkaan kilpailun ylläpitäminen ja kehittäminen, ja siinä keskitytään pääasiassa mahdolliseen taloudelliseen vaikutukseen, joka keskittymän syntymisellä on asiakkaisiin. Vaikka yrityskeskittymien aiheuttamat rakennemuutokset voivat vaikuttaa työllisyyteen, siihen liittyviä näkökohtia ei oteta huomioon talousanalyysissä, jossa tarkastellaan yrityskeskittymän erityis-vaikutuksia kilpailuun tietyillä markkinoilla. Sulautuma-asetuksessa annetaan kuitenkin kolmansille osapuolille ja siten myös työntekijöiden edustajille oikeus ilmaista mielipiteensä kirjallisesti tai suullisesti. Pfizeria ja Pharmaciaa koskevassa asiassa kolmansia osapuolia on pyydetty esittämään toimenpidettä koskevat huomautuksensa. Pyyntö julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (2)31. lokakuuta 2002.

----

(1)  Neuvoston asetus (ETY) N:o 4064/89, annettu 21 päivänä joulukuuta 1989, yrityskeskittymien valvonnasta (EYVL L 395, 30.12.1989).

(2)EYVL C 265, 31.10.2002.

----

----

(2004/C 33 E/022)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3755/02

esittäjä(t): Antonios Trakatellis (PPE-DE) komissiolle

(16. joulukuuta 2002)

Aihe:   Korvaukset maanviljelijöille huonon sään aiheuttamista vahingoista

Viime aikojen katastrofaalinen sää Makedonian ja Thessalian alueilla on aiheuttanut huomattavia vahinkoja sadolle ja omaisuudelle sekä vakavia vaikeuksia liikenteelle. Suuri osa pelloista jäi veden alle ja suuri osa tieverkkoa oli pois käytöstä, koska se oli niin huonosti rakennettu.

Aikooko komissio antaa taloudellista apua edellä mainituille alueille normaalien elinolojen palauttamiseksi luonnonmullistusten koettelemille alueille niin pian kuin mahdollista 11. marraskuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2012/2002 (1) nojalla?

Mitä Kreikan viranomaiset ovat tehneet antaakseen erityistukea, jolla on tarkoitus kattaa edellä mainitut vahingot?

Kreikka on ennenkin joutunut samanlaisiin koettelemuksiin. Onko sen aiemmin kyseisen asetuksen nojalla mahdollisesti saama tuki käytetty kokonaan ja jos ei ole, palautettiinko käyttämätön osuus komissiolle?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(22. tammikuuta 2003)

Kreikan viranomaiset eivät ole äskettäin esittäneet komissiolle Euroopan unionin solidaarisuusrahaston perustamisesta 11 päivänä marraskuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2012/2002 (2) 4 artiklan mukaista tukihakemusta arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemien luonnonkatastrofien aiheuttamien vahinkojen korvaamiseksi.

Komissio muistuttaa lisäksi, että kyseisessä asetuksessa säädetyn solidaarisuusrahaston tuen edellytyksenä on asetuksen 2 artiklan ja 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti erityisesti se, että 2 artiklan 2 kohdan viimeisessä alakohdassa tarkoitettuja poikkeuksellisia tapauksia lukuun ottamatta aiheutuneet vahingot arvioidaan vähintään yli kolmen miljardin euron suuruisiksi tai yli 0,6 prosentiksi kyseisen valtion bruttokansantulosta, ja että tukihakemus esitetään kymmenen viikon kuluessa katastrofiin liittyneen ensimmäisen vahingon aiheutumispäivästä. Lisäksi rahastosta rahoitetaan luonteeltaan mainitun asetuksen 3 artiklassa tarkoitettuja toimia, joihin ei kuulu maataloustuotannolle aiheutuneiden tappioiden korvaaminen.

Lopuksi on todettava, että kyseessä on erittäin tuore asetus, jota ei ole vielä sovellettu Kreikkaan.

----

(1)EYVL L 311, 14.11.2002, s. 3.

(2)EYVL L 311, 14.11.2002.

----

----

(2004/C 33 E/023)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3806/02

esittäjä(t): Karin Junker (PSE) komissiolle

(7. tammikuuta 2003)

Aihe:   Komission ja jäsenvaltioiden kehitysmaiden hyväksi toteuttamat tieto- ja viestintätekniset hankkeet

Mahdollisuus hyödyntää maailmanlaajuista viestintätekniikkaa ja erityisesti modernia tieto- ja viestintätekniikkaa voi olla ratkaisevan tärkeä tekijä AKT-maiden kestävän taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen edistämisessä. Sillä voi olla myös merkittävä panos demokraattisessa mielipiteenmuodostuksessa.

Tieto- ja viestintätekniikan nopea käyttöönotto voi parantaa huomattavasti kestävän kehityksen mahdollisuuksia ja edistää Euroopan unionin tärkeitä kehitysyhteistyötavoitteita seuraavilla aloilla: köyhyyden torjunta, terveydenhuolto, koulutus, ympäristönsuojelu ja yksityisen sektorin tukeminen.

Kuten komission tiedonanto (1) osoittaa, myös komissio ja neuvosto ovat tajunneet tieto- ja viestintätekniikan merkityksen. Asia käy ilmi myös kehitysyhteistyöneuvoston 30. toukokuuta 2002 komission tiedonannosta tekemästä päätöksestä. Komissio kertoo tiedonannossaan meneillään olevista ohjelmista ja tulevista toimista. Ne on kuitenkin kuvattu varsin yleisluontoisesti.

Huhtikuisessa Palermon konferenssissa kerrottiin Italian hallituksen kehitysmaiden hyväksi kehittämistä tieto- ja viestintäteknisistä aloitteista. Italia rahoittaa viidessä kehitysmaassa toteutettavia julkisten palvelujen sähköistämishankkeita yli 100 miljoonalla US-dollarilla.

Mitä komissio tekee konkreettisesti kehitysmaiden, erityisesti AKT-maiden hyväksi tieto- ja viestintätekniikan suhteen?

Millaisia ohjelmia ja toimia toteutetaan?

Mitä muut jäsenvaltiot kuin Italia tekevät kehitysmaiden hyväksi tieto- ja viestintätekniikan suhteen?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(14. maaliskuuta 2003)

Tieto- ja viestintätekniikat ja kehitys -tiedonannossa korostetaan tieto- ja viestintätekniikoiden merkitystä yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikan kuudella ensisijaisella aihealueella. Tieto- ja viestintätekniikat ovat väline eivätkä itsetarkoitus.

Kaikki kuusi alueellista ohjelmaa, jotka kuuluvat yhdeksänteen Euroopan kehitysrahastoon (EKR), sisältävät tieto- ja viestintätekniikoihin liittyviä osioita. Komissio tekee parhaillaan yhteistyötä toimivaltaisten alueellisten organisaatioiden kanssa, jotta nämä osiot saataisiin niin pitkälle kuin mahdollista toteutetuiksi käytännössä. Lisäksi komissio on laatimassa toteutettavuustutkimusta AKT-maiden tieto- ja viestintätekniikan alan ohjelmaa varten. Kyseessä on Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ja Euroopan unionin yhteisessä parlamentaarisessa edustajakokouksessa sovittu jatkotoimi, joka perustuu AKT-maiden ryhmän pyyntöön. Tutkimuksen perusteella voidaan laatia toimenpideohjelma, joka toteutetaan yhdeksännen EKR:n kautta.

Yhteisöjen talousarvion momentin B7-623 (tieto- ja viestintätekniikkaa sekä kestäviä energiamuotoja koskevan toimintakyvyn vahvistaminen) perusteella komissio on viimeistelemässä Kansainvälisen teleliiton (ITU:n) kanssa tehtävää sopimusta, jonka avulla on tarkoitus tukea useita tieto- ja viestintätekniikan alan ohjelmia, joista saadaan kerrannaisvaikutuksia. Sopimus koskee lähinnä alhaisen tulotason maita, pääasiassa AKT-maita.

Komissio toteuttaa Aasiassa Asia IT&C -ohjelmaa, Välimeren alueella Eumedis-ohjelmaa ja Latinalaisessa Amerikassa @LIS-ohjelmaa. Kaksi ensimmäistä ohjelmaa on jo saatu lähes päätökseen, ja niiden toista vaihetta ollaan suunnittelemassa.

Komission tarkoituksena on myös kehittää toimintaohjeita, joissa käsitellään tieto- ja viestintätekniikan valtavirtaistamista kuudella ensisijaisella alalla.

Lisäksi Maailman kauppajärjestön (WTO:n) Dohan kehitysohjelman sekä AKT-maiden ja Euroopan unionin välisten taloudellista kumppanuutta koskevien sopimusten yhteydessä komissio kehottaa kehitysmaita ottamaan käyttöön asianmukaisia säännöstöjä ja sallimaan (joko paikalliset tai ulkomaiset) yksityiset investoinnit aloilla, jotka ovat tieto- ja viestintätekniikan kannalta olennaisia. Niitä ovat esimerkiksi televiestintä, tietotekniikkapalvelut, rahoituspalvelut jne. Jos näillä aloilla on kilpailua ja investointitoimintaa ja jos asianmukaisen säännöstön toteuttamiseen osoitetaan taloudellista ja teknistä apua, se edistää kyseisten maiden tieto- ja viestintätekniikan alan infrastruktuureja sekä nettikaupan ja julkisen verkkoasioinnin kehittämistä.

Komissio ja jäsenvaltiot tekevät yhteistyötä tieto- ja viestintätekniikan alan kehitysyhteistyökysymyksissä asiantuntijaryhmän kautta. Ryhmä on kokoontunut tähän mennessä neljä kertaa. Valitettavasti komissiolla ei ole yksityiskohtaisia ja kattavia tietoja kehitysmaiden hyväksi toteutettavista jäsenvaltioiden tieto- ja viestintätekniikan alan ohjelmista.

----

(1)  KOM(2001) 770.

----

----

(2004/C 33 E/024)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3845/02

esittäjä(t): Ieke van den Burg (PSE) ja Wilfried Kuckelkorn (PSE) komissiolle

(9. tammikuuta 2003)

Aihe:   Saksassa maksetut avustukset lisäeläkesäästämisen kannustamiseksi yhteisön lainsäädännön näkökulmasta katsoen

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(24. maaliskuuta 2003)

----

(1)EYVL L 257, 19.10.1968, s. 2.

(2)  Asia C-85/96, Martinez Sala, kok. 1998, s. I-02691.

(3)  Asia C-35/97 komissio vastaan Ranska, kok. 1998, s. I-5325.

----

----

(2004/C 33 E/025)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3846/02

esittäjä(t): Ieke van den Burg (PSE) ja Wilfried Kuckelkorn (PSE) komissiolle

(9. tammikuuta 2003)

Aihe:   Saksassa maksetut avustukset omistusasumisen tukemiseksi (Eigenheimzulage) yhteisön lainsäädännön näkökulmasta katsoen

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(27. maaliskuuta 2003)

----

(1)EYVL L 257, 19.10.1968, s. 2.

(2)EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2.

(3)  Asia C-85/96, Martinez Sala, kok. 1998, s. I-02691.

(4)  Asia C-279/93 Schumacker, kok. 1995, s. I-225.

----

----

(2004/C 33 E/026)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3904/02

esittäjä(t): Nelly Maes (Verts/ALE) komissiolle

(14. tammikuuta 2003)

Aihe:   Talousapu Ruandalle ja Ugandalle

Tiistaina 3. joulukuuta 2002 järjestettiin Euroopan parlamentin kehitysyhteistyövaliokunnassa asiantuntijoiden läsnäollessa keskustelutilaisuus, jonka aiheena oli YK:n raportti ”Illegal exploitation of natural resources and other forms of wealth of the Democratic Republic of the Congo” (Kongon demokraattisen tasavallan luonnonvarojen ja muiden rikkauksien laiton hyödyntäminen).

Huolimatta ulkomaisten joukkojen niin kutsutusta vetäytymisestä jatkuu Kongon rikkauksien ryöstäminen entiseen tapaan. YK:n selvitysryhmä raportoi muun muassa verkostosta, johon kuului korkea-arvoisia poliitikoita, kapinallisjohtajia ja asevoimien edustajia Ruandasta ja Ugandasta. He ovat yhdessä Zimbabwen kanssa luoneet rakenteita voidakseen säilyttää timantti-, koboltti-, kupari-, germanium-, kulta-, kolumbiitti-tantaliitti- ja puuvarat hallinnassaan.

Eikö komissio näe kyseisen ryöstämisen paljastamisessa aihetta käyttää painostuskeinona sitä, että osa näille valtioille annetusta tuesta, joka koituu joko suoraan tai välillisesti hallituksen hyväksi, tehdään riippuvaiseksi sellaisista kriteereistä kuten valtioiden joukkojen täydellinen vetäytyminen Kongosta, Kongossa toimiville kapinallisryhmille annetun tuen lopettaminen kokonaan ja kyseisten maiden toteuttamat konkreettiset toimet kansalaistensa ja sotilaittensa harjoittaman Itä-Kongon luonnonvarojen laittoman hyödyntämisen lopettamiseksi? Eikö komission pitäisi myös suositella neuvostolle, että se harkitsisi ”kohdistettuja pakotteita” sellaisia henkilöitä ja yrityksiä kohtaan, jotka edistävät kyseistä kauppaa?

Mitä tukea komissio antaa Ruandalle ja Ugandalle?

Annetaanko niille budjetista myös suoraa tukea?

Jos vastaus on myönteinen, eikö ole syytä lopettaa tuen antaminen välittömästi?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(3. maaliskuuta 2003)

Komissio on tutkinut tarkoin Kongon demokraattisen tasavallan luonnonvarojen ja muiden rikkauksien laitonta hyödyntämistä käsittelevän asiantuntijoiden keskustelutilaisuuden raportin, jonka YK:n pääsihteeri toimitti turvallisuusneuvostolle 15. lokakuuta 2002.

Raportin 171, 172 ja 173 kohdassa todetaan erityisesti, että YK:n turvallisuusneuvosto voisi tarvittaessa ehdottaa tiettyjä leikkauksia julkiseen kehitysapuun rauhan ja moitteettoman hallinnon edistämiseksi alueella. Raportissa ehdotetaan myös menetelmää näiden leikkausten toteuttamiseksi ja asiantilan ratkaisemisen edellytyksenä erityisesti vieraiden joukkojen vetämistä Kongosta, mikä muuten on tehtykin jo. Raportissa ei sen sijaan esitetä yksityiskohtaisesti muita korjaavia toimenpiteitä tuen asteittaisen supistamisen toteuttamiseksi.

Turvallisuusneuvosto antoi 24. tammikuuta 2003 julkaistussa päätöslauselmassaan nro 1457 lausuntonsa raportista ja jatkoi kuudella kuukaudella asiantuntijaryhmän työtä, jotta se ehtisi tutustua asiaankuuluviin tietoihin ja analysoida aiemmat tiedot todentaakseen ja vahvistaakseen päätelmänsä ja saattaakseen ne tarvittaessa ajan tasalle.

Komission mielestä tällainen jatkoaika on tarpeen asian mutkikkuuden vuoksi, sillä tilanteesta saadaan selkeämpi kuva, kun aikaa on enemmän käytettävissä. Lisäksi komissio on sitä mieltä, että turvallisuusneuvoston päätöslauselma, jossa määritellään kansainvälisen yhteisön yhteinen ja yhdessä sovittu kanta mahdollisiin rangaistuksiin, on välttämätön edellytys tällaisten rangaistusten tehokkuuden varmistamiseksi tavoitteisiin nähden.

Komissio kannustaa Cotonoun sopimuksen 8 artiklaan perustuvan AKT-maiden ja unionin välisen poliittisen vuoropuhelun yhteydessä raportissa mainittuja maita tutkimaan asiaa tarkoin ja toteuttamaan asianmukaiset toimenpiteet raportissa mainittuja kansalaisiaan kohtaan silloin, kun todeksi näytetyt kiistämättömät tosiseikat ja objektiiviset olosuhteet antavat siihen aihetta. Komissio haluaa lisäksi kiinnittää huomiota siihen, että YK:n asiantuntijaryhmän raportissa mainitaan myös Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja muiden Afrikan ulkopuolisten maiden kansalaisia ja yrityksiä, jotka ovat vastuussa Kongon luonnonvarojen riistosta.

Komissiolla ei ole erityistä toimivaltaa henkilöihin ja yrityksiin kohdistuvissa rangaistuksissa. Koska raportissa mainittuihin henkilöihin ja yrityksiin kohdistuvat rangaistukset ovat rikosoikeudellisia ja/tai valtion sisäisiä asioita, komissio ei voi muodollisesti suositella neuvostolle niiden hyväksymistä.

Ugandan ja Ruandan osalta unioni puuttuu asioihin terveydenhuoltoa ja koulutusta sekä liikennettä ja paikallista kehitystä koskevan tukihankkeen välityksellä sekä kansallisten köyhyyden vähentämisstrategioiden toteuttamista edistävän budjettituen välityksellä. Nämä hankkeet on laadittu yhteistyössä Bretton Woods -laitosten, kansalaisyhteiskunnan ja muiden rahoittajien kanssa.

----

----

(2004/C 33 E/027)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3909/02

esittäjä(t): Caroline Lucas (Verts/ALE) komissiolle

(14. tammikuuta 2003)

Aihe:   GATS

Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on selvästi antanut ymmärtää, että ainakin jotkin julkisen koulutusjärjestelmän osa-alueet kuuluvat 1 artiklan 3 kohdan poikkeuslausekkeen soveltamisalan

ulkopuolelle, koska ne kilpailevat yksityisen sektorin kanssa. Erityisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa korkeakoulujärjestelmään kuuluu sekä yksityisiä että julkisia laitoksia, joiden rahoitus katetaan yhä enemmän erilaisin maksuin ja yksityisin varoin.

Aikooko unioni myöntyä kolmansista maista tuleviin vaatimuksiin kaikkien rajoitusten poistamiseksi, mikä takaisi sen, että sitoumuksia sovelletaan vain yksityisin varoin rahoitettuun koulutukseen?

Voiko komissio myöskin selventää termiä ”yksityisin varoin rahoitettu koulutus”, koska kaikkien koulutuslaitosten rahoitus on yhä useammin peräisin maksuista ja muista lähteistä?

Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus

(11. helmikuuta 2003)

Komissio ei aio muuttaa nykyistä korkeakoulutuspalveluja koskevaa sitoumusta, joka koskee yksinomaan yksityisin varoin rahoitettuja palveluja.

Termi ”yksityisin varoin rahoitettu koulutus” rajaa yhteisön sitoumuksen koskemaan vain sellaisia laitoksia, joiden toiminta perustuu yksityisiin varoihin. Se, että jotkin koulutuslaitokset saavat lisärahoitusta maksuista tai yksityisistä varoista, ei automaattisesti tee niistä ”yksityisin varoin rahoitettuja”.

----

----

(2004/C 33 E/028)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0037/03

esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle

(21. tammikuuta 2003)

Aihe:   Somatostatiinin tehokkuus syövän hoidossa

Orlandossa, Yhdysvalloissa sekä Napolissa ja Comossa pidetyissä kansainvälisissä onkologikongresseissa on todettu, että Α-vitamiini, retinoidit ja somatostatiini ovat tehokkaita syöpäkasvainten hoidossa. Näiden aineiden tehokkuuden on vahvistanut professori Luigi Di Bella, jonka metodin Italian terveysministeriö hyväksyi ilman tieteellistä näyttöä vuonna 1997.

Philippe Busquinin komission puolesta antama vastaus

(28. helmikuuta 2003)

Komissio on tietoinen somatostatiinin, retinoidien ja Α-vitamiinin käyttöä syövän hoidossa koskevan tutkimuksen nykytilanteesta.

Somatostatiinianalogiat ovat osoittautuneet hyödyllisiksi sekä in vitro -koekasvainmalleissa että eläinmalleissa. Koehenkilöiden kohdalla kliininen teho on osoitettu myös akromegalian hoidossa ja vähäisemmässä määrin neuroendokriinisissä kasvaimissa.

A-vitamiinin johdannaisia — retinoideja — arvioidaan parhaillaan potentiaalisina syöpää ehkäisevinä aineina. Viimeaikaiset tulokset kertovat niiden myötävaikutuksesta erityisten syövän esiasteiksi luokiteltavien vaurioiden hoidossa ja toisten primaaristen kasvainten esiintymisen vähentämisessä potilailla, joilla on aikaisemmin ollut primaarinen pään ja kaulan alueen syöpä. Vielä ei kuitenkaan tiedetä, ehkäisevätkö retinoidit primaarisia kasvaimia näillä alueilla.

Komissio katsoo, että edellä mainitut somatostatiinia ja retinoideja koskevat tulokset eivät anna mitään oleellisia lisätietoja, jotka voisivat auttaa antamaan lisävalaistusta Di Bella -hoidon tehokkuuteen tai olisivat peruste sen uudelleenarvioinnille. Tähän monilääkehoitoon perustuvaan menetelmään kuului näiden kahden mainitun lisäksi joukko muita lääkkeitä, kuten melatoniini, bromokriptiini, adrenokortikotro-oppinen hormoni (ACTH), syklofosfamidi ja hydroksiurea, ja lääkitystä annettiin edellä mainituista poikkeaville syövän leviämisalueille. Edellä mainittuihin tuloksiin perustuvat yleistykset Di Bella -hoidon potentiaalisesta tehokkuudesta eivät siten ole mahdollisia.

Di Bella -hoidon kliininen teho ja vaikutus kasvainten kasvun estämisessä on jo arvioitu, Italian terveysministerin pyynnöstä, II-vaiheen kliinisessä monikeskustutkimuksessa, joka tehtiin 26 sairaalan syöpäosastoilla ja johon osallistui 386 potilasta, joilla oli pitkälle edennyt syöpä. Tämän tutkimuksen lopputulos oli, että Di Bella -hoito ei osoittanut riittävää tehoa niiden potilaiden osalta, joilla oli pitkälle edennyt syöpä, oikeuttaakseen kliinisiä lisätestejä. Täydellinen raportti tästä tutkimuksesta julkaistiin kansainvälisessä vertaisarviointilehdessä British Medical Journalissa (1).

Syöpätutkimusta tuetaan kuudennessa puiteohjelmassa ensisijaisen aihealueen ”Biotieteet, genomiikka ja terveysalan bioteknologia” puitteissa. Muiden aiheiden ohella syöpätutkimus keskittyy tukemaan kliinistä tutkimusta, etenkin kliinisiä kokeita, joiden tarkoitus on osoittaa uusien ja parannettujen toimenpiteiden teho, samoin kuin tukemaan translaatiotutkimusta, jolla siirretään perustietämystä hyödynnettäväksi kliinisen käytännön ja kansanterveyden sovelluksissa.

Näissä puitteissa ohjelma tarjoaa tilaisuuksia, muiden aiheiden ohella, tutkimussovelluksiin, jotka koskevat somatostatiinia, Α-vitamiinia ja retinoideja syövän hoidossa.

----

(1)  Nro 318, s. 224-228, 1999.

----

----

(2004/C 33 E/029)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0044/03

esittäjä(t): Christa Randzio-Plath (PSE) komissiolle

(21. tammikuuta 2003)

Aihe:   Kilpailuoikeuden soveltaminen riskinluokitusyrityksiin ja tilintarkastajiin

Viime vuosien tilinpäätös- ja rahamarkkinaskandaalit ovat järkyttäneet sijoittajien luottamusta. USA:n ja EU:n viranomaiset keskittyvät sääntelyä ja valvontaa koskeviin toimiin. Eikö kilpailun valvonta ole epäonnistunutta, kun ulkoisista riskinluokituksista huolehtii viisi luokitusyritystä ja kun tilintarkastus yli 80 prosentissa Belgian, Ranskan, Italian, Ison-Britannian ja Alankomaiden sadasta suurimmasta yrityksestä ja yli 50 prosentissa muiden EU-maiden yrityksistä on riippuvaista neljästä tilintarkastusyhtiöstä?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(12. maaliskuuta 2003)

----

(1)EYVL L 191, 19.7.2002.

----

----

(2004/C 33 E/030)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0065/03

esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle

(15. tammikuuta 2003)

Aihe:   Rahoitustuki Guatemalalle

Teiden ja tieliikenneverkoston turvallisuuden takaavien rakenteiden puutteet aiheuttavat Guatemalan suurissa kaupungeissa vakavia ongelmia kansalaisille vaarantaen näiden turvallisuuden (maan toiseksi suurimmassa kaupungissa Quetzaltenangossa tehty tutkimus osoitti tieliikenneonnettomuuksien uhrien määrän kasvaneen jyrkästi), samoin kuin maan hallitukselle, joka on kyettävä rahoittamaan kaupunkien maanparannustyöt. Voiko komissio kertoa, kuinka paljon nykyisiin yhteistyöohjelmiin ja etenkin Keski-Amerikan alueelliseen jälleenrakennusohjelmaan (PRRAC) sisältyviä varoja on myönnetty Guatemalan hallitukselle ja kuinka paljon kyseisen maan hallituksella on näitä varoja vielä käytettävissään?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(5. helmikuuta 2003)

Komission yhteistyö Guatemalan kanssa on alusta alkaen keskittynyt maan kehittämisen lisäksi pääasiallisesti rauhan ja demokratisoinnin tarpeisiin maassa, joka 90-luvulla alkoi hiljalleen selviytyä yli 30 vuotta kestäneestä tuhoisasta sisällissodasta.

Yhteisön Guatemalalle antaman tuen päätavoitteena on vuodesta 1997 alkaen ollut joulukuussa 1996 allekirjoitetun rauhansopimuksen täytäntöönpanon tukeminen. Tuen konkreettisina ilmenemismuotoina on ollut aseista riisuttujen ryhmittymien sopeuttaminen yhteiskuntaan, pakolaisten tukeminen, siviilipoliisi-voimien muodostaminen, kansallisen maarekisterin perustaminen, oikeusjärjestelmän tehostaminen jne. Nämä suuntaukset ovat myös suuntaviivoina Guatemalalle annettavassa tuessa, ja ne on määritelty komission toukokuussa 2002 vuosille 2002—2006 hyväksymässä strategia-asiakirjassa. Komissio on osoittanut Guatemalalle 93 miljoonan euron viitemäärän rahoitus- ja tekniseen tukeen sekä taloudelliseen tukeen vuosille 2001-2006.

Tässä yhteydessä investoinnit julkiseen infrastruktuuriin (maaseudulle rakennettavat tiet, koulut, vesihuoltojärjestelmä jne.) ovat pieni osa Guatemalassa toteutettavasta toiminnasta, ja tämän lisäksi tulee vielä Keski-Amerikan alueelliselle jälleenrakennusohjelmalle (PRRAC) annettu tuki. Guatemala vetoaakin pääasiallisesti muihin rahoittajiin saadakseen suuriin julkisiin infrastruktuurihankkeisiin rahoituksen kansainvälisistä kehitysapuvaroista, esim. EU:n jäsenvaltioilta, Maailmanpankilta ja Latinalaisen Amerikan kehityspankilta.

Komissio on saattanut vuoden 2006 loppuun saakka PRRAC:in kautta Guatemalan käyttöön varoja yhteensä 18,5 miljoonan euron arvosta. Todettakoon, että PRRAC:n toiminta Guatemalassa on keskittynyt alueille, joilla hirmumyrsky Mitch aiheutti eniten tuhoja (lähinnä Izabaliin ja Las Verapacesiin) eikä Quetzaltenangon alue kuulu jälleenrakennusohjelmaan. Suurin osa edellä mainituista varoista — yhteensä 16 miljoona euroa — on sidottu kolmeen suureen hankkeeseen, jotka nykyään ovat jo käynnissä: kaksi niistä koskee terveydenhuoltoa ja koulutusta ja kolmas, jota hallinnoi YK:n kehitysohjelma, koskee vesi- ja jätehuoltoa.

Lisäksi eurooppalaisten ja guatemalalaisten valtioista riippumattomien järjestöjen kanssa on määritelty kymmenen pienempää projektia, jotka koskevat edellä mainittuja aloja. Näistä neljä on jo käynnissä ja komission allekirjoitettavana on kuuden muun sopimukset.

Komission suunnitelmiin ei kuulu edellä mainittujen toimien lisäksi muiden varojen osoittaminen PRRAC:in kautta toteutettaviin uusiin aloitteisiin. Varojen käytöstä mainittakoon, että Guatemalalle osoitetuista 18,5 miljoonasta eurosta joulukuussa 2002 oli maksettu jo 3,3 miljoonaa euroa.

Vuoden 2003 alussa Guatemalan käyttöön oli osoitettu, kun kaikki budjettikohdat otetaan huomioon, noin 100 miljoonaa euroa, mukaan lukien PRRAC:lle tarkoitetut varat.

----

----

(2004/C 33 E/031)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0095/03

esittäjä(t): Olivier Dupuis (NI) komissiolle

(28. tammikuuta 2003)

Aihe:   Lapsiporno

Komission jäsen António Vitorino totesi kysymykseen E-1450/02 (1)25. kesäkuuta 2002 antamassaan vastauksessa, että komissio on päättänyt ”tukea STOP II -ohjelman komitean hanketta, joka liittyy lasten hyväksikäyttöä koskevan kansainvälisen tietopankin toteutettavuuteen” ja että ”hankkeen avulla pyritään arvioimaan sellaisen kansainvälisen tietopankin toteuttamismahdollisuuksia, jossa on Internetistä tai muista kuvalähteistä saatuja kuvia seksuaalisesti hyväksikäytetyistä lapsista”.

Komission jäsen Vitorino totesi samassa vastauksessa myös, että ”Europol, muut jäsenvaltiot, Interpol ja kahdeksan teollistuneimman maan ryhmä ovat täysin mukana hankkeessa” ja että lopullista selontekoa odotettiin joulukuuksi 2002.

Voiko komissio antaa tietoja lasten hyväksikäyttöä koskevan kansainvälisen tietopankin toteutettavuuteen liittyvän hankkeen lopullisesta selonteosta? Mitä mieltä komissio on toteutettavuustutkimuksesta, joka koskee kansainvälistä tietopankkia, jossa on Internetistä tai muista kuvalähteistä saatuja kuvia seksuaalisesti hyväksikäytetyistä lapsista? Aikooko komissio ryhtyä toimiin tietopankin perustamiseksi, ja jos aikoo, niin millaisella aikavälillä?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(14. helmikuuta 2003)

Viitaten vastaukseen, joka annettiin 25. kesäkuuta 2002 arvoisan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen E-1450/02, komissiolla on ilo ilmoittaa, että työryhmä esitteli 14. tammikuuta 2003 virallisesti lopullisen version toteutettavuustutkimuksesta, joka koskee kansainvälistä lasten hyväksikäyttöä koskevaa tietokantaa. Hanke on saanut yhteisrahoitusta STOP II -ohjelmasta. Toteutettavuustutkimuksen tiivistelmä julkaistaan pian oikeus- ja sisäasioiden pääosaston verkkosivuilla.

Työryhmä on laatinut useita suosituksia, muun muassa tärkeän suosituksen, jonka mukaan tarvitaan kiireesti pitkälle kehittynyt verkotettu kansainvälinen lasten hyväksikäytön kuvatietokanta, joka perustuu Interpolin aluillaan olevaan järjestelmään. Lisäksi se on sekä teknisesti että oikeudellisesti mahdollista toteuttaa. Työryhmä katsoi, että tietokannassa täytyisi ottaa huomioon erilaiset kansalliset lait lasten seksuaalisen hyväksikäytön kuvamateriaalista ja henkilötietojen suojelusta. Tämän vuoksi tulisi harkita mallia, joka hyödyttäisi kaikkia osapuolia ja mahdollistaisi osallistumisen monilla tasoilla ja erilaisten käytössä olevien järjestelmien yhteentoimivuuden.

Tietokannan luomisesta todettakoon, että tällaisen kansainvälisen tietokannan varsinainen toteuttaminen ei kuulu komission toimivaltaan. Se jätetään jäsenvaltioiden ja muiden halukkaiden maiden harkintaan. Työryhmä on tähdentänyt, että tähänastista työtä on kehitettävä edelleen toimintasuunnitelmana, jonka avulla voidaan vahvistaa ja päättää, mitkä poliittiset ja oikeudelliset kysymykset jätetään toteutettavuus-tutkimuksen ulkopuolelle. Päätöksen tällaisen kansainvälisen tietokannan mahdollisesta perustamisesta tekee lopullisesti Interpol. Komissio puolestaan voisi pohtia, miten voitaisiin varmistaa, että kaikki jäsenvaltiot hyötyvät sen luomisesta.

----

(1)EUVL C 28 E, 6.2.2003, s. 107.

----

----

(2004/C 33 E/032)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0169/03

esittäjä(t): Wilhelm Piecyk (PSE) komissiolle

(29. tammikuuta 2003)

Aihe:   Demokratian puuttuminen GATS-neuvotteluista

Vuonna 2000 alkoi uusi neuvottelukierros palvelukaupan vapauttamiseksi (palvelukaupan yleissopimus, GATS). Dohassa vuonna 2001 järjestetyssä neljännessä ministerikokouksessa asetettiin selvät määräajat, jolloin on jätettävä alustavat hakemukset markkinoille pääsemiseksi muissa maissa ja esitettävä tarjoukset muille maille. Heinäkuun alussa 2002 unioni esitteli 109:lle WTO:n jäsenelle ehdotuksen markkinoille pääsyn parantamisesta palvelualalla ja sai samalla lukuisia hakemuksia kolmansista maista, jotka pyrkivät parantamaan palvelujen tarjoajiensa pääsyä EU:n palvelumarkkinoille. Maaliskuun lopussa 2003 kyseisten maiden on julkaistava palvelualan vapauttamista koskevat tarjoukset.

Monet kritisoivat, että jo ratkaisevaan vaiheeseen edenneet neuvottelut eivät ole olleet tarpeeksi demokraattiset. Kritiikin mukaan neuvotteluja ei johdeta avoimesti eikä valvota demokraattisesti. Jäsenvaltioiden kansanedustuslaitokset ja Euroopan parlamentti eivät kykene valvomaan neuvottelujen kulkua, saati sitten vaikuttamaan niihin.

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä GATS-neuvottelujen demokraattisen lainmukaisuuden parantamiseksi ja avoimuuden lisäämiseksi?

----

----

(2004/C 33 E/033)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0185/03

esittäjä(t): Ian Hudghton (Verts/ALE) komissiolle

(31. tammikuuta 2003)

Aihe:   Yleisön oikeus tutustua asiakirjoihin — kuuleminen palvelukaupan yleissopimuksen (GATS) ehdotuksista

EU on sitoutunut avoimuuteen ja siihen, että kansalaisilla olisi mahdollisimman laajat oikeudet asiakirjoihin. Euroopan kansalaiset ovat ilmaisseet haluavansa selvennystä seuraaviin kysymyksiin:

Kertoisiko komissio näin ollen, kuinka laajalti kansalaiset pääsevät tutustumaan komission asiakirjoihin, jotka koskevat GATS-neuvotteluiden meneillään olevaa kierrosta? Ovatko erityisesti asiakirjat, jotka sisältävät Euroopan unionille esitetyt vaatimukset ja EU:n nimissä tehdyt tarjoukset, täysin julkisia?

Pascal Lamyn komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-0169/03 ja E-0185/03

(19. maaliskuuta 2003)

Komissio on sitoutunut olemaan mahdollisimman avoin kaikkiin sidosryhmiin nähden neuvoteltaessa palvelukaupan yleissopimuksesta (GATS). Avoimuus on luonnollinen osa demokratiaa, ja komissio käyttää huomattavasti aikaa ja voimavaroja neuvotellakseen kauppapolitiikan kysymyksistä kaikkien sidosryhmien ja erityisesti parlamentin kanssa. Avoimuus ja komission mahdollisuudet neuvotella suoran ja avoimen keskustelun ilmapiirissä ovat kuitenkin asioita, joiden on oltava tasapainossa.

Komissio takaa, että parlamentin jäsenet saavat säännöllisesti tietoa kauppapolitiikan kysymyksistä ja että heitä kuullaan keskeisissä asioissa 5. heinäkuuta 2000 tehdyn puitesopimuksen mukaisesti. Kauppapolitiikasta vastaava komission jäsen tapaa säännöllisesti parlamentin jäseniä ja osallistuu keskusteluihin heidän kanssaan täysistunnoissa, teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa tai epävirallisissa ryhmäkokouksissa. Komissio haluaa pitää parlamentin jäsenet ajan tasalla kauppapolitiikan tapahtumista, ja sen mukaisesti se antoikin teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan tarkasteltavaksi heinäkuussa 2002 muille Maailman kauppajärjestön (WTO) jäsenille esitetyt alustavat vaatimukset markkinoille pääsyn parantamisesta palvelualalla.

Parlamentin jäsen voi tutustua yhteisön vaatimuksia koskeviin yksityiskohtiin komission vastauksessa Ilda Figueiredon kirjalliseen kysymykseen E-3130/02 (1). Komissio on noudattanut samaa menettelyä yhteisön tarjousluonnoksen kanssa ja on antanut sen sekä teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan että neuvoston tarkasteltavaksi.

Komissio on varannut suurta yleisöä silmällä pitäen huomattavasti aikaa ja voimavaroja erilaisia kauppapolitiikan kysymyksiä koskeviin keskusteluihin ja kuulemisiin. Komissio käynnisti vuonna 1998 kansalaisyhteiskunnan kanssa vuoropuhelun, jonka erityisenä tavoitteena oli kehittää lujat yhteistyösuhteet kaikkien asianomaisten kauppapolitiikan sidosryhmien välille. Näissä puitteissa on järjestetty säännöllisesti vuodesta 1999 alkaen erimuotoisia kuulemistilaisuuksia, joissa on käsitelty kaikkia Dohan kehitysohjelmaan liittyviä näkökohtia, palvelukaupan neuvotteluissa esille nousseet aiheet mukaan luettuina. Yhteisön yleiset GATS-neuvottelutavoitteet ja useimpia GATS:n kattamia aloja koskevat tavoitteet ovat myös olleet julkisesti saatavilla jo jonkin aikaa muun muassa unionin ja WTO:n verkkosivuilla. Kaikki alakohtaiset ehdotukset jätettiin WTO:lle joulukuussa 2000, ja maaliskuussa 2001 annettiin tiedonanto yhteisön yleisistä tavoitteista.

Yhteisön alustavista vaatimuksista laadittu yhteenveto julkaistiin lisäksi komission (kauppapolitiikan pääosaston) verkkosivuilla (2) heinäkuussa 2002, ja komissio käynnisti 12. marraskuuta 2002 ensimmäistä kertaa julkisen kuulemisen WTO:n jäsenten yhteisölle tekemistä hakemuksista julkaisemalla hakemusten pääsisällöstä kattavan keskusteluasiakirjan kaikilla virallisilla kielillä. Julkinen kuuleminen herätti laajaa mielenkiintoa yleisön keskuudessa. Komissio on analysoinut esitettyjä kommentteja ja on ottanut ne huomioon laatiessaan yhteisön tarjousluonnosta. Komissio on tyytyväinen saamiinsa lukuisiin kommentteihin, jotka ovat auttaneet sitä tunnistamaan eri sidosryhmien tämänhetkiset huolenaiheet ja edut.

Komissio pyytää parlamentin jäsentä tutustumaan Nirj Devan esittämään kirjalliseen kysymykseen E-2446/02 (3) annettuun komission vastaukseen, jossa selvitetään, millaiset mahdollisuudet yleisöllä on tutustua yhteisön ja muiden WTO:n jäsenten jättämiin alustaviin neuvotteluvaatimuksiin. Komissio on ilmoittanut palvelukaupan neuvotteluja koskevan yhteisön tarjouksen osalta, että EU:n tarjous julkistetaan, kun se on lähetetty kauppakumppaneillemme. Näin ei ole koskaan aikaisemmin tehty.

Komissio uskoo, että edellä mainitut toimet osoittavat sen olevan vahvasti sitoutunut avoimuuteen samalla, kun se pyrkii turvaamaan neuvottelukykynsä.

----

(1)EUVL C 11 E, 15.1.2004, s. 27.

(2)  http://europa.eu.int/comm/trade/wto_overview/index_en.htm.

(3)EUVL C 110 E, 8.5.2003, s. 55.

----

----

(2004/C 33 E/034)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0275/03

esittäjä(t): Wolfgang Ilgenfritz (NI) komissiolle

(31. tammikuuta 2003)

Aihe:   Valuuttavarantojen siirto

Belgiassa, Alankomaissa ja Italiassa on kuulemma tehty valuuttavarantojen siirtoja, joihin EU-viranomaiset eivät ole puuttuneet.

Onko valtionpankkien valuuttavarantoja todellakin siirretty? Voidaanko niiden käytöstä päättää vapaasti jäsenvaltioiden talousarviopäätösten yhteydessä ja voidaanko rahat ohjata esimerkiksi tiehankkeisiin tai tutkimuksiin?

Voidaanko tällaisista siirroista päättää jäsenvaltioissa vai täytyykö EU-viranomaisten hyväksyä asia? Kenen vastuualueeseen asia siinä tapauksessa kuuluu?

Kuinka suuri määrä valuuttavarannosta voidaan siirtää kussakin jäsenvaltiossa?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(5. maaliskuuta 2003)

Komission tietoon ei ole tullut kansallisten keskuspankkien viime aikoina tekemiä valuuttavarantojen siirtoja kansallisille hallituksille.

Jäsenvaltioiden tasolla tehtäviin siirtoihin on käytettävissä vain rajallinen valuuttavaranto. Kaikille tällaisille siirroille on ehdottomasti saatava Euroopan keskuspankin (EKP) neuvoston hyväksyntä.

EY:n perustamissopimuksen 105 artiklan 2 kohdan mukaan Euroopan keskuspankista (EKP) ja euroalueen kansallisista keskuspankeista koostuvan Euroopan keskuspankkijärjestelmän (EKPJ) perustehtäviä on euroalueen jäsenvaltioiden virallisten valuuttavarantojen (kulta, ulkomaanvaluutta, erityisnosto-oikeudet) hallussapito ja hoito. Näin ollen euroalueen valuuttavarannot koostuvat sekä EKP:n että järjestelmässä mukana olevien kansallisten keskuspankkien valuuttavarannoista. EKP:n valuuttavaranto on koottu kansallisista keskuspankeista EKPJ:n perussäännön 30 artiklan nojalla pääoman merkitsemisen jako- perusteen mukaisesti. Perussäännön 30.4 artiklan mukaan kansalliset keskuspankit pitävät hallussaan muut valuuttavarantosaamiset niin kauan kuin omistusta ei siirretä. Perussäännön 31.2 artiklan mukaan EKP:n lupa tarvitaan kaikkiin kansallisiin keskuspankkeihin jäljelle jääneisiin valuuttavarantoihin liittyviin toimiin, jos ne ylittävät tietyn määrän, sen varmistamiseksi, että ne ovat yhdenmukaisia euroalueen valuutta- ja rahapolitiikan kanssa. Tämä vaatimus ei koske kansallisten keskuspankkien toteuttamia toimia kansainvälisiin järjestöihin kuten Kansainväliseen valuuttarahastoon tai kansainväliseen järjestelypankkiin kohdistuvien velvoitteidensa täyttämiseksi.

Kansallisten keskuspankkien mahdollisiin siirtoihin käytettävissä olevien valuuttavarantojen määrä on rajallinen, sillä Euroopan keskuspankin esittämistä valuuttavarantosaamisia koskevista lisävaatimuksista 8. toukokuuta 2000 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1010/2000 (1) säädetään, että EKP:llä on mahdollisuus vaatia lisävaluuttavarantosaamisia kansallisilta keskuspankeilta. Lisäksi sitä, minkälaista valuuttavarantoa voidaan harkita siirrettäväksi, rajoitetaan vuonna 1999 tehdyllä kultaa koskevalla keskuspankkien sopimuksella (Central Bank Gold Agreement). Sen ovat allekirjoittaneet EKP ja 11 euroalueen kansallista keskuspankkia (kaikki Kreikan keskuspankkia lukuun ottamatta). Ne sopivat, etteivät myy kultaa viiteen vuoteen (syyskuuhun 2004 saakka; määräaikaa voidaan pidentää), ellei myyntiä ollut suunniteltu jo ennen sopimusta. Lisäksi valuuttavarantoja koskeviin toimiin sovelletaan kaikkia muita euroalueen säädöksiä, erityisesti perustamissopimuksen 101 artiklaa (keskuspankkien osallistuminen talousarvion rahoitukseen) ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan 7 artiklaa (riippumattomuus).

Jäsenvaltioilla ei ole käytettävissään valuuttavarantoja kansallisten keskuspankkien ja kansallisten hallitusten välisiä talousarviotarkoituksiin tehtäviä siirtoja varten.

----

(1)EYVL L 115, 16.5.2000.

----

----

(2004/C 33 E/035)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0329/03

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(10. helmikuuta 2003)

Aihe:   Oliivi- ja öljyreitin julistaminen Unescon neljänneksi kulttuurireitiksi

Unescolle on jo ehdotettu useilta tahoilta, että se ottaisi suojelukseensa ja julistaisi oliivi- ja öljyreitin neljänneksi kansainväliseksi kulttuurireitiksi.

Oliivi- ja öljyreittiä juhlistetaan vuosittain — kauppakamarit, paikallishallinto, maatalousjärjestöt — noudattaen reittiä, joka lähtee Kreikasta, kulkee Turkin rannikkoa pitkin Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan maiden kautta Espanjaan, Portugaliin, Ranskaan ja Italiaan ja palaa lopuksi Peloponnesokselle, ja järjestäen oliiviteemaan keskittyviä kulttuuritapahtumia.

Kun otetaan huomioon, että oliivi ja oliiviöljy tunnetaan Välimeren maissa kulinaaristen ja terapeuttisten ominaisuuksiensa lisäksi jo tuhansien vuosien ajan jokapäiväiseen elämään ja käytänteisiin, tapoihin ja tottumuksiin sekä uskontoon vaikuttavana tekijänä ja että oliivipuun oksaa pidetään yleismaailmallisena rauhan symbolina, aikooko komissio tukea ehdotusta oliivi- ja öljyreitin tunnustamiseksi Unescon kulttuurireitiksi ensi toukokuussa pidettävässä kokouksessa?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(18. maaliskuuta 2003)

Komissio tunnustaa kyllä oliivin ja oliiviöljyn merkityksen Euroopan historialle, kulttuurille ja taloudelle, mutta sen on kuitenkin todettava, ettei sillä ole valtuuksia vaikuttaa Yhdistyneiden Kansakuntien kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestön Unescoin päätöksiin.

----

----

(2004/C 33 E/036)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0339/03

esittäjä(t): Horst Schnellhardt (PPE-DE) komissiolle

(10. helmikuuta 2003)

Aihe:   Suklaasavukkeiden kieltäminen

Saksan liittotasavallan kuluttajansuoja-, elintarvike- ja maatalousministeriön kirjeessä ilmoitetaan Euroopan komission toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on estää mainoskampanjat, jotka edistävät lasten ja nuorten tupakointia. Tässä yhteydessä harkitaan myös tupakkatuotteita muistuttavien makeisten ja lelujen valmistamisen, maahantuonnin ja myynnin kieltämistä.

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(3. maaliskuuta 2003)

Suklaasavukkeiden myynnin kieltäminen ei ole komission käyttöön ottama toimenpide. Se kuuluu pikemminkin suositukseen tupakoinnin ehkäisemisestä ja aloitteista tupakoinnin torjunnan tehostamiseksi. Neuvosto antoi kyseisen suosituksen 2. joulukuuta 2002 komission EY:n perustamissopimuksen 152 artiklan 4 kohdan mukaisesti antaman ehdotuksen pohjalta (1). Parlamentti hyväksyi tähän komission ehdotukseen liittyvän päätöslauselman (2), johon sisältyy tarkistuksena 5 seuraava uusi kohta komission ehdotuksen 1 kohdan d alakohtaan:

Neuvoston hyväksymän suosituksen lopullisessa versiossa tämä ehdotus on muotoiltu hieman eri tavalla:

Kuten nimestä käy ilmi, tämä neuvoston suositus ei ole oikeudellisesti sitova. Näin ollen on jäsenvaltioiden vastuulla päättää, miten ne aikovat seurata neuvoston suositusta kieltää suklaasavukkeiden kaltaisten tuotteiden myynti.

----

(1)  Neuvoston suositus 2003/54/EY, annettu 2. joulukuuta 2002, tupakoinnin ehkäisemisestä ja aloitteista tupakoinnin torjunnan tehostamiseksi, EYVL L 22, 25.1.2003.

(2)  2002/2167 INI.

----

----

(2004/C 33 E/037)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0391/03

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(13. helmikuuta 2003)

Aihe:   Yhteisön ympäristömerkki

Ympäristömerkin käyttöönotolla asetuksella (ETY) N:o 880/92 (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1980/2000 (2), oli tarkoitus tehdä kuluttajille helpommaksi EU:n virallisesti hyväksymien ympäristöystävällisten tuotteiden tunnistaminen ja rohkaista yrityksiä kehittämään tuotteita, jotka täyttävät merkin vaatimukset. Tähän mennessä kriteerit on hyväksytty 19 tuoteryhmälle, ja pitkällä aikavälillä on tavoitteena 35 tuoteryhmää.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(16. kesäkuuta 2003)

Yhteisön ympäristömerkki on väline, jonka avulla niin julkisten hankintojen tekijät kuin yksityiset kuluttajatkin tunnistavat markkinoilla olevat ympäristöystävälliset tuotteet ja palvelut. Päätavoite on rohkaista yrityksiä markkinoimaan ympäristöystävällisiä tuotteita, joiden valmistuksessa noudatetaan korkeita ympäristöstandardeja.

Kun mietitään, miten kannustaa yrityksiä ottamaan käyttöön yhteisön ympäristömerkki, on tärkeää huomata, että se on osa laajempaa yhdennettyä tuotepolitiikkaa kuudennessa ympäristöä koskevassa yhteisön toimintaohjelmassa. Sen takia kestävää kulutusta ja tuotantoa suosiva ympäristöpolitiikka on hyödyllinen myös yhteisön ympäristömerkin laajenevaa käyttöä ajatellen.

Yhteisön ympäristömerkkiä silmällä pitäen on myös tehty ajanjaksolle 2002—2004 toimintasuunnitelma, jolla pyritään lisäämään merkin näkyvyyttä huomattavasti. Komissio muodostaa yhdessä jäsenmaiden kanssa Euroopan unionin ympäristömerkkilautakunnan (EUEB) ja toimii aktiivisesti määritelläkseen tapoja tehostaa yhteisön ympäristömerkin markkinoillepääsyä. Tähän hankkeeseen kuuluvat erityiset markkinointialoitteet ja tiiviimpi yhteistyö ja koordinointi yhteisön ympäristömerkin ja kansallisten merkintäjärjestelmien välillä.

----

(1)EYVL L 99, 11.4.1992, s. 1.

(2)EYVL L 237, 21.9.2000, s. 1.

(3)  Vuoden 2002 arvio, joka perustuu 50 %:n liikevaihdon kasvuun verrattuna vuoteen 2001.

----

----

(2004/C 33 E/038)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0399/03

esittäjä(t): Karl von Wogau (PPE-DE) komissiolle

(17. helmikuuta 2003)

Aihe:   Kylpyläpaikkakunnalla matkailevien ilmoittautumisvelvollisuus

Erään saksalaisen kunnan kylpyläverosäännöksiin sisältyy määräys, että paikkakunnan ulkopuolelta kotoisin olevien henkilöiden, jotka majoittuvat maksuttomasti, on tehtävä saapumisilmoitus viimeistään saapumisensa jälkeisenä seuraavana arkipäivänä ja lähtöilmoitus viimeistään viimeisenä oleskelupäivänä. Lisäksi heidän on maksettava oleskelun ajalta kylpylävero (”Kurtaxe”).

Määräystä sovelletaan myös Euroopan unionin muista jäsenvaltioista tuleviin matkailijoihin.

Määräys johtaa siihen, että henkilöiden, jotka vierailevat esimerkiksi sukulaistensa tai ystäviensä luona ja yöpyvät tässä kunnassa, on maksettava tämä vero.

Katsooko komissio, että tämä järjestely on vapaata liikkuvuutta koskevien Euroopan unionin säännösten mukainen?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(1. huhtikuuta 2003)

Koska verotuslainsäädäntöä ei ole yhtenäistetty yhteisön tasolla, jäsenvaltiot ja niiden paikalliset viranomaiset voivat järjestää verotuksensa poliittisten kantojensa mukaisesti. Näin tehdessään niiden on kuitenkin kunnioitettava yhteisön perustamissopimukseen sisältyviä yleisiä vapauksia ja periaatteita. Parlamentin jäsenen kuvaama paikallinen vero tai siihen liittyvä rekisteröitymisvelvollisuus eivät syrji muiden jäsenvaltioiden kansalaisia, koska vero koskee kaikkia vierailijoita heidän kansallisuudestaan tai asuinpaikastaan riippumatta. Tämän vuoksi komissio ei pidä näitä veroja henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevan periaatteen vastaisina.

----

----

(2004/C 33 E/039)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0442/03

esittäjä(t): Luciano Caveri (ELDR) komissiolle

(12. helmikuuta 2003)

Aihe:   Elinkeinovero

Kiinan kansantasavallassa (Kiinassa) toimivien italialaisten varustamoiden on maksettava elinkeinoveroa, palveluihin ja vastaaviin sekä liikenteeseen ja viestintään sovellettavaa veroa, jonka suuruus on 3 prosenttia paikallisesti tuotetusta liikevaihdosta. Italian tasavallan ja Kiinan välillä 8. lokakuuta 1972 solmitussa merikuljetuksia koskevassa sopimuksessa samoin kuin kyseisen sopimuksen muuttamista koskevassa, 3. kesäkuuta 2002 hyväksytyssä pöytäkirjassa käsitellään ainoastaan tuloveroja eikä ollenkaan elinkeino-veroa. Italian tasavallan ja Kiinan välillä 31. lokakuuta 1986 solmitussa kaksinkertaisen verotuksen estämistä koskevassa sopimuksessa käsitellään niin ikään vain välitöntä verotusta.

Muiden Euroopan unionin jäsenvaltioiden Kiinassa toimivien varustamoiden ei tarvitse maksaa elinkeino-veroa, koska niiden solmimissa merikuljetuksia koskevissa sopimuksissa ja/tai kahdenvälisissä sopimuksissa määrätään elinkeinoveroa koskevasta vapautuksesta. Ainoat poikkeukset Italian lisäksi ovat Espanja, Itävalta ja Luxemburg, jotka eivät harjoita Kiinassa sellaisia merikuljetuksia, joihin tällä olisi vaikutusta.

Kiinalaisten varustamoiden, jotka tällä hetkellä toimivat Italiassa, ei tarvitse maksaa minkäänlaisia elinkeinoveroja tai vastaavia veroja.

Tämä tilanne saattaa Euroopan unionin jäsenvaltioiden yritykset merkittävästi eriarvoiseen asemaan ja loukkaa selvästi vapaan kilpailun ja jäsenvaltioiden yhtäläisen kohtelun periaatteita.

Jotta saataisiin korjattua tämä tilanne, joka johtaa eri jäsenvaltiot tahattomasti, mutta todennettavasti eriarvoiseen asemaan, Italian hallitus on jo kauan sitten pyytänyt Kiinan viranomaisia muuttamaan olemassa olevia merikuljetuksia koskevia sopimuksia. Tähän päivään mennessä Kiinan hallitus ei ole osoittanut tahtoa tehdä näin.

Kysymys kuuluu:

Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus

(31. maaliskuuta 2003)

Komissiolla ei ole lisätietoja parlamentin jäsenen esittämästä, Kiinan kansantasavallassa toimivien italialaisten varustamoiden maksamaa elinkeinoveroa koskevasta kysymyksestä. Italian ja Kiinan välinen merikuljetuksia koskeva sopimus ei näytä sisältävän kyseisiä elinkeinoveroa koskevia määräyksiä, kun taas tällaiset määräykset sisältyvät muiden jäsenvaltioiden Kiinan kanssa tekemiin sopimuksiin.

Kaksinkertaista verotusta koskevat sopimukset on yleensä vapautettu Maailman kauppajärjestön palvelu-kauppasopimuksen (GATS) suosituimmuuskohtelua koskevasta velvoitteesta. GATS-sopimuksen XIV artiklassa sallitaan suosituimmuuskohtelua koskevan II artiklan vastaiset toimet edellyttäen, että kohtelun erot johtuvat kaksinkertaisen verotuksen välttämistä koskevasta sopimuksesta tai muuhun sopimuspuolta sitovaan kansainväliseen sopimukseen tai järjestelyyn sisältyvistä kaksinkertaisen verotuksen välttämistä koskevista määräyksistä.

”Elinkeinoveroa” koskeva kysymys on myös suljettu hiljattain allekirjoitetun unionin ja Kiinan välisen merenkulkusopimuksen ulkopuolelle. Erityisesti 2 artiklan (Soveltamisala) 2 kohdassa määrätään, että sopimus ei vaikuta Kiinan ja yhteisön jäsenvaltioiden välisten kahdenvälisten merenkulkusopimusten soveltamiseen niiden kysymysten osalta, jotka eivät kuulu sopimuksen soveltamisalaan.

Kysymyksestä vastuussa olevat komission yksiköt ovat tiiviissä yhteydessä jäsenvaltioiden kansallisiin hallintoviranomaisiin ja varustamoiden edustajiin ja yhdistyksiin varmistaakseen unionin ja Kiinan välisen merenkulkusopimuksen nopean ratifioinnin ja tarkan soveltamisen Euroopan varustamoalan eduksi.

----

----

(2004/C 33 E/040)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0474/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(20. helmikuuta 2003)

Aihe:   Ankarammat rangaistukset nälkälakkoon yllyttämisestä Turkissa poliittisten vankien tilanteen parantamisen sijasta

Lähde: Päivälehti Metron alankomaalainen versio 7. helmikuuta 2003.

Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus

(21. maaliskuuta 2003)

Kaakkois-Turkin ihmisoikeustilanne ja useiden ihmisoikeusjärjestöjen, kuten IHD-järjestön Turkin osaston esittämät raportit ovat komission tiedossa.

Komissio seuraa tarkasti Turkin nälkälakkotilannetta. Komissio kertoi vuoden 2001 määräaikais-kertomuksessaan (1), että Turkin hallitus päätti syksyllä 2000 uudistaa vankilajärjestelmää korvaamalla suuret makuusalit (joissa oli jopa 80 vankia) pienillä selleillä, joihin sijoitetaan 1 — 3 vankia (F-tyypin huipputurvalliset vankilat). Tämä johti väkivaltaisiin mielenosoituksiin ja nälkälakkoihin, jotka eivät liittyneet pelkästään vankilaolojen parantamiseen vaan myös muihin vaatimuksiin. Lokakuun 9. päivänä 2002 antamassaan määräaikaiskertomuksessa (2) komissio totesi, että F-tyypin vankiloiden vastaiset nälkälakot jatkuivat edelleen. Kuolonuhrien määrä on tähän mennessä 64.

Komission mielestä on valitettavaa, että ihmisiä menehtyy edelleen nälkälakkojen seurauksena. Komissio on tietoinen toimista, joilla Turkin viranomaiset ovat yrittäneet lopettaa nälkälakot. Sen tiedossa on myös uusi lainsäädäntö, jolla muutetaan Turkin rikoslainsäädännön nälkälakkoon yllyttäville henkilöille langetettavia vankilatuomioita koskevaa 307/a ja 307/b artiklaa.

Komissio seuraa edelleen Turkin yleistä ihmisoikeustilannetta sekä nälkälakkojen ja maan kaakkoisosan tapahtumia ja käsittelee näitä aiheita tarvittaessa Turkin viranomaisten kanssa.

Komissio antaa arvionsa Turkin ihmisoikeustilanteesta Kööpenhaminan poliittisten arviointiperusteiden valossa vuotuisessa määräaikaiskertomuksessaan, joka on tarkoitus julkaista myöhemmin vuonna 2003.

----

(1)  KOM(2001) 700 lopullinen.

(2)  KOM(2002) 700 lopullinen.

----

----

(2004/C 33 E/041)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0478/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(20. helmikuuta 2003)

Aihe:   Kyproksen tasavallan kautta kulkeviin kiistanalaisiin rahallisiin siirtoihin liittyvän salailun lopettaminen

Lähde: Alankomaiden TV 2, ajankohtaisohjelma ”Twee Vandaag”, 8. helmikuuta 2003.

Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus

(21. maaliskuuta 2003)

Komissio on käsitellyt rahanpesua yksityiskohtaisesti kaikissa määräaikaiskertomuksissaan Kyproksen edistymisestä jäsenyysvalmisteluissa.

Vuoden 2002 määräaikaiskertomuksessa (1) todettiin, että Kypros on pannut täytäntöön kaiken rahanpesua koskevan lainsäädännön ja on luonut tarvittavat hallinnolliset valmiudet.

Lisäedistystä odotetaan sen myötä kun rahanpesun torjunnasta vastaavan yksikön (MOKAS) hallinnollisen rakenteen vahvistaminen ja hyväksytty lisähenkilöstön rekrytoiminen saadaan päätökseen.

Komissio seuraa edelleen, miten Kypros täyttää liittymisneuvotteluissa antamansa sitoumukset. Äskettäisellä seurantavierailulla Kyprokseen todettiin, että maa täyttää pääosin sitoumuksensa. Kattava seurantakertomus esitetään kuusi kuukautta ennen maan liittymistä unioniin.

----

(1)  KOM(2002) 700 lopullinen.

----

----

(2004/C 33 E/042)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0485/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(20. helmikuuta 2003)

Aihe:   Wrightin veljesten ensimmäisen lennon satavuotismuistopäivä — mahdollinen rahoitus Itä-Euroopassa toteutettavalle hankkeelle

Lento- ja laskuvarjokoulu Aero Club di Latina aikoo toteuttaa kesäkuussa 2003 Italian pääministerin ja Italian ilmavoimien suojeluksessa olevan, laajamittaisen kulttuurihankkeen. Kyseessä on lentokiertueen järjestäminen Wrightin veljesten ensimmäisen lennon satavuotismuistopäivän kunniaksi ja Italo Balbon aikoinaan itäisellä Välimerellä suorittaman lennon muistoksi.

Tapahtumaan sisältyy monenlaisia juhlatilaisuuksia, joita järjestetään Yhdysvaltojen lisäksi varsin yleisesti maissa, joissa on tapahtunut jotakin merkittävää ilmailun historiassa, kuten esimerkiksi Italiassa.

Lento- ja laskuvarjokoulu Aero Club di Latinan aloitteen on tarkoitus olla yksi tärkeimmistä aloitteista sekä muistopäivänä, historiallisen arvonsa vuoksi että siksi, että lentokiertue suuntautuu Itä-Eurooppaan. Kiertueen kohteena ovat pian Euroopan unioniin liittyvien maiden pääkaupungit, mikä on kyseisille maille eräänlainen tervetulotoivotus ja mikä voi osaltaan edistää jäsenvaltioissa tietoisuutta ja avautumista Itä-Euroopan suuntaan.

Lentokiertueen kohteina ovat pian käsillä olevan ja myöhemmän laajentumisen suuret kaupungit Istanbul, Odessa, Budapest, Sofia, Burgas, Arad, Bukarest, Zagreb sekä Zara, joissa lentokiertueen osanottajilla on tilaisuus tutustua aikanaan osaksi Euroopan unionin kulttuuria tulevan Itä-Euroopan kulttuurin tärkeimpiin osa-alueisiin.

Edellä mainittu hanke on varsin merkittävä erityisesti Itä-Euroopan kulttuurillisen ja sosiaalisen integroitumisen kannalta, ja Euroopan unioni on perustanut kyseistä tarkoitusta varten lukuisia rahoitusohjelmia, kuten SAPARDin ja ISPAn sekä useita muita ohjelmia, jotka on tarkoitettu pieniä hankkeita varten. Voiko komissio näin ollen ilmoittaa,

Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus

(26. maaliskuuta 2003)

Ohjelmat, joihin arvoisa parlamentin jäsen viittaa (SAPARD, ISPA), ovat liittymistä valmistelevia välineitä, jotka käsittävät liikenne- ja ympäristöinfrastruktuurien sekä maatalouden ja maaseudun kehittämisen investoinnit. Phare-ohjelman välineissä ei ole muita mahdollisuuksia. Prince-ohjelma puolestaan on varattava ensisijaisesti nykyisen unionin kansalaisten tietotarpeille. On lisättävä, että mitään hanketta ei voida rahoittaa olemassa olevan ohjelman vastaavan budjettikohdan ulkopuolella.

Komission tiedossa ei tällä hetkellä ole sellaista ohjelmaa, josta voitaisiin rahoittaa tällainen hanke.

Hankkeen tässä vaiheessa ja sen sisältö huomioiden komissio on sitä mieltä, että tapahtuman muistojuhlan viettäminen on lentotekniikkaan liittyvän yksityisen sektorin yhdistysten ja järjestöjen asia.

Käsitellessään tämänkaltaisia pyyntöjä komissio muistuttaa, että ehdokasmaiden hyväksi käytettävissä olevaa liittymistä valmistelevaa apua ei ole tarkoitettu räätälöitäväksi ehdokasmaiden ulkopuolelta tuleville hankkeille, jotka eivät liity niiden liittymistä edeltäviin tarpeisiin.

----

----

(2004/C 33 E/043)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0515/03

esittäjä(t): Miet Smet (PPE-DE) komissiolle

(24. helmikuuta 2003)

Aihe:   Naisten oikeudet Egyptissä

Euroopan unionin ja Egyptin yhteistyö perustuu Euro—Välimeri-alueen kumppanuuteen. Tämä kumppanuus perustuu puolestaan Barcelonan julistukseen, jonka ovat allekirjoittaneet EU:n jäsenvaltiot ja 12 Välimeren alueen kumppanuusvaltiota. Euroopan unioni ja Egypti allekirjoittivat assosiaatiosopimuksen vuonna 2001.

Egyptissä ei kunnioiteta aina naisten oikeuksia huolimatta siitä, että Egypti allekirjoitti Barcelonan julistuksen ja assosiaatiosopimuksen, joissa viitataan ihmisoikeuksiin. Uutistoimisto AFP:n mukaan egyptiläisten naisten sukupuolielimiä silvotaan, ja heitä syrjitään lainsäädännössä esimerkiksi avioeron yhteydessä.

Onko EU jo ilmaissut kantansa näihin vakaviin naisten oikeuksien loukkauksiin? Jos se ei ole, aikooko EU ilmaista kantansa näihin loukkauksiin?

Aiotaanko perustaa mekanismi, jolla naisten oikeuksien kunnioittamista Egyptissä valvotaan ja jolla se tehdään velvoittavaksi? Harkitaanko mahdollisuutta, että EU pidättäytyy yhteistyöstä Egyptin kanssa, mikäli tämä valtio loukkaa jatkuvasti naisten oikeuksia ja yleisesti ihmisoikeuksia? Jos vastaus edellisiin kysymyksiin on kielteinen, aikooko EU tulevaisuudessa harkita näitä mahdollisuuksia?

Jos sekä naisten oikeuksien kunnioittamiseen liittyvästä valvonnasta ja velvoitteista on olemassa säännöt ja jos Egyptin ja EU:n välinen yhteistyösopimus toistaiseksi peruutetaan, ryhdytäänkö tämänkaltaisiin toimiin myös muiden Barcelonan julistuksen allekirjoittaneiden maiden osalta?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(25. maaliskuuta 2003)

Egypti on ratifioinut kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskevan yleissopimuksen ja Yhdistyneiden Kansakuntien (YK) yleissopimuksen lapsen oikeuksista. Naisten oikeudet sisältyvät myös ihmisoikeuksien yleismaailmalliseen julistukseen, jossa määritellään demokratian periaatteiden ja perusihmisoikeusten noudattaminen. Ne ovat puolestaan olennainen osa unionin ja Egyptin välistä assosiaatiosopimusta (tämä kesäkuussa 2001 allekirjoitettu sopimus on parhaillaan ratifioitavana).

Naisten sukupuolielinten silpominen on laitonta Egyptissä, ja sen harjoittaminen kaikissa valtion sairaanhoitolaitoksissa ja valtion sairaanhoitohenkilöstön toimesta kiellettiin vuonna 1996 annetulla määräyksellä. Naisten sukupuolielinten silpomisen kannattajat onnistuivat väliaikaisesti kumoamaan kiellon tuomioistuinkäsittelyssä, mutta hallitus onnistui saattamaan sen voimaan uudelleen. Käytäntö, johon lukuisat perheet alistavat tyttölapsensa, on kuitenkin yleinen ja syvästi kulttuuriin juurtunut: 80—90 prosenttia egyptiläisistä kaikkien uskontokuntien, alueiden ja yhteiskuntaluokkien naisista on joutunut sukupuolielinten silpomisen kohteeksi. Asia ei liity pelkästään sukupuolien väliseen tasa-arvoon, vaan se on myös vakava lapsen oikeuksien loukkaus. Egyptin hallitus näyttää edelleen olevan sitoutunut vastustamaan naisten sukupuolielinten silpomista lainsäädännön sekä asennemuutoskoulutuksen, neuvonnan ja kansalaisyhteiskunnan aloitteiden tukemisen kautta tähtäävien toimien avulla — ja monet tärkeät poliittiset ja uskonnolliset merkkihenkilöt ovat liittyneet kampanjaan. Euroopan unioni tukee tätä lähestymistapaa lisääntymisiässä olevien naisten terveydenhuoltoa ja perusterveydenhuoltoa käsittelevissä ohjelmissaan sekä rahoittamalla asiaan liittyviä kansalaisyhteiskunnan aloitteita (yhtä nimenomaan naisten sukupuolielinten silpomisen vastaista kampanjaa ja yhtä naisäänestäjien rekisteröintiä edistävää kampanjaa).

Tilanne avioeron suhteen on selvästi parantunut vuodesta 2000. Naiset voivat nyt lopettaa avioliiton yksipuolisesti, tosin vain, jos he luopuvat oikeudestaan saada taloudellista tukea. Muihin sekä maallisen että islaminuskoisen perhelainsäädännön syrjiviin piirteisiin puututaan vähitellen, mutta niissä on edelleen monia eriarvoisuutta sisältäviä kohtia. Yksi kiistanalaisimmista kysymyksistä on kansalaisuutta koskeva lainsäädäntö, jonka mukaan egyptiläisen äidin ja ei-egyptiläisen isän lapsi ei voi saada Egyptin kansalaisuutta. Tyttöjen luku- ja kirjoitustaito sekä tyttöjen ja nuorten naisten mahdollisuudet päästä jatkokoulutukseen ja terveyspalvelujen piiriin paranevat myös pikkuhiljaa, ja unioni tukee voimakkaasti tätä prosessia nykyisissä perusterveydenhuolto- ja peruskoulutusohjelmissaan sekä suunnitteilla olevissa ammattikoulutusta, alueellista kehitystä ja yhteiskunnallisesti heikoimmassa asemassa olevien väestönosien kanssa työskentelevien kansalaisjärjestöjen tukemista koskevissa ohjelmissaan.

Ihmisoikeuksien ja naisten oikeuksien täytäntöönpano Egyptissä on Egyptin hallituksen, Egyptin parlamentin ja oikeuslaitoksen vastuulla. Komission lähetystö ja jäsenvaltioiden Kairon suurlähetystöt seuraavat kuitenkin järjestelmällisesti yhdessä monien muiden tahojen kanssa Egyptin ihmisoikeustilannetta ja esittävät näkemyksiään tarvittaessa Egyptin viranomaisille asianmukaisten kanavien kautta. Unioni tekee näin säännöllisesti tukiessaan yksittäisiä tapauksia. Se tukee aktiivisesti myös kansalaisoikeuksia puolustavia Egyptin kansalaisyhteiskunnan organisaatioita.

EU—Egypti-assosiaatiosopimuksessa asetetaan kaikkien Välimeren kumppanimaiden kanssa allekirjoitettujen assosiaatiosopimusten tapaan määräyksiä jäsennellystä ja säännöllisestä poliittisesta vuoropuhelusta. Siitä tulee molemmille osapuolille merkittävä uusi foorumi, jossa voidaan keskustella monenlaisista tärkeistä yhteisen edun mukaisista asioista, kuten demokratiasta ja ihmisoikeuksista. Demokratian periaatteiden ja perusihmisoikeuksien kunnioittaminen määritellään nimenomaisesti sopimuksen olennaiseksi osaksi. Assosiaatiosopimukseen sisältyy myös määräyksiä siitä, millaisiin toimiin kummatkin osapuolet voivat ryhtyä, jos sopimusta rikotaan konkreettisesti.

----

----

(2004/C 33 E/044)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0519/03

esittäjä(t): Miet Smet (PPE-DE) komissiolle

(24. helmikuuta 2003)

Aihe:   Naisten oikeudet Keniassa

Euroopan unionin ja Kenian yhteistyö perustuu AKT—EU-kumppanuuteen. Molemmat osapuolet allekirjoittivat seuraavien kahdenkymmenen vuoden ajaksi AKT—EU-yhteistyön puitteet luovan Cotonoun sopimuksen, jonka mukaan molemmat osapuolet noudattavat ihmisoikeuksia ja kunnioittavat miesten ja naisten tasa-arvoisuutta.

Keniassa ei kunnioiteta naisten oikeuksia siitä huolimatta, että Kenia on allekirjoittanut nämä periaatteet. Uutistoimisto Agencia EFE:n mukaan tyttöjen ja naisten sukupuolielimiä silvotaan edelleen laajamittaisesti.

Onko EU jo ilmaissut kantansa näihin vakaviin naisten oikeuksien loukkauksiin? Jos se ei ole, aikooko EU ilmaista kantansa näihin loukkauksiin?

Aiotaanko perustaa mekanismi, jolla naisten oikeuksien kunnioittamista Keniassa valvotaan ja jolla se tehdään velvoittavaksi? Harkitaanko mahdollisuutta, että EU pidättäytyy yhteistyöstä Kenian kanssa, mikäli tämä valtio loukkaa jatkuvasti naisten oikeuksia ja yleisesti ihmisoikeuksia?

Jos vastaus edellisiin kysymyksiin on kielteinen, aikooko EU tulevaisuudessa harkita näitä mahdollisuuksia?

Jos sekä naisten oikeuksien kunnioittamiseen liittyvästä valvonnasta ja velvoitteista on olemassa säännöt ja jos Kenian ja EU:n välisestä yhteistyöstä mahdollisesti pidättäydytään, koskeeko tämä kaikkia Cotonoun sopimuksen allekirjoittaneita valtioita?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(4. huhtikuuta 2003)

Komissio on ottanut ihmisoikeuksia ja erityisesti naisten oikeuksia koskevat kysymykset esiin useissa eri neuvotteluissa Kenian hallituksen kanssa. Näihin kysymyksiin kuuluu myös naisten sukupuolielimien silpominen. Komissio tukee myös kansalaisyhteiskuntaa koskevia aloitteita, jotka liittyvät naisten oikeuksiin ja heidän osallistumiseensa poliittiseen päätöksentekoon, ja tukenut erityistä hanketta, joka koskee naisten sukupuolielinten silpomisen ehkäisemistä Kisiin alueella.

Komissio tukee edelleen aiheellisia toimenpiteitä, joilla varmistetaan ihmisoikeuksien, siis myös naisten oikeuksien edistyminen ja naisten sukupuolielinten silpomisen lopettaminen.

Unioni esittää poliittisen vuoropuhelun tehostamista äskettäin valitun Kenian hallituksen kanssa muun muassa ihmisoikeuksista. Komissio tuo edelleen esiin ihmisoikeuskysymyksiä, joihin kuuluvat myös sukupuoliasiat, asianmukaisilla foorumeilla, esimerkiksi keskusteluissa naisten oikeuksia ajavien valtioista riippumattomien toimijoiden kanssa.

Komissio tukeutuu tilanteen seuraamisessa kansainvälisiin aloitteisiin, erityisesti naisten syrjinnän poistamista käsittelevän CEDAW-komiteaan, jolle Kenian on toimitettava säännönmukaisesti raportteja.

Tässä yhteydessä Keniassa on viime vuosina saatu myönteisiä tuloksia. Alle 17-vuotiaitten tyttöjen sukupuolielinten silpominen kiellettiin muodollisesti, kun parlamentti hyväksyi vuonna 2001 lapsen oikeuksia koskevan asiakirjan ja kansalaisyhteiskunta on lisännyt yleistä tietoisuutta tästä naissukupuoleen kohdistuvan väkivallan erityispiirteestä.

Komissio on myös tyytyväinen hallituksen äskettäiseen aloitteeseen, joka koskee ilmaista alakoulua kaikille, sillä komissio uskoo, että rangaistustoimia on täydennettävä koulutuksella, jotta pystyttäisiin torjumaan monimutkaiset ja kulttuuriin juurtuneet uskomukset, jotka ovat naisten sukupuolielinten silpomisen ja naisiin kohdistuvan syrjinnän perustana.

Cotonoun sopimuksen 8 artiklassa määrätään monipuolisesta poliittisesta vuoropuhelusta kaikkien Afrikan, Karibian ja Tyynen valtameren alueen (AKT-) maiden kanssa. Tähän vuoropuheluun kuuluu myös ihmisoikeustilanteen säännönmukainen arviointi.

Jos kumppanuussopimuksen 9 artiklassa määrättyjen olennaisten osien noudattamista laiminlyödään, toinen osapuoli voi kutsua toisen osapuolen Cotonoun sopimuksen 96 artiklan mukaisesti neuvotteluihin. Ihmisoikeuksien kunnioittamien on olennainen osa sopimusta ja se koskee kaikkia sopimuksen allekirjoittaneita. Sopimuksen 96 artiklassa määrätään, että jollei neuvotteluissa päädytä molempia osapuolia tyydyttävään ratkaisuun, voidaan toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä. Viimeisimpänä keinona voidaan keskeyttää sopimuksen soveltaminen.

----

----

(2004/C 33 E/045)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0523/03

esittäjä(t): Miet Smet (PPE-DE) komissiolle

(24. helmikuuta 2003)

Aihe:   Naisten oikeudet Sambiassa

Euroopan unionin ja Sambian yhteistyö perustuu AKT—EU-kumppanuuteen. Molemmat osapuolet allekirjoittivat seuraavien kahdenkymmenen vuoden ajaksi AKT—EU-yhteistyön puitteet luovan Cotonoun sopimuksen, jonka mukaan molemmat osapuolet noudattavat ihmisoikeuksia ja kunnioittavat miesten ja naisten tasa-arvoisuutta.

Sambiassa ei kunnioiteta naisten oikeuksia siitä huolimatta, että Sambia on allekirjoittanut nämä periaatteet. Human Rights Watchin 28. tammikuuta 2003 kertomuksen mukaan sambialaisilla tytöillä esiintyy hi-virusta viisi kertaa poikia enemmän, koska he ovat laajalle levinneen seksuaalisen hyväksikäytön uhreja.

Onko EU jo ilmaissut kantansa näihin vakaviin naisten oikeuksien loukkauksiin? Jos se ei ole, aikooko EU ilmaista kantansa näihin loukkauksiin?

Aiotaanko perustaa mekanismi, jolla naisten oikeuksien kunnioittamista Sambiassa valvotaan ja jolla se tehdään velvoittavaksi? Harkitaanko mahdollisuutta, että EU pidättäytyy yhteistyöstä Sambian kanssa, mikäli tämä valtio loukkaa jatkuvasti naisten oikeuksia ja yleisesti ihmisoikeuksia?

Jos vastaus edellisiin kysymyksiin on kielteinen, aikooko EU tulevaisuudessa harkita näitä mahdollisuuksia?

Jos sekä naisten oikeuksien kunnioittamiseen liittyvästä valvonnasta ja velvoitteista on olemassa säännöt ja jos Sambian ja EU:n välisestä yhteistyöstä mahdollisesti pidättäydytään, koskeeko tämä kaikkia Cotonoun sopimuksen allekirjoittaneita valtioita?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(3. huhtikuuta 2003)

Ihmisen immuunikatoviruksen (HIV) aiheuttamaa infektiota esiintyy enemmän tytöillä kuin pojilla Sambiassa ja eteläisen Afrikan alueella ja se johtuu useista tekijöistä, esimerkiksi sukupuolisesta hyväksikäytöstä, mutta myös muista syistä, muun muassa poikia varhaisemmassa iässä harjoitetusta sukupuoliyhteydestä ja naisten suuremmasta altistumisesta infektiolle.

Komissio julkaisi talousarviokohdan B7-6211 perusteella syyskuussa 2002 ehdotuspyynnön köyhyyteen perustuvien tautien, joihin myös HIV-peräinen immuunikatosyndrooma (AIDS) kuuluu, torjumisesta kaikissa kehitysmaissa. Näistä määrärahoista rahoitetulla toiminnalla parannetaan infektiotartunnan saaneiden hoitoa, mutta rahoitetaan myös hankkeita, jotka koskevat infektiotartunnoille altistuvia nuoria naisia. Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemassa Human Rights Watchin kertomuksessa naisten oikeuksista Sambiassa viitataan edellä mainittuun Euroopan yhteisön ohjelmaan (1).

Sambia on saanut 19 858 000 Yhdysvaltain dollarin suuruisen määrän HIV/AIDS -rahastosta, jossa yhteisön maksama osuus on 120 miljoonaa euroa.

Sukupuolikysymykset ja HIV/AIDS ovat myös tärkeimpinä monialaisina aiheina nykyisessä Sambian kansallisessa ohjeellisessa ohjelmassa.

Human Rights Watchin kertomuksessa todetaan, että tärkeimpiin ratkaisua kaipaaviin ongelmiin kuuluu rikosoikeuden heikkous ja kyvyttömyys käsitellä asianmukaisesti sukupuoliseen hyväksikäyttöön perustuvia valituksia sekä tarve saada aikaan poliisien erityiskoulutusta sukupuolisen väkivallan ja lasten hyväksikäytön alalla. Kehitysyhteistyöstä vastaava komission jäsen vieraili tammikuussa 2003 Sambiassa ja keskusteli presidentti Mwanawasan kanssa tuomareiden erityiskoulutuksen tarpeesta. Tämän keskustelun perusteella komissio laatii oikeusministeriön kanssa tuomareille ja poliiseille tarkoitettuja erityisiä koulutusohjelmia, jotka sisällytetään edellä mainitussa Euroopan kehitysrahastosta rahoitettavassa yhdeksännessä kansallisessa ohjeellisessa ohjelmassa määrättyyn yhteiskunnan laitosten ja valmiuksien kehittämisohjelmaan.

Cotonoun sopimuksen 8 artiklassa määrätään laaja-alaisesta poliittisesta vuoropuhelusta kaikkien Afrikan, Karibian ja Tyynen valtameren (AKT-) valtioiden kanssa. Tähän kuuluu myös säännönmukainen ihmisoikeustilanteen arviointi.

Yhteisö ja sen jäsenvaltiot seuraavat tiiviisti Cotonoun sopimuksen 8 artiklassa määrätyn jatkuvan poliittisen vuoropuhelun yhteydessä HIV/AIDS-tilannetta ja naisiin kohdistuvaa väkivaltaa ja keskustelevat niistä hallituksen kanssa.

Jos kumppanuussopimuksen 9 artiklassa määrättyjä olennaisia osia ei ole täytetty, toinen osapuoli voi kutsua toisen osapuolen Cotonoun sopimuksen 96 artiklan mukaisiin neuvotteluihin. Ihmisoikeuksien kunnioittamien kuuluu sopimuksen olennaisiin osiin ja se koskee kaikkia sopimuksen allekirjoittaneita. Sopimuksen 96 artiklassa määrätään, että jollei neuvotteluissa päästä molempia osapuolia tyydyttävään ratkaisuun, voidaan toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä. Viimeisimpänä keinona voidaan keskeyttää sopimuksen soveltaminen.

----

(1)  Sivu 74.

----

----

(2004/C 33 E/046)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0526/03

esittäjä(t): José Ribeiro e Castro (UEN) komissiolle

(24. helmikuuta 2003)

Aihe:   Yhteistyö Macaon kanssa

Komissio ilmoitti aikovansa ”käyttää kaikkia keinoja (...) auttaakseen Macaota korostamaan itsehallinnollista asemaansa ja omaa erityistä elämänmuotoaan osana Kiinaa (...)” (1) ja olevansa vakuuttunut, että ”Euroopan läsnäolo alueella ja vahvat henkilökohtaiset siteet Euroopan ja Macaon välillä ovat suuresti myötävaikuttaneet siihen, että Macaosta on tullut EU:lle luonnollinen ponnahduslauta koko alueelle” (2). Euroopan parlamentti on vahvistanut ja toistanut tämän sitoumuksen (3) toivoen, ”että Euroopan unioni hyödyntää aktiivisesti kaikkia sen käytettävissä olevia välineitä, etenkin poliittista vuoropuhelua, yhteisiä toimia, yhteisiä kantoja ja erityisesti yhteistyötoimia” (4).

Kaikesta huolimatta EU:n ja Macaon yhteistyö on vähentynyt pelkästään kahdessa vuodessa erittäin alhaiselle tasolle. Itse asiassa komission jäsen Pattenin hiljattain esittämääni kysymykseen antaman vastauksen mukaan ”nykyiseen yhteisön ja Macaon yhteistyökansioon sisältyy ainoastaan yksi hanke” (5).

On sanottu, että tähän tilanteeseen on vaikuttanut EU:ssa vallitseva käsitys, että ”yhteistyö ja rahoitus ovat sama asia”. Näin ollen, jos yhteisesti rahoitettavia hankkeita ei ole, unionin puolelta ei ole myöskään käytännössä mahdollisuutta järjestää ja kehittää yhteistyötoimia.

On ymmärrettävää, että maailman köyhimpien alueiden kanssa tehtävän kehitysyhteistyön polttavien tarpeiden rinnalla yhteistyö Macaon kanssa ei ole ensisijaista EU:n talousarviossa. Se ei kuitenkaan saa estää EU:n ja Macaon kahdenväliseen yhteistyöhön liittyvien budjettikohtien kehittämistä, vaikka Macao rahoittaisikin ne pääosin tai jopa kokonaan, jos asia on myös Euroopan etujen mukainen tai jos EU pystyy vastaamaan Macaon pyyntöihin.

Vallitseeko tällainen rajoittunut käsitys, että ”yhteistyö ja rahoitus ovat sama asia”? Jos näin on, aikooko komissio poistaa sen laajentamalla EU:n ja Macaon kahdenvälisen yhteistyön mahdollisuuksia ja malleja? Mitä muita ideoita komissiolla on EU:n ja Macaon yhteistyön tehostamiseksi poliittisten julistusten mukaisesti? Entä millä aloilla?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(4. huhtikuuta 2003)

Komissio vahvistaa lisäyksenä aikaisempaan parlamentin jäsenen tekemään kysymykseen E-3098/02 (6) annettuun vastaukseen, että komissio on jatkossakin valmis työskentelemään ja tekemään yhteistyötä Macaon viranomaisten kanssa tukeakseen erityishallintoalueen vakaata kehitystä ”yksi maa, kaksi järjestelmää” -periaatteen mukaisesti. Viisumittoman maahantulon myöntäminen Macaon erityishallinto-alueen passin haltijoille vuonna 2001 ja yhteisön ja Macaon välisen takaisinottosopimuksen vahvistaminen vuonna 2002 sekä yhteisön ja Macaon välinen oikeudellinen yhteistyöohjelma ja Macaon onnistunut osallistuminen yhteisön alueellisiin ohjelmiin, kuten Asia Invest ja Asia Link, ovat konkreettisia esimerkkejä tästä.

Korkean tulotasonsa takia Macao ei enää ole Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön kehitysyhteis-työkomitean (OECD/DAC) kehittyvien maiden ja alueiden luettelossa.

Komissio ja Macao jatkavat kuitenkin keskusteluaan uusien yhteistyötapojen ja -keinojen löytämiseksi. Viimeksi osapuolet tapasivat lokakuussa 2002 vuonna 1992 tehdyn yhteisön ja Macaon välisen kauppa- ja yhteistyösopimuksen mukaisen sekakomitean kokouksessa.

----

(1)  KOM(1999)484 - C5-0169/2000, s. 3.

(2)  KOM(1999)484 - C5-0169/2000, s. 4.

(3)  A5-0017/2001.

(4)  A5-0017/2001, 10 kohta.

(5)  E-3098/02, 29. marraskuuta 2002 annettu vastaus - EUVL C 242 E, 9.10.2003, s. 39.

(6)EUVL C 242 E, 9.10.2003, s. 39.

----

----

(2004/C 33 E/047)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0533/03

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(26. helmikuuta 2003)

Aihe:   Aborttien kieltäminen Puolassa

Puolan hallitus päätti liittää sopimukseen Puolan liittymisestä Euroopan unioniin julistuksen etiikasta, kulttuurista ja elämän suojelusta. Tähän julistukseen sisältyy erityisen tiukka aborttisäädös. Aborttikiellon sisällyttäminen Puolan liittymissopimukseen vahvistaa oikeudellisesti tätä anakronistista ja demokratian vastaista naisten oikeuksien rajoittamista, ja jos Euroopan unioni hyväksyy tällaisen julistuksen osana liittymissopimusta, merkitsisi se oikeudellista ja eettistä iskua naisten oikeuksille koko Euroopan unionissa. Näin ollen kysyn komissiolta, aikooko se hyväksyä kyseisen julistuksen yhdessä Puolan liittymissopimuksen kanssa? Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä, jotta kyseinen kielto ei liittymissopimuksen ohella tule voimaan Puolassa?

Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus

(2. huhtikuuta 2003)

On totta, että Puolan hallitus on onnistunut liittämään liittymissopimukseen julistuksen ”julkisesta moraalista”. Julistus ei sisällä nimenomaista viittausta Puolan aborttilakiin. Julistus itsessään ei merkitse, että Puola olisi vapautettu sille Euroopan yhteisön perustamissopimuksen nojalla kuuluvista tehtävistä ja velvoitteista. Päinvastoin, nykyiset jäsenvaltiot ovat antaneet yhteisen yleisen julkilausuman, jossa tähdennetään, ettei liittymissopimukseen liitettyjä julistuksia voida tulkita tai soveltaa jäsenvaltioille perustamissopimuksen tai liittymisasiakirjan nojalla kuuluvien velvoitteiden vastaisesti. Komissio on hyväksynyt tämän julkilausuman kokonaisuudessaan.

On kuitenkin muistettava, että kansallista aborttilainsäädäntöä koskevat päätökset kuuluvat edelleen jäsenvaltioiden toimivallan piiriin ja että nykyisissä jäsenvaltioissa on voimassa erilaisia aborttia koskevia rajoituksia.

----

----

(2004/C 33 E/048)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0538/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(26. helmikuuta 2003)

Aihe:   Alipalkkaiset työntekijät kestämättömissä työoloissa Mauritiuksen saarella valmistamassa tuotteita Euroopan markkinoille

Tietolähde: Alankomaiden TV 2, ajankohtaisohjelma ”Twee Vandaag” (kakkosverkossa tänään), 12. helmikuuta 2003.

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(22. huhtikuuta 2003)

Komissio on tietoinen vientituotteiden valmistusalueista ja niiden merkittävästä vaikutuksesta Mauritiuksen kehitykseen kuluneiden 30 vuoden aikana.

Komissio on tietoinen myös arvostelusta, jota näihin alueisiin on usein yleisesti kohdistettu kehnojen työolojen ja ammatillinen järjestäytymisen tukahduttamisen vuoksi. Vientialan työmarkkinat olivat Mauritiuksella aiemmin tosiasiassa erillään muusta taloudesta, joten vientiyritykset saattoivat lisätä tai vähentää työvoimaansa joustavasti markkinatilanteen muuttuessa. Vientituotteiden valmistusalueilla viime aikoina lisääntyneet laittomat työnseisaukset osoittavat, ettei Mauritiuksen laaja sääntelyjärjestelmä ole sittenkään riittävän tehokas. Myös kansainvälisen kaupan ja vientituotteiden valmistusalueilla käytössä olevien työllistämismallien viimeaikainen kehitys saattaa vaikuttaa näiden alueiden tilanteeseen Mauritiuksella. Kansainvälinen työjärjestö (ILO) on lisännyt ponnistelujaan vientituotteiden valmistusalueita koskevan työllisyys- ja sosiaalipolitiikan kehittämiseksi. ILO on raportoinut joistakin siirtotyöläisten työllistämis-käytöntöihin liittyvistä ongelmista Mauritiuksella sekä muista, esimerkiksi työaikaan liittyvistä ongelmista (1).

Komission käsityksen mukaan vientituotteiden valmistusalueet ovat edistäneet paikallista kehitystä Mauritiuksella. Vientituotteiden valmistusalueet muodostavat yhdessä sekä sokeri-, matkailu- ja rahoitusalan palvelujen kanssa yhden neljästä taloudellisen toimeliaisuuden turvaavasta pilarista. Nämä alueet on otettu onnistuneesti mukaan teollistamisprosessiin lujittamalla niiden ja kansallisten toimijoiden keskinäisiä yhteyksiä; näin on voitu parhaalla mahdollisella tavalla hyödyntää alueiden mahdollisuuksia luoda työpaikkoja.

Komissio on huolissaan työlainsäädäntöön niin Mauritiuksella kuin muuallakin kohdistuneista rikkomisista. Tässä yhteydessä on muistettava, että yhteisö on sitoutunut noudattamaan ILO:n perustyönormeja. Lisäksi komissio on viime aikoina lisännyt yhteistyötään ILO:n kanssa muun muassa seuraavilla aloilla: perustyönormien maailmanlaajuisen käyttöönoton edistäminen, asianmukaisten työolojen turvaaminen sekä köyhyyden hävittäminen ja maailmanlaajuistumisen sosiaalisen ulottuvuuden edistäminen. Yhteisö on myös sitoutunut edistämään perustyönormien soveltamista kehitysmaiden kanssa tekemiensä kahden- ja monenvälisten sopimusten mukaisesti. Hyvä esimerkki tästä on Cotonoun sopimuksen 50 artikla, jossa yhteisö sekä Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtiot (AKT-valtiot) vahvistavat sitoutumisensa ILO:n keskeisimpiin työelämää koskeviin säännöksiin.

Vuoropuhelua ja yhteistyötä voidaan lujittaa unionin ja AKT-valtioiden talouskumppanuussopimuksia koskevien neuvottelujen yhteydessä pohtimalla, millaisia konkreettisia toimia edellä mainitun sitoumuksen täyttäminen edellyttää.

----

(1)  http://www.ilo.org/public/english/standards/relm/gb/docs/gb286/pdf/esp-3.pdf.

----

----

(2004/C 33 E/049)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0542/03

esittäjä(t): José Ribeiro e Castro (UEN) komissiolle

(26. helmikuuta 2003)

Aihe:   Väestö-käsitteen määritelmä — abortti

Komission verkkosivulla http://www.europa.eu.int/comm/development/sector/social/population_en.htm määritellään käsite ”väestö” seuraavalla erikoisella tavalla:

Tämä määritelmä ei vastaa missään yleisissä sanakirjoissa kyseiselle käsitteelle annettua määritelmää ja herättää kysymyksiä komission poliittisista tarkoitusperistä, etenkin mahdollisesta myönteisestä suhtautumisesta aborttiin?

Otin tämän kysymyksen esille äskettäisten keskustelujen yhteydessä, jotka koskivat Sandbækin mietintöä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi avusta lisääntymis- ja seksuaaliterveyteen ja lisääntymistä ja seksuaalisuutta koskeviin oikeuksiin liittyville politiikoille ja toimille kehitysmaissa.

Voiko komissio selventää kyseistä asiaa ja sen, mihin edellä oleva määritelmä perustuu? Onko se komission virallinen määritelmä? Miten se vaikuttaa näitä asioita koskeviin komission toimiin? Onko komissio ryhtynyt toimiin tämän asian korjaamiseksi?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(4. huhtikuuta 2003)

Yhteisössä käytetään ilmausta ”väestökysymys” kattavana ilmaisuna kehityspolitiikassa, kun viitataan Kairossa vuonna 1994 pidetyssä kansainvälisessä väestö- ja kehityskonferenssissa sovittuun politiikkaan ja periaatteisiin. Konferenssissa esitettyä toimintaohjelmaa tuki 179 maata. Tässä ohjelmassa tunnustettiin väestökysymyksen, köyhyyden ja kestävän kehityksen välinen yhteys. Väestökysymys ei tässä yhteydessä kata vain väestöä määrällisesti, vaan siihen kuuluu myös lisääntymis- ja seksuaaliterveys sekä lisääntymis-oikeudet. Tässä yhteydessä tärkeäksi katsottiin naisten asema ja heidän mahdollisuutensa. Toimintaohjelmassa todettiin, että pyrkimykset hillitä väestönkasvua, vähentää köyhyyttä, edistyä taloudellisesti, parantaa ympäristön suojelua ja vähentää kestämätöntä kulutusta ja kestämättömiä tuotantomalleja tehostavat toisiaan. Kestävä taloudellinen kasvu yhdistettynä kestävään kehitykseen on ehdoton edellytys köyhyyden poistamiselle. Poistamalla köyhyys hillitään väestönkasvua ja vakiinnutetaan varhaisväestön asemaa. Naiset ovat yleensä kaikkein köyhimpiä. Heillä on myös ratkaiseva merkitys kehitysprosessissa. Kaiken naisiin kohdistuvan syrjinnän poistaminen on näin ollen edellytys köyhyyden poistamiselle, kestävälle talouskasvulle, korkeatasoiselle perhesuunnittelulle ja terveydenhuollon järjestämiselle sekä väestömäärän ja käytettävissä olevien varojen välisen tasapainon saavuttamiselle. (Chapter 3 of Programme of Action: http://www.un.org/ecosocdev/geninfo/populatin/icpd.htm#chapter3).

Komissio haluaa antaa konkreettisia esimerkkejä tästä laajemmasta käsitteestä ”väestökysymys”, johon kuuluu lisääntymis- ja seksuaaliterveys sekä lisääntymisoikeudet. Niinpä komission verkkosivuilla luetellaan useita aiheita, jotka sisältyvät tähän yleiskäsitteeseen. Näitä aiheita on mm. abortti, sillä se kuluu lisääntymisterveydenhuollon piiriin sellaisena kuin ilmaus on määritelty väestö- ja kehityskonferenssin toimintaohjelmassa (1). Yhteisön suhtautuminen aborttiin noudattelee väestö- ja kehityskonferenssin aborttia koskevia suuntaa-antavia periaatteita. Näitä toimintaperiaatteita tuki 179 maata. Kehitysyhteistyöstä vastaava komission jäsen totesi selkeästi parlamentin jäsenille osoittamassaan kirjeessä (13. tammikuuta 2003), että komission pyrkimyksenä on vähentää aborttien tarvetta lisääntymisterveys-ohjelmia tukemalla. Samalla hän totesi komission myöntävän kuitenkin, että abortteja tehdään puutteellisissa olosuhteissa ja niiden vuoksi kuolee vuosittain monia naisia tarpeettomasti. Jos abortti on laillinen toimenpide, joka tehdään annettuja ohjeita noudattaen, sen pitäisi olla turvallinen. Komissio katsoo, että kansallinen lainsäädäntö on ensisijainen aborttikysymyksissä, jotka kuuluvat muodolliseen terveydenhuoltojärjestelmään. Komissio ei tue aborttia välineenä hillitä väestökasvua kehitysmaissa ja vastustaa jyrkästi pakkokeinoin suoritettuja abortteja, kuten kirjeessä todettiin.

----

(1)  Lisääntymisterveydenhuolto määritellään sellaisten menetelmien, tekniikan ja palvelujen yhdistelmäksi, joilla edistetään lisääntymisterveyttä ja hyvinvointia ennalta ehkäisemällä ja ratkaisemalla lisääntymisterveysongelmia. (Väestö- ja kehityskonferenssin toimintaohjelma).

----

----

(2004/C 33 E/050)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0560/03

esittäjä(t): Raina Echerer (Verts/ALE) komissiolle

(27. helmikuuta 2003)

Aihe:   Maltan yleisradiotoiminnasta vastaava viranomainen ja tv-ohjelmien sensurointi

Maltan yleisradiotoiminnasta vastaava viranomainen on päättänyt tarkastaa kaikki maltalaisen Where’s Everybody? -tuotantoyhtiön tuottamat nauhoitetut ohjelmat ennen niiden lähettämistä televisiossa. Nämä ohjelmat lähetetään kansalliselta televisioasemalta (Public Broadcasting Services). Tuotantoyhtiötä ei ole koskaan todettu syylliseksi asioiden yksipuoliseen käsittelyyn. Maltan työväenpuolue kuitenkin julisti Where’s Everybody?:n tuottamat ohjelmat boikottiin viime vuoden ajaksi, vaikka ne ovat tarjonneet Maltan kansalaisyhteiskunnalle erittäin demokraattisen foorumin erilaisten mielipiteiden ilmaisuun. Yleisradiotoiminnasta vastaava viranomainen on nyt määrännyt Where’s Everybody?:n tuottamat ohjelmat ennakkosensuurin alaisiksi. Muiden tuotantoyhtiöiden ohjelmia sen sijaan ei tarkasteta.

Voiko komissio pyytää Maltan viranomaisilta selvitystä siitä, miksi maan yleisradiotoiminnasta vastaava viranomainen kohtelee edellä kuvatulla tavalla ainoastaan yhden tuotantoyhtiön ohjelmia? Onko tällainen kohtelu syrjintää, rajoittaako se sananvapautta Maltalla, ja onko toiminta ristiriidassa Euroopan unionin sanan- ja ilmaisuvapaudesta annettujen perusdirektiivien kanssa?

Günther Verheugenin komission puolesta antama vastaus

(31. maaliskuuta 2003)

Komissio seuraa Maltan samoin kuin muidenkin ehdokasmaiden sananvapaustilannetta, sillä tämä vapaus on jäsenyyden tärkeimpiä poliittisia perusteita. Määräaikaiskertomuksissa Maltan edistymisestä liittymiseen valmistautumisessa on todettu johdonmukaisesti, että sananvapaus on kirjattu Maltan perustuslakiin ja että sitä käytännössä kunnioitetaan edelleen hyvin.

Televisio- ja radiotoimittajien sananvapaudesta voidaan todeta, että Maltalla on riippumaton yleisradiotoiminnasta vastaava viranomainen, jonka jäsenet nimittää tasavallan presidentti pääministerin ehdotuksesta ja neuvoteltuaan oppositiojohtajan kanssa.

Maltan perustuslain ja lainsäädännön mukaan yleisradiotoiminnasta vastaavan viranomaisen vastuulle kuuluu erityisesti:

Yleisradiotoiminnasta vastaavan viranomaisen päätöstä tarkastaa tiettyjä maltalaisen tuotantoyhtiön ”Where’s Everybody” tuottamia nauhoitettuja ohjelmia on tarkasteltava unioniin liittymiskampanjaan kuuluneen 8. maaliskuuta 2003 järjestetyn kansanäänestyksen yhteydessä.

Yleisradiotoiminnasta vastaava viranomainen tarkasteli ja hyväksyi järjestelyn, joka koski julkisten yleisradiopalvelujen (PBS) lähetyksiä kansanäänestyksen aikana varmistaakseen puolueettomuuden ja tasapuolisen lähetysajan eri poliittisille puolueille. Hyväksyttyyn järjestelyyn tehtyjen muutosten ja Maltan työväenpuolueen tekemän valituksen vuoksi yleisradiotoiminnasta vastaava viranomainen pyysi PBS:ää toimittamaan tarkastettaviksi ohjelmia, joita Maltan työväenpuolue oli väittänyt puolueellisiksi. Yleisradiotoiminnasta vastaava viranomainen katsoi, että tämä oli välttämätöntä ottaen huomioon sille kuuluvan vastuun ehkäistä kaikki mahdollisuudet yleisradiotoiminnan ohjailemiseksi puolue-etujen hyväksi kansanäänestyksen aikoihin ja koska viranomainen ei tuntenut kyseisten ohjelmien sisältöä.

Sen jälkeen kun PBS oli toimittanut pyydetyt tiedot riidanalaisista ohjelmista, yleisradiotoiminnasta vastaava viranomainen päätti peruuttaa ohjelmien ennakkotarkastusta koskevan pyyntönsä.

Komissio ei usko, että yleisradiotoiminnasta vastaava viranomainen olisi toiminut syrjivästi tässä asiassa, vaan pikemminkin katsoo, että kiihkeä kansanäänestyskampanja Maltalla sai aikaan poikkeuksellisia toimia julkisen televisiolaitoksen puolueettomuuden varmistamiseksi.

Näiden poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi ja Maltan yleisradiotoiminnasta vastaavan viranomaisen aseman huomioon ottaen komissio uskoo, että sen arvio siitä, että sananvapautta edelleen kunnioitetaan Maltalla, pätee yhä.

----

----

(2004/C 33 E/051)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0574/03

esittäjä(t): Luigi Vinci (GUE/NGL) komissiolle

(28. helmikuuta 2003)

Aihe:   Turkki ja Öçalanin tapaus

PKK:n entinen johtaja Abdullah Öçalan ei ole saanut viikkoihin ottaa vastaan puolustusasianajajiaan eikä muita henkilöitä. Tämä Turkin hallituksen mielivaltainen päätös on avoimesti ristiriidassa Euroopan ihmisoikeussopimuksen sekä Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa sovittujen laajentumisen poliittisten kriteerien kanssa.

Mitä komissio aikoo tehdä, jotta Öçalanille varmistetaan perustavaa laatua oleva oikeus puolustautumiseen? Eikö komissio katso, että nyt kun Öçalanin kuolemantuomio on kumottu, EU:n pitäisi painostaa Turkin hallitusta vapauttamaan Öçalan ja aloittamaan neuvottelut poliittisen ratkaisun saamiseksi kurdikysymykseen?

Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus

(2. huhtikuuta 2003)

Komissio on tietoinen Abdullah Öçalanin nykyisistä pidätysolosuhteista. Öçalanin sukulaisilla ja lakimiehillä on kerrottu olevan vaikeuksia päästä häntä tapaamaan 27. marraskuuta 2002 alkaen.

Turkki pyrkii ehdokasvaltiona täyttämään Kööpenhaminassa sovitut poliittiset kriteerit sekä liittymis-kumppanuussopimuksessa sovitut tavoitteet. Näihin kuuluu vankiloiden pidätysolosuhteiden saattaminen vastaamaan eurooppalaista tasoa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen määräysten täysimääräinen noudattaminen.

Komissiolle on tiedotettu Euroopan neuvoston kidutuksen ja epäinhimillisen tai halventavan kohtelun taikka rangaistuksen estämiseksi toimivan komitean (CPT) valtuuskunnan 16. ja 17. helmikuuta 2003 tekemästä vierailusta, jonka aikana valtuuskunta tapasi Abdullah Öçalanin. CPT totesi, että Abdullah Öçalanin terveys on hyvä mutta että hänen jatkuva eristämisensä on ongelma. CPT:n valtuuskunta ryhtyy toimenpiteisiin varmistaakseen, että Abdullah Öçalanin oikeutta vastaanottaa vieraita noudatetaan tehokkaasti käytännössä.

Komissio seuraa jatkuvasti Abdullah Öçalanin pidätysolosuhteita ja hänen oikeuttaan puolustukseen.

----

----

(2004/C 33 E/052)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0575/03

esittäjä(t): Nelly Maes (Verts/ALE) komissiolle

(28. helmikuuta 2003)

Aihe:   Romaninaisten pakkosteriloinnit Slovakiassa

EU:n ja Slovakian välisen parlamentaarisen sekavaliokunnan jäsenenä vierailin useita kertoja Slovakiassa ja minulla oli yhteyksiä romaniyhteisöön. Liittymisneuvottelujen puitteissa kiinnitin painokkaasti huomiota vähemmistöjen oikeuksiin. Eri lähteistä saadut tiedot olivat yhdenmukaisia. The Centre of Reproductive Rights oli vastikään laatinut raportin pakkokeinoista, joiden avulla romaninaisia oli steriloitu. Euroopan parlamentin esittelijä J.M. Wiersma oli varoittanut vakavasti asiasta. Belgiasta turvapaikkaa hakeneet romaninaiset olivat antaneet todistajanlausuntoja. Tiettyjen toimintatapojen ajatellaan kuuluvan kaukaiseen ja pimeään menneisyyteen, mutta ne ovat edelleenkin käytössä.

Jotkut naiset todistivat, että heidät pakotettiin sterilointiin. Toiset kertoivat joutuneensa steriloiduiksi nukutuksen aikana keisarinleikkauksessa. Osa naisista kertoi, että steriloinnista tarjottiin palkkioita, joita maksettiin perhesuunnitteluun varatuista määrärahoista.

Slovakian vähemmistöjen asioista vastaava ministeri aloittaa tutkimukset, mutta CTK-tietotoimiston mukaan (30. tammikuuta 2003) ministeri on aikonut nostaa syytteen raportin laatijoita vastaan.

Aikooko komissio vaatia, että tehdään yksityiskohtainen ja objektiivinen kansallinen tutkimus? Aikooko komissio tarkastella kriittisesti tutkimuksen tuloksia Slovakian liittyessä EU:hun? Jos aikoo, niin voiko komissio kertoa minulle tuloksista ja asiaan liittyvistä poliittisista toimista? Jos ei, niin katsooko komissio, että kyseinen tapa hoitaa lisääntymisterveyspolitiikkaa on ristiriidassa ihmisoikeuksien kanssa?

Günther Verheugenin komission puolesta antama vastaus

(28. maaliskuuta 2003)

Komissio tuntee Lisääntymisoikeuksien keskuksen kertomuksessa äskettäin julkaistut väitteet, joiden mukaan lääkärit steriloivat romaninaisia lupaa kysymättä tai vastoin heidän suostumustaan Itä-Slovakiassa.

Laajentumisesta vastaava komission jäsen on lähetti asiasta välittömästi Slovakian pääministeri Dzurindalle kirjeen, jossa hän korosti, että tällaiset väitteet ovat erittäin huolestuttavia ja jos ne osoittautuvat oikeiksi, kyseessä on vakava ihmisoikeuksien rikkominen, jos viranomaiset ovat tukeneet näitä toimia, sietäneet niitä tai eivät ole ryhtyneet asianmukaisiin oikeustoimiin asian yhteydessä. Lisäksi hän pyysi Slovakian viranomaisia tekemään tarkat ja välttämättömät rikostutkimukset korjatakseen mahdolliset rikolliset toimenpiteet ja pitämään komission jatkuvasti ajan tasalla näistä menettelyistä.

Komission saamien tietojen mukaan toimivaltaiset viranomaiset ovat käynnistäneet rikostutkimukset ja perustaneet sitä varten erityistutkimusryhmän. Sisäministeriön romaniasioiden neuvonantaja, joka on itse romani, on nimetty neuvonantajaksi tälle ryhmälle. Terveysministeri ja Slovakian gynekologinen yhdistys osallistuvat tiiviisti tutkimuksiin. Viimeksi mainittu laitos on tehnyt alustavan tutkimuksen yhdessä kertomuksessa mainitussa sairaalassa eikä väitteitä toistaiseksi ole vahvistettu. Slovakia on pyytänyt Euroopan neuvostoa lähettämään tutkijalautakunnan Itä-Slovakiaan.

Komissio seuraa tiiviisti tulevia menettelyjä ja tutkimusten tuloksia. Komissio harkitsee myös tarvittaessa, jos se katsoo aiheelliseksi, lisätoimenpiteitä ja pitää luonnollisesti parlamentin ajan tasalla tässä asiassa.

----

----

(2004/C 33 E/053)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0594/03

esittäjä(t): Matti Wuori (Verts/ALE), Bart Staes (Verts/ALE) ja Elisabeth Schroedter (Verts/ALE) komissiolle

(28. helmikuuta 2003)

Aihe:   EU:n tuki Venäjän federaation alkuperäiskansoille

Venäjän federaation alkuperäiskansoihin kuuluu noin 200 000 henkilöä, jotka ovat jakautuneet 40 erilaiseen, kulttuuriltaan erittäin rikkaaseen kansaan. Suurin osa näistä kansoista noudattaa edelleen perinteistä elämäntyyliä. Ne ovat hajaantuneet laajoille alueille, joilta puuttuu usein perustava liikenne- ja viestintäinfrastruktuuri. Vakavat ympäristöuhkat (jotka johtuvat alueilla sijaitsevista kaasu- ja öljykentistä, joilta vienti suuntautuu Euroopan unioniin) sekä ilmastonmuutoksen vaikutukset kohdistuvat ensisijaisesti näihin kansoihin. Alkuperäiskansojen eliniänodote on 25 vuotta alhaisempi kuin venäläisten keskimääräinen elinikä.

Onko komissio antanut tukea alkuperäiskansoille TACIS-ohjelman tai muun yhteisön ohjelman kautta viimeisten viiden vuoden aikana? Voisiko komissio toimittaa luettelon kyseisistä tukihankkeista?

Miten komissio tarkastaa, että ennakkolausunnon periaatetta, tasa-arvoisen osallistumisen periaatetta tai alkuperäiskansojen veto-oikeutta niitä koskevissa hankkeissa noudatetaan (ks. 30. marraskuuta 1998 annetut neuvoston päätelmät kehitysmaiden alkuperäiskansoista)?

Miten komissio hankkii tietoja Venäjän federaation alkuperäiskansojen tilanteesta, erityisesti ihmisoikeustilanteesta, mutta myös sosioekonomian, ympäristön ja kulttuurin alalta?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(2. huhtikuuta 2003)

Komissio on tietoinen Venäjällä asuvien alkuperäiskansojen tilanteesta ja vaikeuksista.

EY on rahoittanut useita teknisen avun hankkeita, joiden tavoitteena on tietoisuuden lisääminen alkuperäiskansoja koskettavista kysymyksistä ja alkuperäiskansoihin lukeutuvien ihmisten koulutusmahdollisuuksien parantaminen.

Muutamien yleisluonteisten, etnisiin suhteisiin liittyvien (ja tästä syystä alkuperäiskansoille tärkeitä kysymyksiä sivuavien) hankkeiden lisäksi on eurooppalaisesta demokratia- ja ihmisoikeusaloitteesta (EIDHR) rahoitettu kahta hanketta, joissa kohderyhmänä on nimenomaan Venäjän alkuperäiskansat.

Niistä ensimmäisessä, huhtikuussa 2003 päättyvässä hankkeessa tavoitteena on ollut lisätä venäläisten tietoisuutta maansa pohjoisosissa, Siperiassa ja Kaukoidässä vähemmistökansallisuuksina asuvien alkuperäiskansojen oikeuksista ja ongelmista. Osana hanketta on muun muassa aloitettu Radio Russiassa kerran viikossa 12 viikon ajan lähetettävä opetusohjelmasarja. Pian käynnistettävän toisen hankkeen tavoitteena on laajentaa Siperian alkuperäiskansojen mahdollisuuksia korkeamman koulutuksen hankkimiseen.

EIDHR-ohjelma toimii kysynnän perusteella. Komission Moskovan-lähetystö pyrkii huolehtimaan siitä, että kaikki asiasta kiinnostuneet kansalaisjärjestöt, myös alkuperäiskansojen asioita ajavat kansalaisjärjestöt, ovat tietoisia komission EIDHR-tarjouspyynnöistä heti tuoreeltaan.

Komissio seuraa tiiviisti Venäjän alkuperäiskansojen tilannetta esimerkiksi ylläpitämällä suhteita alkuperäiskansojen oikeuksia ajaviin järjestöihin. Yksi tällainen järjestö on Russian Association of Indigenous Peoples of the North (Raipon), joka edustaa Venäjällä asuvien pohjoisten alkuperäiskansojen etuja. Tämäntyyppiset järjestöt osallistuvat säännöllisesti komission julkaisemiin tarjouskilpailuihin.

----

----

(2004/C 33 E/054)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0608/03

esittäjä(t): José Ribeiro e Castro (UEN) komissiolle

(3. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Angola: talousarvio 2003 — hallituksen talous- ja sosiaaliohjelma vuosiksi 2003—2004

Komission 4. joulukuuta 2002 antamassa vastauksessa 10. lokakuuta 2002 esittämääni kysymykseen (E-2862/02 (1)) tästä samasta aiheesta komission jäsen Poul Nielson toteaa, että kysymykseen ei voida antaa tyhjentävää vastausta, koska ei ole saatavissa luotettavia ja yksityiskohtaisia tietoja vuoden 2002 talousarvion toteutumisesta eikä vuoden 2003 talousarvion valmistelusta eikä myöskään sosiaalialan toimiin myönnetyistä määrärahoista. Komissio totesi vielä, että jos ohjelma (hallituksen talous- ja sosiaaliohjelma vuosiksi 2003—2004) toteutetaan oikealla tavalla, sosiaalialalle tarkoitettujen varojen määrä kasvaisi ja kattaisi osan keskiylängön maatalouden elvyttämistä koskevasta yhteisön ohjelmasta johtuvista kuluista.

Tästä on jo kulunut jonkin aikaa ja uusi talousarviovuosi on menossa. EU ja Angola allekirjoittivat hiljattain monivuotisen ohjausohjelman, johon — ellen muista väärin — on varattu noin 200 miljoonaa euroa, joka on tarkoitettu kattamaan koko ohjelmakausi. Ohjelmasta käy myös selvästi ilmi, että suurin osa varoista on tarkoitettu sosiaalialalle, elintarvikkeiden saannin turvaamiseen ja maatalouden kehittämiseen.

Onko komissiolla tietoja vuoden 2002 talousarvion toteuttamisesta ja vuoden 2003 talousarvion valmistelusta ja sen ensimmäisen kahdestoistaosan toteuttamisesta etenkin sosiaalialan ja sosiaalisen vastuun toimien osalta? Onko komissio seurannut hallituksen talous- ja sosiaaliohjelman 2003—2004 toteuttamista? Tietääkö komissio, onko ohjelma vaikuttanut siihen, että varoja olisi myönnetty niille aloille, joille ne on tarkoitettu? Mitä tätä asiaa koskevia tietoja ja takeita komission jäsen Nielson on saanut Angolaan tammikuun lopulla tekemänsä vierailun aikana?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(10. huhtikuuta 2003)

Angolaa koskevien tietojen luotettavuus ja saatavuus ei ole parantunut viime kuukausina.

Komissiolla ei ole tietoja vuoden 2002 talousarvion toteutumisesta, koska Angolan hallitus ei ole julkaissut sitä koskevia lukuja. Myöskään vuoden 2003 ensimmäisten kuukausien talousarvion täytäntöönpanoa koskevat luvut eivät ole käytettävissä. Vuosia 2003—2004 koskevassa hallituksen siirtymäkausisuunnitel-massa kaikkien sosiaalimenojen ennakoidaan ylittävän puolustusmenot: niiden osuuden kaikista julkisista menoista arvioidaan olevan 4,71 prosenttia. Julkiset menot jakaantuvat seuraavasti: kaikista menoista koulutuksen osuus on 7,16 prosenttia, sosiaaliturvan osuus 1,26 prosenttia, asuntotuotannon ja yhteisöpalvelujen osuus 1,36 prosenttia.

Virallisten ja/tai luotettavien tietojen puutteen vuoksi Angolan kehitystä on erittäin vaikea arvioida. Hallituksen suunnitelman täytäntöönpanon seuranta on joka tapauksessa lähes mahdotonta, koska suunnitelma on vasta otettu käyttöön.

Yhteisön ja Angolan välisessä 28. tammikuuta 2003 allekirjoitetussa yhteistyöstrategiassa sovitaan yhteisön tuen kohdentamisesta sosiaalisektorille (terveydenhuolto ja koulutus) ja elintarviketurvan varmistamis-toimille. Tukea aiotaan keskittää näille sektoreille keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä ensisijaisia kohteita ovat rauhanprosessin ja kansallisen sovinnon tueksi tarvittavat toimet, joihin kuuluu myös edellytysten luominen vapaiden ja rehellisten vaalien järjestämiseen. Tässä yhteydessä on syytä todeta, että strategiassa vahvistetaan myös kansalliselle tilastolaitokselle suunnatut määrärahat sen kapasiteetin lisäämiseksi ja köyhyyttä Angolassa koskevien tilastotietojen saatavuuden parantamiseksi.

Yhteistyöstrategia allekirjoitettiin Angolalle suunnatusta kehitysavusta ja humanitaarisesta avusta vastaavan komission jäsenen vierailun yhteydessä. Komission jäsen painotti Angolan hallituksen edustajien kanssa käymiensä neuvottelujen yhteydessä useaan otteeseen, että sosiaalimenojen osuutta rauhan kannustamiseen tähtäävissä toimissa on lisättävä. Hän painotti, että kansainvälisen yhteisön tuki Angolan jälleenrakentamiseen voi ainoastaan täydentää, mutta ei korvata maan hallituksen omia toimia. Komission jäsen ilmoitti kansainvälisen yhteisön odottavan, että hallitus ottaisi entistä enemmän vastuuta kansalaisten tarpeiden täyttämisestä. Tämä toiminta saisi arvostusta osakseen myös Angolan jälleenrakentamiseen liittyvässä kansainvälisten avunantajien konferenssissa. Komission jäsenelle vakuutettiin hallituksen olevan valmis puuttumaan köyhyysongelmaan ja lisäämään tukea sosiaalisektorille edellä mainitun ohjelman sekä parhaillaan valmisteltavan, vuoteen 2005 ulottuvan pitkän aikavälin kehitysstrategian yhteydessä. Avunantajien konferenssissa esitellään hallituksen yhteistyössä Maailmanpankin kanssa valmistelema konfliktin jälkeinen jälleenrakennus- ja kunnostusohjelmaa, jossa esitellään tarkemmin hallituksen suunnitelmia sosiaalialalla.

----

(1)  Katso sivu 13.

----

----

(2004/C 33 E/055)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0617/03

esittäjä(t): W.G. van Velzen (PPE-DE) komissiolle

(25. helmikuuta 2003)

Aihe:   Financial Times -sanomalehdessä 20. helmikuuta 2003 ilmestynyt artikkeli komission kannasta Internetin laajakaistayhteyksien tukkumarkkinoita koskevaan kilpailuun

Kysyisin komissiolta Financial Times -sanomalehden etusivulla 20. helmikuuta 2003 ilmestyneen artikkelin ”Brussels chiefs clash over internet” (Brysselin johtajat ovat eri mieltä Internetistä) vuoksi seuraavaa:

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(4. huhtikuuta 2003)

----

(1)  KOM(2002) 695 lopullinen.

----

----

(2004/C 33 E/056)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0634/03

esittäjä(t): Rosa Miguélez Ramos (PSE) komissiolle

(4. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Siperiantiikerin suojelu

Onko komissio ajan tasalla amurin- eli siperiantiikereiden uhanalaisesta tilanteesta? Maailman neljän muun tiikerilajin tapaan tämäkin tiikerilaji on kuolemassa sukupuuttoon.

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä edistääkseen amurintiikerin suojelua? WWF:n mukaan näitä tiikereitä on jäljellä enää 200—400 yksilöä Primorksy Krayssa ja Khabarovsky Krayn alueella aivan Venäjän itäosassa Kiinan rajan tuntumassa. Kuuluuko tämä alue minkään Tacis-hankkeen piiriin?

Voitaisiinko Euroopan unionin ja Venäjän federaation välisen yhteistyön puitteissa käynnistää hanke tämän uhanalaisen lajin pelastamiseksi?

Millä tavoin Euroopan unioni voisi auttaa Venäjää luonnonpuistojen suojelussa? Puistojen tilanne on hyvin huolestuttava alueiden taloudellisten vaikeuksien takia. Mikä on ylipäänsä unionin kanta tähän asiaan?

Onko komissio tietoinen viimeaikaisista erimielisyyksistä ja jännityksistä Amurin alueen alkuperäisväestön, udehien, keskuudessa? Udehien kulttuurissa tiikerillä on erittäin tärkeä asema ja sitä on aina suojeltu pyhänä eläimenä. Yhteistyö Amurin alueen alkuperäisväestön ja WWF:n tukemien Changbain puiston johtajien välillä on ollut kriisissä siitä lähtien, kun hankkeen paikallinen johto vaihtui joitakin vuosia sitten. Vaikka udehit ovat ottaneet asian esille kansainvälisellä tasolla, ei WWF ole ilmeisesti ryhtynyt tarvittaviin toimiin saattaakseen toimintansa yhdenmukaiseksi niiden lausuntojen kanssa, joita se on itse antanut alkuperäisväestöjen suhteen noudatettavista strategioista ja periaatteista.

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(28. maaliskuuta 2003)

Komissio on tietoinen amurintiikerin uhanalaisuudesta ja on keskustellut asiasta Venäjän viranomaisten kanssa EU:n ja Venäjän välisen kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen puitteissa.

Siperiantiikeri on mainittu luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä 9 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 338/97 (1), jolla pannaan täytäntöön villieläimistön ja -kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen (CITES) määräykset unionissa, liitteessä A. Tällä perusteella lajilla käytävä kauppa on kielletty ja sen tuonti on sallittua vain poikkeusehdoin eli esimerkiksi lajin säilymiseen tähtääviä tutkimustoimia varten.

Venäjän viranomaiset ilmoittivat ympäristöä käsittelevän alakomitean kokouksessa 20. syyskuuta 2001, että kansallinen amurintiikerin suojelustrategia on olemassa ja että federaatio oli myöntänyt rahoitusta erityistä ohjelmaa varten. Amurintiikerikannan kerrottiin olevan noin 450 yksilöä, eli luku on luultavasti suurin mahdollinen. Salametsästyksen torjunnasta vastaava työryhmä oli perustettu, yhteinen toiminta- sopimus allekirjoitettu Kiinan kanssa ja useita tapaamisia pidetty (myös Japanin ja Kiinan kanssa) salametsästyksen ja salakuljetuksen vastaisen toiminnan koordinoimiseksi. Tiikerien suojeluun oli investoitu kolmen viime vuoden aikana 3 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, ja ohjelma oli laajennettu kattamaan myös muita isoja kissaeläimiä.

Tacis-hankkeet on nimetty Venäjän viranomaisten kanssa käydyssä vuoropuhelussa, ja niiden on oltava yhdenmukaisia Venäjää koskevan hyväksytyn strategian kanssa. Tällä hetkellä ohjelmassa keskitytään neljään painopistealaan: institutionaalisen, lainsäädännöllisen ja hallinnollisen uudistuksen tukemiseen, yksityisen sektorin tukemiseen ja talouskehityksen edistämiseen sekä siirtymävaiheesta aiheutuvien sosiaalisten seurauksien käsittelyn tukemiseen ja ydinturvallisuuteen. Komissio ei ole saanut Venäjän viranomaisilta käsiteltäväksi yhtään amurintiikerin tilanteeseen liittyvää ehdotusta. Jos näin tapahtuisi, komissio arvioisi, missä määrin hanke-ehdotus vastaa tukistrategiaa ja millaisen etusijan tällainen hanke voisi saada muihin kiireellisiin tarpeisiin nähden.

Komissio ei tällä hetkellä ole tietoinen Maailman Luonnon Säätiön (WWF) toimintaan Amurin alueella tai alkuperäiseen udehiväestöön liittyvistä ongelmista.

----

(1)EYVL L 61, 3.3.1997.

----

----

(2004/C 33 E/057)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0648/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(5. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Vuosina 1946 ja 1947 Slovakiasta siirtovankeuteen vastoin lakia vietyjen ihmisten korvaukset maksamatta ja kunnia palauttamatta

Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus

(7. huhtikuuta 2003)

Komissio on tietoinen Tšekkoslovakian tasavallan sodanjälkeisestä, maassa asuvaa unkarilaista ja saksalaista vähemmistöä koskevasta lainsäädännöstä. Komissio on analysoinut perusteellisesti asianomaiset Tšekkoslovakian presidentin antamat asetukset ja asiaan liittyvät vuosina 1945 ja 1946 annetut lait sekä asianomaiset Tšekin (Tšekkoslovakian) tasavallan 1990-luvulla annetun korvauslainsäädännön osat.

Komission analyysin keskeiset päätelmät esiteltiin julkisesti 18. lokakuuta 2002, eikä niissä tuoda esiin yhteisön säännöstöön perustuvia esteitä maan unioniin liittymiselle, koska kyseisiä asetuksia ja lakeja ei voida enää soveltaa. Kyseiseen Tšekin (Tšekkoslovakian) tasavallan korvauslainsäädäntöön sisältyvien tiettyjen takavarikoitua omaisuutta koskevien syrjivien tekijöiden ei ole todettu olevan yhteisön säännöstön vastaisia, koska kaikki uusien vaateiden esittämiselle asetetut määräajat ovat päättyneet. Parlamentin jäsen toteaa kysymyksessään aiheellisesti, että kyseisen pakkotyölain voimassaolo päättyi jo kauan sitten.

Komissio ei voi osallistua keskusteluun siitä, sovellettiinko tiettyä pakkotyölakia kyseisen lain omien säännösten mukaisesti tiettynä historiallisena ajankohtana ennen kuin ensimmäinen Euroopan yhteisö syntyi, olipa kyseessä unionin jäsenvaltio tai sen ulkopuolinen valtio. Komissio muistuttaa, että Euroopan unionin ihmisoikeusperuskirjan 5 artiklassa kielletään ankarasti orja- tai pakkotyö kaikissa muodoissaan, eli olosuhteista riippumatta.

Komissio muistuttaa, että sekä Euroopan parlamentti että Eurooppa-neuvosto ovat toistuvasti yhtyneet komission näkemykseen, että Slovakian tasavalta täyttää kaikki Kööpenhaminassa sovitut kriteerit ja pystyy saattamaan koko yhteisön säännöstön osaksi lainsäädäntöään ja panemaan sen täytäntöön liittymispäivään mennessä. Komissiolla ei ole toimivaltaa historiallisten vääryyksien korjaamiseen tai korvaamiseen. Jäsenvaltiot voivat harkintansa mukaan asettaa tällaisille toimenpiteille joitain edellytyksiä tai rajoituksia, edellyttäen, että toimenpiteet eivät ole ristiriidassa muun voimassaolevan yhteisön oikeuden, esimerkiksi syrjimättömyyden periaatteen kanssa.

Komissio arvostaa kaikkien nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden toimia käsiteltäessä menneisyyden taakkaa ja vääryyksiä ja rohkaisee niitä jatkamaan ponnistelujaan. Euroopan yhteisöjen perustana on ollut yhteinen päätös voittaa Euroopan kansojen välillä aikaisemmin vallinneet jännitteet. Näiden luonteeltaan moraalisten ja psykologisten kysymysten käsittely auttaa vahvistamaan keskinäiseen kunnioitukseen ja ymmärrykseen pohjautuvaa unionia.

----

----

(2004/C 33 E/058)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0654/03

esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle

(5. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Mosambikin sokerintuottajat

Onko komissio tietoinen Mosambikista tuodulle sokerille asetetun 8 000 tonnin tuontikiintiön tuhoisista seurauksista maan asukkaille?

Mosambikilla on edellytykset tuottaa 30 000 tonnia sokeria Eurooppaan vietäväksi, mitä se ei kuitenkaan pysty tekemään tiukan tuontikiintiön vuoksi. Mosambikin sokeritehtaat ovat valmiita rahoittamaan pientilallisten laitehankintoja, jotta nämä pystyisivät tuottamaan sokeria hedelmällisillä viljelymaillaan, mikä vähentäisi mosambikilaisten riippuvuutta EU:n avusta. Asetetut kiintiöt rajoittavat kuitenkin tätä mahdollisuutta.

Onko komissio valmis tarkistamaan ja nostamaan Mosambikista tuodulle sokerille asetettua kiintiötä yli ehdotetun 15 prosentin? Tekeekö komissio kaiken mahdollisen EU:n markkinoiden avaamiseksi Mosambikille, minkä ansiosta maa pystyisi vahvistamaan talouttaan ja sitä kautta vähentämään kansainvälisen avun tarvettaan?

Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus

(26. maaliskuuta 2003)

Mosambikilla ei ollut pääsyä yhteisön sokerimarkkinoille ennen ”Kaikki paitsi aseet” -aloitetta (Everything But Arms, EBA). Aloite on siis tarjonnut maalle uusia etuuskohteluun oikeutettuja vientimahdollisuuksia, ja sillä on ollut suuri merkitys alan elpymiselle sisällissodan ja tulvan jälkeen.

Mosambik saa viedä rajoittamattomasti sokeria yhteisön alueelle vuodesta 2009 lähtien. Sitä ennen sovelletaan siirtymäjärjestelyjä: maa on mukana EBA-kiintiössä, jota kasvatetaan vuosittain 15 prosentilla 74185 tonnista (2001-2002) aina 197 355 tonniin (2008-2009). Nämä siirtymäjärjestelyt olivat välttämättömiä, jotta yhteisö saattoi ryhtyä tarvittaviin sisäisiin järjestelyihin lisääntyneestä tuonnista selviämiseksi.

Sokerialan ei ole järkevää olla riippuvainen pelkästään yhdelle ulkomaiselle markkina-alueelle pääsystä: alan kehittymiseksi kaikkia vientimahdollisuuksia olisi harkittava. Mosambik alkaakin harjoittaa vientiä muille markkinoille, sekä Eteläisen Afrikan kehitysyhteisön (SADC) alueelle että Yhdysvaltoihin, minkä pitäisi auttaa mosambikilaisia sokerintuottajia.

----

----

(2004/C 33 E/059)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0655/03

esittäjä(t): Bill Miller (PSE) komissiolle

(5. maaliskuuta 2003)

Aihe:   EU:n ja Norjan välinen polkumyyntisopimus

Mikäli komissio tukee polkumyyntikomitean tekemää päätöstä luopua EU:n ja Norjan välisestä polkumyyntisopimuksesta, onko se valmis ryhtymään välittömästi valvomaan tilannetta, erityisesti itsenäisten lohenviljelijöiden toimia?

Mikäli itsenäisten lohenviljelijöiden elintaso heikkenisi huomattavasti, hyväksyisikö komissio, että lohen polkumyyntiä koskevan kiellon uudelleen asettamista tulisi tarkastella Norjan lisäksi myös Chilen ja Färsaarten tapauksessa?

Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus

(31. maaliskuuta 2003)

Komissio ilmoitti 20. joulukuuta 2002 asianomaisille olennaiset tosiseikat ja näkemykset, ja ehdotti niiden perusteella Norjasta peräisin olevaan viljeltyyn kirjoloheen sovellettavien polkumyynninvastaisten ja tasoitustoimenpiteiden tarkistamisen ja saman Chilestä ja Färsaarilta peräisin olevan tuotteen tuontiin sovellettavan polkumyynninvastaisen menettelyn lopettamista ilman, että kaupan suojatoimenpiteitä sovellettaisiin.

Asiaan sovellettavan yhteisön lainsäädännön mukaan asianomaisille annetaan mahdollisuus tehdä ehdotuksen sisällöstä kirjalliset huomautukset komissiolle. Komissio on myös pyytänyt, yhteisön saman lainsäädännön mukaisesti, jäsenvaltioiden polkumyynnin- ja valtiontukienvastaisten toimenpiteiden neuvoa-antavan komitean jäsenten mielipidettä ehdotuksesta. Jäsenvaltioiden valtuutettujen jäsenten komitealle ilmaisemat näkemykset ja komiteassa käyty keskustelu ovat luottamuksellisia.

Selvyyden vuoksi mainittakoon kuitenkin, että komitealle tehdyt ehdotukset koskivat Norjasta peräisin olevan viljellyn kirjolohen tuontiin sovellettavien toimenpiteiden lopettamista eivätkä niin kutsuttua unionin ja Norjan lohisopimusta. Tämä sopimus allekirjoitettiin vuonna 1997 komission ja Norjan hallituksen välillä ja sen voimassaolo päättyi 28. helmikuuta 2003. Siinä sovittiin muun muassa sopimuspuolten välisestä näkemysten vaihdosta yhteisön lohimarkkinatilanteesta. Nyt voimassa olevat toimenpiteet, joihin kuuluu hintasitoumusjärjestelmä, eivät kuulu sopimuksen soveltamisalaan. Näin ollen Norjasta tuotuun viljeltyyn kirjoloheen sovellettavat kaupan suojatoimenpiteet säilyvät voimassa, kunnes lopullinen päätös on tehty.

Monet osapuolet ovat tuoneet esiin ajatuksen tilanteen kehitystä lohimarkkinoilla koskevasta seurantajärjestelmästä, jota sovellettaisiin, jollei norjalaiseen tuontiin sovellettavien toimenpiteiden soveltamisalaa laajenneta. Komissio tutki parhaillaan tällaiseen järjestelmään liittyviä käytännön asioita, sen soveltamisalaa ja sen oikeudellisia vaikutuksia.

Komissio on edelleen valmis tutkimaan kaikkia tapauksia, joissa on kyse kolmannen maan maahantuojien vilpillisestä kaupankäynnistä, ja ryhtymään toimiin oikaistakseen yhteisön tuottajien kärsimän vääryyden silloin, kun se on oikeutettua. Tämän vuoksi äskettäin on päätetty lopettaa Norjasta peräisin olevan viljellyn kirjolohen tuontiin sovellettavat toimenpiteet ja olla määräämättä toimenpiteitä Chilestä ja Färsaarilta peräisin olevalle tuonnille, mutta itsenäiset lohenviljelijät, joihin arvoisa parlamentin jäsen viittaa, voivat esittää perustellun valituksen komissiolle tietystä tai kaikesta tuonnista, jos näyttää muun muassa siltä, että lopettamispäätöstä edeltäneet olosuhteet ovat muuttuneet ja vahingollisesta polkumyynnistä on ilmeistä näyttöä.

----

----

(2004/C 33 E/060)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0656/03

esittäjä(t): Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) komissiolle

(5. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Ruoppausalukset Indonesiassa

Lähellä Sumatraa sijaitseva Indonesian laivasto-osasto pysäytti 26. heinäkuuta 2002 lukuisia ruoppaus-aluksia, joista kolme oli belgialaista. Syynä oli se, että ruoppausaluksilla ei ollut hallussaan oikeita asiakirjoja. Sen lisäksi niitä syytettiin hiekkavarkaudesta. Alukset otettiin viranomaisten huostaan.

Indonesialainen tuomioistuin tuomitsi 9. lokakuuta jokaisen belgialaisen aluksen maksettavaksi yli 3 000 euron sakot, koska asianmukaisten asiakirjojen sijaan niillä oli ainoastaan kopiot. Alukset olisi pitänyt päästä vapaaksi sakon suorittamisen jälkeen. Tuomari ei maininnut mitään hiekan varastamisesta. Kyse ei ollut varkaudesta. Jos liian pieniä hiekkamääriä ilmoitettiin, sen tekivät paikalliset toimiluvan haltijat, jotka ovat yhteydessä keskushallintoon. Tämä on kuitenkin Indonesian sisäinen ongelma. Indonesian hallitus kieltäytyi ottamasta tuomiota huomioon, ja määräsi tästä päätöksestä huolimatta 18,5 miljoonan euron vahingonkorvaukset. Tämä summa on 15 prosenttia alusten arvosta. Indonesian hallitus vaati korvausta edellisten hallitusten hyväksymien epäsuotuisten olosuhteiden vuoksi kansantulojen menetyksestä. Alukset ovat maksaneet tämän korvauksen, ja ne on päästetty vapaaksi.

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(4. huhtikuuta 2003)

Komissio on tietoinen Indonesiassa järjestetystä oikeudenkäynnistä ja useiden, muun muassa belgialaisten, ruoppausalusten pysäyttämisestä ja vapauttamisesta myöhemmin.

Komissio ei tässä vaiheessa pidä Indonesian hallituksen toimintaa Maailman kauppajärjestön sille asettamien velvoitteiden vastaisena.

Sitä, että Indonesian hallituksen väitetään olleen tietämätön oikeuden päätöksestä, komissio pitää Indonesian sisäisenä ongelmana, jolla ei ole vaikutusta Indonesian kansainvälisiin velvoitteisiin. Komissio ei siis tässä vaiheessa aio olla yhteydessä Indonesian hallitukseen.

----

----

(2004/C 33 E/061)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0658/03

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle

(6. maaliskuuta 2003)

Aihe:   YK:n turvallisuusneuvoston Irak-päätöslauselmat ja voimakeinojen käyttö

Eurooppa-neuvoston 17. helmikuuta 2003 antamissa päätelmissä todetaan muun muassa, että Bagdadin on ”välittömästi toteutettava aseistariisuminen ja suostuttava täysimääräiseen yhteistyöhön”, että ”unionin tavoite on edelleen Irakin täydellinen ja tehokas riisuminen aseista YK:n turvallisuusneuvoston asiaa koskevien päätöslauselmien, erityisesti päätöslauselman 1441 mukaisesti” ja että neuvosto antaa ”täyden tukensa turvallisuusneuvostolle sen täyttäessä tehtävänsä”.

Päätöslauselmassa 1441 viitataan YK:n turvallisuusneuvoston aikaisempiin Irakia koskeviin päätöslauselmiin, muiden muassa päätöslauselmiin 678 (1990) ja 687 (1991). Vaikka päätöslauselmassa 678 käsitellään pääasiassa Kuwaitin vapauttamista, sen toisessa kappaleessa

Saman päätöslauselman kolmannessa kappaleessa

YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmassa 687 esitetään uudelleen, että Irakin on osoitettava rauhanomaiset tavoitteensa, ja samalla vaaditaan Irakia ehdoitta hyväksymään kaikkien biologisten ja kemiallisten aseiden tuhoaminen sekä tutkimus- ja tuotantolaitosten sulkeminen sekä sallimaan YK:n asetarkastajien välittömästi tapahtuvat kemiallisia ja biologisia aseita ja ohjuksia koskevat tarkastukset paikan päällä.

Pitääkö komissio hyväksyttävänä, että Irak ei onnistu toimimaan yhteistyössä YK:n kanssa arvioitaessa sen joukkotuhoaseiden määrää ja että se jatkuvasti uhkaa alueen turvallisuutta, minkä vuoksi kansainvälistä rauhaa ja turvallisuutta ei ole voitu palauttaa alueelle? Katsooko komissio, että päätöslauselmat 678, 687 ja 1441 sisältävät asiaankuuluvan oikeusperustan aseelliselle hyökkäykselle, jos Irak ei jatkossakaan tee yhteistyötä YK:n kanssa tarkastettaessa sen kemiallisten ja biologisten aseiden määrää?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(25. maaliskuuta 2003)

Kuten neuvoston aikaisemmissa julkilausumissa ja 17. helmikuuta 2003 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmissä on todettu, komissio on yhtä mieltä siitä, että Irak ei ole noudattanut useita YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmia vuodesta 1991 lähtien.

Komissio katsoo, että YK:n turvallisuusneuvoston velvollisuutena on päättää, antaako turvallisuusneuvoston päätöslauselma 1441 riittävän oikeudellisen perustan aseelliseen väliintuloon. Komissio hyväksyy turvallisuusneuvoston toimivaltaiseksi elimeksi tulkitsemaan asianmukaisesti näitä päätöslauselmia ja vastaamaan arvoisan parlamentin jäsenen kysymyksiin.

----

----

(2004/C 33 E/062)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0660/03

esittäjä(t): Maurizio Turco (NI) komissiolle

(6. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Italiaan ja Luxemburgiin rekisteröidyn 514:n yrityksen EU:n talousarvioon kohdistamat petokset

Italian poliisi pidätti 18. helmikuuta 2003 kymmenen henkilöä laskujen väärentämisestä ja valtion ja EU:n talousarvioon kohdistuneista petoksista, joihin oli osallistunut 514 Italiassa ja Luxemburgissa toimivaa yritystä.

Pidätettyjen joukossa on San Prospero Parmensessa (Parma) pääkonttoriaan ja Sant'Ilario d'Enzassa (Reggio Emilia) toimipaikkaansa pitävän Maguro-yhtiön hallintoneuvoston puheenjohtaja. Yhtiöön oli kohdistettu vuonna 2001 suojatoimenpiteitä Banco di Siciliassa tapahtuneen yhteisön varojen kavaltamisyrityksen vuoksi.

Tunteeko komissio nämä kaksi tapausta ja jos tuntee, onko OLAF aloittanut niitä koskevan tutkinnan?

Onko se hankkinut tai aikooko se hankkia luettelon 514 petokseen osallistuneesta yrityksestä?

Onko sillä tietopankkia henkilöistä ja yrityksistä, jotka ovat petkuttaneet tai yrittäneet petkuttaa Euroopan unionia ja onko sillä tiedot petoksiin syyllistyneiden yritysten vastuuhenkilöistä?

Michaele Schreyerin komission puolesta antama vastaus

(28. huhtikuuta 2003)

Komissiolla on kunnia ilmoittaa parlamentin jäsenelle, että Italiassa on aloitettu kyseisiä tapauksia koskeva rikosoikeudellinen menettely ja että tässä vaiheessa tapauksia suojaa salassapitosääntö (esitutkintaa koskevan Italian rikoslainsäädännön 329 artikla).

Jos yhteisön rahoitukseen liittyy petoksia, horisontaalisten ja alakohtaisten sääntöjen mukaan kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava asiasta komissiolle saatuaan ensin luvan toimivaltaiselta oikeusviranomaiselta. Ilmoituksesta Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF) saa tietoja mahdollisista Euroopan yhteisön talousarvioon kohdistuvista vahingoista sekä asiaan liittyvistä yrityksistä ja henkilöistä. OLAF on ilmoittanut, ettei sillä ole tässä vaiheessa tutkimuksia vireillä.

Komissio tarkentaa, ettei sillä ole luetteloa henkilöistä tai yrityksistä, jotka ovat syyllistyneet Euroopan unionia koskeviin petoksiin tai niiden yrityksiin. Kyseessä olevia yhteisön varoja hoidetaan kuitenkin siten, että on olemassa useita tietokantoja, jotka sisältävät tietoja yhteisön varojen väärinkäytöstä.

On myös korostettava, että toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot ovat ensisijaisesti vastuussa yhteisön varojen valvonnasta.

----

----

(2004/C 33 E/063)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0673/03

esittäjä(t): Marco Pannella (NI) ja Maurizio Turco (NI) komissiolle

(7. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Venäjän viranomaisten jatkuva ja vakava uskonnon vapauden loukkaaminen

Venäjän viranomaiset pyysivät 21. helmikuuta 2003 Puolan kansalaista Bronislaw Czaplickia, joka toimi katolisena pappina Puškinissa lähellä Pietaria, poistumaan maasta kahden viikon kuluessa, sillä hänen oleskelulupansa on peruutettu.

Tämä on vain viimeisin Venäjän viranomaisten pappeihin kohdistamista karkoituksista. Seuraavassa on esimerkkejä vuoden 2002 tapauksista:

Tietääkö komissio nämä tapaukset? Venäjä on allekirjoittanut ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen, jota se rikkoo myös näillä toimilla vakavasti ja jatkuvasti. Mihin aloitteisiin komissio on ryhtynyt tai aikoo ryhtyä suhteessa Venäjän viranomaisiin?

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä 133 parlamentin jäsenen allekirjoittaman päätöslauselmaesityksen johdosta, jossa pyydetään asettamaan uskonnon vapauden kunnioittaminen etusijalle EU:n ja kolmansien valtioiden välisissä suhteissa ja rikkomistapauksissa säätämään samankaltaisia sanktioita kuin USA:n vuonna 1998 säätämässä laissa uskonnon vapaudesta maailmassa (Public Law 105-292/105. kongressi)?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(3. huhtikuuta 2003)

Komissio on tietoinen siitä, että monilta henkilöiltä, jotka pyrkivät harjoittamaan uskontoa Venäjällä, on evätty tai peruutettu oleskelulupa. Komissio on tietoinen muiden uskontokuntien kuin Venäjän ortodoksikirkon vaikeasta tilanteesta Venäjällä. Huhtikuun 2002 jälkeen onkin toteutettu useita maastakarkotuksia sen jälkeen, kun Vatikaani päätti muuttaa neljä väliaikaista kirkkoaan Venäjällä pysyviksi roomalaiskatolisiksi hiippakunniksi. Maastakarkotukset ovat kohdistuneet myös muiden kirkkokuntien jäseniin.

Tästä syystä komissio on korostanut unionin ja Venäjän välisessä vuoropuhelussa useaan otteeseen, että unionin ja Venäjän välisen kumppanuuden perusarvoihin kuuluu myös ihmisoikeuksien täysimääräinen kunnioittaminen.

On muistettava, että kullakin valtiolla on oikeus päättää, sallivatko ne ulkomaalaisten oleskelun alueellaan. Tämän vuoksi oleskeluluvan peruuttamista ei voida yleisellä tasolla pitää Venäjän ratifioimien keskeisten kansainvälisten ja eurooppalaisten ihmisoikeussopimusten vastaisena. Toisaalta oleskeluluvan peruuttaminen yksinomaan uskonnon tai vakaumuksen harjoittamisen estämiseksi voi kunkin tapauksen erityispiirteiden mukaan olla uskonnon tai vakaumuksen vapauteen kohdistuva epäsuora rangaistus. Komissio pyrkii edelleen vaikuttamaan Venäjän viranomaisiin tämän kysymyksen ratkaisemiseksi.

Lisäksi koska Venäjä on yksi demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen aloitteen kohdemaista, maan ihmisoikeustilanteen parantamista pidetään edelleen tämän ohjelman ensisijaisena tavoitteena.

----

----

(2004/C 33 E/064)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0675/03

esittäjä(t): Wolfgang Kreissl-Dörfler (PSE) komissiolle

(3. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Vihreä geenitekniikka ja kehitysmaat

Saksalaista Internationaler Landvolkdienst der Katholischen Landvolkbewegung -kansalaisjärjestöä (ILD) pyydettiin vuonna 1999 ottamaan kantaa kysymykseen, miten vihreällä geenitekniikalla voidaan parantaa elintarvikevarmuutta kehitysmaissa. Luodakseen laajan keskustelufoorumin tieteen, teollisuuden ja maatalouden kehittämistä tukevien järjestöjen edustajien väliselle julkiselle vuoropuhelulle ILD ja eräät muut kansalaisjärjestöt järjestivät kansainvälisen kuulemistilaisuuden ja kaksi kansainvälistä kongressia. Vihreästä geenitekniikasta vallitsevat erilaiset näkemykset on tallennettu kattavasti tapaamisten perusteella laadittuihin julkaisuihin. Julkaisuista käy myös ilmi, että eri toimijat tarvitsevat tietoa. Erityisesti tämä tiedontarve koskee hankkeissa mukana olevia ILD:n yhteistyökumppaneita kehitysmaissa. Jatkaakseen keskustelua Euroopan tasolla ILD jätti yhdessä ranskalaisen ja belgialaisen yhteistyökumppaninsa kanssa vuonna 2000 ensimmäisen yhteisen hakemuksen. Hakemus hylättiin ja hylkäämispäätöstä perusteltiin sillä, että ranskalainen yhteistyökumppani ei ole pelkästään kehitysyhteistyön alalla toimiva kansalaisjärjestö ja että ILD:n — jonka vuosibudjetti on noin 500 000 euroa — rahoituskapasiteetti ei ole riittävä. Vuonna 2002 ILD jätti uuden hakemuksen, jossa oli otettu huomioon tämä komission edelliseen hakemukseen kohdistama kritiikki. Tämäkin hakemus hylättiin, tällä kertaa uusin perustein.

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(4. huhtikuuta 2003)

Komission budjettikohdasta B7-6000 myöntämä hankerahoitus perustuu tukikelpoisille kansalaisjärjestöille kohdistettuihin julkisiin pyyntöihin tehdä ehdotuksia osarahoitettaviksi hankkeiksi, joiden on oltava ehdotuspyynnössä ilmoitettujen perusteiden mukaisia. Kansalaisjärjestöjen on nimettävä tärkeinä pitämänsä kysymykset tehdessään ehdotuksia kehitysyhteistyötä koskevasta tiedottamisesta. ”Vihreän geenitekniikan” hyödyntäminen kehittyvien maiden ruokaongelman ratkaisemisessa on yksi monista kansalaisjärjestöjen esittämistä aihealoista.

Komissio ylläpitämillä www-sivuilla on yleisempää tietoa tästä kysymyksestä. Syyskuussa 2002 käynnistettiin laaja-alainen julkinen kuuleminen ”biotieteitä ja biotekniikkaa” koskevasta yleisestä aiheesta. Kuulemiskierroksella saatiin noin 320 vastausta, joista monet olivat hyvin perusteellisia. Kuulemisen jälkeen asiasta julkaistiin tiedonanto tammikuussa 2002 (1).

Komissio on valmis toimimaan yhteistyössä hakijoiden kanssa, kuten ehdotuspyynnöstä käy ilmi.

Hankkeiden hyväksymiselle ei ole olemassa maakohtaista kiintiötä. Tietoja rahoituksen myöntämisestä vuosina 2001 ja 2002 on saatavissa www-sivulta http://europa.eu.int/comm/europeaid/projects/ong_cd/index_en.htm).

Komissio järjesti 30. ja 31. tammikuuta 2003 sidosryhmien konferenssin: ”Towards Sustainable Agriculture for Developing Countries: Options from Life Sciences and Biotechnologies” (Kohti kestävää maataloutta kehittyvissä maissa: biotieteiden ja biotekniikan tarjoamat vaihtoehdot). Konferenssiin osallistui yli 600 valtuutettua edustajaa eri puolilta maailmaa. Sen yhteydessä tiedemiehet ja poliittiset päättäjät, kehityskysymysten asiantuntijat, viljelijät, nuoret ja kansalaisyhteiskunnan edustajat saattoivat pohtia biotieteiden hyödyntämiseen liittyviä tärkeimpiä ja kiistanalaisimpia kysymyksiä ja tarkastella alan mahdollisuuksia tarjota kestäviä ratkaisuja elintarviketuotannon kehittämiseen ja köyhyyden lievittämiseen. Konferenssin asiakirjat ovat saatavissa sen www-sivuilta http://europa.eu.int/comm/research/sadc.

Komissio tuki toukokuussa 2002 maatalouden kehittämistutkimuksen toista eurooppalaista foorumia, joka järjestettiin Roomassa maailman ruokakokouksen edellä. Foorumi kokosi tiedemiehet ja kansalaisyhteiskunnan edustajat tarkastelemaan maatalouden kehittämistutkimuksen painopistealueita, joista yhdeksi oli nimetty nykyaikaisen biotekniikan käyttö ja kehitys.

----

(1)EYVL C 55, 2.3.2002.

----

----

(2004/C 33 E/065)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0677/03

esittäjä(t): Marco Cappato (NI) komissiolle

(7. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Kahviviljelmien myrkytykset eräillä Kolumbian alueilla

Vierailin viime viikolla Kolumbiassa kansainvälisen huumausainekiellon vastustajien liiton sihteerin Marco Perducan kanssa. Saimme usealta taholta tietoja, joiden mukaan siellä suunnitellaan kahviviljelmien valikoimatonta ja voimakasta myrkyttämistä kemiallisesti kokapensaan hävittämiseksi erittäin laajoilla alueilla. Tämä tapahtuu Yhdysvaltojen hallituksen tuella.

Myrkytyksillä on tuhoisat vaikutukset ihmisten terveyteen, ympäristöön ja sosioekonomiseen tasapainoon. Joillakin näistä alueista Euroopan komissio tukee vaihtoehtoisia kehityshankkeita. Onko komissio jo ilmoittanut Kolumbian viranomaisille mahdollisesta myrkytysten vastustamisestaan ja siitä, että se keskeyttää välittömästi kehityshankkeet näillä alueilla, jos myrkytykset toteutetaan?

Mitä komissio aikoo tehdä, jotta nämä myrkytykset estetään ajoissa? Aikooko se pyytää virallisesti, että myrkytykset keskeytetään koko Kolumbian alueella?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(7. huhtikuuta 2003)

Komissio ei tue laittomien viljelmien lentomyrkytyksiä Kolumbiassa.

Komissio on saanut Kolumbian hallitukselta poliittisen sitoumuksen siitä, ettei myrkytyksiä suoriteta alueilla, joilla toteutetaan sen vaihtoehtoisia kehityshankkeita (hankkeisiin kuuluu vapaaehtoinen käsin tehtävä hävittäminen). Komissio keskustelee kysymyksestä myös Yhdysvaltain hallituksen kanssa ja seuraa tarkasti tapahtumia kentällä.

Tämän kannan taustalla on erityisesti lentolevitystä unionin alueella koskeva komission kanta, jonka mukaan lentolevitystä on rajoitettava mahdollisimman paljon tai se on kokonaan kiellettävä. Tiedonannossaan ”Kohti torjunta-aineiden kestävän käytön teemakohtaista strategiaa” (1) komissio ehdottaa lentolevityksen yleistä kieltämistä siten, että jäsenvaltioiden kansalliset viranomaiset saavat myöntää erityisen poikkeusluvan lentolevitykseen, jos lentolevityksestä on selvästi etua ja myös ympäristöhyötyjä verrattuna muihin levitysmenetelmiin. Kannan syynä on torjunta-aineiden lentolevityksen kulkeuman mahdollinen vaikutus ihmisten terveyteen ja ympäristöön sekä niiden mahdolliset sosioekonomiset vaikutukset erityisesti kohdealueen ulkopuolella sijaitsevilla alueilla, asuinalueilla ja vesistöissä (2).

----

(1)  KOM(2002) 349 lopullinen.

(2)  Tarkempia tietoja on saatavissa www-sivulta http://europa.eu.int/comm/environment/ppps/home.htm.

----

----

(2004/C 33 E/066)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0679/03

esittäjä(t): Marco Cappato (NI) komissiolle

(7. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Perun kansalaisen Nelson Palominon pidättäminen

Ollessani viime viikolla vierailulla Limassa Nelson Palomino, yksi perulaisten ”campesinojen” johtajista, pidätettiin. Häntä syytetään terrorismin tukemisesta, joka on säädetty rangaistavaksi teoksi Fujimorin hallituksen rikoslaissa, jota parhaillaan uudistetaan. Perun lehdistössä kerrotaan, että Palominoa väitetään syylliseksi mielenosoituksiin kannustamiseen, tiesulkujen rakentamiseen ja väkivallan käyttämiseen.

Perun hallituksen ja ”campesinojen” suhteet ovat jo erityisen jännittyneet, koska niiden keskustelu maatalousuudistuspaketista on keskeytynyt ja varsinkin kokapensaan viljelmien tuhoamista koskevan epäonnistuneen politiikan vuoksi.

Perun hallituksen huumausaineidentorjuntaviraston DEVIDAn johtajat kieltäytyivät antamasta minulle ja kansainvälisen huumausainekiellon vastustajien liiton sihteerille Marco Perducalle mitään tietoja ”campesinojen” tilanteesta ja erityisesti Palominon pidätyksestä.

Voiko komissio pyytää Perun viranomaisilta tietoja parlamentille toimitettavaksi tilanteesta, joka — ellei keskusteluun päästä — uhkaa muuttua väkivaltaiseksi samalla tavoin kuin tapahtui Boliviassa, jossa on viime viikkoina kuollut kymmeniä ja haavoittunut satoja ihmisiä?

Mitkä ovat tulokset niistä komission hankkeista Perussa, jotka koskevat kokaviljelmien korvaamista koko Perun alueella?

Millä tavoin komission toimintaan alueella vaikuttaa Perun lisääntynyt militarisaatio ja jännitteet Palominon pidätyksen jälkeen? Keitä komissiolla on keskustelukumppaneina ”campesinojen” joukossa hankkeittensa kehittämiseksi?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(9. huhtikuuta 2003)

Komission Liman-valtuuskunta seuraa tarkasti Perun poliittista, taloudellista ja sosiaalista tilannetta. Tähän toimintaan kuuluu tietojen hankkiminen tärkeistä ajankohtaisista kysymyksistä, kuten huumeiden vastaisesta työstä ja vaihtoehtoisista kehityshankkeista, muun muassa pitämällä yhteyttä Perun viranomaisiin.

Komission periaatteena on tukea kokaviljelmien vapaaehtoista eikä pakkotoimin tapahtuvaa hävittämistä, ja Perun hallitus on tästä tietoinen. Komissio ei ole viime aikoihin saakka ollut osallisena missään merkittävissä hankkeissa, joiden tarkoituksena on ollut kokapensaan viljelyn vaihtoehtojen tukeminen Perussa. Lokakuussa 2002 käynnistettiin Pozuzo Palcazun alueella vaihtoehtoisen kehityksen edistämishanke PER B7 310 IB 98 0253. Tässä hankkeessa kokapensaan viljelyn vaihtoehtojen edistäminen on yksi lähestymistapa monien muiden joukossa osana yhdennettyä alueellista kehityshanketta. Pozuzo Palcazun yleistä toimenpideohjelmaa ollaan parhaillaan perustamassa.

Hankkeeseen liittyvä kenttätyö, joka on vielä hyvin vähäistä, ei ole tähän mennessä kärsinyt alueella vallitsevista jännitteistä. Komission perulaisena yhteysvirastona ja hankkeen kansallisten yhteyksien pääasiallisena hoitajana toimii Devida (huumeettoman kehityksen ja elämän komissio, Comisión para el Desarollo y la Vida sin Drogas).

----

----

(2004/C 33 E/067)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0699/03

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(10. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Mustesäiliöiden markkinoiden suojelua koskeva tutkimus

Komission jäsen Mario Monti ilmoitti tapaamisessaan Yhdysvaltain varaoikeusministeri Jamesin kanssa vuoden 2002 toukokuun keskivaiheilla, että komissio tekisi tutkimuksen markkinoille tuotujen printterien mustesäiliöiden kalliista hinnoista. Tuotemerkeillä myytävät mustesäiliöt mahdollisesti vääristävät kilpailua. Komission jäsen katsoi, että olisi tutkittava erittäin tarkasti, miksi mustesäiliöt on hankittava printterin tuotemerkin mukaan.

Voiko komissio tarkentaa, onko mahdollista kilpailun vääristymistä koskeva tutkimus aloitettu?

Jos on, voiko komissio ilmoittaa, missä vaiheessa tutkimus on, ja voidaanko asiasta tehdä jo väliaikaisia johtopäätöksiä?

Jos ei ole, voiko komissio ilmoittaa, minkä syiden perusteella se ei pidä tarkoituksenmukaisena aloittaa tutkimuksia alkuperäisestä suunnitelmasta huolimatta tai edes mustesäiliöiden liian korkeita hintoja koskevien valitusten perusteella?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(1. huhtikuuta 2003)

Komissio voi vahvistaa, että se on äskettäin aloittanut tutkimuksen, joka koskee muun muassa mustesäiliö-ja tulostinalaa. Komissio tarkastelee parhaillaan useiden yritysten toimintaa näillä markkinoilla yhteisön kilpailusääntöjen perusteella.

Tapausta analysoidaan vasta alustavasti, eikä komissio voi sen vuoksi antaa tässä vaiheessa enempää yksityiskohtaisia tietoja sen kehityksestä tai laajuudesta. Jos tapauksen tutkimista kuitenkin jatketaan, komissio luonnollisesti julkistaa siitä saatuja lisätietoja heti kun se on mahdollista.

----

----

(2004/C 33 E/068)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0710/03

esittäjä(t): Marco Cappato (NI) komissiolle

(10. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Kokapensaan viljelijöiden laskenta Perussa ja kokapensaan lehtien uudelleenluokitus

Ensimmäinen ja viimeinen laillisten ja luvansaaneiden kokapensaan viljelijöiden laskenta Perussa tehtiin vuonna 1978, ja valtion monopsoniyhtiö ENACO hankkii kokapensaan lehtiä nykyisin väkisinkin sattumanvaraisin valintaperustein tuottajilta laillista käyttöä varten. Lisäksi on olemassa ristiriitaisia tietoja kokapensaan viljelyyn tarkoitettujen alueiden lisääntymisestä.

YK:n taulukoissa kokapensaan lehti luokitellaan samaan kategoriaan kokaiinin ja heroiinin kanssa huolimatta riippumattomista tutkimuksista ja WHO:n tutkimuksista, jotka osoittavat kokapensaan lehtien lääketieteelliset arvot ja ravintoarvot. Andien alueella kokapensas on olennainen osa kulttuuria, perinteitä ja paikallista uskontoa.

Eikö komissio pidä edellä olevan perusteella tarpeellisena, että — myös vaihtoehtoisten hankkeiden kehittämiseksi näillä alueilla — pyydetään ja tuetaan 25 vuoden jälkeen uutta laskentaa, jossa selvitetään luvansaaneet tuottajat julkisten, avointen ja syrjimättömien kriteerien mukaisesti?

Eikö komissio katso, että Wienissä 16.—17. huhtikuuta 2003 kokoontuvan YK:n huumeidenvastaisen komitean ministerikokouksessa olisi ehdotettava kokapensaan lehtien poistamista taulukosta I, jotta hyväksyttäisiin kokapensaan lehtien laillisten markkinoiden perustaminen ja näin ollen kestävän maatalouden kehittyminen Andien maissa?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(7. huhtikuuta 2003)

Komissio tukee yhteisvastuun periaatteen pohjalta vaihtoehtoista kehitysohjelmaa Perussa, Pozuzo Palcazun alueella (komission tuki on 28 miljoonaa euroa). Komission näkemyksen mukaan vaihtoehtoisen kehityksen tavoitteena on rohkaista laittomaan kokanviljelyyn perustuvia talousjärjestelmiä siirtymään laillistetun toiminnan järjestelmään, joka luodaan paikallisten yhteisöjen kanssa käytävän vuoropuhelun pohjalta demokraattisia periaatteita kunnioittaen. Vaihtoehtoinen kehitys on tämän mukaisesti laaja-alaista eikä sisällä vain viljelykasvien korvaamista toisilla.

Tämä ohjelma koskee siis vain laitonta kokapensasta, joten yhteisö ei ole osallisena ENACOn toiminnassa. Pozuzo Palcazun ohjelmaan sisältyy erilaisia toteutettavuustutkimuksia (esimerkiksi ympäristövaikutus-arviointeja), tukea liikenne- ja sähköinfrastruktuurille, tuotantotoimintaa (maatalouden, karjankasvatuksen ja metsänhoidon alalla) ja hankkeeseen osallistuvien edunsaajien edustusrakenteiden lujittamista.

Kokapensaan viljelyalueita koskevissa tiedoissa on ristiriitaisuuksia, koska eri lähteistä peräisin olevissa tilastotiedoissa on erilaisia lukuja menettelytapoja koskevista ja teknisistä syistä.

Komissio toimii pysyvänä tarkkailijana aktiivisesti Yhdistyneiden Kansakuntien huumausainetoimikunnassa, missä se on puolustanut ehkäisyn ja hoidon sekä tuotannon ja huumekaupan vastustamisen yhdistävää tasapainoista lähestymistapaa. Vaihtoehtoiset kehityshankkeet edustavat jälkimmäistä, koska hankkeiden avulla pyritään vähentämään viljelijöiden riippuvuutta huumeidenviljelystä tarjoamalla vaihtoehtoisia toimeentulokeinoja.

Huumausainetoimikunnan ei ole tarkoitus seuraavalla istuntokaudella ryhtyä uudistamaan Yhdistyneiden Kansakuntien kolmea yleissopimusta. Jäsenvaltiot tai komissio eivät myöskään ole ottaneet asiaa esille unionin huumepolitiikkaa koskevissa säännöllisissä keskusteluissa.

----

----

(2004/C 33 E/069)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0721/03

esittäjä(t): Rosa Miguélez Ramos (PSE) komissiolle

(11. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Prestige-öljykatastrofi ja yhteisön väestönsuojelujoukkojen perustaminen

Euroopan parlamentti hyväksyi 19. joulukuuta 2002 päätöslauselman meriturvallisuudesta ja toimenpiteistä öljytankkeri Prestigen aiheuttaman katastrofin seurausten lievittämiseksi. Päätöslauselman 20 kohdassa Euroopan parlamentti pyytää, että perustetaan yhteisön väestönsuojelujoukot, jotka pystyvät toimimaan teollisuus- ja luonnonkatastrofeissa, jolloin yhteisön toimille katastrofien yhteydessä saadaan oikeudelliset kehykset ja nimetään niistä vastuussa oleva komission jäsen.

Mihin toimiin komissio on ryhtynyt tai aikoo ryhtyä asian edistämiseksi?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(15. toukokuuta 2003)

Euroopan unionin perustussopimuksen mukaisesti yhteisön pelastuspalvelujoukkoja ei ole mahdollista perustaa. Tämän vuoksi tehtiin päätös yhteisön mekanismin perustamisesta tiiviimmän yhteistyön edistämiseksi pelastuspalvelualan avustustoimissa (1). Se tuli voimaan 1. tammikuuta 2002. Euroopan unionin pelastuspalvelutoimissa tulee noudattaa tiukasti toissijaisuusperiaatetta.

Yllä olevien puitteiden mukaisesti perustettiin Euroopan unionin seuranta- ja tiedotuskeskus koordinoimaan jäsenvaltioiden avustustoimia hätätilanteissa.

Lisäksi komissiolla on erityinen toimintaohjelma, jonka tarkoituksena on torjua merialueiden saastumista (2).

Komissio on jo ilmoittanut aikomuksestaan tarkistaa Euroopan meriturvallisuusviraston perustamisesta annettua asetusta siten, että kyseinen virasto voi ostaa tai vuokrata saastumista torjuvia laivoja silloin kuin merialueiden saastuminen uhkaa Euroopan unionin alueita.

----

(1)  Neuvoston päätös 2001/792/EY, Euratom, tehty 23 päivänä lokakuuta 2001 yhteisön mekanismin perustamisesta tiiviimmän yhteistyön edistämiseksi pelastuspalvelualan avustustoimissa, EYVL L 297, 15.11.2001.

(2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 2850/2000/EY, tehty 20 päivänä joulukuuta 2000, onnettomuuksista ja tahallisista päästöistä aiheutuvaan meren pilaantumiseen liittyvästä yhteisön yhteistyöjärjestelmästä, EYVL L 332, 28.12.2000.

----

----

(2004/C 33 E/070)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0732/03

esittäjä(t): José Ribeiro e Castro (UEN) komissiolle

(11. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Guinea-Bissau: ihmisoikeudet

Guinea-Bissaussa pidätettyjä ammattiyhdistysaktivisteja, järjestöjohtajia, ihmisoikeusaktivisteja ja oppositiopuolueiden johtajia koskevat uutiset ovat moninkertaistuneet viime aikoina. Näiden uutisten ohella raportoidaan myös vakavista ilmaisuvapauden (RTP:n Afrikan osasto, paikallisradiot ja muut tiedotusvälineet) ja muiden perusoikeuksien loukkauksista, mikä edelleen pahentaa äärimmäisen vakavaa taloudellista, rahoituksellista, sosiaalista ja poliittista yleistilannetta maassa. Tässä turmiollisessa yleistilanteessa on nyt lisäksi ilmoitettu, että Guinea-Bissaun parlamenttivaaleja mahdollisesti lykätään (vaalit oli tarkoitus järjestää ensi huhtikuussa) niiden järjestämiseksi tarvittavien varojen puuttumisen vuoksi.

Miten komissio on seurannut Guinea-Bissaun tilanteen jatkuvaa huononemista ja mihin erityistoimenpiteisiin se on ryhtynyt puolustaakseen ihmisoikeuksia ja lopettaakseen poliittisen vainon maassa? Katsooko komissio, että Euroopan unioni voi tukea rahallisesti vaalien järjestämistä auttaakseen varmista- maan Guinea-Bissaun demokraattisen kehityksen? Mihin muihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä yksinään tai yhteistyössä muiden maiden tai kansainvälisten järjestöjen kanssa edistääkseen normaalin demokraattisen tilanteen palauttamista Guinea-Bissauhun?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(9. huhtikuuta 2003)

Komissio seuraa tarkasti, pysyvästi ja säännöllisesti parlamentin jäsenen kuvaamaa Guinea-Bissaun tilanteen jatkuvaa huononemista maan viranomaisten kanssa käytävän poliittisen vuoropuhelun yhteydessä. Ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevan kehityksen säännöllinen arviointi on osa Cotonoun sopimuksen 8 artiklassa edellytettyä poliittista vuoropuhelua.

Komissio on valmis harkitsemaan rahoituspyyntöjä vaaliprosessin tukemiseksi.

Komissio jatkaa Guinea-Bissaun viranomaisten kanssa käytävää poliittista vuoropuhelua, jota voidaan tiivistää tilanteen kehittymisen mukaan.

----

----

(2004/C 33 E/071)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0739/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(11. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Aidsin lisääntyminen rokotuksien ja verisiirtojen yhteydessä tehtyjen virheiden vuoksi valtioissa, joissa on matala elintaso

Lähde: alankomaalainen päivälehti ”De Volkskrant”, 25. helmikuuta 2003 ilmestynyt numero

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(16. huhtikuuta 2003)

Sukupuoliteitse tarttuviin tauteihin erikoistuneen aikakausilehden International Journal of STD and Aidsin maaliskuun 2003 numeron eräissä artikkeleissa esitettiin päätelmä, jonka mukaan HI-virus leviää (Afrikassa) yleisemmin terveydenhuoltopalvelujen kuin sukupuoliyhdynnän välityksellä. Komissio on asiasta eri mieltä ja yhtyy pikemminkin Maailman terveysjärjestön ja Yhdistyneiden Kansakuntien yhteisen aids-ohjelman asiantuntijoiden näkemykseen, jonka mukaan holtiton seksuaalinen käyttäytyminen on edelleen suurin syy HI-virustartuntojen leviämiseen Afrikassa (1).

Komission mielestä Gisselquistin ja hänen työtoveriensa esittämä tieto HIV-tartunnan saaneiden 5—10-vuotiaiden suuresta määrästä oli väärä, koska virheellisiä positiivisia HIV-testituloksia oli runsaasti. Tähän oli syynä se, etteivät Saharan eteläpuolisessa Afrikassa 1980-luvun puolivälissä käytetyt analyysimenetelmät olleet riittävän tarkkoja ja valideja. Alueilla, joissa lapsille on tehty tarkat diagnostiset testit, HI-virustartuntaa ei ole löydetty lapsilta, joiden äidillä ei ole tartuntaa, lukuun ottamatta tapauksia, joissa lapsi on saanut tartunnan verensiirron välityksellä tai häntä imettäneeltä HIV-positiiviselta hoitajalta. Artikkelien tiedot HIV-tartuntojen ja ylempien sosiaali- ja tuloryhmien välisistä tilastollisista yhteyksistä eivät välttämättä ole ristiriidassa sen tiedon kanssa, että tauti tarttuu seksuaalisessa kanssakäymisessä, kuten artikkelin kirjoittajat itsekin tietävät.

Tutkimus perustuu vanhoihin tietoihin ja vanhentuneisiin menetelmiin, eikä se ole yhdenmukainen Afrikassa nykyisin HIV-tartuntojen osalta vallitsevan epidemiologisen tilanteen kanssa; lapsilla tartuntojen määrä on nimittäin hyvin alhainen, mutta kasvaa jyrkästi nuorilla aikuisilla. Komissio on huolissaan siitä, että näiden artikkelien saama julkisuus saattaa herättää aiheetonta pelkoa väestössä ja voi saada vanhemmat jopa luopumaan lastensa perusrokotuksista ja muista terveydenhuollon tarjoamista palveluista. Lisäksi tiedot saattavat vahingoittaa toimia, joilla edistetään vastuullista seksuaalista kanssakäymistä HIV-tartuntojen ehkäisemiseksi.

WHO:n arvioiden mukaan holtiton seksuaalinen kanssakäyminen on syynä HIV-tartuntaan vain ainoastaan 2,5 prosentissa tapauksista Afrikassa. Komission mielestä tämä on paras saatavilla oleva arvio, mutta pitää HIV- ja aids-epidemian tiukkaa valvontaa edelleen tarpeellisena ja suosittelee lisätoimia terveydenhuoltojärjestelmien bioturvallisuuden parantamiseksi. Yhteisö tukee kansallisia veriturvallisuusohjelmia useissa Afrikan maissa (Malawi, Niger, Uganda, Sambia ja Zimbabwe); tämän lisäksi yhteisö toimii yhteistyössä hallitusten kanssa terveydenhuoltokäytäntöjen parantamiseksi ja steriilien hoitovälineiden saannin varmistamiseksi.

Komission politiikat ja tavoitteet HIV- ja aids-epidemian torjumiseksi kehitysmaissa määritellään 20. helmikuuta 2001 annetussa toimintaohjelmassa HI-virusta, aidsia, malariaa ja tuberkuloosia koskeva nopeutettu toiminta köyhyyden vähentämisessä (2). Toimintaohjelma ajantasaistettiin 26. helmikuuta 2003 neuvostolle ja Euroopan parlamentille annetulla komission tiedonannolla (3).

Saatavilla olevien tietojen mukaan HIV-tartuntojen määrä lisääntyy nopeasti Itä-Euroopassa. Kaukasuksella ja Keski-Aasiassa tartunta-aste on alkaa olla vaarallisella tasolla. Vuosia 2003—2004 koskevissa Tacis-maaohjelmissa määritellään toimenpiteet, jotka komissio aikoo toteuttaa tukeakseen alueen kumppanimaissa HIV- ja aids-tartuntojen ehkäisemiseksi ja torjumiseksi. HIV- ja aids-tartuntojen ehkäisy on ensisijaisessa asemassa Ukrainan ja Venäjän sekä Kaliningradin erillisalueen kanssa tehtävässä yhteistyössä. Näillä alueilla yhteisön toimien kohteena ovat erityisesti suonensisäisten huumeiden käyttäjien HIV-tartunnat ja HI-viruksen tarttuminen äidiltä lapselle. Esimerkiksi Venäjällä rahoitetaan uutta HIV:n ja aidsin torjuntakampanjaa vuoden 2002 kansallisesta Tacis-ohjelmasta. Hankkeella tuetaan laajalle yleisölle suunnattua monipuolista valistus- ja tiedotuskampanjaa, ja sen kohderyhmänä ovat niin sanotut tartunnan välittäjät, joiden kautta HIV ja aids leviävät riskiryhmistä koko väestön keskuuteen. Tässä yhteydessä tärkein riskiryhmä ovat suonensisäisten huumeiden käyttäjät, jotka voivat myös myydä seksipalveluja ja siirtää tartunnan seksikumppaneilleen.

HIV-tartuntojen määrä on pysynyt melko pienenä liittymisneuvotteluja käyvissä maissa. Komission rahoittaman EuroHIV-hankkeen avulla kerätään tietoja hakijamaiden HIV- ja aids-tilanteesta. Tiedot voi ladata osoitteesta http://www.eurohiv.org/sida.htm. Verensiirron yhteydessä saatavan HIV-tartunnan riskin vähentäminen on yksi laatu- ja turvallisuusvaatimusten asettamisesta ihmisveren ja veren komponenttien keräämistä, tutkimista, käsittelyä, säilytystä ja jakelua varten sekä direktiivin 2001/83/EY muuttamisesta 27 päivänä tammikuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/98/EY (4) päätavoitteista. Direktiivi sisältää luovutuskieltoa koskevat vaatimukset, ja siinä edellytetään jokaisen luovutetun verierän tutkimista HIV:n varalta.

----

(1)  http://www.who.int/mediacentre/statements/2003/statement5/en/.

(2)  KOM(2001) 96 lopullinen.

(3)  KOM(2003) 93 lopullinen.

(4)EUVL L 33, 8.2.2003.

----

----

(2004/C 33 E/072)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0743/03

esittäjä(t): Helena Torres Marques (PSE) komissiolle

(4. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Karibian matkailualalle osoitetut EU-varat

Euroopan yhteisö, sen 15 jäsenvaltiota ja 77 AKT-maata (Afrikan, Karibian ja Tyynen menen valtiot) ovat ratifioimassa kesäkuussa 2000 allekirjoitettua Cotonoun sopimusta, joka on perusta EU.n ja AKT-maiden väliselle kaupalle ja yhteistyölle seuraavien 20 vuoden ajan.

AKT-maille tarkoitettu kehitysyhteistyöapu myönnetään seuraavien eri kanavien kautta: suora kehitys-aputuki yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston kautta, lainoja Euroopan investointipankin kautta, muita tukimuotoja sellaisten elinten tai järjestelmien kuin Centre for Development of Enterprise, Proinvest ja European Business Assistance Scheme kautta.

Jotkut AKT-maiden alueet, esimerkiksi tietyt Länsi-Intian saaret kilpailevat tiukasti EU:n kanssa maailmanlaajuisista matkailukohteista. Onko komissiolla tietoja, kuinka paljon EU-varoja on myönnetty Karibian matkailualaan? Kuinka suuri osa näistä varoista on käytetty yksityisiin investointeihin?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(26. maaliskuuta 2003)

Komissio pitää monien muiden avunantajien tapaan matkailualaa potentiaalisena avaintekijänä köyhyyden vähentämisessä, sillä se voi edistää talouskasvua ja työpaikkojen luomista.

Komissio edistää erityisen innokkaasti kestävää matkailua, asianmukaisten poliittisen puitteiden luomista ja normien asettamista etenkin ympäristöalalla. Se haluaa myös tukea kansallisia ja alueellisia edustusjärjestöjä sekä edistää koulutusta ja tarjota muita liiketoiminnan kehittämispalveluja pienille paikallishotelleille ja matkailualaan liittyville tuottajille ja palveluntarjoajille. Aiemmin tukea on annettu, jotta paikalliset toimijat ovat voineet osallistua matkailumessuille, mutta enää tällaista tukea ei ole tarkoitus myöntää. Erityistapauksissa on tuettu historiallisten muistomerkkien suojelua ja ekomatkailuhankkeiden toteuttamista.

Karibian alueella toteutettaviin alueellisen matkailun kehitysohjelmiin on myönnetty seitsemännestä ja kahdeksannesta Euroopan kehitysrahastosta (EKR) yhteensä 20,8 miljoonaa euroa.

Kaikkia Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioita (AKT) koskevasta Proinvest-ohjelmasta (kahdeksas EKR), jonka tavoitteena on lisätä ulkomaisia investointeja AKT-valtioissa ja vahvistaa yhteistyösopimuksia, tuetaan todennäköisesti myös matkailualaa Karibian alueella, sillä sen tarkoituksena on edistää kumppanuussopimuksien tekemistä paikallisten ja eurooppalaisten toimijoiden kesken.

Muut seitsemännestä ja kahdeksannesta EKR:stä myönnetyt varat (noin 10 miljoonaa euroa) on osoitettu matkailun kehittämiseen Surinamin ja Dominican kaltaisten maiden kansallisten ohjelmien sekä itäisen Karibian valtioiden järjestön (OECS) puitteissa.

Vain yksi valtio, Grenada, on nimennyt matkailun yhdeksännen EKR:n rahoituksen kohdealaksi. Se suunnittelee pientä, 3,2 miljoonan euron hanketta, joka koskee pääasiassa linnakkeen kunnostamista.

EKR:stä ei ole myönnetty varoja Karibian alueen matkailualalle tehtäviin pääomasijoituksiin, joilla tuetaan uutta talousinfrastruktuuria.

Jonkin verran määrärahoja on osoitettu matkailualalle kansallisten/alueellisten tai kaikkia AKT-valtioita koskevien ohjelmien kautta, vaikka niitä ei olisikaan erityisesti kohdennettu matkailuun. Tällaisilla ohjelmilla pyritään tukemaan paikallisten yritysten vahvistumista tarjoamalla liiketoiminnan kehittämispalveluja. Tähän liittyen voidaan mainita 0,8 miljoonan euron määrärahat, jotka unionin-AKT:n yritystoiminnan tukiohjelma (Business Assistance Scheme) on myöntänyt Karibian matkailualan toimijoille (yhdistyksille, hotelleille, matkanjärjestäjille jne.).

Vain Euroopan investointipankki (EIP) — ei siis komissio — tukee suoraan yksityisiä pääomasijoituksia. EIP pyrkii rajaamaan suoran tukensa hankkeisiin, jotka tarjoavat merkittävää sosio-ekonomista hyötyä erityisesti paikallisten toimijoiden toteuttamina. Saatavilla olevien, vuoden 2001 loppuun asti ulottuvien tietojen mukaan vain kahdella EIP:n lainalla on tässä yhteydessä merkitystä, ja ne on molemmat myönnetty paikallisille järjestäjille: Anguillassa ”The Great House”-hankkeelle 1,5 miljoonaa euroa ja Grenadassa ”The Resort Hotel”-hankkeelle 1,5 miljoonaa euroa. Molemmat hankkeet rahoitettiin riskipääomavaroista.

Investointipankki on myös tukenut yleisten rahoitusvälittäjille myönnettyjen lainojen muodossa noin 70:tä pientä hotellia, joista suurin osa on paikallisten, ulkomaisiin ketjuihin kuulumattomien pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) omistamia ja johtamia. Vaikka tämän kansallisen yksityisen sektorin investointituki onkin varsin suotavaa, se merkitsee kuitenkin sitä, että investointipankki toimii hotellialan vähiten tuottavimmalla ja riskialtteimmalla osa-alueella.

Yhteisö on sitoutunut jatkamaan matkailualan tukemista tulevaisuudessa.

Eurooppalaisiin matkakohteisiin mahdollisesti kohdistuvien vaikutusten osalta voidaan mainita seuraavat tekijät:

----

----

(2004/C 33 E/073)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0746/03

esittäjä(t): Jillian Evans (Verts/ALE) komissiolle

(11. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Hmong-heimon kristityt Vietnamissa

Tietooni on tullut Hmong-kristittyjen kärsimykset Vietnamissa. Vastoin kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen 18 artiklan määräyksiä näiltä ihmisiltä puuttuu uskonnonvapaus. Tämän lisäksi yleinen turvallisuuspoliisi, rajapoliisi ja jopa poliittiset johtajat selvästi vainoavat heitä ja yrittävät pakottaa heidät luopumaan uskostaan. Perheitä on häädetty kodeistaan ja jotkut ovat kuolleet, kuten Mua Bua Senh, joka todennäköisesti kuoli hänelle aiheutettuihin vammoihin, kun hän kieltäytyi jättämästä kotiaan.

On mahdotonta hyväksyä, että ihmiset, olipa heidän uskontonsa mikä hyvänsä, joutuvat kärsimään vastaavasta suvaitsemattomuudesta ja vainosta. Onko komission mielestä ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 18 artiklan ja kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen valossa hyväksyttävää, että Vietnamin kansalaisia kohdellaan tällä tavoin?

Onko komissio ajan tasalla Vietnamin politiikkansa suhteen? Aikooko se painostaa Vietnamin viranomaisia hyväksymään 18 artiklan mukaisia kansallisia lakeja varmistaakseen etteivät Vietnamin kansalaiset joudu kärsimään vainosta, vaan voivat elää sorrosta vapaata elämää uskonnostaan tai rodustaan riippumatta?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(9. huhtikuuta 2003)

Vietnamin perustuslaki takaa vakaumuksen ja uskonnon vapauden. Vietnamin hallitus tunnustaa virallisesti kuusi uskontoa — yhden buddhalaisen yhteisön, Vietnamin buddhalaisen keskuskirkon, katolisen kirkon, kaksi protestanttista uskonnollista yhteisöä, islamilaisuuden, hoa hao -buddhalaisuuden ja cao-daismin.

Vietnamin väkiluvun arvioidaan olevan yhteensä 78,5 miljoonaa. Buddhalaisuutta aktiivisesti harjoittavien määräksi ilmoitetaan virallisesti 7,5 miljoonaa, ja jopa puolet vietnamilaisista sanoo olevansa buddhalaisia ja harjoittavansa buddhalaista uskontoa. Katolista uskontoa harjoittavia on kuudesta seitsemään miljoonaa, ja protestanttista uskoa harjoittavia on noin miljoona. Protestanttien määrä on viime vuosina nopeasti kasvanut, erityisesti Etelä-Vietnamissa ja maaseutualueiden etnisten vähemmistöjen parissa. Muilla neljällä uskonnolla on saatujen tietojen mukaan kaikkiaan noin 2,5 miljoonaa kannattajaa, joista noin 70 000 on muslimeja.

Vietnamin perustuslain mukaan on myös kiellettyä rikkoa vakaumuksen tai uskonnon vapautta tai käyttää sitä edukseen tai toimia valtion lakien tai politiikan vastaisesti. Säännöksen perusteluna pidetään Vietnamin viranomaisten halua hillitä muutosvauhtia ja ylläpitää yhteiskunnan yhtenäisyyttä markkinatalouteen siirtymisen aikana. Koska Vietnamin viranomaiset pitävät selvästi torjuttuja uskonnollisia liikkeitä poliittisen opposition ja hajaannuksen edustajina, säännöksellä perustellaan usein näihin liikkeisiin kohdistettuja valvontatoimenpiteitä, rajoituksia, kieltoja ja rangaistuksia.

Tiedot vietnamilaisten kristittyjen vainosta (erityisesti kristittyjen Montagnard- ja Hmong-heimojen parissa) ovat lisääntyneet keskiylängöllä helmikuussa 2001 tapahtuneen väkivaltaisen kapinan jälkeen. Joissakin tapauksissa on väitetty turvallisuusjoukkojen toistuvasti yrittäneen saada ylängöillä asuvia luopumaan uskostaan. Vietnamin viranomaiset ovat kiistäneet nämä tiedot ja väitteet pidätettyjen tapaturmaisista kuolemista tai pieksemisistä. Näille tiedoille ei ole vielä saatu vahvistusta riippumattomista lähteistä.

Komissio on yhtä mieltä Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeuskomitean kanssa, joka ilmoitti heinäkuussa 2002 olevansa huolissaan kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen 18 artiklan periaatteiden toteutumisesta. Komitea totesi, etteivät Vietnamin toimittamat tiedot antaneet riittävän selkeää kuvaa maan uskonnonvapaustilanteesta. Koska Vietnamissa yritetään käytettävissä olevien tietojen mukaan tukahduttaa tai määrätietoisesti estää tiettyjen uskontojen harjoittaminen, komitea ilmoitti olevansa vakavasti huolestunut siitä, ettei Vietnamin vallassa olevan kommunistisen puolueen käytäntö täytä tässä suhteessa yleissopimuksen 18 artiklan vaatimuksia.

Komission Vietnamin-politiikan tavoitteena on rohkaista ja tukea maan ihmisoikeustilanteen parantamista ja demokratisoitumiskehitystä ja tuoda esiin huolensa väärinkäytöksistä ja tilanteen huononemisesta. Komissio seuraa tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa maan ihmisoikeustilannetta ja osallistuu kaikkiin unionin ihmisoikeuskysymyksissä Vietnamin hallitukseen kohdistamiin toimenpiteisiin.

Komissio suhteutuu myönteisesti Vietnamin hallituksen päätökseen laatia toimintasuunnitelma oikeudellista uudistusta varten kansainvälisen avunantajayhteisön tuella laaditun oikeuskeinojen arvioinnin pohjalta. Unioni, eli komissio yhdessä jäsenvaltioiden kanssa, on toistuvasti kehottanut Vietnamin hallitusta kunnioittamaan poliittisia vapauksia ja uskonnon vapautta sekä lujittamaan edelleen taloudellisia ja sosiaalisia oikeuksia. Unioni esitti tämän pyynnön neuvotteluryhmän kokouksessa Hanoissa joulukuussa 2002 antamassaan julkilausumassa. Lisäksi komissio ja jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet, että ne suhtautuvat myönteisesti kaikkiin mahdollisuuksiin tukea Vietnamin hallituksen toimenpiteitä hallitusjärjestelmän ja julkishallinnon uudistamiseksi, ihmisoikeuksien parantamiseksi sekä sellaisten ihmisoikeuksia ja muita aloja koskevien kansainvälisten yleissopimusten allekirjoittamisen ja täytäntöönpanon valmistelemiseksi, joilla avusta voisi olla hyötyä.

Komission valtuuskunta yhdessä jäsenvaltioiden edustajien kanssa seuraa Vietnamin ihmisoikeustilannetta edelleen tiiviisti ja ryhtyy tarvittaessa toimenpiteisiin.

----

----

(2004/C 33 E/074)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0770/03

esittäjä(t): Maurizio Turco (NI) komissiolle

(6. maaliskuuta 2003)

Aihe:   EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan nojalla Italian tasavallalle tiedoksi annetut epäiltyjä ja todettuja rikkomisia koskevat menettelyt

Ottaen huomioon EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan, voiko komissio vastata seuraaviin kysymyksiin?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(8. huhtikuuta 2003)

Komissio on tehnyt yhden EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 2 kohdan mukaisen virallisen päätöksen vuonna 1987. Päätös koski Alitaliaa.

Muilta osin komissiolla ei ole riittävän yksityiskohtaisia tietoja voidakseen tutkia asiaa, eikä siksi voi vastata toistaiseksi kysymykseen. Komissio pyytää arvoisaa parlamentin jäsentä tarkentamaan kysymystään. EY:n perustamissopimuksen 85 artiklassa ei määrätä komission velvollisuudesta tiedottaa jäsenvaltioille.

----

----

(2004/C 33 E/075)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0771/03

esittäjä(t): Marco Cappato (NI) komissiolle

(6. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Uskonnon vapaus Kambodžassa

Kambodžan uskontoasioista vastaava ministeri hyväksyi viime perjantaina määräyksen, jolla kielletään kaikenlainen julkinen käännytystyö. Määräyksen tavoitteiksi on ilmoitettu mahdollisten uskonnollisten jännitteiden estäminen ja Kambodžan asukkaiden yksityisyyden suojeleminen. Vaikuttaa siltä, että tiettyjen uskonnollisten yhteisöjen, kuten evankelisten kirkkojen, tapa kiertää ovelta ovelle on osaltaan johtanut tähän hallituksen aloitteeseen. Uskontoasioista vastaava valtiosihteeri Dok Narin onkin julistanut, että ”eräät kristityt ryhmät ovat pahoja, koska ne pakottavat ihmisiä kääntymään”.

Tietääkö komissio tästä määräyksestä? Millä tavoin se aikoo valvoa, ettei määräystä käytetä hallitukselle epämieluisten uskonnollisten ryhmien syrjimiseen? Millaista painostusta se aikoo harjoittaa varmistaakseen kambodžalaisille uskonnon vapauden, johon kuuluu ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 18 artiklan mukaisesti vapaus uskonnon tai vakaumuksen vaihtamiseen sekä uskonnon tai vakaumuksen julistamiseen yksin tai yhdessä toisten kanssa, sekä julkisesti että yksityisesti, opettamalla sekä harjoittamalla hartautta ja uskonnollisia menoja?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(26. maaliskuuta 2003)

Komissio on tietoinen kulttien ja uskonnollisten asioiden ministeriön 14. tammikuuta 2003 antamasta määräyksestä, jonka tavoitteena on ehkäistä uskontojen välisiä konflikteja saattamalla voimaan 21. elokuuta 1999 annetut ohjeet.

Vaikka on totta, että määräyksen mukaan jotkin kristittyjen harjoittamat käännytystoimet, kuten ovelta ovelle kiertäminen, ovat kiellettyjä, ”koska nämä toimet häiritsevät ihmisten jokapäiväistä elämää ja luovat yhteiskuntarauhaa uhkaavaa turvattomuutta”, määräyksessä myös asetetaan pakolliseksi muiden uskontojen kunnioittaminen ja kielletään niiden arvosteleminen tai halventaminen. Tämä koskee myös buddhalaisuutta, Kambodžan valtionuskontoa. Kaikenlainen uskonnolliseen vihaan tai konflikteihin yllyttämiseen johtava toiminta on myös kiellettyä.

Perustuslain 31 artikla (III luku) takaa uskonnonvapauden Kambodžassa. Koska tilanteesta ei ole vielä laadittu perusteellista arviota, edellä mainittu määräys ja kulttien ja uskonnollisten asioiden ministeriön tähän mennessä hyväksymät toimet uskonnollisten konfliktien välttämiseksi eivät näytä rikkovan ihmisoikeuksien yleismaailmallista julistusta tai Kambodžan perustuslain säännöksiä.

Komission mielestä mitkään seikat eivät tällä hetkellä näy viittaavan siihen, että hallitus käyttäisi määräystä syrjiäkseen jotakin tiettyä uskonnollista ryhmää.

----

----

(2004/C 33 E/076)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0772/03

esittäjä(t): Albert Maat (PPE-DE) komissiolle

(7. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Alankomaiden kilpailuviranomaisen (Nma) antama lausunto hintasopimuksista katkarapujen tukkukauppaa ja pyyntiä koskevassa asiassa 2269

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(1. huhtikuuta 2003)

Komissio on tietoinen 14. tammikuuta 2003 tehdystä päätöksestä, jolla Alankomaiden kilpailuviranomainen (Nma) määräsi kaikkiaan 13,781 miljoonan euron sakot kahdeksalle katkarapujen tukkukauppiaalle sekä neljälle alankomaalaiselle, kolmelle saksalaiselle ja yhdelle tanskalaiselle katkaravunpyyntiä harjoittavien tuottajien järjestölle kartellien kieltämistä koskevien EU:n ja Alankomaiden kilpailusääntöjen rikkomisesta. Ennen kaikkea Nma totesi päätöksessään, että tuottajajärjestöt ja tukkukauppiaat ovat tehneet keskinäisiä sopimuksia Pohjanmereltä pyydettävien katkarapusaaliiden koon rajoittamisesta ja vähimmäishintojen asettamisesta, ja että sopimuksia on myös noudatettu tammikuusta 1998 helmikuuhun 2000.

Komissiolla on neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean välityksellä tiiviit yhteydet tuottajajärjestöihin. Tässä tarkasteltavista kysymyksistä keskusteltiin neuvoa-antavassa komiteassa 26. helmikuuta 2003. Samoista kysymyksistä keskusteltiin myös jäsenvaltioiden kanssa 7. maaliskuuta 2003 pidetyssä kalastustuotteiden hallintokomitean kokouksessa. Komissio on valmis käymään lisäkeskusteluja asiasta kiinnostuneiden osapuolten kanssa, jos nämä sitä haluavat.

Komissio ei ole arvoisan parlamentin jäsenen kanssa samaa mieltä siitä, että Nma:n päätös olisi ristiriidassa EU:n politiikan kanssa. On totta, että asetuksella N:o 104/2000 (1) toteutetun kalatalous- ja vesiviljely-politiikan yhteisen markkinajärjestelyn uudistamisen päätavoitteena on varmistaa, että kalataloustuotteiden tuotannossa ja markkinoinnissa otetaan huomioon tarve tukea kestävää kalataloutta. Siksi siihen on sisällytetty toimenpiteitä, joilla varmistetaan, että tarjonta ja kysyntä vastaavat paremmin toisiaan. Tätä tarkoitusta varten tuottajajärjestöille on annettu erityisiä tehtäviä. Tämä vastaa yhteisen kalastuspolitiikan kestävää kehitystä koskevaa tavoitetta, jota on selvästi vahvistettu neuvoston joulukuussa 2002 tekemillä, yhteisen kalastuspolitiikan uudistamista koskevilla uusimmilla päätöksillä. On kuitenkin selvää, että kestävän kehityksen edellyttämät vaatimukset ja kilpailusäännöt eivät voi olla keskenään ristiriitaisia, jos tuottajajärjestöjen toiminta pysyy niiden yhteisen kalastuspolitiikan mukaisten laillisten tehtävien puitteissa. Toisaalta kestävää kehitystä koskevia näkökohtia ei voida käyttää perusteena sellaisten käytänteiden noudattamiselle, joita esimerkiksi tuottajajärjestöjen ja tukkumyyjien väliset sopimukset vähimmäishinnoista ja saaliiden kokorajoituksista ovat. Tällaiset toimet eivät kuulu asiaa koskevissa säännöksissä määriteltyihin tuottajajärjestöjen laillisiin tehtäviin, vaan ovat yhteisön kilpailusääntöjen vastaisia.

----

(1)  Kalastus- ja vesiviljelytuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä joulukuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 104/2000, EYVL L 17, 21.1.2000.

----

----

(2004/C 33 E/077)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0794/03

esittäjä(t): Hedwig Keppelhoff-Wiechert (PPE-DE) komissiolle

(14. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Maaseutumatkailun tarjonnan ja palveluiden koordinointi, verkostointi ja markkinointi lisätoimeksi asetukseen (EY) N:o 1257/1999

Maatilalomat varmistavat työpaikkojen säilymisen ja tuovat tuloja sekä maatalouselinkeinoille että maatalouden ulkopuolisille elinkeinoille, vastaavat monien ryhmien tarpeeseen nauttia luonnonläheisestä matkailusta, parantavat ymmärtämystä kaupunki- ja maalaisväestön välillä sekä lisäävät luonnon- ja ympäristönsuojelua. Lisäksi maatilalla vietettävän loman yhteydessä voidaan lomailijoille eli kuluttajille tarjota luontevasti tietoja maataloustuotteiden alkuperästä ja niiden ominaisuuksista. Maatilamatkailu ja maatalousyritysten tarjoamat matkailupalvelut täyttävät siten pitkälti ne tavoitteet, jotka on asetettu maaseutualueiden tukemiseen liittyvälle kestävän kehityksen politiikalle unionissa.

Maatilalomien menestyminen riippuu hyvin pitkälti niiden markkinoinnista. Yritykset ja niiden paikalliset tai kansalliset markkinointijärjestelmät joutuvat kohtaamaan kovan kilpailun, osittain hyvin vaatimattoman rahoituksen turvin. Tosin tähän mennessä markkinointiin myönnetty (myös yhteisön) tuki on tuonut tulosta, mutta kaikkea maatilamatkailun kysyntäpotentiaalia ei ole vielä hyödynnetty. Samanaikaisesti maatilamatkailun ja muiden lomamuotojen sekä Euroopan ulkopuolisten lomakohteiden välinen kilpailu kiristyy.

Erityisesti markkinointiin keskittyneiden yritysten on tehostettava ponnistelujaan ja toteutettava markkinointi ammattimaisemmin, jos maatilamatkailun on myös jatkossa varmistettava työpaikkojen säilyminen ja tuettava maaseutualueiden taloutta sekä kuluttajien tiedottamista ja valistamista.

Katsooko komissio, että maatilalomien markkinointi tarvitsee paremmin kohdistettua tukea, ja voidaanko tämä varmistaa asetukseen (EY) N:o 1257/1999 (1) lisättävän uuden tukikriteerin (maaseutumatkailun tarjonnan ja palveluiden koordinointi, verkostointi ja markkinointi) avulla?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(9. huhtikuuta 2003)

Asetuksen (EY) N:o 1257/1999 (2) 33 artiklassa säädetään taloudellisesta tuesta maaseutualueiden sopeuttamiseen ja kehittämiseen. Kyseisen artiklan 10 luetelmakohdassa mainitaan erityisesti ”tuki matkailun ja käsityöläiselinkeinojen kannustamiseen”. ”Kannustaminen” voi tarkoittaa matkailutoiminnan harjoittamista helpottavia investointeja (esimerkiksi investointeja maalaistalojen majoitustilojen rakentamiseen tai investointeja vapaa-ajan toimintaan, kuten vuoristourheiluun), mutta kannustamiseen voi lisäksi sisältyä myös toimenpiteitä maaseutumatkailun ja -toiminnan edistämiseen, esimerkiksi matkailutoimistojen ja markkinointi- tai mainoskampanjoiden avulla.

Tämänkaltaisia toimenpiteitä tuetaan tavoitteen 1 -alueilla Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) ohjausosastosta (ohjelmavälineinä ovat yhtenäinen ohjelma-asiakirja tai toimenpideohjelmat) tai tavoitteen 1 -alueiden ulkopuolisille alueilla EMOTR:n tukiosastosta (tässä tapauksessa toimenpiteet sisältyvät maaseudun kehittämisohjelmiin).

Ohjelmakaudella 2000—2006 tuki 33 artiklaan sisältyville toimenpiteille (joihin kuuluu muitakin toimenpiteitä kuin maaseutumatkailu) on noin 25 prosenttia EMOTR:n tuki- ja ohjausosaston tuesta. Maaseudun kehittämisohjelmien vuonna 2003 suoritettava väliarviointi helpottaa maaseutumatkailun tai vihreän matkailun alalla rahoitettujen toimien merkityksen ja vaikutuksen määrittämistä.

Leader+-yhteisöaloitteesta (3) rahoitetaan paikallisten toimijoiden päättämiä ja toteuttamia maaseudun kehittämisen pilottistrategioita. Tämän mukaisesti ja sikäli kuin toiminta sopii kyseisen paikallisen Leader-ryhmän hyväksyttyyn kehitysstrategiaan, Leader+-rahoitusta voidaan myöntää myös maaseudun majoituspalveluiden ja muiden matkailupalvelujen markkinointiin, koska tällainen toiminta voi sisältyä aloitteen seuraaviin neljään aihekohtaiseen tavoitteeseen: uuden taitotiedon ja uusien tekniikoiden käyttö alueiden tuotteiden ja palveluiden kilpailukyvyn lisäämiseksi, maaseutualueiden asukkaiden elämänlaadun parantaminen, paikallisten tuotteiden esille tuominen ja luonnonvarojen ja kulttuuritarjonnan korostaminen.

Leader+-aloitteesta tuetaan myös maaseutualueiden verkottamista ja niiden välistä yhteistyötä (jäsenvaltion sisällä tai jäsenvaltioiden välillä). Paikallisten toimintaryhmien välinen yhteistyö on juuri alkamassa, ja työhön voisi myös sisältyä kokemusten vaihtoa ja erityisiä maaseudun majoituspalveluiden ja muiden matkailupalvelujen markkinointihankkeita, koska tällainen toiminta on muodostumassa yhä tärkeämmäksi unionin maaseutualueilla.

Jäsenvaltiot ja/tai alueet ovat jo rahoittaneet tämäntapaista toimintaa. Tämän vuoksi ja koska mahdollisuus rahoittaa matkailutoimintojen markkinointia jo sisältyy yhteisön nykyisiin välineisiin (maaseudun kehittämistä koskeva asetus (EY) N:o 1257/1999 ja Leader+-yhteisöaloite), komissio ei pidä tarpeellisena uuden toimen lisäämistä asetukseen (EY) N:o 1257/1999.

----

(1)EYVL L 160, 26.6.1999, s. 80.

(2)  Neuvoston asetus (EY) N:o 1257/1999, annettu 17 päivänä toukokuuta 1999, Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta.

(3)  Komission tiedonanto, annettu 14 päivänä huhtikuuta 2000, jäsenvaltioille yhteisöaloitteen suuntaviivojen vahvistamisesta maaseudun kehittämiseksi (Leader+), EYVL C 139, 18.5.2000.

----

----

(2004/C 33 E/078)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0799/03

esittäjä(t): Paulo Casaca (PSE) komissiolle

(11. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Kurdijohtaja Abdullah Öçalanin tilanne

Voiko komissio ilmoittaa, onko Abdullah Öçalania pidetty eristyssellissä jossakin turkkilaisessa vankilassa nykyisen Turkin hallituksen valtaantulon jälkeen?

Voiko komissio ilmoittaa, mitä toimia se aikoo toteuttaa sen välttämiseksi, että kurdivähemmistön oikeuksia koskeva poliittinen tilanne Turkissa pahenee?

Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus

(1. huhtikuuta 2003)

Komissio on tietoinen Abdullah Öçalanin nykyisistä pidätysolosuhteista. Komissio on saanut tietää, että Öçalan sai tavata veljensä Mehmetin ja eräitä lakimiehiään 12. maaliskuuta 2003, noin kolmen kuukauden eristyksen jälkeen.

Komissio seuraa tarkasti, noudattaako Turkki liittymiskumppanuussopimuksen tavoitteita, muun muassa säännöksiä, joiden tarkoituksena on taata kulttuurinen monimuotoisuus ja kulttuuriset oikeudet kaikille kansalaisille heidän syntyperästään riippumatta.

Komissio antaa piakkoin julkaistavassa Turkkia koskevassa vuoden 2003 määräaikaiskertomuksessa yksityiskohtaisen arvioinnin siitä, täyttääkö Turkki Kööpenhaminassa sovitut poliittiset kriteerit.

----

----

(2004/C 33 E/079)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0805/03

esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle

(17. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Imettäminen ja maitojauheen käyttö Afrikassa

Maitojauhetta valmistavat monikansalliset yritykset jatkavat edelleen propagandakampanjaa, jolla ne pyrkivät lisäämään maitojauheen käyttöä vastasyntyneiden ruokinnassa Afrikassa, mikä kannustaa lasten äitejä olemaan imettämättä lapsiaan. Tällainen propaganda on vastoin kansainvälisiä sääntöjä, ja se voi olla erityisen vaarallista, koska monilla Afrikan alueilla maitojauheen liuottamiseen tarvittava vesi on saastunutta ja aiheuttaa sairauksia, koska rintaruokinta antaa vastasyntyneille immuniteettisuojan monia sairauksia vastaan ja koska maitojauheen näkyvä mainostaminen köyhissä maissa hyödyttää vain maitojauhetta tuottavia monikansallisia yrityksiä ja rikkaita teollisuusmaita.

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(23. huhtikuuta 2003)

Komissio on samaa mieltä kysymyksessä mainituista ongelmista, jotka liittyvät äidinmaidonkorvikkeiden käyttöön. Komissio on jatkuvasti pyrkinyt tukemaan rintaruokintaa kehitysmaissa lukuun ottamatta tapauksia, jolloin äidin tiedetään olevan HIV-positiivinen, sekä silloin, kun esiintyy muita selkeitä harvinaisten tautien oireita, jos äidinmaidonkorvikkeen ja toimitusten turvallisuus voidaan taata.

Komission mielestä maitojauhetta pitäisi käyttää rintaruokinnan korvikkeena ainoastaan terveydenhuoltohenkilöstön suosituksesta.

Komissio tukee äidinmaidonkorvikkeiden kansainvälistä markkinointisäännöstöä, joka hyväksyttiin WHO:n yleiskokouksessa toukokuussa 1981. Säännöstö on komission mielestä edelleenkin erittäin tärkeä, vaikka se olisikin saatettava ajan tasalle erityisesti HIV- ja aids-epidemian osalta.

Komissio on yhtä mieltä siitä, että pikkulasten ruokintaan liittyvä tiedotus ja kouluttaminen ja — erityisesti rintaruokinnan hyötyjä ja korvikeruokinnan ongelmia koskeva valistustyö — ovat kunkin valtion vastuulla, eikä se ei aio tukea alan erityisohjelmia.

Komission kehitysyhteistyömäärärahoja käytetään yhä enemmän pikemminkin yleisen terveydenhuollon kuin yksittäisen erityisalan hankkeiden tukemiseen. Vaikka vastaanottavan maan hallitus päättääkin menojen käytöstä, komission mielestä on tärkeää, että pikkulasten ruokinnasta tiedotetaan asianmukaisesti.

----

----

(2004/C 33 E/080)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0810/03

esittäjä(t): Heidi Hautala (Verts/ALE) komissiolle

(11. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Alkoholihaittojen torjuminen Suomessa ja Euroopan unionissa

Suomi, Ruotsi ja Tanska joutuvat luopumaan alkoholin tuontia koskevista rajoituksistaan vuoden 2004 alussa. Kun Viro hyväksytään EU:n jäseneksi 1. toukokuuta 2004, Suomi joutuu kansanterveydellisesti erittäin vaikeaan tilanteeseen. Alkoholijuomat ovat Virossa selkeästi Suomen hintoja halvempia. Hintaero perustuu pääasiassa eritasoisiin veroihin. Alkoholihaittojen lukumäärä seuraa alkoholin kokonaiskulutuksen muutoksia. Tutkimusten mukaan kokonaiskulutus kasvaa Suomessa tuontirajoitusten poistuttua jopa 15 prosenttia. Tämä merkitsee muun muassa alkoholikuolemien lisääntymistä 450 tapauksella vuodessa ja alkoholista johtuvien sosiaali- ja terveyspalveluasiointien kasvamista yli 500 000 käynnillä vuodessa.

Neuvosto on 5. kesäkuuta 2001 (1) antamissaan päätelmissä yhteisön strategiasta alkoholiin liittyvien haittojen vähentämiseksi korostanut huoltaan nuorten alkoholinkäytöstä. Tuontirajoitusten poistumista seuraava alkoholin hinnanlasku Suomessa lisää ennen muuta pienituloisten, siis myös nuorten alkoholin kulutusta. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 152 artiklan mukaan kaikkien yhteisön politiikkojen ja toimintojen määrittelyssä ja toteuttamisessa varmistetaan ihmisten terveyden korkeatasoinen suojelu. Neuvosto on päätelmissään 5. kesäkuuta 2001 kehottanut komissiota tekemään ehdotuksia kokonaisvaltaiseksi yhteisön strategiaksi alkoholiin liittyvien haittojen vähentämiseksi ja mainitsee osatekijänä valmisteverot.

Direktiivin 92/84/ETY (2) vähimmäisverotasoja ei ole direktiivin ehtojen mukaisesti tarkistettu vuoden 1994 loppuun mennessä. Euroopan unioni voisi merkittävästi edistää alkoholin kansanterveydelle aiheuttamien haittojen torjumista määräämällä alkoholituotteille yhtenäiset, nykyistä korkeammat valmisteverot. Mikäli verotuksen harmonisoiminen kansanterveydellisistä lähtökohdista ei toteudu, Suomen ainoa mahdollisuus suojautua alkoholinkäytön haittojen paisumiselta on saada jatkaa alkoholin tuontirajoituksia.

----

(1)EYVL C 175, 20.6.2001, s. 1.

(2)EYVL L 316, 31.10.1992, s. 29.

----

----

(2004/C 33 E/081)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0870/03

esittäjä(t): Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) komissiolle

(13. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Alkoholihaittojen torjunta Suomessa

Suomessa on käytössä alkoholituotteiden valmisteverokanta, joka on huomattavasti korkeampi kuin useimpien EU:n jäsenmaiden käyttämä. Kuitenkaan sen tuotto ei vastaa niitä kustannuksia, joita alkoholihaitoista yhteiskunnalle koituu.

Suomi sai jäsenyysneuvottelujen yhteydessä poikkeuksen rajoittaa yksityistä tuontia määrällisesti, jotta valmisteverojen eroista johtuva tuontikannuste ei synnyttäisi ylivoimaisia ongelmia. Nyt poikkeus on päättymässä.

Jos jäsenvaltio voi osoittaa, että yksityistuonnin täysi vapautus aiheuttaa perustamissopimuksen 30 artiklassa kuvattuja julkisen moraalin, yleisen järjestyksen, turvallisuuden ja terveyden kannalta vakavia ongelmia tai 95 artiklassa tarkoitettuja erityisiä kansanterveysongelmia, voiko se ottaa käyttöön toimenpiteitä asian auttamiseksi? Millaiset toimenpiteet ovat mahdollisia sellaisessa tilanteessa?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin P-0810/03 ja P-0870/03

(14. huhtikuuta 2003)

----

(1)  KOM(2000) 316 lopullinen.

(2)EYVL L 271, 9.10.2002.

----

----

(2004/C 33 E/082)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0813/03

esittäjä(t): Maurizio Turco (NI), Marco Cappato (NI), Emma Bonino (NI), Marco Pannella (NI) ja Gianfranco Dell'Alba (NI) komissiolle

(17. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Huumeiden vastainen taistelu Thaimaassa

YK:n UN Wire -nimisessä uutistiedotteessa 4. maaliskuuta 2003 julkaistun tiedon mukaan

Onko komissio ilmaissut Thaimaan viranomaisille EU:n huolestumisen heidän hallituksensa tukemista verilöylyistä huumeiden vastaisessa taistelussa? Onko komissio pyytänyt kyseistä hallitusta lopettamaan nämä laajamittaiset tappamiset, jotka ovat vastoin kaikkia kansainvälisesti tunnustettuja ihmisoikeuksia ja perusvapauksia?

Mihin asteittain koveneviin toimiin komissio aikoo ryhtyä, jos Thaimaan hallitus jatkaa verilöylyjä eikä välitä kansainvälisistä vaatimuksista niiden lopettamiseksi?

Onko komissio tietoinen, että Thaimaan tavoin myös Kiina, Malesia, Vietnam, Singapore, Kuwait, Iran, Filippiinit ja Indonesia soveltavat kuolemantuomiota huumerikoksiin? Pitäen erityisesti silmällä huhtikuussa 2003 pidettävää huumeita käsittelevää YK:n kokousta onko komissio samaa mieltä siitä, että eräs tapa edetä olisi muuttaa kansainvälisiä huumeita koskevia sopimuksia niin, että kuolemantuomio nimenomaisesti kiellettäisiin?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(22. huhtikuuta 2003)

Komissio seuraa tiiviisti Thaimaan hallituksen tammikuun alussa 2003 käynnistämää huumeiden vastaista tehoiskua. Komissio on huolissaan nykyisestä tilanteesta, erityisesti niistä tiedoista, joiden mukaan eräiden huumekuolemien syynä ovat mielivaltaiset teloitukset.

Vaikka komissio pitää laittoman huumekaupan aiheuttamaa tilannetta vakavana ja polttavana, ongelma olisi sen mielestä ratkaistava puuttumalla tasapuolisesti sekä kysyntään että tarjontaan ja ottamalla huomioon kansainväliset ihmisoikeusnormit ja oikeusvaltioperiaate.

Komission mielestä Thaimaan hallituksen olisi tutkittava kaikki kuolemantapaukset avoimesti ja perusteellisesti, toteutettava hätätoimet uhrien lukumäärän kasvun ehkäisemiseksi ja toimittava tiiviissä yhteistyössä Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeuskomission kanssa.

Komissio ja jäsenvaltiot keskustelevat huumeidenvastaisesta tehoiskusta Thaimaan hallituksen kanssa asianomaisten diplomaattikanavien välityksellä.

Suhteissaan teloitusrangaistuksen säilyttäneisiin maihin komissio noudattaa unionin erityisiä kuolemanrangaistusta koskevia suuntaviivoja. Unioni on useaan otteeseen — viimeksi vuonna 2002 — ottanut kuolemanrangaistuksen esiin Thaimaan hallituksen kanssa käytävissä neuvotteluissa.

Ehdotusta Yhdistyneiden Kansakuntien huumeyleissopimusten muuttamiseksi siten, että niissä nimenomaisesti kielletään huumerikoksista määrättävät kuolemanrangaistukset, näyttää olevan vaikeaa saada hyväksytyksi kansainvälisen oikeuden luonteen ja sopimuksen osapuolivaltioita koskevan suvereniteetti-periaatteen vuoksi, sekä siksi, ettei yhteisö ole kyseisten sopimusten osapuoli. Yleissopimusten osapuoli-valtioiden olisi ehdotettava aiheellisina pitämiään muutoksia.

Tämä kysymys ei ollut 8.—17. huhtikuuta 2003 Wienissä pidetyn YK:n huumausainetoimikunnan kokouksen asialistalla. Komissio on ainoastaan tarkkailijajäsen edellä mainitussa toimikunnassa, joten se ei voinut puuttua asian käsittelyyn.

----

----

(2004/C 33 E/083)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0821/03

esittäjä(t): Patricia McKenna (Verts/ALE) komissiolle

(17. maaliskuuta 2003)

Aihe:   GATS ja vesihuollon yksityistäminen

Komissio on edistänyt voimakkaasti kehitysmaiden vesihuollon vapauttamista Maailman kauppajärjestössä WTO:ssa. Onko komissio samaa mieltä siitä, että kehitysmaiden vesihuollon yksityistämisestä hyötyvät enemmän suuret monikansalliset yhtiöt kuin maailman köyhimpien maiden asukkaat?

Teettikö komissio puolueettoman tutkimuksen kolmannen maailman maiden vesihuollon vapauttamisen vaikutuksista ennen kuin se alkoi edistää asiaa?

Suostuuko komissio muussa tapauksessa tekemään kyseisen arvioinnin läheisessä yhteistyössä asiaan perehtyneiden kansalaisjärjestöjen kanssa ennen kuin kolmannen maailman mailta vaaditaan vapauttamisen jatkamista?

Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus

(25. huhtikuuta 2003)

Ympäristöpalvelut kuuluvat palvelukaupan yleissopimuksen (GATS) piiriin, jota koskevia neuvotteluja käydään parhaillaan. Yhteisö on esittänyt useimmille kauppakumppaneilleen ympäristöpalveluja koskevan neuvotteluehdotuksen ja esimerkiksi vesivarojen ja jätevesipalvelujen vapauttamista koskevia tarjouspyyntöjä. Yhteisön neuvottelutavoitteena on vähentää ympäristöpalvelujen kaupan esteitä tai poistaa ne.

Vesivarojen hoitoa koskevissa yhteisön tarjouspyynnöissä ei edellytetä toiminnan yksityistämistä, vaan niissä selkeästi kielletään rajat ylittävät vesikuljetukset putkiston kautta tai muulla kuljetusvälineellä. Niillä ei myöskään pyritä saamaan lupaa vesivarojen käyttöön. Maailman kauppajärjestön (WTO) jäsenten tekemät sitoumukset eivät myöskään heikennä tai vähennä isäntäjäsenvaltion hallituksen oikeutta säännellä vesihuoltoa ja vedenjakelua käyttäjille, valita sopivinta mallia yksityisten toimijoiden osallistumiselle, ottaa käyttöön tasapuolinen hinnoittelupolitiikka ja varmistaa, että kohtuuhintaiset palvelut ovat myös köyhien saatavilla. Yhteisö on tukenut ja tukee vastedeskin kehitysmaita näissä toimissa tarjoamalla esimerkiksi teknistä apua.

Vesipalveluja koskeva yhteisön lähestymistapa, jota se soveltaa myös WTO:ssa, perustuu yhteisön yleiseen vesipolitiikkaan, joka on laadittu asiaan liittyvien kysymysten ja haasteiden perusteellisen arvioinnin pohjalta. Tähän liittyy selvästi myös kysymys yksityisen sektorin osallistumisesta vedenjakelu- ja saniteettipalvelujen tuottamiseen. Yksityisen sektorin ottamista mukaan hallituksen ja kansalaisyhteiskunnan edustajien toteuttamiin toimiin vesi- ja saniteettipalvelujen toimittamiseksi niitä vailla oleville ja investointi- ja hallintokapasiteetin lujittamiseksi pidetään tärkeänä. Koska vesi-infrastruktuuri-investointeihin tarvitaan runsaasti pääomaa (joidenkin arvioiden mukaan lähes 180 miljardia dollaria vuodessa verrattuna nykyiseen 70—80 miljardin dollarin vuositasoon), on lisättävä julkista rahoitusta keräämällä yksityistä rahoitusta vesilaitoksia, vedenkäsittelyä, kastelua ja muita veteen liittyviä ohjelmien toteuttamiseen ja tehtävä alasta entistä houkuttelevampi yksityisen sektorin investointikohde. Viimeksi mainitun tavoitteen saavuttamiseksi yksityiset paikalliset tai ulkomaiset investoijat on saatava vakuuttuneiksi siitä, että heidän lailliset ja taloudelliset oikeutensa turvataan. Jos GATS-neuvottelut käydään asianmukaisesti, ne voivat komission mielestä edistää tämän tavoitteen saavuttamista merkittävästi. Vesipalvelukaupan vapauttamisen olisi oltava väline, jolla helpotetaan infrastruktuuri-investointeja, lujitetaan vesihuoltokapasiteettia ja edistetään teknologista kehitystä kehitysmaiden hallinnollisten resurssien ja sääntelykehyksen mukaisesti.

Lisäksi komissio on käynnistänyt WTO-neuvotteluhin liittyvän kestävän kehityksen vaikutusten arviointihankkeen. Tässä yhteydessä erityisen tutkimuskohteen muodostavat ympäristöpalvelut. Sidosryhmien kanssa käytävät neuvottelut ovat olennainen osa ympäristövaikutusten arviointiprosessia, ja siksi onkin kehitetty välineitä sen varmistamiseksi, että sidosryhmät voivat osallistua koko arviointiprosessiin sekä asiantuntijoina että kuulemisprosessin osapuolina. Sopimuspuolet ja komissio sitoutuvat aktiivisesti pyytämään sidosryhmiltä lausuntoja ja varmistamaan, että kansalaisyhteiskunnan edustajien kuulemis-prosessi on riittävän laaja ja kattava.

Lisäksi komissio kuulee politiikkansa osalta säännöllisesti asiaankuuluvaa kokemusta hankkineita ja nimenomaan kauppapolitiikasta kiinnostuneita kansalaisyhteiskunnan sekä kansalaisjärjestöjen edustajia. Tämä vuoropuhelu on tärkeä osatekijä kauppapolitiikan muotoilussa.

----

----

(2004/C 33 E/084)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0852/03

esittäjä(t): Christos Folias (PPE-DE) komissiolle

(20. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Julkiset sopimukset

Kreikan lain nro 2955/2001 7.2 artiklassa sallitaan materiaalinhankinnat ilman asianomaisen tahon vuotuisten tarpeiden arviointia ja hankinnat ilman sopimuksen solmimista. Siinä ei edellytetä mitään menettelyä siitä, mikä materiaali potilaalle parhaiten soveltuu, ja sallitaan sitovan enimmäishinnan määrittäminen, mikä rajoittaa kilpailua. Lisäksi edellä mainitun lain täytäntöönpanoa koskeva yhteinen ministeriöpäätös DY6a/G.P./73754/24.7.02, joka on julkaistu hallituksen virallisessa lehdessä nro 984/31.7.02, ei perustu mihinkään teknisiin tietoihin tuotteista, jotka päätöksessä kuvataan keskenään vertailukelvottomiksi. Päätöksen mukaan laajoihin eri luokkiin kuuluvat tuotteet ovat vertailukelvottomia, jolloin otetaan käyttöön periaate, jonka mukaan kukin valmistaja tuottaa tuotteita, joita ei voi vertailla minkään muun valmistajan minkään tuotteiden kanssa. Päätöksessä myös sallitaan julkisten tahojen tehdä vapaasti hankintoja ilman sopimusten solmimista ja ilman vuotuisten tarpeidensa määrittämistä sekä tarkan sisällön että määrän suhteen.

Ovatko Kreikan laki 2955/2001 ja lain täytäntöönpanosta annettu ministeriöpäätös EU:n tavaranhankintoja koskevan lainsäädännön ja erityisesti direktiivin 93/36/ETY (1) mukaisia? Jos eivät ole, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä, jotta Kreikka panisi edellä mainitun direktiivin asianmukaisesti täytäntöön, ja milloin?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama täydentävä vastaus

(31. heinäkuuta 2003)

Komissio on saanut Kreikan lain nro 2955/2001 ja lain täytäntöönpanoa koskevan yhteisen ministeriö-päätöksen (2). Alustavan tarkastelun perusteella näyttää siltä, etteivät nämä säädökset ole direktiivin 93/36/ETY (3) säännösten mukaisia.

Komissio on juuri vastaanottanut valituksen samasta aiheesta. Valituksesta näyttää käyvän täydellisemmin ilmi, miten Kreikan lainsäädäntöä sovelletaan sairaaloiden materiaalihankinnoissa.

Komissio tutkii asiasta saadut laajat asiakirjat ja ottaa kyseisen valituksen yhteydessä yhteyttä Kreikan viranomaisiin kuullakseen viranomaisten kannan valituksen esittäjän väitteistä ja komission tapausta koskevasta arviosta.

----

(1)EYVL L 199, 9.8.1993.

(2)  DY6a/G.P./73754/24.7.02, hallituksen virallinen lehti FEK nro 984/31.7.02.

(3)  Neuvoston direktiivi 93/36/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1993, julkisia tavaranhankintoja koskevien sopimustentekomenettelyjen yhteensovittamisesta, EYVL L 199, 9.8.1993.

----

----

(2004/C 33 E/085)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0905/03

esittäjä(t): José Ribeiro e Castro (UEN) komissiolle

(24. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Romania — pääsy Securitaten arkistoihin

Euronews-televisiokanava uutisoi 11. maaliskuuta 2003 Romanian hallituksen äskettäisestä päätöksestä estää kansalaisten pääsy entisen salaisen poliisin Securitaten arkistoihin. Jopa Romanian uusi tiedustelupalvelu näyttää vaikeuttavan asiakirjoihin tutustumista. Hallitus on myös ehdottanut kolme vuotta sitten perustetun Securitaten salaisten arkistojen tutkimuksesta vastaavan kansallisen neuvoston (CNSAS — Consiliului National de Styudiere a Arhivelor Securitatii) lakkauttamista.

Euronewsin mukaan noin 3 000 henkilöä on osoittanut mieltään Romanian parlamentin edessä edellä mainittujen hallituksen toimien vuoksi.

Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus

(22. huhtikuuta 2003)

Laissa nro 187/99 yksittäisen henkilön oikeudesta saada itseään koskevia tietoja ja pääsystä entisen salaisen poliisin Securitaten arkistoihin säädetään Securitaten arkistojen tutkimuksesta vastaavan kansallisen tutkimusneuvoston (National Council for the Study of the Securitate Archives, CNSAS) perustamisesta. Neuvostossa on 11 Romanian parlamentin nimittämää jäsentä. Neuvosto tekee päätöksensä yksinkertaisella enemmistöllä siten, että vähintään kahdeksan jäsenen on oltava läsnä. Neuvoston jäsenyyden peruuttamisesta päättää korkein oikeus. Neuvostolla on lukuisia tehtäviä: sen on muun muassa varmistettava yksittäisten henkilöiden oikeus saada itseään koskevia tietoja, käytävä läpi julkisten virkojen hakija-ehdokkaat ja julkaistava luettelot entisen salaisen poliisin agentteina tai tietolähteinä toimineista henkilöistä. Entisen salaisen poliisin arkistot on luovutettava CNSAS:in käyttöön, jotta se voisi toteuttaa kyseiset tehtävänsä. Arkistot säilyvät kuitenkin nykyisen tiedustelupalvelun (SRI) valvonnassa niin kauan kunnes ne on siirretty CNSAS:in tiloihin.

CNSAS perustettiin vuonna 2000. Näyttää kuitenkin siltä, ettei SRI ole toimittanut kaikkia pyydettyjä tiedostoja tai sen toimittamien tietojen väitetään olleen epätäydellisiä. SRI:n asenne on aiheuttanut erimielisyyttä CNSAS:in jäsenten keskuudessa ja on synnyttänyt mahdollisesti umpikujatilanteen viiden neuvoston jäsenen kannattaessa SRI:n kantaa ja kieltäytyessä osallistumasta neuvoston toimintaan.

Tammikuussa 2003 parlamentin kahden kamarin oikeudellisten asioiden komiteat nimittivät yhteisen alakomitean umpikujan ratkaisemiseksi. Alakomitea toimitti maaliskuussa raportin, jossa ehdotetaan, että parlamentti kumoaisi kaikkien neuvoston nykyisten jäsenten nimitykset ja nimittäisi virkaatekevän neuvoston, johon kuuluisivat neuvoston tämänhetkisestä toiminnasta pidättyvät viisi jäsentä.

Komissiolla ei ole mitään huomauttamista asiaan eikä se voi puuttua siihen etenkään nyt, koska kysymys on Romanian sisäisestä asiasta ja tilanne on vielä kesken. Avoimuutta ja asiakirjojen saantia koskevat periaatteet, julkisia viranomaisia koskeva lainsäädännön noudattamisvelvoite ja poliisivoimien demokraattinen valvonta ovat yhteydessä Kööpenhaminan kriteereihin, joiden mukaan unionin jäsenyys edellyttää, että jäsenyyttä hakeva maa on pystynyt luomaan vakaat instituutiot, jotka takaavat demokratian, oikeusvaltion periaatteen sekä ihmisoikeuksien kunnioittamisen. Komissio esittää yleisarvion Romanian edistymisestä liittymisvalmisteluissa Kööpenhaminan kriteerien täyttämiseksi elokuussa 2003 annettavassa ja julkaistavassa määräaikaiskertomuksessa.

----

----

(2004/C 33 E/086)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0917/03

esittäjä(t): Claude Moraes (PSE) komissiolle

(24. maaliskuuta 2003)

Aihe:   HIV/aids Etelä-Afrikassa

Miten komissio suhtautuu Etelä-Afrikalle myönnettävää kehitysapua ajatellen Etelä-Afrikan hallituksen antamiin säännöksiin antiretroviraalisista terapioista sekä Nevirapine-nimisen retrovirusten vastalääkkeen antamiseen raskaana oleville naisille kaikissa Etelä-Afrikan provinsseissa?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(16. huhtikuuta 2003)

Vaikka Etelä-Afrikan hallituksen tehtävänä onkin komission mielestä päättää tämän alan politiikasta, komissio on useaan otteeseen ilmaissut huolensa hallituksen aiemmin soveltamasta kaksijakoisesta toimintamallista HIV:n ja aidsin vastaisissa toimissa.

Komissio panee merkille, että Etelä-Afrikan hallitus on selkeyttänyt politiikkaansa viime kuukausina ja että se on varannut merkittävät määrärahat tämän politiikan toteuttamista varten vuoden 2003—2004 talousarvioon. Komissio tukee hallituksen uutta kantaa äidiltään virustartunnan saaneiden lasten hoidon ja raiskauksen uhrien antiretroviraalisen terapian turvaamisesta. Komissio toteaa, että asiassa on tapahtunut merkittävää (vaikkakaan ei kovin laajamittaista) edistystä. Komissio toivoo, että Etelä-Afrikan hallitus edistyy toimissaan HIV:n ja aidsin hoitomenetelmiä koskevan yhtenäisen politiikan luomiseksi ja pystyy aloittamaan asteittain antiretroviraalisten lääkkeiden jakelun.

Ongelma on kuitenkin hyvin mutkikas. Etelä-Afrikassa on arvioiden mukaan 7 miljoonaa HI-viruksen kantajaa. Yhtenäisten hoitopalvelujen kustannukset ovat siis todennäköisesti valtavat. Komission Pretorian lähetystö auttaa parhaillaan Etelä-Afrikan terveysministeriötä laatimaan realististista arviota hoidon budjettivaikutuksista. Yksityiskohtaisten lukujen toivotaan olevan käytettävissä kuudesta kahdeksaan viikon kuluessa.

Yleisen politiikan tasolla komissio on sitä mieltä, että HIV:n ja/tai aidsin yhtenäisten ehkäisy-, hoito- ja torjuntamenetelmien avulla olisi turvattava HIV- ja/tai aids-tartunnan saaneiden oikeus kohtuuhintaiseen hoitoon ja asianmukaiseen antiretroviraaliseen lääkitykseen.

Komissio tukee Etelä-Afrikan jälleenrakentamisen ja kehittämisen ohjelmasta (EPRD) maan terveyden-huoltoviranomaisten HIV:n ja aidsin vastaisia toimia useilla ohjelmilla, joista mainittakoon äskettäin käynnistetty perusterveydenhuollon ja siihen sisältyvän HIV- ja aids-potilaiden hoidon kumppanuusohjelma (”Partnership for the delivery of primary health care, including HIV/AIDS”); ohjelman määrärahat ovat 25 miljoonaa euroa. Lisäksi komissio on myöntänyt julkisen terveydenhuollon tukiohjelmasta rahoitusta kuudelle HIV:n ja aidsin vastaisiin toimiin erikoistuneelle kansalaisjärjestöille, joista eräs on ”AIDS Law Project” (ALP). ALP toimii tiiviissä yhteistyössä Treatment Action Campaign -järjestön kanssa ja kumpikin järjestö kampanjoi voimakkaasti kaikkien HIV- ja/tai aids-tartunnan saaneiden hoitomahdollisuuksien parantamiseksi.

Yhteisön ja Etelä-Afrikan välisessä uudessa maakohtaisessa strategiassa sekä hyväksytyssä ja allekirjoitusta vailla olevassa monivuotisessa maaohjelmassa HIV- ja aids-epidemia määritellään Etelä-Afrikan yhteiskunnan suurimmaksi haasteeksi. HIV ja aids kuuluvat maaohjelmassa sekä keskeisten toimien kohteisiin että monialaisiin asioihin.

----

----

(2004/C 33 E/087)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0925/03

esittäjä(t): Eluned Morgan (PSE) komissiolle

(24. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Via Baltica -moottoritie

Onko totta, että Via Baltica -moottoritie tulee kulkemaan haavoittuvien luonnonalueiden läpi Puolassa? Myönnetäänkö tien rakentamiseen EU-rahoitusta?

Mitä takeita komissio voi antaa siitä, että hankkeen ympäristövaikutukset arvioidaan ennen rakennustöiden aloittamista?

----

----

(2004/C 33 E/088)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1032/03

esittäjä(t): Caroline Lucas (Verts/ALE) komissiolle

(28. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Via Baltica

Komissiolle tammikuussa esitettyyn Puolan kansalliseen kehityssuunnitelmaan kuuluu Via Baltica -moottoritien rakentaminen. Via Baltica on tieosuus käytävässä I, joka on osa yleiseurooppalaisten liikennekäytävien järjestelmää, ja sen toteuttamiseen tarvitaan Euroopan unionin yhteisrahoitusta. Tiesuunnitelmat uhkaavat ympäristöllisesti erittäin merkittävää Biebrza-kosteikkoa sekä kahta ainutlaatuista luonnonmetsää. Biebrzan kansallispuisto on Puolan suurin ja siellä elää susia, hirviä ja monia uhanalaisia lintulajeja. Alueen suojeluarvo on niin merkittävä, että kun Puola liittyy Euroopan unioniin, se täyttää luontotyyppidirektiivissä ja luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetussa direktiivissä säädetyt suojelu-kriteerit. Suunnitelmat ovat vastoin sekä Euroopan unionin että Puolan ympäristölainsäädäntöä ja saattavat muodostaa merkittävän uhan Puolan luonnonvaraiselle kasvistolle ja eläimistölle.

Aikooko komissio myöntää moottoritien rakentamiseen yhteisön rahoitusta? Varmistaako komissio tässä tapauksessa, että hanke täyttää Euroopan unionin ympäristödirektiiveissä säädetyt vaatimukset ja että Euroopan unionilta saadut varat käytetään yhteisön ympäristölainsäädännön edellyttämällä tavalla?

Aikooko komissio tutkia ja edistää vaihtoehtoisia ratkaisuja Puolan liikenneongelmiin?

----

----

(2004/C 33 E/089)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1358/03

esittäjä(t): Geoffrey Van Orden (PPE-DE) komissiolle

(10. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Puolan Via Baltica -tiehanke

Margot Wallströmin komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-0925/03, E-1032/03 ja E-1358/03

(21. toukokuuta 2003)

Puolan liittyessä unioniin sitä sitoo yhteisön lainsäädäntö, joka koskee hankkeiden ympäristövaikutuksia ja erityisesti hankkeiden vaikutuksia erityisen arvokkaisiin luonnonalueisiin. Lisäksi komissio kannustaa liittymässä olevia maita soveltamaan ympäristölainsäädännön säännöksiä jo liittymistä edeltävänä aikana. Erityisesti tämä koskee kaikkia uusia investointeja kuten moottoriteitä. Merkitykselliset yhteisön direktiivit ovat luontotyyppidirektiivi (92/43/ETY) (1), lintudirektiivi (79/409/ETY) (2), ympäristövaikutusten arviointia koskeva direktiivi (97/11/EY) (3) sekä tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista annettu direktiivi (2001/42/EY) (4), jota on sovellettava heinäkuusta 2004 alkaen. Yhteisön rahoitusta myönnetään tällaisiin investointeihin vain siinä tapauksessa, että ympäristöä ja yhteentoimivuutta koskevat yhteisön lainsäädännön vaatimukset otetaan huomioon.

Luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston kannalta herkkinä pidetyt alueet, joihin kysyjät viittaavat, todennäköisesti sisällytetään Puolan unioniin liittymisen jälkeen Natura 2000 -verkostoon. Se tarkoittaa, että niihin sovelletaan tiukkoja suojelua koskevia sääntöjä. Luontotyyppidirektiivin 6 artiklassa kaikkia jäsenvaltioita vaaditaan arvioimaan asianmukaisesti vaihtoehdot, joita on sellaiselle ehdotetulle investoinnille, jolla saattaa olla ympäristön kannalta kielteinen vaikutus mahdolliseen Natura 2000 -alueeseen. Mikäli vaihtoehtoja ei ole, investointi voidaan sallia vain, jos se on yleisen edun kannalta erittäin tärkeä ja jos kaikki korvaavat ja lieventävät toimenpiteet on toteutettu.

On myös tärkeää painottaa, että Puola on äskettäin saattanut nämä vaatimukset osaksi lainsäädäntöään muuttamalla luonnonsuojelulakiaan. Siten niitä sovelletaan myös Puolan lainsäädännössä.

Komissio haluaa korostaa, että Phare-ohjelmasta tai liittymistä edeltävästä rakennepolitiikan välineestä (ISPA) ei ole rahoitettu moottoritien rakentamista kysyjien tarkoittamien alueiden poikki. Tällaista hanketta ei myöskään sisälly nykyisiin hankesuunnitelmiin.

Lisäksi komissio on parhaillaan käynnistämässä tutkimusta, jossa pyritään arvioimaan erillisenä jo suunniteltujen parannusten vaikutukset ja määrittämään tähän kolmen maan alueella sijaitsevaan, Tallinnasta Varsovaan ulottuvaan käytävään tehtävien jatkoinvestointien painopistealueet. Tähän kuuluisi nykyisten ja vaihtoehtoisten linjausten ympäristö- ja kustannusvaikutusten punnitseminen.

----

(1)  Neuvoston direktiivi 92/43/ETY, annettu 21. toukokuuta 1992, luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta (EYVL L 206, 22.7.1992).

(2)  Neuvoston direktiivi 79/409/ETY, annettu 2. huhtikuuta 1979, luonnonvaraisten lintujen suojelusta (EYVL L 103, 25.4.1979).

(3)  Neuvoston direktiivi 97/11/EY, annettu 3. maaliskuuta 1997, tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY muuttamisesta (EYVL L 73, 14.3.1997).

(4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/42/EY, annettu 27. kesäkuuta 2001, tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista (EYVL L 197, 21.7.2001).

----

----

(2004/C 33 E/090)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0929/03

esittäjä(t): Jorge Moreira Da Silva (PPE-DE) komissiolle

(24. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Legioonalaistauti

Julkisten rakennusten vedenlämmitys- ja ilmastointilaitteiden puutteellisella huoltamisella on suora yhteys legionella-bakteerin aiheuttamien erittäin vaarallisten keuhkokuumetapausten esiintymiseen.

David Byrnen komission puolesta antama täydentävä vastaus

(28. heinäkuuta 2003)

Rakennusten sekä niihin kuuluvien laitteiden rakentaminen ja huolto ovat jäsenvaltioiden vastuulla. Mitä tulee juomavesijärjestelmien turvallisuuteen, juomaveden kanssa kosketuksissa olevista rakennustuotteista tullaan säätämään uudella eurooppalaisella hyväksymisohjelmalla (EAS). EAS ei kuitenkaan voi kattaa rakennusten lämmitys- ja ilmastointijärjestelmiä.

Taulukko, jossa on viitteet legioonalaistaudin torjumiseksi ja ehkäisemiseksi annettuihin kansallisiin ohjeisiin, lähetetään suoraan arvoisalle parlamentin jäsenelle sekä parlamentin sihteeristölle. Monessa maassa asiasta on annettu ohjeita, mutta kaikilla ei ole sitä koskevaa lainsäädäntöä.

Asiassa ei ole olemassa yhteistä eurooppalaista säännöstöä. Komissio rakentaa parhaillaan yhteistä kehystä, ja yhdenmukaistetut tuotestandardit tulevat mahdollistamaan sen, että veden laatu näiden eurooppalaisten standardien mukaisista tuotteista valmistetuissa jakeluverkoissa vastaa vaatimuksia, jotka on kirjattu neuvoston juomavesidirektiiviin 98/83/EY, annettu 3. marraskuuta 1998, ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta (1).

----

(1)EYVL L 330, 5.12.1998.

----

----

(2004/C 33 E/091)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0934/03

esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle

(26. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Seychellit

Onko komissio nähnyt kopioita Pauline Ferrarin Seychelleillä kuvaamista videokaseteista?

Onko komissio samaa mieltä siitä, että niissä hallitus selvästi loukkaa ihmisoikeuksia?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(22. huhtikuuta 2003)

Komissio ei ole tietoinen mainituista videokaseteista.

Komission suhteet Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (AKT) valtioihin perustuvat ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamiseen Cotonoun sopimuksen mukaisesti.

Mikäli komissio katsoo, että näitä arvoja on loukattu, kaikkia Cotonoun sopimuksessa säädettyjä asianmukaisia keinoja sovelletaan.

----

----

(2004/C 33 E/092)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0935/03

esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle

(26. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Seychellit

Mitä mieltä komissio on kanteista, jotka Seychellien presidentti ja varapresidentti ovat nostaneet Regar-julkaisua vastaan?

Uskooko komissio, että lehdistön vapaus voidaan turvata Seychelleillä?

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(14. huhtikuuta 2003)

Komissio on useissa yhteyksissä korostanut, että yhteisön suhteet Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (AKT) valtioihin Cotonoun sopimuksen mukaisesti perustuvat ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamiseen.

Komissio ei ole saanut mitään virallisia tietoja arvoisan parlamentin jäsenen esille ottamasta tapauksesta, mutta aikoo seurata asiaa ja tarvittaessa muistuttaa Seychellien hallitusta sen sitoumuksista Cotonoun sopimuksen allekirjoittajana.

----

----

(2004/C 33 E/093)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0942/03

esittäjä(t): Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) komissiolle

(26. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Poliittinen keskustelu EU:n tulevasta rahoitusjärjestelmästä

Komission on määrä tehdä omien varojen järjestelmän kattava uudelleentarkastelu 1. tammikuuta 2006 mennessä, vaikka se on luvannut parlamentille tekevänsä kyseisen tarkastelun vuoden 2004 loppuun mennessä. Tarkasteluun on sisällyttävä kysymys uusien omien varojen luomisesta.

Komissio on oikeassa ajatellessaan, että unionin tulevaisuuden rahoitusjärjestelmän pääasiallisista vaihtoehdoista olisi hyödyllistä käydä poliittinen keskustelu. Mitkä olisivat kriteerit, joiden perusteella poliittinen keskustelu asiasta avattaisiin?

Voisiko komissio kertoa, mikä sen mielestä olisi sopivin tapa avata kyseinen poliittinen keskustelu ja kenen tulisi tehdä asiassa aloite?

Michaele Schreyerin komission puolesta antama vastaus

(5. toukokuuta 2003)

Kuten 29. syyskuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen 2000/597/EY, Euratom (1) 9 artiklassa todetaan, komissio tarkastelee ennen 1. tammikuuta 2006 yleisesti omien varojen järjestelmää. Parlamentin pyynnöstä komissio on sitoutunut esittämään tarkastelunsa tulokset vuoden 2004 loppuun mennessä. Komissio tekee kuitenkin kaikkensa saadakseen arvion valmiiksi jopa tätä ennen, vaikka uusi omia varoja koskeva päätös on tullut voimaan vasta 1. tammikuuta 2002.

Komissio on äskettäin sopinut aikataulusta ja sisäisistä organisaatiojärjestelyistä EU:n vuoden 2006 jälkeisten rahoituspuitteiden välttämättömän valmistelutyön toteuttamiseksi. Komissio aikoo myös antaa joulukuussa 2003 Eurooppa-neuvostolle tiedonannon, joka sisältää rahoituspuitteiden ja samalla omien varojen järjestelmän yleisiä suuntaviivoja. Seuraavaksi komissio pyrkii siihen, että se olisi vuoden 2004 puoliväliin mennessä tarvittaessa valmis tekemään lainsäädäntöehdotuksia.

Myös Eurooppa-valmistelukunta pohtii EU:n rahoitukseen liittyviä kysymyksiä. Komissio osallistuu aktiivisesti valmistelukunnassa käytävään keskusteluun. Lisäksi se kehottaa 4. joulukuuta 2002 antamassaan tiedonannossa (2) valmistelukuntaa tarkastelemaan EU:n toiminnan rahoitusta. Komissio on äskettäin tehnyt Eurooppa-valmistelukunnalle ehdotuksia, jotka koskevat unionin talousarvion rahoitukseen liittyviä artikloja.

----

(1)EYVL L 253, 7.10.2000.

(2)  KOM(2002) 728 lopullinen: Euroopan unioni — Rauha, vapaus ja yhteisvastuu.

----

----

(2004/C 33 E/094)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0977/03

esittäjä(t): Carles-Alfred Gasòliba i Böhm (ELDR) komissiolle

(27. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Figueresin ja Perpignanin välisen suurnopeusradan rakentamisen viivästyminen

Komissio on viime aikoina painottanut kahta peruskysymystä, rautatieliikenteen vapauttamista ja rautatieliikenteen elvyttämistä. Direktiivin 2001/12/EY (1) tavoitteena on mm. edistää rautatieliikenteen sisämarkkinoiden toteuttamista koko EU:n alueella.

Komissio julkaisi syyskuussa 2001 liikennepoliittisen valkoisen kirjan. Komissio korosti siinä rautatieliikenteen elvyttämistä eri liikennetyyppien tasapainon palauttamiseksi. Kirjan ehdotukset muodostavat viiden lainsäädäntötoimen paketin, jotka komissio esitti 23. tammikuuta 2002. Niiden tarkoituksena on sekä teknisesti että juridisesti yhdennetyn eurooppalaisen rautatieliikennealueen perustaminen.

Ranskan hallitus on juuri ilmoittanut, että Espanjan ja Ranskan yhdistävän suurnopeusradan Figueresista Perpignaniin ulottuva kansainvälinen osuus on valmis vuonna 2007 tai 2008. Näin se lykkäsi alkuperäistä määräaikaa, joka oli vuosi 2005, jolloin Espanjan hallitus on vakuuttanut yhteyden valmistuvan.

Eikö komissio katso, että Ranskan hallituksen ilmoittama viivästys on vastoin sen liikennepoliittisessa valkoisessa kirjassa esittämiä rautatieverkon parantamista koskevia ehdotuksia?

Aikooko komissio ryhtyä toimiin tämän Ranskan hallituksen päätöksen vuoksi, jotta ratayhteys rakennettaisiin alkuperäisen aikataulun mukaisesti ja toimittaisiin komission ehdotusten mukaisesti?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(2. kesäkuuta 2003)

Komissio pahoittelee kansainvälisen ratayhteyden käyttöönoton viivästymistä. Komissio on tuonut esille useaan otteeseen tilanteen, joka vaikuttaa useisiin Euroopan laajuisen liikenneverkon hankkeisiin, ja se on korostanut, että tilanne vaikuttaa Euroopan unionin kilpailukykyyn pitkällä aikavälillä (2). Perpignanin ja Figueirasin välistä rataosuutta koskevat viivästykset johtuvat kuitenkin ennen kaikkea ongelmista, jotka liittyvät toimiluvan saamiseen tälle kansainväliselle rataosuudelle. Neuvottelut, joihin osallistui asianosaisten kansallisten viranomaisten lisäksi Euroferro, jolle oli alustavasti myönnetty toimilupa, eivät tuottaneet Ranskan ja Espanjan hallitusten välisen komitean mielestä tulosta, kun otetaan huomioon, ettei neuvotteluissa päästy sopimukseen siitä, miten riskit jaettaisiin julkisen ja yksityisen sektorin välillä. Ranskan ja Espanjan viranomaiset aikovat aloittaa nopeasti yksinkertaistetun valintamenettelyn, jotta toimiluvan haltijan valinta voidaan vahvistaa vuoden 2003 loppuun mennessä.

Vaikka julkisen ja yksityisen sektorin välisen kumppanuuden toteuttaminen aiheuttaa joitain viivästyksiä, komissio tukee Ranskan ja Espanjan viranomaisten tekemää päätöstä suunnitella innovatiivinen rahoitus-kaava. Tuki tarkoittaa käytännössä sitä, että yhteisö osallistuu kansainvälisen rataosuuden rahoittamiseen. Rahoituksen määrä on 10 prosenttia töiden kokonaiskustannuksista eli suurin Euroopan laajuisten verkkojen rahoitusta koskevan asetuksen sallima määrä.

Lisäksi komissio hyväksyi 23. huhtikuuta 2003 tiedonannon, joka koski uusien innovatiivisten menetelmien käyttöönottoa liikenteen alan TEN-verkkojen rahoituksessa sekä erityisesti yksityisen ja julkisen sektorin välisten kumppanuushankkeiden edistämistä.

----

(1)EYVL L 75, 15.3.2001, s. 1.

(2)  Muutosehdotus neuvoston asetukseen (EY) N:o 2236/95, annettu 18. syyskuuta 1995, Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä (EYVL C 75, 26.3.2002).

----

----

(2004/C 33 E/095)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1155/03

esittäjä(t): Mario Mauro (PPE-DE) ja Giuseppe Gargani (PPE-DE) komissiolle

(1. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Antennimastot ja ympäristönsuojelu

Kolmannen sukupolven matkaviestinnän markkinoiden kehitys on ollut suunniteltua hitaampaa. Osaltaan siihen ovat vaikuttaneet infrastruktuurin luomisesta aiheutuvat kustannukset sekä suuren yleisön huoli ympäristö- ja terveysnäkökohdista, joita antennimastojen lisäämiseen liittyy. Palvelujen nopea kehittyminen palvelisi kuitenkin sekä teollisuuden — joka luo työpaikkoja — että varsinaisten loppukäyttäjien etuja.

Euroopan parlamentti ja neuvosto antoivat äskettäin direktiivit 2002/19/EY (1), 2002/20/EY (2), 2002/21/EY (3) ja 2002/22/EY (4), joissa muun muassa pidettiin aiheellisena, että jäsenvaltiot tarvittaessa pyrkivät minimoimaan sähköisen viestinnän markkinoiden kehityksen vaikutukset ympäristöön ja maisemaan.

Komission raportissa KOM(2002)695 komissio ilmoittaa kannattavansa periaatteessa infrastruktuurin, esimerkiksi antennimastojen, yhteiskäyttöä laajakaistaisten matkaviestintäpalvelujen saamiseksi nopeammin yleisön ulottuville, kunhan kilpailusääntöjä noudatetaan.

Teknisesti on mahdollista perustaa kaupunkialueille antennimastoverkkoja, jolla voidaan minimoida vaikutukset kaavoitukseen, ympäristöön ja talouteen yhdistämällä valokuitua hyväksikäyttäen yksittäinen laite moniin pieniin antennimastoihin, jotka voivat sijaita kaukanakin toisistaan ja kyseisestä laitteesta. Laajakaistatekniikan ja asianmukaisten laitteiden käyttö antaa myös mahdollisuuden siihen, että useat operaattorit voivat käyttää näitä pieniä antennimastoja samanaikaisesti ja useita eri standardeja käyttäen (GSM, UMTS, jne.), ja koska ne ovat kooltaan erittäin pieniä, ne voidaan asentaa esimerkiksi katulamppuihin.

Voisiko komissio näin ollen ilmoittaa, miten se suhtautuu näihin tekniikan suomiin mahdollisuuksiin? Aikooko se toimia tällaisten ratkaisujen suosittamiseksi, helpottamiseksi ja tukemiseksi?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(22. toukokuuta 2003)

Komissio on parlamentin jäsenen kanssa samaa mieltä siitä, että Euroopan unionin laajuisten kehittyneiden matkaviestintäpalvelujen nopea kehitys on tärkeää. Komissio on ilmoittanut kantansa asiasta aikaisemmissa tiedonannoissaan kolmannen sukupolven matkaviestintäpalvelujen levittämisestä (5) sekä kysyjän mainitsemassa kahdeksannessa raportissa televiestinnän sääntelypaketin täytäntöönpanosta.

Komissio on myös ilmoittanut kannattavansa periaatteessa järjestelyitä — mukaan luettuina verkkoinfrastruktuurin yhteiskäyttöä koskevat sopimukset — joiden avulla matkaviestintäverkkojen operaattorit voivat nopeasti levittää uusia palvelujaan, edellyttäen, että kilpailusääntöjä noudatetaan. Euroopan lainsäätäjät käsittelevät asiaa tarkemmin tulevien kuukausien aikana.

Erilaisten teknisten vaihtoehtojen osalta sähköisten viestintäpalvelujen tehokkuuden lisäämiseksi ja ajan säästämiseksi komissio on avoin kaikille innovatiivisille menetelmille, joiden avulla tavoitteet voidaan saavuttaa kunnioittaen samalla luonnonsuojelua koskevia päämääriä sekä muita yhteisiä etuja. Kuudennen tutkimusta ja teknistä kehitystä koskevan puiteohjelman kautta komissio on varannut noin 3,6 miljardia euroa tietoyhteiskunnan tekniikat -ohjelman (IST-ohjelman) tutkimushankkeita varten, matkaviestintä-palvelut mukaan luettuna. Osana ohjelmaa teollisuuden edustajat voivat erityisten tarjouspyyntöjen yhteydessä esittää hankkeita, joiden avulla voidaan edistää laajakaistapalvelujen käyttöä Euroopan unionissa. Komissio on avoin kaikille tietoyhteiskuntaa edistäville teknisille ratkaisuille. Uuden yhteisön sähköistä viestintää koskevan sääntelykehyksen määrittelemän teknisen puolueettomuuden nimissä komissio katsoo kuitenkin, että tekniikoiden valitseminen on pääasiassa asianomaisten operaattoreiden tehtävä.

----

(1)EYVL L 108, 24.4.2002, s. 7.

(2)EYVL L 108, 24.4.2002, s. 21.

(3)EYVL L 108, 24.4.2002, s. 33.

(4)EYVL L 108, 24.4.2002, s. 51.

(5)  Komission tiedonanto ”Kolmannen sukupolven matkaviestinnän käyttöönotto Euroopan unionissa: Nykytilanne ja tulevat toimet” (KOM(2001) 141 lopullinen) ja komission tiedonanto ”Kohti kolmannen sukupolven matkaviestinnän toteuttamista” (KOM(2002) 301 lopullinen).

----

----

(2004/C 33 E/096)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1175/03

esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle

(1. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Historiallisten tietokantojen digitalisointi

Elektronisen oppimisen puitteiden on oltava yhteensopivia maiden välisissä tietoverkoissa. Aikooko komissio siksi laajentaa ehdokasvaltioihin jäsenvaltioissa käytössä olevaa tukea historiallisten tietokantojen tallentamiseksi digitaalisesti?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(4. kesäkuuta 2003)

ELearning-aloite ja siihen kuuluva toimintasuunnitelma eivät tarjoa jäsenvaltioille avustusta digitaalisten tietokantojen tekemiseen.

Komissio ei tällä hetkellä myönnä erityisrahoitusta historiallisten tietokantojen digitaaliseen luomiseen, sillä se katsoo, että tämä on kansallisen tason asia. Viidennessä ja kuudennessa tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen puiteohjelmassa tietoyhteiskunnan teknologiaohjelma (IST-ohjelma) on kuitenkin tarjonnut kannustimia digitaalisen tallentamisen koordinointiin ja sähköisten järjestelmien ja palvelujen kehittämiseen. IST Minerva -hanke, joka on osa kulttuuriperintöohjelmaa, mahdollistaa Euroopan kulttuuriministeriöiden digitaalitallenteiden vertailemisen ja on sellaisenaan hyödyllinen tätä alaa koskeva tiedonlähde. Sen avulla 15 jäsenmaan välillä voidaan vaihtaa tietoa parhaista menetelmistä ja se toimii keskustelufoorumina tarkasteltaessa alalla tapahtunutta kehitystä ja suunniteltaessa tulevia toimia. Kuudennen puiteohjelman strategisessa ohjelmassa ”Teknologia-avusteinen oppiminen ja kulttuuriperinnön saatavuus” näitä toimia voitaisiin laajentaa niin että myös liittyvät valtiot voitaisiin ottaa ohjelmaan mukaan asiaan kuuluvien menettelyjen mukaisesti.

----

----

(2004/C 33 E/097)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1226/03

esittäjä(t): Freddy Blak (GUE/NGL) ja Anne Jensen (ELDR) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Vientikuljettajien suojeleminen väkivaltaisilta hyökkäyksiltä

14. lokakuuta 2002 pitämässään kokouksessa EU:n oikeus- ja sisäministerit antoivat yhteistyössä ehdokasmaiden ja komission kanssa julistuksen, jonka mukaan on ryhdyttävä asianmukaisiin järjestelyihin sen varmistamiseksi, että vientikuljettajia suojellaan väkivaltaisilta hyökkäyksiltä. Pyydän komissiota ilmoittamaan, miten pitkälle komissio on päässyt mainittujen asianmukaisten järjestelyjen täytäntöönpanossa.

Miten pitkälle jäsenvaltiot ja komissio ovat ylipäätään edenneet järjestelyissä, jotka koskevat vienti-kuljettajien suojelemista väkivaltaisilta hyökkäyksiltä? Ovatko tähän mennessä toteutetut järjestelyt johtaneet mihinkään konkreettisiin aloitteisiin ja/tai hankkeisiin, ja koska järjestelyjen odotetaan tuottavan tuloksia?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(15. toukokuuta 2003)

14. lokakuuta 2002 pitämässään kokouksessa Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden oikeus- ja sisäasioiden ministerit sekä Euroopan komissio antoivat yhteisen julistuksen vientikuljettajien suojelemisesta järjestäytyneen rikollisuuden uhreiksi joutumiselta (1). Yhteisen julistuksen kolmannen kappaleen mukaan kussakin maassa olisi tehtävä kansallisia tai kansainvälisiä tutkimuksia vientikuljettajiin kohdistuneiden hyökkäysten määrästä ja analysoitava ongelman luonnetta ja laajuutta sekä sen syitä. Yhteinen julistus ei kuitenkaan sido jäsenvaltioita.

----

(1)EYVL C 24, 31.1.2003.

----

----

(2004/C 33 E/098)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1234/03

esittäjä(t): Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Euskaldunon Egunkaria -sanomalehden lakkauttaminen

Baskimaassa ilmestyvä Euskaldunon Egunkaria -sanomalehti lakkautettiin varotoimena 20. helmikuuta 2003 Espanjan korkeimman oikeuden (Audiencia Nacional) tuomari Juan del Olmon tekemällä päätöksellä. Vastaavanlaista ei ole tapahtunut koskaan aikaisemmin Espanjan demokratian aikana. Kyseinen tuomari, yleinen syyttäjä ja sisäasiainministeriö laativat yhteisen lehdistötiedotteen, jossa perusteltiin tämän ainoan kokonaan baskinkielisen sanomalehden lakkauttamista sen oletetuilla kytkennöillä terroristijärjestö ETA:an. Perustelujen taustalla oli muutama asiakirja, jotka Espanjan poliisi oli takavarikoinut 1990-luvulla. Tapahtumista on jo kulunut yli kuukausi, mutta viisi kymmenestä pidätetystä on tuomioistuimen tekemän päätöksen seurauksena edelleen vangittuna, vaikka heidän kytkennöistään terroristijärjestöön ei ole annettu selviä ja kiistämättömiä todisteita. Lisäksi eräät vangituista ovat kertoneet Espanjan poliisiviranomaisten harjoittamasta kidutuksesta, mikä ei ainakaan edistä rauhan aikaansaamista kovia kokeneessa Baskimaassa. Koska kyse on tiedotusvälineeseen kohdistuvista toimista, niillä aiheutetaan huomattavia vahinkoja Baskimaan kielelle ja kulttuurille. Toimista kärsivät myös paikalliset asukkaat, jotka seuraavat neuvottomina tapahtumia, jotka muistuttavat vielä kansan tuoreessa muistissa olevalle Francon aikakaudelle tavanomaista toimintaa. Eri poliittiset ryhmät, järjestöt, ammattiyhdistykset, uskonnolliset yhteisöt ja monet muut tahot niin Baskimaassa, Kataloniassa kuin muuallakin Euroopassa ovat osoittaneet tukea ja solidaarisuutta sanomalehden työntekijöille, mitä Espanjan hallituksen ei tulisi jättää huomioimatta eikä väheksyä.

Euskaldunon Egunkaria -sanomalehden lakkauttaminen on hyvin merkittävä teko, ja sillä loukataan selvästi perustuslaillista oikeutta, kuten Espanjan perustuslain 20 artiklassa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 11 artiklassa turvattua kansalaisten oikeutta tiedonsaantiin.

Katsooko komissio Espanjan viranomaisten rikkoneen unionin lainsäädännön ehdottomia periaatteita?

Onko komissio sitä mieltä, että syyttömyysolettamaa on selvästi ja toistuvasti rikottu?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(5. toukokuuta 2003)

Arvoisaa parlamentin jäsentä pyydetään tutustumaan vastauksiin, jotka komissio on antanut kirjallisiin kysymyksiin E-0672/03 (Borghezio) ja E-0641/03 (Ebner) (1).

----

(1)EUVL C 280 E, 21.11.2003, s. 75.

----

----

(2004/C 33 E/099)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1242/03

esittäjä(t): Chris Davies (ELDR) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Kaatopaikkadirektiivi

Mikä on tällä hetkellä kaatopaikoille vietyjen jätteiden osuus prosentteina kussakin jäsenvaltiossa?

Mikä on tällä hetkellä kaatopaikkaveron taso kussakin jäsenvaltiossa?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(21. toukokuuta 2003)

Yhteisön jätelainsäädännön täytäntöönpanosta eri jäsenvaltioissa vuosina 1995-1997 (1) laadittavaa kertomusta varten eri jäsenvaltioilta saatujen tietojen mukaan kaatopaikat ovat pääasiallinen tapa huolehtia kotitalousjätteestä ja kaatopaikkojen osuus siitä on 60 prosenttia. Kaatopaikoille toimitettavan jätteen määrä vaihtelee suuresti eri jäsenvaltioissa. Joissakin jäsenvaltioissa vain 15 prosenttia kotitalousjätteestä toimitetaan kaatopaikoille, kun toisissa vastaava luku on 94 prosenttia. Muista jätteistä saadut tiedot olivat niin puutteellisia, ettei niistä voida tehdä minkäänlaisia johtopäätöksiä.

Kertomuksesta käyvät ilmi seuraavat eri jäsenvaltioissa kaatopaikoille toimitettujen kotitalousjätteiden prosenttimäärät:

Jäsenvaltioiden ajanjaksolta 1998—2000 toimittamista tiedoista on havaittavissa suuntaus, jonka mukaan jätteitä toimitetaan kaatopaikoille entistä vähemmän. Suuressa osassa jäsenvaltioita kotitalousjätteet toimitetaan kuitenkin yhä suuressa määrin juuri kaatopaikoille. Komissio hyväksyy ja julkaisee lähiaikoina ajanjaksoa 1998—2000 koskevan kertomuksen.

Toistaiseksi ei ole olemassa kaatopaikkaveroja koskevaa yhteisön lainsäädäntöä eikä kansallisia vero-säädöksiä ole yhdenmukaistettu. Siksi komissiolla ei ole täydellisiä tietoja eri jäsenvaltioiden kaatopaikka- veroista. Seuraavat tiedot ovat Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön OECD:n ympäristö-verotietokannasta (2):

----

(1)  KOM(1999) 752 lopullinen.

(2)  http://europa.eu.int/comm/environment/enveco/database_env_taxation.htm.

----

----

(2004/C 33 E/100)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1243/03

esittäjä(t): Chris Davies (ELDR) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Delfiinikuolemat

Yhdistyneen kuningaskunnan kalastusministeri ehdotti 20. maaliskuuta 2003, että jotkut Yhdistyneen kuningaskunnan kalastusalukset olisi lailla määrättävä kiinnittämään verkkoihin äänimajakoita tai muita akustisesti varoittavia laitteita, joilla estettäisiin delfiinien ja pyöriäisten joutuminen saaliiksi.

Aikooko komissio ottaa käyttöön samanlaisia määräyksiä ja vaatia, että niitä noudatetaan kaikissa EU:n aluksissa, jotka käyttävät tämän asian kannalta huolestuttavia kalastusmenetelmiä?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(15. toukokuuta 2003)

Akustisilla varoituslaitteilla (äänimajakoilla) on onnistuttu vähentämään pienten valaiden sivusaaliita tietynlaisessa kalastuksessa. Komissio on tietoinen, että Tanskan viranomaiset ovat tehneet tällaisesta toimenpiteestä pakollisen vuodesta 2000 lähtien ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset harkitsevat tätä julkaistuaan asiasta mietinnön 20. maaliskuuta 2003.

Kuten parlamentin jäsenelle Linda McAvanille (1) kysymykseen H-0122/2003 annetussa vastauksessa todetaan, äänihälytyslaitteiden pakollinen käyttö tietynlaisessa verkkokalastuksessa sisältyy valmisteilla olevaan toimenpidepakettiin, josta komissio on jo aloittanut alan toimijoiden kuulemisen. Komissio aikoo tehdä tästä paketista neuvostolle ehdotuksen tulevien kuukausien aikana.

----

(1)  Kirjallinen vastaus 11.3.2003.

----

----

(2004/C 33 E/101)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1252/03

esittäjä(t): Freddy Blak (GUE/NGL) komissiolle

(3. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Yhteinen eurooppalainen kierrätysjärjestelmä

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY (1) mukaan on välttämätöntä yhdenmukaistaa pakkausten ja pakkausjätteiden käsittelyä koskevia jäsenvaltioiden toimia, jotta ehkäistään ja vähennetään ympäristön kuormittumista, varmistetaan ympäristön suojelun korkea taso, taataan sisämarkkinoiden toiminta ja vältytään kaupanesteiden muodostumiselta sekä kilpailun vääristymiseltä ja rajoittumiselta yhteisössä.

Joissakin jäsenvaltioissa, muun muassa Tanskassa, jossa Dansk Retursystem A/S -niminen yritys huolehtii olut- ja tiettyjen virvoitusjuomapullojen ja -tölkkien keräyksestä, on yllä mainitun direktiivin hyväksymisen jälkeen otettu käyttöön erilaisia kierrätysjärjestelmiä. Tällä järjestelmällä, joka on otettu käyttöön ympäristön suojelemiseksi, taataan kuitenkin ensisijaisesti, että Tanskan markkinat on käytännöllisesti katsoen suljettu ulkomaisen oluen tuonnilta.

Aikooko komissio tehdä ehdotuksen yhteisestä, yhtenäisestä ja yhdenmukaistetusta panttijärjestelmästä, jota ryhdytään soveltamaan kaikissa EU-maissa, niin että tekniset kaupanesteet sekä kilpailun vääristyminen ja rajoittaminen voidaan estää?

----

(1)EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10.

----

----

(2004/C 33 E/102)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1335/03

esittäjä(t): Freddy Blak (GUE/NGL) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Tanskalainen pakkausvero

Suuri osa Tanskan markkinoilla liikkuvista olut- ja virvoitusjuomapulloista päätyy maahan organisoidun tuonnin välityksellä Saksasta. Kuluttajat ja yritteliäät kauppiaat tuovat satoja koreja Saksasta ja myyvät ne tanskalaisten kauppojen palautusautomaatteihin. Pantti on nimittäin suurempi Tanskassa.

Tämä ”yksityinen” ja laajamittainen tuonti johtaa siihen, että tanskalaiset panimot saavat pulloja Tanskaan veroviranomaisten ohitse. Täten panimot välttyvät maksamasta pakkausveroa, jonka ne normaalisti maksavat tuodessaan tyhjiä pulloja Saksasta.

Samanaikaisesti panimot saavat viemiensä pullojen osalta palautusta pakkausverosta.

Tanskan veroministeriö arvioi, että tämä kaupankäynti maksaa Tanskan valtiolle 15 miljoonaa kruunua vuodessa, kun taas tölkkiteollisuus arvioi summaksi 50 miljoonaa kruunua vuodessa.

Voiko komissio ystävällisesti tutkia, onko Tanskan pakkausvero epäsuoraa valtion tukea panimoille ja rajakaupalle? Jos näin on, voiko komissio ilmoittaa, mitä se aikoo tehdä tämän estämiseksi?

Voiko komissio samalla ilmoittaa mielipiteensä siitä, että tanskalaisten ei tarvitse maksaa panttia Saksasta ostetuista tölkeistä, kun he vain allekirjoittavat paperin, jossa he sitoutuvat viemään tölkit Tanskaan?

Margot Wallströmin komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-1252/03 ja P-1335/03

(16. toukokuuta 2003)

Komissio on tietoinen, että tietyt jäsenvaltiot, kuten Tanska, Saksa ja Ruotsi, ovat ottaneet käyttöön — tai suunnittelevat ottavansa käyttöön — pakkausjätteiden pantti- ja kierrätysjärjestelmiä. Toimet ovat 20. joulukuuta 1994 pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY (1) 5 ja 15 artiklan sekä johdanto-osan 32 kappaleen mukaisia. Niissä todetaan, että jäsenvaltiot voivat perustamissopimuksen mukaisesti edistää luontoystävällisiä kierrätysjärjestelmiä ja ottaa käyttöön taloudellisia ohjauskeinoja. Jos tällaiset kansalliset järjestelmät sisältävät teknisiä määräyksiä 22. kesäkuuta 1998 teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY (2) tarkoittamassa merkityksessä, jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle lainsäädäntöhankkeista, joilla järjestelmät laaditaan (katso myös direktiivin 94/62/EY 16 artikla). Näin komissio voi tarkastaa kansallisten järjestelmien yhdenmukaisuuden yhteisön lainsäädännön kanssa ennen järjestelmien käyttöönottoa. Jos komissio katsoo, että jotkin kansalliset järjestelmät aiheuttavat kaupan esteitä tai rajoittavat vapaata kilpailua yhteisön lainsäädännön vastaisesti, komissio pyrkii selvittämään asian asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa.

Kun järjestelmät on otettu virallisesti käyttöön, komissio valvoo kansallisten järjestelmien käyttöä ja toimintaa ja ryhtyy saatavissa olevien tietojen perusteella tarvittaviin toimenpiteisiin asianomaisen jäsenvaltion kohdalla, jotta kysyjän mainitsemat sisämarkkinoiden toiminnan ja kilpailun esteet voidaan poistaa. Tällä hetkellä komissiolla ei kuitenkaan ole aikeita ehdottaa yhteisön lainsäädännöllisiä toimenpiteitä kansallisten pantti- ja kierrätysjärjestelmien yhdenmukaistamiseksi.

Komission saamien tietojen perusteella Tanskan pakkausveroa ei voida pitää Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena. Vero peritään sekä Tanskassa valmistetuista että maahantuoduista pulloista, eikä verotuksessa sovelleta syrjiviä perusteita. Vero ei sen vuoksi takaa valikoivaa etua, mikä olisi Euroopan unionin sääntöjen mukaan yksi niistä edellytyksistä, joiden perusteella kansallista toimenpidettä voidaan pitää valtiontukena.

Komissiolla ei tällä hetkellä ole riittävästi tietoja antaakseen virallisen lausunnon väitteestä, jonka mukaan Tanskan kansalaisten ei tarvitse maksaa panttia Saksasta ostetuista tölkeistä jos he allekirjoittavat ilmoituslomakkeen, joka velvoittaa heidät viemään tölkit Tanskaan.

Kysymyksessä esitetyn järjestelmän perusteella Tanskan verojärjestelmä ei näytä olevan ristiriidassa niiden määräysten kanssa, joilla kielletään muista jäsenvaltioista tulevien tuotteiden syrjiminen verotuksen avulla ja näin ollen kotimaisten tuotteiden epäsuora suojeleminen Euroopan yhteisön perussopimuksen 90 artiklassa tarkoitetussa merkityksessä.

----

(1)EYVL L 365, 31.12.1994.

(2)EYVL L 204, 21.7.1998.

----

----

(2004/C 33 E/103)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1279/03

esittäjä(t): Koldo Gorostiaga Atxalandabaso (NI) komissiolle

(4. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Baskimaan poliittisten vankien saama puutteellinen sairaalahoito

Baskimaan poliittisten vankien saama puutteellinen sairaalahoito osoittaa, ettei Espanjan kuningaskunnassa panna lakeja tasapuolisesti täytäntöön.

Bautista Barandallan tapaus on yksi selvimmistä esimerkeistä, jotka ilmentävät kyseistä ongelmaa. Kyseinen 38-vuotias navarralaismies on ollut vankilassa yli 12 vuotta. Vuonna 2000 hänellä todettiin ulseratiivinen proktiitti, mutta hän pääsi sairaalahoitoon vasta maaliskuussa 2002. Siitä lähtien hänen paksusuoltaan ja peräsuoltaan on leikattu ja osittain poistettu 13 kertaa. Hänet on joka kerta siirretty liian aikaisin sairaalasta vankilaan. Zaragozan vankilaoikeudelle on esitetty Barandallan tilanteen vuoksi pyyntö tämän vapauttamiseksi rikoslain 92 pykälän nojalla, koska tämä kärsii kivuista ja on parantumattomasti sairas. Pyyntö on toistettu moneen kertaan, mutta se on joka kerta torjuttu huolimatta eri lääkäreiden ja sairaalojen antamista lausunnoista, joiden mukaan Barandallan vapauttaminen on välttämätöntä.

Voiko komissio ilmoittaa, mihin toimiin se aikoo ryhtyä humanitaaristen syiden vuoksi, jotta edellä mainittuun tilanteeseen löytyisi ratkaisu?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(11. kesäkuuta 2003)

Kysymykset, jotka koskevat pidätettyjen henkilöiden vapauttamista terveydellisistä syistä, kuuluvat jäsenvaltioiden toimialaan.

Näin ollen komissio ei voi ryhtyä toimiin yhteisön oikeuden nojalla tämän kaltaisissa tapauksissa.

----

----

(2004/C 33 E/104)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1292/03

esittäjä(t): Mark Watts (PSE) komissiolle

(4. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Nautakarjan vienti yhteisön ulkopuolisiin kohdemaihin

Kuinka paljon vuonna 2002 kustakin jäsenvaltiosta vietiin kuhunkin yhteisön ulkopuoliseen kohdemaahan elävää karjaa (i) teurastettavaksi, (ii) kasvatettavaksi tai (iii) siitostarkoituksiin?

Kuinka paljon vuonna 2002 maksettiin tukia karjan viennille EU:sta yhteisön ulkopuolisiin kohdemaihin (i) teurastettavaksi, (ii) kasvatettavaksi tai (iii) käytettäväksi siitostarkoitukseen?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(15. toukokuuta 2003)

Arvoisalle parlamentin jäsenelle ja parlamentin sihteeristöön lähetetään taulukko, josta käy ilmi jäsenvaltioittain ja kohdemaittain, kuinka paljon unioni vei eläviä nautaeläimiä vuonna 2002.

Eläville nautaeläimille vuodeksi 2002 myönnettyjen vientitodistusten perusteella vientituki oli:

----

(1)  Teuraseläinten ja muiden eläinten osalta ei ole erillisiä lukuja.

----

----

(2004/C 33 E/105)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1314/03

esittäjä(t): Jean Lambert (Verts/ALE) komissiolle

(7. huhtikuuta 2003)

Aihe:   EU-kansalaisten äänioikeus asuttaessa toisessa EU-maassa

Minuun otti hiljattain yhteyttä Ison-Britannian kansalainen, joka on asunut Itävallassa vuodesta 1981.

Maasta pitkään poissa olleena hän ei voi äänestää Yhdistyneen kuningaskunnan valtiollisissa vaaleissa, koska kyseisen maan sääntöjen mukaan kansalainen ei voi 15 vuoden poissaolon jälkeen enää äänestää maan vaaleissa.

Hän ei voi myöskään äänestää Itävallan valtiollisissa vaaleissa. Kyseisen maan säännöt sallivat, että muut kuin Itävallan kansalaiset saavat äänestää ainoastaan paikallisissa tai EU-vaaleissa.

Ei ole mitään aikarajaa sille, kuinka kauan ulkomailla asuvat Itävallan kansalaiset saavat jatkaa Itävallan valtiollisissa vaaleissa äänestämistä. Itävallan ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten eriävät kannat ovat johtaneet esille tulleeseen epäsuhtaiseen tilanteeseen.

Tilanne on ongelmallinen, koska Ison-Britannian ja EU:n kansalaisena kyseisen henkilön pitäisi itsestään selvästi pystyä äänestämään joko asuinmaansa tai kotimaansa valtiollisissa vaaleissa. Äänestäminen on yksi demokratian perusoikeuksista, jonka kieltäminen on vakava asia.

Mitä mieltä komissio on asiasta?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(15. toukokuuta 2003)

Parlamentin jäsen tuo esiin, että ulkomailla yli 15 vuotta asuneet Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaiset menettävät äänioikeutensa Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Komissio mainitsee ensinnäkin vastauksensa Michael Cashmanin esittämään kirjalliseen kysymykseen E-1301/02 (1) ja vahvistaa, että yhteisön lainsäädännössä taataan ainoastaan, että jokaisella unionin kansalaisella on oikeus äänestää ja asettua ehdolle Euroopan parlamentin vaaleissa ja kunnallisvaaleissa siinä jäsenvaltiossa, jossa hän asuu, samoin edellytyksin kuin kyseisen jäsenvaltion kansalaisilla. Jäsenvaltion omien kansalaisten oikeus äänestää kyseisen jäsenvaltion vaaleissa kuuluu täysin jäsenvaltion toimivaltaan riippumatta siitä, asuuko kansalainen jäsenvaltion alueella vai jäsenvaltion ulkopuolella, kuten nimenomaisesti vahvistetaan asiaa koskevissa direktiiveissä 93/109/EY (2) ja 94/80/EY (3).

----

(1)EUVL C 92 E, 17.4.2003.

(2)  Neuvoston direktiivi 93/109/EY, annettu 6 päivänä joulukuuta 1993, niille unionin kansalaisille, jotka asuvat jäsenvaltiossa, mutta eivät ole sen kansalaisia, Euroopan parlamentin vaaleissa kuuluvaa äänioikeutta ja vaalikelpoisuutta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, EYVL L 329, 31.12.1993.

(3)  Neuvoston direktiivi 94/80/EY, annettu 19 päivänä joulukuuta 1994, niiden unionin kansalaisten kunnallista äänioikeutta ja vaalikelpoisuutta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, jotka asuvat jäsenvaltiossa, jonka kansalaisia he eivät ole, EYVL L 368, 31.12.1994.

----

----

(2004/C 33 E/106)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1333/03

esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle

(9. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Pankkien laiton palvelumaksujen perintä

Ottaen huomioon, että huolimatta euron käyttöön ottamisesta ja rajat ylittävistä euromääräisistä maksuista 19. joulukuuta 2001 annetusta Euroopan parlamentin sekä neuvoston asetuksesta (EY) N:o 2560/2001 (1), laitokset ja pankit perivät edelleen huomattavia palvelumaksuja sekä tilisiirroista että Euroopan eri maista tulevista sekkien talletuksista,

ottaen huomioon, että Belgian posti käyttää edelleen tiedonannossaan Euroopan eri maista tulevista tilisiirroista erottelua ”ulkomailta tulevat”,

ottaen huomioon ylimääräisen haitan ja vaivan, jonka tämä aiheuttaa kansalaisille ja erityisesti maahanmuuttajille, joiden täytyy hyvin usein suorittaa maksuja ja valtion rajat ylittäviä tilisiirtoja,

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(4. kesäkuuta 2003)

Euroopan parlamentin ja neuvoston 19. joulukuuta 2001 antama asetus (EY) N:o 2560/2001 ottaa käyttöön periaatteen samansuuruisista palvelumaksuista niin kotimaassa tapahtuville kuin rajatylittäville euromääräisille tilisiirroille yhteisön alueella. Sähköisten rajatylittävien euromääräisten maksutapahtumien osalta samansuuruisten palvelumaksujen periaate on tullut voimaan 1. heinäkuuta 2002. Rajojen yli suoritettaviin tilisiirtoihin sitä on sovellettava 1. heinäkuuta 2003 alkaen. Sitä vastoin samansuuruisten palvelumaksujen periaatetta ei sovelleta sekkeihin, koska lainsäätäjän mielestä niillä ei ole tulevaisuutta maksuvälineenä rajojen yli.

Vuoden 2003 alkupuoliskolla rajatylittävistä euromääräisistä tilisiirroista peritään siis edelleen korkeampi palvelumaksu kuin kotimaan tilisiirroista. Tilanne muuttuu heinäkuussa, paitsi sekkien osalta. Pankit päinvastoin pyrkivät lopettamaan sekkien käytön kokonaan joko lopettamalla niiden levityksen tai nostamalla niiden hintoja entisestään.

Vuoden 2002 lopulla komissioon ilmoitettiin tapauksista, joissa oli jätetty noudattamatta asetusta. Komissio otti heti yhteyttä eri kansallisiin viranomaisiin, jotka vastaavat asetuksen soveltamisesta asetuksen 7 artiklan mukaan, ja ongelmat on selvitetty nopeasti. Asianomaiset pankit ovat heti myöntäneet erehdyksensä joko asiakirjojen painamisessa (korjaamattomissa hinnastoissa) tai joidenkin maksutyyppien soveltamisessa.

Komissio luonnollisesti jatkaa asetuksen (EY) N:o 2560/2001 soveltamisen valvomista perustamissopimuksen sille antamien valtuuksien rajoissa.

----

(1)EYVL L 344, 28.12.2001, s. 13.

----

----

(2004/C 33 E/107)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1344/03

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle

(3. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Eurodac-järjestelmä ja tietosuoja

Euroopan unionin kaksi vuotta sitten hyväksymä Eurodac-sormenjälkijärjestelmä on vihdoin otettu käyttöön osana yritystä taata, että jossakin unionin jäsenvaltiossa turvapaikkaa hakeneet henkilöt eivät kerran unioniin päästyään matkusta myöhemmin toisiin jäsenvaltioihin hakemaan turvapaikkaa.

Eräiden lähteiden mukaan Eurodac-tiedostojen sisältämiä tietoja ei kuitenkaan EU:n tietosuojalakien vuoksi luovuteta jäsenvaltioiden kansallisille poliisivoimille. Kyseiset tiedot ovat tiettyjen edellytysten mukaisesti ainoastaan maahanmuuttoviranomaisten saatavilla. Pitävätkö nämä tiedot paikkaansa ja mikäli pitävät, mitkä määräykset erityisesti estävät luovuttamasta EU:n poliisivoimille kolmansien maiden kansalaisia koskevia tietoja?

Mikäli poliisi tarvitsee tietoja terroristeiksi epäiltyjen henkilöiden henkilöllisyydestä tai liikkumisesta, onko totta, ettei sille luovuteta Eurodacin tietoja? Mikäli näin on, vastaako periaate kansalaisten suojelemisen tarvetta, terrorisminvastaista taistelua tai kansainvälisiä velvoitteitamme taistella terrorismia vastaan?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(4. kesäkuuta 2003)

Kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, turvapaikanhakijoiden sormenjälkien vertailua koskeva Eurodac-järjestelmä perustettiin 11. joulukuuta 2000 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2725/2000 (1) Dublinin yleissopimuksen (2) tehokkaaksi soveltamiseksi.

Asetuksen 1 artiklassa säädetään seuraavaa:

1 kohta:

3 kohta:

Järjestelmän tietojen käyttötarkoituksista Dublinin yleissopimuksen 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, että tietoja annetaan

Tietojen käyttötarkoitukset on kirjattu muutoksitta niiden perusteiden ja menettelyjen vahvistamisesta, joiden mukaisesti määritetään kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio, 18. helmikuuta 2003 annetun, Dublinin yleissopimuksen korvaavan neuvoston asetuksen (EY) N:o 343/2003 (3) 21 artiklan 1 kohtaan.

Näin ollen vaikka jäsenvaltion poliisiviranomainen olisikin toimivaltainen viranomainen jonkin edellä luetellun käyttötarkoituksen täytäntöönpanossa, ei Eurodac-järjestelmän tietoja voida käyttää poliisitutkinnassa.

Eurodac-järjestelmän käyttö muihin tarkoituksiin siten, että tasapaino yleistä turvallisuutta ja vapauksien suojelua koskevien vaatimusten välillä säilyisi, edellyttäisi nykyisen lainsäädännön muuttamista.

----

(1)EYVL L 316, 15.12.2000.

(2)EYVL C 254, 19.8.1997.

(3)EUVL L 50, 25.2.2003.

----

----

(2004/C 33 E/108)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1359/03

esittäjä(t): Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) komissiolle

(10. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Gran Solin laivaston tilapäinen työnseisaus

Gran Solin vesillä kalastava galicialanen laivasto aikoo keskeyttää työnsä 1. heinäkuuta 2003 ekologisista syistä. Jotta työnseisaus voidaan toteuttaa niin, että kaikki kyseiselle laivastolle välttämättömät takuut otetaan huomioon, asiaan kuuluva lupa on julkaistava hyvissä ajoin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (EUVL).

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä tai on jo ryhtynyt sen varmistamiseksi, että kyseinen laivasto voi toteuttaa työnseisauksen ja että asianomainen lupa julkaistaan EUVL:ssä ajoissa?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(26. toukokuuta 2003)

Komissio ilmoittaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että se on saanut Espanjan viranomaisilta 20. maaliskuuta 2003 kirjatun tiedonannon tilanteesta.

Tällaisesta toimenpideluonnoksesta on tehtävä arviointi, jossa otetaan huomioon toimenpiteen toteuttamis-perusteiden asianmukaisuus erityisesti biologiselta kannalta.

Komissio tutkii parhaillaan, onko tämä aloite yhteensopiva sovellettavan yhteisön säännöstön (neuvoston asetus (EY) N:o 2792/1999, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2369/2002 (1)) asiaa koskevien säännösten kanssa.

----

(1)  Neuvoston asetus (EY) N:o 2369/2002, annettu 20 päivänä joulukuuta 2002, kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä annetun asetuksen (EY) N:o 2792/1999 muuttamisesta, EYVL L 358, 31.12.2002.

----

----

(2004/C 33 E/109)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1366/03

esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle

(10. huhtikuuta 2003)

Aihe:   EU:n kansalaisten tietoisuus energiankäytön hallinnan parantamisesta

Nykypäivän yhteiskunnat perustuvat suuressa määrin laajaan energiankulutukseen. Kaikki energiankäytön muodot aiheuttavat kuitenkin ympäristöongelmia. Kulutuksen vähentäminen pitkällä aikavälillä vaatii sekä kuluttajia että tuottajia toteuttamaan monipuolisia toimenpiteitä. Muutos vaatii kuitenkin sekä tietoja että ymmärrystä. Tutkimuksen pääosasto teki äskettäin tutkimuksen, johon osallistui 16 000 EU:n kansalaista. Yhtenä johtopäätöksenä on se, että suurimmalla osalla EU:n kansalaisilla on hyvin rajoitettu kyky ymmärtää tietoja toisaalta siitä, miten energiaa kulutetaan yhteiskunnassa, ja toisaalta siitä, miten kansalaiset voivat omalla toiminnallaan vähentää energian kulutusta omassa kotitaloudessaan.

Mihin toimiin olisi komission mielestä ryhdyttävä, jotta EU:n kansalaiset tulisivat paremmin tietoisiksi tavoista, joilla he voivat parantaa oman energiankäyttönsä hallintaa?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(16. toukokuuta 2003)

Energiahuoltoa käsittelevässä vihreässä kirjassa esitettyjen välttämättömien tavoitteiden saavuttamiseksi komissio toteuttaa useita energian kysyntään kohdistuvia lainsäädännöllisiä, tuki- ja koulutustoimia, joiden tarkoituksena on lisätä Euroopan kansalaisten tietämystä energiankulutuksesta. Komissio katsoo myös, että on tärkeää soveltaa kaikkia näitä lähestymistapoja yhdessä.

Komissio toteaa kutienkin tyytyväisenä, että tuoreen Eurobarometri-tutkimuksen mukaan Euroopan kansalaiset ovat hyvin tietoisia energian tärkeydestä yhteiskunnassamme ja energiankulutuksen vaikutuksesta ympäristöön. Asenne uusiutuvia energialähteitä ja energian säästöä kohtaan on selvästi positiivinen.

Muun muassa seuraavia toimia on toteutettu ja toteutetaan Euroopan kansalaisten energiatietämyksen lisäämiseksi:

----

----

(2004/C 33 E/110)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1372/03

esittäjä(t): Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) komissiolle

(15. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Oliiviöljyn tukeminen yhteisön markkinoilla ja maailmanmarkkinoilla

Kuten tiedämme, oliiviöljyn yhteisen markkinajärjestelyn puitteissa hyväksyttyjen toimien, jotka koskivat markkinointia yhteisön ja maailmanmarkkinoilla, voimassaolo päättyi vuoden 2002 lopussa. Lisäksi, oliiviöljyä ei mainita maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja menekinedistämistoimista sisämarkkinoilla annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2826/2000 (1) eikä komission antamassa soveltamisasetuksessa (EY) 94/2002 (2). Näin ollen 1. tammikuuta 2003 alkaen ei ole ollut minkäänlaisia yhteisön toimia oliiviöljyn myynninedistämiseksi kansainvälisillä markkinoilla.

Koska tilanne huolestuttaa oliiviöljyn tuottajia, voisiko komissio kertoa, mitä se aikoo asialle tehdä?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(21. toukokuuta 2003)

Oliiviöljyn myynnin edistäminen sisämarkkinoilla

Vanhaan sääntelyjärjestelmään perustuva, suoraan johdettu unionin laajuinen kampanja (seitsemäs kampanja) oliiviöljyn kulutuksen edistämiseksi oli yhä meneillään, kun uusi asetus (3) alun perin hyväksyttiin. Tästä syystä oliiviöljyä ei silloin sisällytetty menekinedistämiskelpoisten tuotteiden luetteloon.

Tämän kampanjan täytäntöönpano päättyi vuoden 2002 lopussa. Kampanjan arviointivaihe päättyy kesäkuun lopussa 2003.

Edellä mainitun asetuksen viimeisimmässä muutoksessa (4) oliiviöljy ja syötäväksi tarkoitetut oliivit lisättiin menekinedistämiskelpoisten tuotteiden luetteloon ja asetuksen liitteeksi lisättiin ohjeet ohjelmien laatimiseksi. Muutoksen avulla tuottajajäsenvaltioiden ammatilliset järjestöt voivat esittää ehdotuksia voimassa olevan asetuksen mukaisesti.

Oliiviöljyn myynnin edistäminen kolmansissa maissa

Maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja myynninedistämistoimista kolmansissa maissa 14 päivänä joulukuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2701/1999 (5) perusteella yhteisö voi toteuttaa oliiviöljyn ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien alalla päätettävät toimet Kansainvälisen oliiviöljyneuvoston (International Olive Oil Council, IOOC) välityksellä.

Kansainvälinen oliiviöljyneuvosto on parhaillaan uudistamassa hallintoaan ja menettelyjään.

Nykyisin Kansainvälisen oliiviöljyneuvoston myynninedistämistoimiin on vuosittain käytettävissä 500 000 euron suuruiset talousarviomäärärahat, jotka koostuuvat neuvoston jäsenten myynninedistämisrahastoon suorittamista pakollisista maksuista.

Päätöstä siitä, että yhteisö antaisi vapaaehtoisen lisäpanoksen myynninedistämisrahastoon, ei ole tehty.

----

(1)EYVL L 328, 23.12.2000, s. 2.

(2)EYVL L 17, 19.1.2002, s. 20.

(3)  Komission asetus (EY) N:o 94/2002, annettu 18 päivänä tammikuuta 2002, maataloustuotteita koskevista tiedotus-ja menekinedistämistoimista sisämarkkinoilla annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2826/2000 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.

(4)  Komission asetus (EY) N:o 497/2003, annettu 18 päivänä maaliskuuta 2003, maataloustuotteita koskevista tiedotus-ja menekinedistämistoimista sisämarkkinoilla annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2826/2000 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 94/2002 muuttamisesta, EUVL L 74, 20.3.2003.

(5)EYVL L 327, 21.12.1999.

----

----

(2004/C 33 E/111)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1377/03

esittäjä(t): Jaime Valdivielso de Cué (PPE-DE) komissiolle

(7. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Matkapuhelinpalvelujen huonontuminen

Sellaisten matkapuhelinten, joissa on multimediaominaisuus, myynti on viimeisten 12 kuukauden aikana huomattavasta kasvanut. Tällaisilla matkapuhelimilla voidaan esimerkiksi ottaa ja lähettää kuvia, käyttää internettiä ja ladata sieltä ohjelmia.

Pelkästään äänen siirtoon tarkoitettua matkapuhelinverkkoa ei kuitenkaan ole korvattu UMTS-tekniikkaa käyttävillä verkoilla, vaikka kyseistä tekniikka pitäisi käyttää näihin uudenlaisiin matkapuhelimiin. Matkapuhelinverkkoja ei myöskään ole uudistettu riittävästi, koska niitä koskevat investoinnit ovat jyrkästi vähentyneet.

Nyt verkot ovat niin ylikuormitettuja, että palvelut ovat huonontuneet, mikä vaikuttaa uusien multimedialaitteiden käyttöönottoon ja luotettavuuteen.

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä tämän tilanteen korjaamiseksi ja kuinka pian?

Mikä on kuluttajien suoja ottaen huomioon palvelujen yleinen ja etenkin multimediapalvelujen huonontuminen?

Kuinka kuluttajille korvataan se, että he ostavat palveluita, joita he myöhemmin tuskin voivat käyttää?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(21. toukokuuta 2003)

Komissio ei ole tietoinen yleisestä verkkojen kuormittumisesta tai matkapuhelinpalvelujen laadun huonontumisesta.

Samalla kun matkaviestintäoperaattorit kamppailevat vuonna 2000 alkaneen talouskasvun hidastumisen kanssa ja yrittävät ottaa käyttöön kolmannen sukupolven (3G) matkaviestintäverkkoja ja -palveluja, uusia datapalveluja aletaan tarjota parannettujen liityntäjärjestelmien avulla. Näistä esimerkkinä mainittakoon pakettikytkentäinen langaton tiedonsiirtotekniikka (GPRS). Tällaisilla innovatiivisilla palveluilla on tietenkin aluksi vaikeuksia (esimerkiksi yhteentoimivuus), joita operaattorit pyrkivätkin komission havaintojen mukaan selvittämään parhaansa mukaan.

Komissio kannustaa verkkojen avaamista yleisölle. Esimerkiksi eEurope-toimintasuunnitelman puitteissa jäsenvaltioita pyydettiin laatimaan kattava laajakaistamenetelmä vuoden 2003 loppuun mennessä. Tiedonannossaan ”Sähköinen viestintä: tie osaamistalouteen” (1) komissio esitti joukon toimia, jotka koskevat sekä laajakaista- että 3G-verkkopalvelujen käyttöönottoa. Komissio laatii kertomuksen 3G-verkkojen käyttöönottoon liittyvästä tilanteesta ja antaa lisätietoja verkkoinfrastruktuurin jakamiseen liittyvistä asioista vuoden 2003 lopussa.

Viime kädessä olemassa olevien ja tulevien verkkojen päivittämisestä aiheutuvat kulut ja verkkopalvelujen laadun takaaminen on operaattoreiden vastuulla. Matkapuhelinpalvelujen suosio voi silloin tällöin johtaa tilanteisiin, joissa paikalliset verkot kuormittuvat (esimerkiksi ruuhka-aikoina ja tiettyinä aikoina päivästä). Verkkopalvelujen saatavuus on yksi tärkeimmistä ominaisuuksista, joilla operaattorit kilpailevat. Komissio onkin sen vuoksi varma, että asiakkaille tarjottu mahdollisuus vaihtaa palveluntarjoajaa palvelun laadun huonontuessa kannustaa operaattoreita parantamaan verkkojaan kysynnän ja kuormituksen mukaan, etenkin kun ne menettävät tuloja jos ne eivät pysty tarjoamaan tarvittavia palveluja.

Komissiolle ei ole ilmoitettu yleistyvästä asiakkaiden tyytymättömyydestä, joka koskisi toisen sukupolven palvelujen laatua. Jos näin kuitenkin on, kuluttajille maksettavat hyvitykset on hoidettava kuluttajien ja palvelun tarjoajien tekemien sopimusten puitteissa.

----

(1)  KOM(2003) 65 lopullinen.

----

----

(2004/C 33 E/112)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1388/03

esittäjä(t): Maurizio Turco (NI) komissiolle

(15. huhtikuuta 2003)

Aihe:   ”Tapaturmaiset” kuolemat Italian vankiloissa — Luigi Giustin tapaus

Luigi Giusti (58 vuotta) pidätettiin 3. joulukuuta 2002 ja vietiin napolilaiseen Poggiorealen vankilaan Napolin esitutkinnasta vastaavan tuomarin Giovanna Ceppalunin virallisen syyttäjän Francesco Curcion pyynnöstä antaman turvaamistoimimääräyksen johdosta.

Tullessaan pidätetyksi Luigi Giustin tiedettiin kärsivän hengenvaarallisesta sairaudesta (vaikeasta diabeteksesta, joka oli jo aiheuttanut parantumattomia vaurioita hänen verisuonistolleen, ja lisäksi sokeuden ja sydän- ja verisuoniongelmia, jotka vaikuttivat hänen raajoihinsa).

Puolustus esitti 21. joulukuuta 2002 vetoomuksen, jossa pyydettiin selkeästi virallista syyttäjää ja esitutkinnasta vastaavaa tuomaria ottamaan huomioon, että syytetylle oli tarpeen tehdä lääkärintarkastus tämän vakavan tilan vuoksi. Oikeus hylkäsi pyynnön, ja lääkärintarkastusta ei koskaan tehty.

Puolustus anoi 27. tammikuuta 2003 Giustin vapauttamista ja pyysi saada käyttöönsä vankilan sairaalan potilastietoja. Tähän pyyntöön ei saatu vastausta.

Asiaa tutkiva tuomari hylkäsi virallisen syyttäjän määräyksen johdosta 21. helmikuuta 2003 puolustuksen esittämän pyynnön pidätetyn vapauttamisesta vakavan sairauden vuoksi, ja potilastietojen luovuttamista ja parempia vankilaoloja vakavan sairauden tapauksessa koskeviin pyyntöihin ei saatu vastausta.

Erään puolustusasianajajan 17. maaliskuuta 2003 antamien tietojen mukaan vankilaviranomaiset olivat lähettäneet esitutkinnasta vastaavalle tuomarille kiireellisen faksin, jossa ilmoitettiin Giustin terveydentilan huonontuneen ja pyydettiin tämän pikaista siirtämistä Cardarellin sairaalaan Napoliin (vastausta ei saatu).

Maaliskuun 20. ja 21. päivän välisenä yönä Luigi Giustilla oli viiltäviä kipuja rintakehässä, hän putosi sängystä ja hänen poikansa Ottavio, joka myös on vanki, kantoi hänet olkapäällään vankilan sairaalaan. Kun vankilan sairaalahenkilökunta oli tutkinut Luigi Giustin, hän joutui palaamaan takaisin selliinsä. Kaksi tuntia myöhemmin hän oli kuolemaisillaan tai ehkä jo kuollut, kun hänet vietiin Loreto Maren sairaalaan.

Tähän päivään mennessä kyseisiä tuomareita tai Poggiorealen vankilan sairaalahenkilökuntaa vastaan ei ole nostettu syytteitä eikä heille ole annettu varoitusta, vaikka he ovat selvästikin vastuussa tapahtuneesta.

Italiassa on sattunut yhä useammin tapauksia, joissa sekä tuomarit että sairaalahenkilökunta ovat arvioineet vankien terveydentilan väärin.

Ottaen huomioon edellä esitetyt seikat, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä vankien perusoikeuksien suojelemiseksi?

Katsooko komissio, että on tarpeen laatia yhteisön normeja vähimmäisvaatimusten säätämiseksi vankien oikeuksien suojelemiseksi?

Katsooko komissio, että vankien oikeuksien vakava ja toistuva rikkominen erityisesti Italiassa, josta edellä mainittu tapaus on vain yksi esimerkki, on vastoin Euroopan unionin perustamissopimuksia?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(15. toukokuuta 2003)

Italian viranomaisten suorittama Luigi Giustin pidätys on katsottava yleisen järjestyksen ylläpitämiseksi ja sisäisen turvallisuuden turvaamiseksi. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 33 artiklan mukaisesti jäsenvaltiot vastaavat toimista, jotka on toteutettava yleisen järjestyksen ylläpitämiseksi ja sisäisen turvallisuuden suojaamiseksi.

Komission mahdollisten toimien osalta komission on valitettavasti ilmoitettava parlamentin jäsenelle, ettei ole sen asia puuttua tällaisiin kysymyksiin, sillä kysymykset kuuluvat täysin Italian toimivaltaiselle viranomaiselle.

Olisi kuitenkin huomattava, että komissio käsittelee parhaillaan kysymystä tutkintavankeudesta ja tutkintavankeuden vaihtoehdoista unionissa. Aloite perustuu toimenpideohjelmaan rikosoikeudellisten päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen täytäntöönpanemiseksi (1) (erityisesti toimenpiteisiin 9 ja 10). Asiasta annetaan vihreä kirja myöhemmin vuonna 2003.

Komissio antoi 19. helmikuuta 2003 vihreän kirjan rikoksista epäiltyjen ja syytettyjen etujen turvaamisesta rikosoikeudenkäynneissä Euroopan unionin alueella (2). Etujen turvaamisesta laaditussa vihreässä kirjassa käsiteltyjä aiheita ovat oikeus oikeusapuun ja oikeudelliseen edustajaan, oikeus pätevään ja ammattitaitoiseen tulkkiin ja/tai kääntäjään, muita huonommassa asemassa olevien ryhmien suojelu, konsuliapu sekä oikeuksien tunteminen (oikeuksia koskeva ilmoitus).

----

(1)EYVL C 12, 15.1.2001.

(2)  KOM(2003) 75 lopullinen.

----

----

(2004/C 33 E/113)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1390/03

esittäjä(t): Antonio Di Pietro (ELDR) komissiolle

(15. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Kaksoiskansalaisuutta koskevien sopimusten soveltaminen Saksan liittotasavallan tietyissä osavaltioissa

Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa määrätään Euroopan kansalaisuuden käyttöönotosta.

Saksan liittotasavallan hallitus allekirjoitti 19. syyskuuta 2001 Euroopan kansalaisuutta koskevan 6. syyskuuta 1997 tehdyn yleissopimuksen ja päätti irtisanoutua 6. toukokuuta 1963 tehdystä yleissopimuksesta, joka koski kaksoiskansalaisuuden poistamista ja velvollisuutta suorittaa asepalvelus useassa eri maassa.

15. heinäkuuta 1999 tehdyssä lakiuudistuksessa, joka koski oikeutta Saksan kansalaisuuteen (Gesetz zur Reform des Staatsangehörigkeitsrechts) ja joka tuli voimaan 1. tammikuuta 2000 säädettiin, että Saksassa asuville EU:n kansalaisille myönnettävään kaksoiskansalaisuuteen on sovellettava vastavuoroisuusperiaatetta.

Italian tasavalta sääti 25. toukokuuta 2002 annetussa asetuksessa, että Euroopan unionin kansalaiset voivat saada Italian kansalaisuuden menettämättä aiempaa kansalaisuuttaan ja päin vastoin. Tässä asetuksessa vahvistetaan näin ollen vastavuoroisuutta koskevat ehdot, joista säädetään Saksan lainsäädännössä.

Italian ja Saksan 22. joulukuuta 2002 tekemässä kahdenkeskisessä sopimuksessa sovelletaan tällä hetkellä kansalaisuutta koskevan Saksan lain 87 artiklan 2 kohdan säädöstä, jonka perusteella Saksassa asuvat, tietyt vaatimukset täyttävät Italian kansalaiset voivat anoa Saksan kansalaisuutta ilman, että heidän on luovuttava Italian kansalaisuudesta. Baijerin ja Baden-Württembergin osavaltiot ovat kuitenkin tulkinneet säädöstä tiukasti ja kieltäneet, että Saksa ja Italia olisivat tehneet vastavuoroisuutta koskevan sopimuksen siitä syystä, että Italian antama säädös ei ole laki vaan hallinnollinen asiakirja.

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä näiden tietojen perusteella puolustaakseen edellä mainituissa osavaltioissa asuvien Italian kansalaisten oikeuksia ja yhdenmukaistaakseen kansalaisuutta koskevia sääntöjä Euroopan tasolla, jotta kansalaisuutta koskevat EU:n jäsenvaltioiden väliset mahdolliset oikeudelliset ja poliittiset kiistat voidaan ratkaista etukäteen?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(15. toukokuuta 2003)

Komissio huomauttaa, että kysymyksen esittäjän esiin tuomat kaksoiskansalaisuutta ja kansallisuuslakeja koskevat kysymykset kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan. Tämä vahvistetaan Maastrichtin sopimukseen liitetyllä jäsenvaltion kansalaisuutta koskevalla julistuksella, jossa todetaan, että jäsenvaltion kansalaisuus on täysin jäsenvaltiolle kuuluva asia. Se ei kuulu Euroopan unionin toimialaan. Siksi jokaisen jäsenvaltion on yhteisön lainsäädäntöä noudattaen asetettava ehdot kansalaisuuden saamiselle ja menettämiselle (1) kaksoiskansalaisuutta koskevat määräykset mukaan luettuina.

Komissio ei näin ollen voi ryhtyä asiassa toimiin.

----

(1)  Ks. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-369/90 Micheletti 7.7.1992 antama päätös, Kok. 1992, s. I-4239.

----

----

(2004/C 33 E/114)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1404/03

esittäjä(t): Luigi Vinci (GUE/NGL) komissiolle

(11. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Basilicatassa (Italia) sijaitsevien yhteisön tärkeänä pitämien alueiden ja erityissuojelualueiden säilyttäminen luontotyyppidirektiivin 92/43/ETY ja lintudirektiivin 79/409/ETY mukaisesti

Yhteisön tärkeänä pitämät alueet, kuten IT9220090 Foce Bradano, IT9220085 Costa Jonica Foce Basento, IT9220095 Costa Jonica Foce Cavone, IT9220080 Costa Jonica Foce Agri, ja erityissuojelualueet, kuten IT9220065 Bosco Pantano di Policoro e Costa Jonica Foce Sinni, ovat vaarassa kyseisille suojelualueille tai niiden liepeille suunniteltujen matkailuun liittyvien rakennushankkeiden vuoksi.

Kyseisten alueiden suojelu on välttämätöntä luonnon monimuotoisuuden ja luontotyyppien säilyttämiseksi sekä valekarettikilpikonnan ja amerikansaukon ja muiden direktiivissä 92/43/ETY (1) tarkoitettujen lajien pesimispaikkojen ja monien näillä alueilla tavattavien direktiivissä 79/409/ETY (2) mainittujen muuttolintu-lajien suojelemiseksi.

Italian ympäristöministeriö pyysi Italian lintujensuojelujärjestön (LIPU) ja Joonian rannikon suojelu-komitean komissiolle esittämien kantelujen 2002/4799, SG (2002) A/7425 ja 2002/4800 sekä SG (2002) A/6930/2 johdosta Basilicatan aluetta esittämään tarvittavat asiakirjat sen estämiseksi, että Italian valtiota vastaan aloitettaisiin rikkomusmenettely edellä mainittujen direktiivien noudattamatta jättämisen vuoksi.

Kyseisten matkailuun liittyvien hankkeiden toteuttaminen — jotkut niistä on jo aloitettu — edellyttäisi voimassa olevien säännösten mukaisesti ympäristövaikutusten arviointia, mutta tähän mennessä vain yksi hankkeita koskeva arvio on esitetty.

Vaikka Basilicatan alueviranomaisten antamassa päätöksessä 801/2002 hyväksyttiin LIPU:n esittämä valitus yhtä kyseistä rakennushanketta vastaan, Consiglio di Staton 14. tammikuuta 2003 antamassa päätöksessä rakennustöitä ei vaadittu keskeyttämään vaan sallittiin töiden jatkaminen, vaikka yhteisön tärkeinä pitämillä ja Natura 2000 -verkostoon kuuluvilla erityissuojelualueilla toteuttavia rakennushankkeita koskevaa pakollista ympäristövaikutusten arviointia ei ollut tehty.

Yhteisön tärkeänä pitämä alue IT9220095 ja erityissuojelualue IT9220055 kuuluvat yhteisön ympäristön-suojelukohteisiin. Ensin mainittu kuuluu Envireg-yhteisöaloitteen piiriin ja tarkoituksena on estää ja Cavone-joen suulla sijaitsevan rannikkoalueen pilaantuminen ja alueen ennallistaminen. Jälkimmäinen kuuluu ENEA:n sekä Lazion ja Basilicatan alueen hallinnoimaan Life Natura -ohjelmaan.

Mitä toimiin komissio aikoo ryhtyä sen varmistamiseksi, että yhteisön direktiivejä noudatetaan ja että EU:n rahoittamat yhteisön ympäristönsuojeluohjelmat ja -aloitteet toteutetaan?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(21. toukokuuta 2003)

Komissio on vastaanottanut kantelun parlamentin jäsenen esiin tuomista kysymyksistä, jotka liittyvät 27. kesäkuuta 1985 tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (3), sellaisena kuin se on muutettuna 3. maaliskuuta 1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY (4), 2. huhtikuuta 1979 luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun direktiivin 79/409/ETY (5) ja 21. toukokuuta 1992 luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 92/43/ETY (6) puutteelliseen täytäntöönpanoon. Kantelua tarkastellaan parhaillaan.

Kysyjän antamat tiedot on lisätty tätä kantelua koskevaan kansioon.

Jos komissio tekee johtopäätöksen, että yhteisön oikeutta on kyseisessä tapauksessa rikottu, se ei epäröi EY:n perustamissopimuksen valvojan ominaisuudessa ryhtyä kaikkiin tarvittaviin toimiin, perustamissopimuksen 226 artiklan mukainen jäsenvelvoitteiden rikkomismenettely mukaan luettuna, varmistaakseen, että yhteisön oikeutta noudatetaan.

Komissio on jo ryhtynyt toimenpiteisiin Basilicatan alueen kanssa tarkistaakseen rahoittaako EAKR matkailutoimia kysymyksessä mainittujen yhteisön tärkeänä pitämien alueiden ja erityissuojelualueiden tuntumassa vai itse alueilla. Komissio jatkaa lisäksi Basilicatan toimintaohjelman puitteissa myönnettävien rakennerahastojen käytön valvomista ja ohjaamista, valittujen hankkeiden yhdenmukaisuus Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) ja yhteisön lainsäädännön kanssa mukaan luettuna.

----

(1)EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7.

(2)EYVL L 103, 25.4.1979, s. 1.

(3)EYVL L 175, 5.7.1985.

(4)EYVL L 73, 14.3.1997.

(5)EYVL L 103, 25.4.1979.

(6)EYVL L 206, 22.7.1992.

----

----

(2004/C 33 E/115)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1407/03

esittäjä(t): Kathleen Van Brempt (PSE) komissiolle

(23. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Moottoripyöräilijöiden suojavarusteet

Moottoripyöräilijöiden suojavarusteet ovat tärkeitä, mutta usein kalliita. Asianmukaiset varusteet voivat kuitenkin pelastaa ihmishenkiä. Moottoripyöräilijöiden yhdistykset pyytävät, että suojavarusteiden, kuten lain velvoittamien kypäröiden, liikevaihtovero lasketaan 21 prosentista 6 prosenttiin. Kansalliset viranomaiset ovat ilmoittaneet moottoripyöräilijöille, että suojavarusteiden liikevaihtoveroista voidaan päättää ainoastaan yhteisön tasolla.

Onko komissio tietoinen moottoripyöräilijöiden vaatimuksesta?

Aikooko komissio ryhtyä toimiin suojavarusteiden liikevaihtoveron alentamiseksi?

Jos ei aio, mihin toimiin komissio ryhtyy moottoripyöräilijöiden suojavarusteiden käytön edistämiseksi?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(16. kesäkuuta 2003)

Komissio totesi uutta arvonlisäverostrategiaa koskevassa tiedonannossaan (1) samoin kuin alennetuista arvonlisäverokannoista vuoden 2001 lokakuussa antamassaan kertomuksessa (2) aikovansa tarkistaa alennettujen arvonlisäverokantojen rakennetta yleisesti vuoden 2003 ensimmäisellä puoliskolla. Tässä yhteydessä tutkitaan kaikki verokantaluokan alentamispyynnöt. Monet elinkeinoalat ovat toistamiseen ilmoittaneet olevansa kiinnostuneita verokannustimien, erityisesti alennettujen arvonlisäverokantojen käytöstä.

Komissio on tietoinen, että eri moottoripyöräyhdistykset ovat pyytäneet suojavarusteiden arvonlisäverokannan alentamista.

Yleistä verokantaa sovelletaan nykyisin 14 jäsenvaltiossa. Verokannat vaihtelevat yhteisössä 15 ja 25 prosentin välillä. Yhdistynyt kuningaskunta on saanut poikkeuksellisesti luvan soveltaa sen alueella 1. tammikuuta 1991 sovellettua nollaverokantaa siirtymäkauden ajan. Tilanne yhteisössä on siis melko yhtenäinen.

Komissio antaa lähiaikoina ehdotuksen, jonka ensisijaisena tavoitteena on tehostaa sisämarkkinoiden toimintaa järkiperäistämällä jäsenvaltioissa sovellettujen arvonlisäverokantojen käyttöä. Samalla vältetään mahdolliset kilpailun vääristymät, kun jäsenvaltioille annetaan samanlaiset mahdollisuudet soveltaa alennettuja verokantoja.

Muista moottoripyöräilijöiden suojavarusteisiin liittyvistä komission toimista mainittakoon esimerkiksi, että komissio tutkii mahdollisuutta tehdä aloite, jolla yhdenmukaistetaan kaksipyöräisten moottoriajoneuvojen kuljettajien kypäränkäyttövaatimuksia, sekä tukea valistuskampanjoita, joilla kyseisten ajoneuvojen käyttäjiä kannustetaan käyttämään suojavarusteita.

Unioni hyväksyi vuonna 1998 Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission säännön n:o 22, jonka perusteella moottoripyöräkypärille voidaan myöntää tyyppihyväksyntä. Moottoripyöräilijöiden vaatteisiin liitettävät suojavarusteet kuuluvat puolestaan direktiivin 89/686/ETY (3) soveltamisalaan, jonka mukaan kaikki erityisiä suojaominaisuuksia sisältävät tuotteet on varustettava CE-merkinnällä. Tämän direktiivin ja erityisesti sen parhaillaan käynnissä olevan tarkistuksen ansiosta voidaan taata henkilönsuojainten käyttäjien terveyden ja turvallisuuden suojelun korkea taso. CE-merkintä lisää myös markkinoiden avoimuutta, koska direktiivin mukaiset tuotteet erottuvat selvästi muista ilman erityistä suojatarkoitusta käytettävistä tuotteista.

----

(1)  KOM(2000) 348 lopullinen.

(2)  KOM(2001) 599 lopullinen.

(3)  Neuvoston direktiivi 89/686/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1989, henkilönsuojaimia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä, EYVL L 399, 30.12.1989.

----

----

(2004/C 33 E/116)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1413/03

esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle

(23. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Jäteveden käsittely ja puhdistus

Voiko komissio kommentoida, missä määrin Brysselin ja Milanon jätevesijärjestelmät vastaavat Euroopan unionin lainsäädäntöä jäteveden käsittelystä ja puhdistuksesta?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(23. toukokuuta 2003)

Yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21. toukokuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/271/ETY (1) edellytetään jäsenvaltioita varmistamaan, että kaikissa asukasvastineluvultaan yli 2 000 (avl) taajamissa (2) on viemäröintijärjestelmä yhdyskuntajätevesien keräämiseen ja käsittelyyn. Määräajat kyseisten viemärijärjestelmien rakentamiselle ovat 31. joulukuuta 1998 (jälkikäsittely), 31. joulukuuta 2000 ja 31. joulukuuta 2005, sen mukaan, kuinka suuri kyseinen taajama on ja kuinka alttiita vesistöt, joihin jätevedet johdetaan, ovat haavoittumiselle.

Komissio on aloittanut rikkomisesta johtuvan menettelyn Italiaa vastaan, sillä Milanossa tätä direktiiviä ei ole noudatettu. Milanossa yhdyskuntajätevedet on johdettu merkittäville maa-alueille, joista vesistön vesi kerääntyy, ilman tarpeellista ja pakollista (jälkikäsittelyä) käsittelyä. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 25. huhtikuuta 2002 tekemä päätös tukee komission kantaa.

Milanoon rakennetaan parhaillaan kolmea jäteveden käsittelylaitosta. Italian viranomaiset ovat ilmoittaneet komissiolle, että heidän arvioidensa mukaan jäteveden käsittelylaitokset ”Milano Sud” (jossa käsitellään 40 prosenttia Milanon yhdyskuntajätevedestä) ja ”Peschiera” (10 prosenttia) ovat toimintavalmiita vuoden 2004 lopussa. ”Nosedon” jäteveden käsittelylaitoksessa käsitellään tulevaisuudessa 50 prosenttia Milanon yhdyskuntajätevesistä. Italian viranomaiset ovat ilmoittaneet, että 25 prosenttia kyseisen laitoksen jäteveden käsittelykapasiteetista otettiin käyttöön huhtikuussa 2003. Koko kapasiteetti saadaan käyttöön tammikuussa 2005. Komissio valvoo tilannetta jatkossakin.

Komissio on niin ikään aloittanut rikkomisesta johtuvan menettelyn Belgiaa vastaan Brysselin käsittelemättömän jäteveden päästöjen vuoksi. Asia oli tuomioistuimen käsiteltävänä tammikuussa 2003. Belgian viranomaisten mukaan maan investointiohjelma Brysselin pakollisten (jälkikäsittelyn) jäteveden käsittelylaitosten rakentamiseksi etenee koko ajan. Laitoksen arvioitu valmistumisajankohta on kesäkuu 2006.

Lopuksi todettakoon, että komission kertomuksessa (valmisteilla) neuvoston yhdyskuntajätevesien käsittelystä antaman direktiivin 91/271/ETY täytäntöönpanosta on tarkempia tietoja tämänhetkisestä jätevesien käsittelytilanteesta koko unionin alueella. Kertomus on saatavana lähikuukausien kuluessa.

----

(1)EYVL L 135, 30.5.1991. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna komission direktiivillä 98/15/EY, annettu 27. helmikuuta 1998 (EYVL L 67, 7.3.1998).

(2)  Orgaanisen saasteen mittausyksikkö, joka kuvastaa saastemäärää, jonka yksi ihminen tuottaa keksimäärin yhdessä vuorokaudessa.

----

----

(2004/C 33 E/117)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1428/03

esittäjä(t): Laura González Álvarez (GUE/NGL) ja Salvador Jové Peres (GUE/NGL) komissiolle

(24. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Maa-alueen kaavoitus Pinya de Rosassa (Blanes, Katalonia)

Blanesin kunnan rannikon (1 400 metriä rantaviivasta) viimeinen kaavoittamaton luonnonalue Pinya de Rosan maalaistila käsittää Pinya de Rosan trooppisen puutarhan (700 lajia), kuusikymmentävuotiaan tammi- ja mäntymetsän, täydellisesti säilyneen rantakallioalueen ja rikasta eläin- ja kasvikuntaa sekä merenpohjassa että rannikolla.

Euroopan parlamentin ja neuvoston suositusluonnoksessa rannikkoalueiden yhdennetystä käytöstä ja hoidosta suositetaan sellaisten kansallisten strategioiden laatimista, joilla edistetään erittäin uhanalaisen rannikkoalueen suojelua ennen kaikkea Välimeren rannikolla.

Tietyt sijoittajaryhmät ovat jo vuodesta 1994 lähtien halunneet kaavoittaa tämän luonnonalueen, minkä myötä Blanesin koko edustan rannikko muuttuisi keinotekoiseksi.

Eikö komissio edellä mainitun perusteella ja jos tämä hanke toteutuu — kuten näyttää tapahtuvan — katso, että näin rikottaisiin muun muassa

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(16. kesäkuuta 2003)

Parlamentin jäsenet kysyvät komissiolta, onko Pinya de Rosan (Blanes, Katalonia, Espanja) kaavoitushanke yhtenäinen seuraavien direktiivien kanssa: tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annettu neuvoston direktiivi 85/337/ETY (EIA-direktiivi), siten kuin se on muutettuna 3 päivänä maaliskuuta 1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY, ja luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annettu direktiivi 92/43/ETY (luontotyyppidirektiivi).

Parlamentin jäsenet toteavat, että Pinya de Rosan maaseutualue on viimeinen Blanesin rannikkoalueen luonnontilainen alue. Siellä on 1400 metriä rantaviivaa, trooppinen puisto (700 lajia), yli kuusikymmentä-vuotiasta tammi- ja mäntymetsää ja monipuolinen eläin- ja kasvikunta merenpohjassa ja rannikolla.

EIA-direktiivin mukaisesti jäsenvaltioiden tulee taata, että ennen kuin mahdollisesti ympäristöön merkittävästi vaikuttavalle hankkeelle myönnetään lupa, arvioidaan mm. hankkeen luonteesta, koosta tai sijainnista johtuvat vaikutukset. Tietyt infrastruktuurihankkeet tai turismiin ja vapaa-aikaan liittyvät hankkeet mainitaan EIA-direktiivin II liitteessä, ja parlamentin jäsenten mainitsema kaavoitushanke voisi kuulua tämän kohdan soveltamisalaan. Tällaisessa tapauksessa jäsenvaltioiden tulee määritellä tapauskohtaisesti tai tiettyjä rajoja tai kriteereitä käyttäen, onko projektilla mahdollisesti merkittäviä vaikutuksia ympäristöön. EIA-direktiivin III liitteen asianomaiset kriteerit tulee ottaa huomioon. Mikäli todetaan, että hankkeella on mahdollisesti merkittäviä vaikutuksia, tulee tehdä ympäristövaikutusten arviointimenettely.

Luontotyyppidirektiivin suhteen jäsenvaltiot ovat velvollisia määrittelemään yhteisön tärkeänä pitämät alueet. Näiden alueiden on täytettävä kriteerit, joista säädetään luontotyyppidirektiivin III liitteessä 1 kohdassa. Alueiden tulee olla kansallisella tasolla merkittäviä yhteisön tärkeänä pitämille luontotyypeille ja lajeille, joiden suojeluun tarvitaan erityisiä suojelualueita.

Käytettävissä olevien tietojen mukaan Espanjan viranomaiset eivät ole ehdottaneet aluetta yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi, eikä sitä ole myöskään aiottu erityisten suojelutoimien alueeksi linnuille.

----

(1)EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40.

(2)EYVL L 73, 14.3.1997, s. 5.

(3)EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7.

----

----

(2004/C 33 E/118)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1430/03

esittäjä(t): Laura González Álvarez (GUE/NGL) komissiolle

(24. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Ympäristöuhat Algecirasin lahdella

Greenpeace järjesti 20. tammikuuta 2003 protestin Algecirasin lahdella vuonna 1978 rakennettua, yksirunkoista ja erittäin paljon Prestigen kaltaista Vemamagna-öljytankkeria vastaan. Tämä Vemaoil-yrityksen omistama alus purjehtii mukavuuslipun alla ja käyttää erittäin saastuttavia toimintamenetelmiä (kelluva öljyntäyttöasema) sen lisäksi, että jo pelkkä sen läsnäolo lahdella on uhka.

Öljytankkeri menetti 17. maaliskuuta ankkurinsa ja ajelehti 70 000 tonnin lastinsa kanssa, mikä olisi voinut aiheuttaa jälleen Prestigen kaltaisen katastrofin.

Liikenneneuvosto päätti 6. joulukuuta 2002 ryhtyä lisätoimiin meriturvallisuuden vahvistamiseksi ja toteuttaa nämä toimet välittömästi. Näin se noudatti komission ja Euroopan parlamentin Erika I-ja II -pakettien hyväksymisen yhteydessä ehdottamaa linjaa.

Mihin toimiin komissio voi ryhtyä meriturvallisuutta koskevien EU:n nykyisten toimien soveltamiseksi täysin ja viipymättä tämän öljytankkerin tapauksessa?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(16. kesäkuuta 2003)

Meriturvallisuuden parantamiseksi ja ympäristön suojelemiseksi Prestige-aluksen haaksirikon jälkeen käynnistettyjen komission aloitteiden osalta arvoisaa parlamentin jäsentä pyydetään tutustumaan 3. joulukuuta 2002 annettuun tiedonantoon ja yhteisön toimielimille esitettyihin vaiheraportteihin: kertomukseen Eurooppa-neuvostolle Prestigen onnettomuuden seurausten vuoksi toteutettavista toimenpiteistä (1) ja Prestige-öljysäiliöaluksen haaksirikkoa koskevaan komission valmisteluasiakirjaan, joka esitettiin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan järjestämässä kuulemistilaisuudessa 19. maaliskuuta 2003.

Yksirunkoisia säiliöaluksia, kuten Vemamagnaa, koskevista toimenpiteistä komissio haluaa korostaa erityisesti ehdotusta asetukseksi, jossa kielletään raskaan polttoöljyn kuljettaminen yksirunkoisilla säiliöaluksilla Euroopan unionin satamiin ja satamista ja nopeutetaan yksirunkoisten säiliöalusten korvaamista kaksoisrunkoisilla (2). Tästä neuvostolle ja Euroopan parlamentille 20. joulukuuta 2002 toimitetusta ehdotuksesta on sittemmin päästy yksimielisyyteen neuvostossa, ja aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta on laatinut luonnoksen myönteiseksi lausunnoksi, mikä mahdollistaa lausunnon hyväksymisen ensimmäisessä käsittelyssä seuraavassa täysistunnossa kesäkuussa 2003.

Lisäksi komissio on tehnyt 13. maaliskuuta 2001 ympäristön suojelua rikosoikeuden keinoin koskevan ehdotuksen (3) ja toimittanut Euroopan parlamentille ja neuvostolle 5. maaliskuuta 2003 ehdotuksen, joka koskee alusten aiheuttamaa ympäristön pilaantumista ja pilaamisrikoksista määrättäviä seuraamuksia, myös rikosoikeudellisia seuraamuksia (4). Jälkimmäinen ehdotus koskee hiilivetyjen laitonta veteen laskemista ja niistä aiheutuvaa merkittävää pilaantumista, ja se kattaa koko vastuuketjun. Ehdotuksen mukaan tällaiseen pilaamiseen syyllistyneet eivät enää voisi vetäytyä asiaa koskevasta vastuustaan.

----

(1)  KOM(2003) 105 lopullinen.

(2)  KOM(2002) 780 lopullinen.

(3)  KOM(2001)139 lopullinen, 13. maaliskuuta 2001, EYVL C 180, 26.6.2001, sellaisena kuin se on muutettuna asiakirjalla KOM(2002) 544 lopullinen, 30. syyskuuta 2002, EYVL C 20 E, 28.1.2003.

(4)  KOM(2003) 092 lopullinen.

----

----

(2004/C 33 E/119)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1433/03

esittäjä(t): Theodorus Bouwman (Verts/ALE) ja Rijk van Dam (EDD) komissiolle

(24. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Yhteisön kuljettajatodistus ja mahdollinen ECMT-lupien väärinkäyttö

EU:n liikenteenharjoittajat on velvoitettu 19. maaliskuuta 2003 alkaen ottamaan käyttöön kuljettaja-todistukset kolmansista maista palkkaamiaan kuljettajia varten.

Voisiko komissio kertoa, missä määrin jäsenvaltiot noudattavat niille 19. maaliskuuta 2003 alkaen asetettuja velvoitteita, joiden mukaan on otettava käyttöön kuljettajatodistukset kolmansista maista tuleville kuljettajille asetuksen (EY) N:o 484/2002 (1) mukaisesti?

Kuljettajatodistusten käyttöönottaminen asetuksen (EY) N:o 484/2002 mukaisesti ei koske kolmansien maiden kuljettajia, jotka työskentelevät kolmansien maiden kuljetusyhtiöissä, joissa EU:n liikenteenharjoittajat ovat (pää)osakkaina. Onko komissio sitä mieltä, että lainsäädännössä on tältä osin puutteita, jotka olisi korjattava? Mikäli komission vastaus on myönteinen, mitä komissio aikoo tehdä asian suhteen?

Kolmansien maiden liikenteenharjoittajilla ja kuljettajilla on EU:n sisäisiä kuljetuksia varten ECMT-lupa, jonka avulla voi (toistaiseksi) lähes rajoituksetta toimia EU:n alueella. Käytetäänkö komission mielestä kyseistä lupaa asianmukaisella tavalla ja katsooko komissio, että tilanteeseen olisi puututtava?

Pitääkö komissio suotavana sitä, että kolmansien maiden kuljettajat tarjoavat palvelujaan ”itsenäisinä kuljettajina” yhteisön liikenteenharjoittajille, eikä heiltä vaadita yhteisön kuljettajatodistusta? Mitä komissio voi tehdä ja aikoo tehdä saadakseen kyseisen toiminnan loppumaan?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(10. kesäkuuta 2003)

Asetus on oikeudellinen väline, jota sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tähän mennessä komissiolle ei ole valitettu tämän asetuksen noudattamatta jättämisestä.

Komission mielestä asetuksen soveltamisessa ei ole puutteita, kuten parlamentin jäsenet esittävät. Itse asiassa kolmansien maiden kuljetusyhtiöiden oikeuksia päästä yhteisön maantieliikennemarkkinoille on rajoitettu. Pääsyoikeuksia on myönnetty vain Euroopan liikenneministerikonferenssissa (ECMT), kuten jäljempänä esitetään, ja tietyissä kahdenvälisissä sopimuksissa (kolmikantaluvat). Lisäksi kolmansiin maihin voidaan soveltaa yhteisiä sääntöjä ainoastaan kyseisten maiden kanssa tehtyjen sopimusten nojalla. Koska edellä mainittuja pääsyoikeuksia on siis rajoitettu, olisi useiden sopimusneuvottelujen (jotka yleensä ovat vaikeita ja pitkäkestoisia) aloittaminen tässä tapauksessa tilanteeseen nähden kohtuutonta. Lisäksi asetuksella (ETY) N:o 484/2002 (2) muutettiin asetusta (ETY) N:o 881/92, jota sovelletaan vain Euroopan unionin alueella. Parlamentin jäsenten esittämä toimenpide ei lähentäisi kilpailusääntöjä ja unionin nykyisiä sääntöjä, vaan johtaisi ainoastaan vaatimukseen soveltaa säännönmukaisesti kolmannen maan sääntöjä.

ECMT:n järjestelmä on autonominen järjestelmä, eikä siihen sovelleta yhteisön oikeutta. Siten komissio ei ota kantaa ECMT-lupien käyttöön. Parlamentin jäseniä huolestuttavaa lupien väärinkäyttöä koskevaa kysymystä on kuitenkin käsitelty ECMT:n jäsenvaltioiden kokouksissa, ja edellisessä Euroopan liikenne-ministerikonferenssissa lupien käyttöjärjestelmää päätettiin uudistaa. Uudistuksen mukaisesti kuljettajan on palattava alkuperämaahansa kuuden viikon kuluessa. Uudistuksen vuoden kestävä koeaika alkaa 1. tammikuuta 2004.

Kuljettajatodistusta koskevan asetuksen laatimisen tavoitteena oli vahvistaa toisen palveluksessa olevien kuljettajien työoloja koskevaa oikeusperustaa. Itsenäisinä ammatinharjoittajina toimivat kuljettajat eivät siis kuulu asetuksen soveltamisalaan.

----

(1)EYVL L 76, 19.3.2002, s. 1.

(2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (ETY) N:o 484/2002, annettu 1. maaliskuuta 2000, neuvoston asetusten (ETY) N:o 881/92 ja (ETY) N:o 3118/93 muuttamisesta kuljettajatodistuksen käyttöön ottamiseksi.

----

----

(2004/C 33 E/120)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1453/03

esittäjä(t): Hiltrud Breyer (Verts/ALE) komissiolle

(28. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Euroopan parlamentin 28. tammikuuta 1999 antama päätöslauselma ympäristöstä, turvallisuudesta ja ulkopolitiikasta (A4-0005/1999)

Pyydän komissiota vastaamaan seuraaviin kysymyksiin, jotka liittyvät ympäristöä, turvallisuutta ja ulkopolitiikkaa koskevan päätöslauselman (Euroopan parlamentin päätöslauselma, 28. tammikuussa 1999, A4-0005/1999 (1)) 26-29 kohtaan:

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(3. heinäkuuta 2003)

Euroopan arktisten alueiden HAARP-ohjelma on sotilaallinen ohjelma. Komissiolla ei ole toimivaltaa eikä myöskään tarvittavaa asiantuntemusta laatia parlamentin päätöslauselman kohdassa 26 pyytämää selvitystä.

Mitä tulee kohdissa 27—29 esitettyihin pyyntöihin, ne liittyvät kansainvälisiin sopimuksiin ja standardeihin, jotka koskevat pääsääntöisesti sotilaskysymyksiä kuten aseistariisuntaa, ja kuuluvat näin ollen jäsenvaltioiden toimivaltaan.

----

(1)EYVL C 128, 7.5.1999, s. 92.

----

----

(2004/C 33 E/121)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1462/03

esittäjä(t): Joaquim Miranda (GUE/NGL) komissiolle

(29. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Portugalin sosiaalinen tilanne ja vakaussopimus

Euroopan yhteisöjen tilastotoimiston tällä viikolla julkaisemien tietojen mukaan yli viidesosaa Portugalin väestöstä uhkasi köyhyys vuonna 1999. Portugalissa on täten Euroopan unionin korkein köyhyysindeksi, suuruudeltaan 21 prosenttia. Ilman valtion sosiaaliturvaetuuksia (työttömyysetuus ja toimeentuloturva) kyseinen luku olisi 27 prosenttia.

Myös komissio antoi tällä viikolla tiedotteen, jonka mukaan työttömyys kasvaa vuonna 2003 Portugalissa 27,5 prosentilla, minkä seurauksena maan työttömyysaste on vuoden lopussa 6,5 prosenttia. Lisäksi komissio arvioi työttömyyden kasvavan entisestään vuonna 2004, jolloin maassa on 390 000 työtöntä. Portugali ajautuu väistämättä taloudelliseen lamaan eikä saavuta vuonna 2003 maan hallituksen alunperin arvioimaa 1,3 prosentin kasvua. Kansainvälisen valuuttarahaston äskettäin julkaisemien tietojen mukaan vuosien 2002—2004 välisenä aikana Portugalin talouden suorituskyky on Euroopan unionin heikoin, millä on huomattavat sosiaaliset seuraukset.

Komissio on kuitenkin edelleen tällä viikolla vaatinut kasvu- ja vakaussopimuksen ehdotonta noudattamista ja näistä huolestuttavista sosiaalisista ennusteista huolimatta suositellut ensisijaisesti vähentämään kustannuksia koulutuksen, terveyden ja sosiaaliturvan aloilla.

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(6. kesäkuuta 2003)

----

----

(2004/C 33 E/122)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1468/03

esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle

(30. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Lapsiporno internetissä

Verkkopedofilia on kasvanut uskomattomiin mittoihin ja kehittynyt laajalle levinneeksi, erikoistuneeksi ja kannattavaksi rikolliseksi toiminnaksi. Ns. kulttuuripedofilia, jota harjoitetaan rankaisematta verkossa, on vielä huolestuttavampaa, koska sivut toimivat asian kannattajien ja rahoittajien keskustelufoorumina. Viranomaisten on kiinnitettävä asiaan enemmän huomiota, samoin kuin pedofiilisen aineiston tuottamiseen ja levittämiseen. Italialainen kansalaisjärjestö löysi kesä—joulukuussa 2002 yhteensä 4 656 lapsipornografiaa sisältävää sivua, joista se ilmoitti FBI:lle, Interpolille ja eri maiden (Espanja, Brasilia, Sveitsi ja Ranska) poliisiviranomaisille. Joissakin tapauksissa sivuista ilmoitettiin myös Europolille. Kesäkuun 2002 ja maaliskuun 2003 välisenä aikana sivuja löytyi 1 322. Italiassa postista vastaava poliisiviranomainen on valvonut perustamisestaan (1998) lähtien noin 70 000:ta sivua. Edellä mainitun järjestön (Meter) tekemään ilmiötä koskevaan yhteiskunnalliseen tutkimukseen sisältyy julkaisemattomia tietoja, joiden mukaan pedofiileillä on olemassa ”kulttuurilobby”, joka pyrkii hankkimaan pedofiileille ”oikeuden olla pedofiili” ja oikeuttamaan pedofiiliset suhteet lapsille hyödyllisinä. Tämän rinnalla toimivat jatkuvasti rikolliset tahot, jotka tuottavat, levittävät ja myyvät lapsipornografista aineistoa. Toiminnan liikevaihdon suuruutta on vaikea arvioida (50 pedofiilisen kuvan viikkotilaus voi maksaa 35 dollaria, kun taas harvinaislaatuisesta pieniä, 2—6-vuotiaita lapsia, esittävästä valokuvasta voi joutua maksamaan 150 dollaria. Verkkopalvelimista 60 prosenttia on USA:ssa, 30 prosenttia Itä-Euroopassa).

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(4. kesäkuuta 2003)

Komissio on täysin samaa mieltä parlamentin jäsenen kanssa siitä, että Internetin lapsipornografia on vakava ja alati kasvava ongelma. On selvästi tarvetta jatkaa hellittämättä kansainvälistä yhteistyötä hallitusten välillä — erityisesti lainvalvonta- ja oikeusviranomaisten välillä — sekä hallitusten ja Internet-teollisuuden, vihjelinjojen (”hotlines”) ja kansalaisjärjestöjen välillä, jotta tähän kauheaan toimintaan voidaan puuttua tehokkaasti.

Ensisijainen vastuu laittomasta sisällöstä (myös lapsipornografiasta) on jäsenvaltioiden asiasta vastaavilla lainvalvonta- ja oikeusviranomaisilla, jotka tekevät kansainvälistä yhteistyötä Internetin välityksellä leviävän lapsipornografian torjunnassa jo olemassa olevien yhteistyökanavien, kuten Europolin ja Interpolin, välityksellä. Vuodesta 1996 EU on ollut edelläkävijä laittoman ja haitallisen sisällön torjunnassa. Internetin käyttöturvallisuuden lisäämiseen tarkoitetusta ohjelmasta rahoitetaan toimia, joilla puututaan laittomaan ja haitalliseen sisältöön, osana Euroopan unionin yhtenäistä lähestymistapaa. 31. joulukuuta 2002 päättynyttä Internetin käyttöturvallisuutta parantavaa toimintasuunnitelmaa on jatkettu. Toimia voidaan näin ollen jatkaa vielä kaksi vuotta, ja samalla voidaan ottaa huomioon aiemmin opittu ja hyödyntää uutta tekniikkaa. Näin varmistetaan myös samanaikaisten toimien koordinointi verkko- ja tietoturvan alalla. Internetin käyttöturvallisuuden parantamisen tavoitteena on varmistaa laajemmat yhteydet kansallisiin ohjelmiin ja toimiin, tehokkaampi tietojen ja parhaiden käytäntöjen vaihto jäsenvaltioiden toiminnan sekä ohjelman toimintalinjojen välillä. Lisäksi tavoitteena on laatia turvallisemman Internet-yhteyden tarjoamiseen tarkoitettuja www-palveluja sekä tietokoneohjelma, jonka avulla vanhemmat ja/tai opettajat voivat rajoittaa lasten pääsemistä käsiksi sopimattomaan materiaaliin Internetissä.

Muita toimia lapsipornografian torjuntaan tähtäävässä unionin strategiassa ovat tietokonerikosten ja lapsipornografian vastaiset säädökset ja käytännön toimenpiteet. Näitä ovat komission ehdotus neuvoston puitepäätökseksi (1), jonka tavoitteena on lasten seksuaalista hyväksikäyttöä ja erityisesti Internetissä välitettävää pornografiaa koskevien lakien ja rangaistusten lähentäminen (2), alaikäisten ja ihmisarvon suojelusta 24. syyskuuta 1998 annettu neuvoston suositus (3) ja Internetissä välitettävän lapsipornografian vastaisista toimenpiteistä 29. toukokuuta 2000 tehty neuvoston päätös (4).

Tammikuussa 2003 komissiolle toimitettiin toteutettavuustutkimus kansainvälisestä lasten hyväksikäyttöä koskevasta tietokannasta. Tutkimus rahoitettiin STOP II -ohjelmasta yhteisrahoituksena, ja sen toteutti hanketyöryhmä, johon kuului asiantuntijoita useista jäsenvaltioista. Europol on osallistunut täysin hanketyöryhmän toimintaan. Työryhmä on antanut lukuisia suosituksia, joista tärkeimpiä on suositus, jonka mukaan Interpolin kokeellisen järjestelmän pohjalta on kiireesti perustettava pitkälle kehitetty verkotettu kansainvälinen lasten hyväksikäytön kuvatietokanta. Tietokannan perustaminen on mahdollista sekä teknisesti että oikeudellisesti. Hanketyöryhmä sopi siitä, että tietokannassa olisi otettava huomioon eri valtioiden lainsäädännöt, jotka koskevat kuvia lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä sekä henkilötietojen suojaa. Samoin sovittiin, että Europolilla olisi tietokannan käyttöoikeus tutkimustarkoituksissa.

Komissio ei vastaa kansainvälisen tietokannan varsinaisesta perustamisesta. Perustaminen on jätetty unionin jäsenvaltioiden ja muiden tietokantaan osallistumista havittelevien maiden harkintaan. Komissio otti vastaan 7. maaliskuuta 2003 hakemuksen monilta jäsenvaltioilta, Europolilta ja muutamilta kolmansilta mailta AGIS-ohjelman nojalla. Hakemuksessa pyydettiin rahoittamaan täytäntöönpanotutkimus käytännön jatkotoimena edellä mainitulle toteutettavuustutkimukselle. Hakemusta arvioidaan parhaillaan rahoitusohjelman sääntöjen mukaisesti. Lopullinen päätös ilmoitetaan kesäkuun puolivälissä vuonna 2003.

----

(1)EYVL C 62 E, 27.2.2001.

(2)  Neuvosto sai aikaan yhteisen kannan komission ehdotuksesta 14. lokakuuta 2002. Kahdella jäsenvaltiolla (Alankomailla ja Ruotsilla) on edelleen ehdotusta koskevat parlamentaariset varaumat.

(3)EYVL L 270, 7.10.1998.

(4)EYVL L 138, 9.6.2000.

----

----

(2004/C 33 E/123)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1473/03

esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(30. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Lukuisia kuolonuhreja vaatineet liikenneonnettomuudet Kreikassa

On tunnettua, että Kreikassa sattuu poikkeuksellisen usein liikenneonnettomuuksia, jonka vuoksi Kreikka pitää hallussaan ei niin mairittelevaa ykköstilaa koko EU:n liikenneonnettomuustilastoissa. Tyyppiesimerkki tästä oli toissapäivänä (13. huhtikuuta 2003) sattunut useita kuolonuhreja vaatinut onnettomuus Tempissä, ja vastaava tapaus esiintyi kuukausi sitten, kun linja-auto syöksyi alas sillalta. Mainittakoon, että pelkästään näissä kahdessa liikenneonnettomuudessa kuoli lähes 40 ja loukkaantui lukuisia henkilöitä. Lastattujen kuorma-autojen liikennöinti on Kreikassa kielletty viikonloppuisin, mutta vain kesäkuusta syyskuuhun.

Koskeeko EU:n muitakin jäsenvaltioita sama kielto, vai onko kuorma-autojen ajokielto voimassa viikonloppuisin koko vuoden ajan? Missä EU-maissa lastattujen kuorma-autojen kuljettaminen on sallittua viikonloppuisin? Onko komissiolla tietoja kuorma-autojen ja linja-autojen nopeudenrajoittimien laittomasta poistamisesta Kreikassa ja Kreikan viranomaisten langettamista sakoista? Valvovatko kreikkalais-viranomaiset asiaa tiukasti, ja onko kuorma-autojen ja linja-autojen ajopiirturien tietojen perusteella määrätty sakkoja? Mitä tietoja Kreikan viranomaiset ovat toimittaneet sakoista, joita on määrätty kuorma-autojen kuljettajille ja omistajille, jotka lastaavat ajoneuvonsa liian painaviksi tai vaarallisella tavalla? Mihin toimiin komissio on ryhtynyt, jotta kreikkalaisviranomaiset tiedostaisivat edellä esitetyt seikat, ja mitä vastauksia viranomaiset ovat antaneet?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(20. kesäkuuta 2003)

Kahdeksan jäsenvaltiota (Espanja, Italia, Itävalta, Kreikka, Luxemburg, Portugali ja Ranska) on päättänyt rajoittaa raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen liikennettä alueellaan. Asiaa koskevia sääntöjä ei yleensä ole laadittu yhteisesti, joten ne vaihtelevat huomattavasti eri jäsenvaltioissa.

Näitä rajoituksia yhteisön tasolla yhdenmukaistavia sääntöjä ei toistaiseksi ole. Jäsenvaltiot voivat siis laatia niitä sillä edellytyksellä, että niissä noudatetaan yhteisön oikeuden periaatteita (suhteellisuutta, syrjimättömyyttä sekä yhteensopivuutta tavaroiden vapaan liikkuvuuden ja palveluiden vapaan tarjonnan periaatteiden kanssa).

Ratkaistakseen yhdenmukaistamisen puutteesta johtuvat ongelmat komissio antoi parlamentille ja neuvostolle maaliskuussa 1998 ehdotuksen direktiiviksi tietyillä teillä kansainvälisessä liikenteessä raskaisiin tavarankuljetusajoneuvoihin sovellettavia ajorajoituksia koskevasta yhdenmukaistettujen sääntöjen avoimesta järjestelmästä (1). Kansainvälisen tieliikenteen pääväyliä koskevien ajorajoitusten yhdenmukaistaminen helpottaisi omalta osaltaan maanteiden tavaraliikennettä yhteisössä, lisäisi poikkeukset vahvistavien sääntöjen avoimuutta sekä parantaisi sisämarkkinoiden toimintaa ja kansainvälisiä kuljetuksia toteuttavien kuljettajien työolosuhteita. Tekstiä ei ole vielä toistaiseksi hyväksytty.

Parlamentin ja neuvoston 6. kesäkuuta 2000 antamassa direktiivissä 2000/30/EY (2) määritellään tiettyjä nopeudenrajoitinten toiminnan valvontaa sekä nopeudenrajoitinten puutetta tai niiden toiminnan häirintää koskevia toimintatapoja. Direktiiviä sovelletaan 1. tammikuuta 2003 alkaen. Siinä ei säädetä tarkastusten vähimmäistiheyttä eikä seuraamuksia, joista päättävät jäsenvaltiot. Direktiivissä säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava tarkastettuja ajoneuvoja koskevat tiedot viimeistään 31. maaliskuuta 2005 ja että komissio toimittaa nämä tiedot parlamentille. Komissio on toimittanut vuonna 2001 parlamentille ja neuvostolle hallussaan olevat tilastotiedot rajoitinten heikosta toiminnasta tietyissä maissa (3). Komissiolla ei kuitenkaan ole tietoja Kreikasta, joka ei kuulu kertomuksessa mainittuihin maihin.

Komissiolla on vaikeuksia saada Kreikan viranomaisilta tietoja niiden toteuttamista ajopiirtureiden tarkastuksista sekä työ- ja lepoaikoja koskevan lainsäädännön soveltamisesta kyseisen lainsäädännön kaksivuotisraporttien laadintaan soveltuvassa muodossa. Komissio on aloittanut rikkomista koskevan menettelyn Kreikkaa vastaan. Toisista jäsenvaltioista poiketen Kreikka ei ole tiedottanut yksityiskohtaisesti seuraamuksista, joita se soveltaa lainsäädännön rikkomistapauksissa.

Jäsenvaltiot vastaavat tällä hetkellä ylikuormaukseen tai vaarallisten aineiden kuljetusta koskevan lainsäädännön soveltamista koskevista tarkastuksista.

Komissio totesi eurooppalaista liikennepolitiikkaa koskevassa valkoisessa kirjassa (4) katsovansa, että tieturvallisuuden parantamiseksi tarvitaan huomattavia ponnistuksia, ja siksi se pitää toimintasääntöjä, tieliikennelainsäädäntöä ja maantiekuljetuksia koskevan lainsäädännön soveltamista ensisijaisena. Komissio aikoo ehdottaa lähitulevaisuudessa toimenpiteitä, joilla on tarkoitus vahvistaa tienvarsitarkastuksia.

----

(1)  KOM(98)115 lopullinen (EYVL C 198, 24.6.1998). Ehdotus sellaisena kuin se on muutettuna asiakirjalla KOM(2000)759 lopullinen (EYVL C 120 E, 24.4.2001).

(2)  Direktiivi 2000/30/EY Euroopan yhteisössä liikennöivien hyötyajoneuvojen teknisistä tienvarsitarkastuksista (EYVL L 203, 10.8.2000).

(3)  Kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle tiettyjen moottoriajoneuvoluokkien nopeudenrajoittimien asentamisesta ja käytöstä 10. helmikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/6/ETY täytäntöönpanosta.

(4)  Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika, KOM(2001) 370 lopullinen.

----

----

(2004/C 33 E/124)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1482/03

esittäjä(t): Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) komissiolle

(2. toukokuuta 2003)

Aihe:   Espanjan hallituksen esittämän Prestigen katastrofiin liittyvän Plan Galicia -suunnitelman käsittely yhteisössä ja yhteisön rahoitus

Esitin huhtikuun istunnossa suullisen kysymyksen siitä, mitä tietoja komissiolla oli Espanjan hallituksen esittämästä Prestigen katastrofiin liittyvästä Plan Galicia -suunnitelmasta. Kysymys koski myös kuluvalla ohjelmakaudella (2000—2006) rakennerahastoista ja koheesiorahastosta erityisesti tätä suunnitelmaa varten myönnettäviä varoja. Komissio toteaa vastauksessaan, että sillä ei ollut tietoja Espanjan hallituksen suunnitelmasta, sillä se sai siitä tietoja vasta minulta. On yllättävää, että komissiota ei ollut informoitu suunnitelmasta, vaikka juuri sen on viime kädessä tehtävä suurta osaa suunnitelman rahoitusta koskevat merkittävät päätökset. On myös syytä ottaa huomioon, että Espanjan ja Galician hallitukset pyrkivät antamaan kyseiselle suunnitelmalle merkittävän painoarvon ja että Galiciassa ja Espanjassa on syntynyt keskustelua Prestigen katastrofin syistä ja seurauksista sekä tarvittavista korjaavista toimenpiteistä sekä Plan Galicia -suunnitelman laajuudesta ja siihen liittyvästä todellisuudesta myös eurooppalaisena ongelmana. Komissio varmasti tietää, että Espanjan ministerineuvoston päätöksestä Plan Galicia -suunnitelmaa koskevat määrärahat ovat 12,459 miljardia euroa (2 076,741 miljardia vanhaa pesetaa), jotka on jaettu kolmeen osaan. ”Uusien aloitteiden” mukaisesti ympäristön parantamisohjelmaan myönnetään miljardi euroa, Galician ulkoisen kuvan parantamiseen 21,3 miljoonaa euroa, taloudellisen toiminnan edistämiseen 265,4 miljoonaa euroa, uusiin suurten nopeuksien rautateihin 2,946 miljardia euroa ja uusiin moottoriteihin 676 miljoonaa euroa. ”Nykyisten suunnitelmien” mukaisesti liikenteen infrastruktuureja koskeviin suunnitelmiin (2000—2007) myönnettäisiin 6,481 miljardia euroa, vesisuunnitelmaan (2003—2008) 481 miljoonaa euroa ja metsäsuunnitelmaan (2003—2008) 290 miljoonaa euroa. ”Muiden toimien” mukaisesti 26 miljoonaa euroa myönnettäisiin katastrofin takia toimintansa keskeyttämään joutuneiden henkilöiden ja yritysten tukiin, ja määrittelemättä jäisivät tarvittavat menot Galician rannikon edustalle uponneesta aluksesta aiheutuvan ongelman ratkaisemiseksi pysyvästi. Suurten nopeuksien rautateiden määrärahoista harkitaan myönnettäväksi varoja jo tiedossa olevalle Madridista Valladolidin kautta Ranskaan suuntautuvalle yhteydelle ja uudelle Galiciasta Ranskaan suuntautuvalle yhteydelle. Näin ollen onko komissio vielä ilman Plan Galicia -suunnitelman rahoitusta koskevia tietoja? Kun otetaan huomioon suunnitelman laajuus ja tavoitteet, onko kaudella 2000—2006 käytettävissä määrärahoja suunnitelman rahoittamiseksi? Aikooko komissio yhteisrahoittaa Galiciasta Kantabrian rannikon kautta Ranskan rajalle rakennettavaa suurten nopeuksien rautatietä? Missä määrin se aikoo osallistua Plan Galicia -suunnitelmaan kuuluvan, miljardi euroa käsittävän meren ja rannikoiden ympäristön parantamisohjelman yhteisrahoitukseen? Aikooko komissio käydä neuvotteluita tästä asiasta vastuussa olevien Espanjan viranomaisten kanssa? Onko komissio pyytänyt Espanjan hallitukselta tietoja Plan Galicia -suunnitelmasta, jota olisi tarpeen rahoittaa merkittävästi rakennerahastoista ja koheesiorahastosta?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(23. kesäkuuta 2003)

Komissio on tietoinen Plan Galicia -suunnitelmasta Espanjan hallitukseen ja viranomaisiin pidetyn yhteyden sekä arvoisan parlamentin jäsenen toimittamien tietojen ansiosta. Siinä todellakin suunnitellaan tärkeitä alueeseen liittyviä investointeja, joista osa voitaisiin epäilemättä rahoittaa rakennerahastosta tai koheesiorahastosta.

Plan Galicia -suunnitelmaan liittyvissä asioissa komissio pyytää parlamentin jäsentä tutkimaan antamaansa vastausta suulliseen kysymykseen H-0144/03, jonka arvoisa parlamentin jäsen itse esitti huhtikuun 2003 täysistunnossa (1).

Prestigen katastrofin seurauksena komissio antoi äskettäin tiedonannon yhteisön toimenpidemahdollisuuk-sista (2). Oli kyse sitten rakennerahastoista tai koheeesiorahastosta, komissio on monta kertaa korostanut halukkuuttaan toimia yhteistyössä espanjalaisten viranomaisten kanssa ja osallistua katastrofin seurausten torjumiseen sovellettavien säännösten rajoissa.

Näin ollen komissio pyytää arvoisaa parlamentin jäsentä tutkimaan vastausta, joka liittyy kysymyksiin E-3597/02 sekä E-3598/02 (3).

----

(1)  Kirjallinen vastaus, 8. huhtikuuta 2003.

(2)  KOM(2003) 105 lopullinen.

(3)EUVL C 242 E, 9.10.2003, s. 65.

----

----

(2004/C 33 E/125)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1487/03

esittäjä(t): Claude Moraes (PSE) komissiolle

(2. toukokuuta 2003)

Aihe:   Muiston ja sovituksen eurooppalainen teemavuosi

Toisen maailmansodan päättymisestä tulee vuonna 2005 kuluneeksi 60 vuotta. Mitä suunnitelmia komissiolla on muistoa ja sovitusta koskevan teeman edistämiseksi, ja aikooko komissio yhdistää sen Euroopan unionin laajentumiseen?

Miten komissio suhtautuu ehdotuksiin, että Cassinossa, Italiassa järjestettäisiin tapahtuma siellä 60 vuotta sitten käydyn häpeällisen taistelun muistoksi?

Romano Prodin komission puolesta antama vastaus

(16. toukokuuta 2003)

Komissio pyytää kunnianarvoisaa jäsentä tutustumaan vastaukseen, jonka komissio antoi Glyn Fordin esittämään kirjalliseen kysymykseen E-1954/02 (1).

----

(1)  Katso sivu 4.

----

----

(2004/C 33 E/126)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1494/03

esittäjä(t): Elly Plooij-van Gorsel (ELDR) komissiolle

(2. toukokuuta 2003)

Aihe:   Alkio- ja kantasolututkimusta koskevaan tutkimuksen kuudenteen puiteohjelmaan liittyvät kiinnostuksenilmaisut (Expressions of Interest)

Euroopan komissio julkaisi 20. maaliskuuta 2002 pyynnön kuudetta tutkimuksen puiteohjelmaa koskevien kiinnostuksenilmaisujen esittämisestä. Tieteelliset tutkimuslaitokset ja yritykset voivat 7. päivään kesäkuuta asti esittää komissiolle suunnitelmia, jotta komissio voi tutkia, voidaanko niille myöntää tukea kyseisestä puiteohjelmasta. Komissio esitti tutkimuksen tulokset 4. lokakuuta 2002.

Julkaistuista tuloksista käy ilmi, että komissiolle toimitettiin 1997 kiinnostuksenilmaisua, jotka koskivat ensisijaista aihealuetta ”biotieteet, genomitutkimus ja bioteknologia”. Tähän prioriteettiin sisältyy myös kantasolututkimuksen taloudellinen tukeminen.

Ihmisen alkioiden kantasolututkimusta koskeva lainsäädäntö kuuluu Euroopassa toissijaisuusperiaatteen piiriin ja jäsenvaltioissa on siksi erilaisia käytäntöjä tällä alalla. Joissakin jäsenvaltioissa sallitaan esimerkiksi ihmisalkioiden tuottaminen tutkimustarkoituksiin, kun se taas joissakin jäsenvaltioissa on nimenomaan kielletty.

Ministerien neuvoston ja Euroopan parlamentin syyskuussa 2002 tekemän puiteohjelman viittä erityisohjelmaa koskevan kompromissin mukaan komissio ei vuoden 2003 loppuun asti myönnä taloudellista tukea tutkimusohjelmille, joihin sisältyy alkioiden kantasolujen tutkimusta.

Philippe Busquinin komission puolesta antama vastaus

(13. kesäkuuta 2003)

Komissiolle toimitettiin 2000 kiinnostuksenilmaisua koskien ensisijaista aihealuetta 1 ”Biotieteet, genomitutkimus ja terveysalan bioteknologia”. Kiinnostuksenilmaisuista noin 80 koski kantasolututkimusta (eläimen tai ihmisen kantasoluilla).

Mukana oli useita kantasolulähteitä (alkiot, sikiöt, napanuoran veri, aikuiset). Kaikissa kiinnostuksen-ilmaisuissa ei ollut ilmoitettu tarkkoja kantasolulähteitä tai maita, joissa kyseistä tutkimusta tehtäisiin. Komissio ei näin ollen voi antaa yksityiskohtaista tietoa sellaisten kiinnostuksenilmaisujen määrästä, joihin liittyi ihmisalkion kantasolun käyttöä, eikä maista, joissa tällaista tutkimusta on suunniteltu tehtävän.

Ensimmäinen ensisijaista aihealuetta 1 koskeva ehdotuspyyntö julkaistiin 17. joulukuuta 2002 ja se päättyi 25. maaliskuuta 2003. Ehdotuspyyntöön saatuja vastauksia analysoitaessa on tähän mennessä tullut esiin 26 ensisijaiseen aihealueeseen 1 liittyvää ehdotusta, jotka koskevat kantasolututkimusta, ja kolmessa ehdotuksessa puhutaan varastoitujen tai ihmisalkioista eristettyjen kantasolujen käyttämisestä viljelmissä. Tällaiseen tutkimukseen osallistuu laboratorioita Belgiasta, Suomesta, Ruotsista, Yhdistyneestä Kuningaskunnasta, Tšekin tasavallasta ja Israelista.

----

----

(2004/C 33 E/127)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1518/03

esittäjä(t): Joan Colom i Naval (PSE) komissiolle

(6. toukokuuta 2003)

Aihe:   Viivästyminen Figueresin ja Perpignanin välisen suurnopeusjunayhteyden rakentamisessa

Espanjan tiedotusvälineissä olleiden monien raporttien mukaan Figueresin ja Perpignanin välistä suurnopeusjunayhteyttä käsittelevä ranskanjalais-espanjalainen hallitustenvälinen komitea on katkaissut neuvottelut Euroferro-ryhmän kanssa. Euroferron muodostavat Dragados ja Bouygues -yhtiöt ja se valittiin heinäkuussa 2002 rakentamaan ja hoitamaan tätä tieosuutta toimiluvan alaisena.

Tieosuus kuuluu lähes kymmenen vuotta sitten 10. joulukuuta 1994 Essenin Eurooppa-neuvostossa hyväksyttyjen 14 hankkeen joukkoon.

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(19. kesäkuuta 2003)

Perpignan—Figueras-hanke kuuluu erääseen Euroopan laajuisten liikenneverkkojen ensisijaista hankkeista ja niihin hankkeisiin, jotka hyötyvät monivuotisesta ohjeellisesta ohjelmasta Euroopan laajuisten verkkojen talousarvion kautta. Näin ollen vuosiksi 2001—2006 tutkimusohjelman valmiiksi saattamiseen ja infrastruktuurin kehittämiseen on varattu 64,5 miljoonaa euroa. Vuonna 2001 hankkeelle myönnettiin tutkimustukea miljoona euroa jaettavaksi tasan Espanjan ja Ranskan kesken. Hanke oli niin ikään saanut taloudellista tukea vuosina 1995—2000 Euroopan laajuisten verkkojen talousarviosta tarjouspyynnön esittämistä edeltäviin teknisiin ja juridisiin tutkimuksiin rataosuuden toimiluvan myöntämistä varten.

Kansainvälisen rataosuuden käyttöönoton viivästykset johtuvat enimmäkseen Perpignanin ja Figuerasin välisen kansainvälisen osuuden toimiluvan toteuttamiseen liittyvistä vaikeuksista. Valittu rahoitusmuoto perustuu yksityisen ja julkisen sektorin kumppanuuteen. Komissio ei näin ollen voi olla tukematta Ranskan ja Espanjan viranomaisten päätöksiä tarkastella innovatiivisia rahoitusmuotoja, kuten jokin aika sitten hyväksytyssä tiedonannossa ”Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittäminen” (1) painotetaan. Tuki konkretisoituu yhteisön osallistumisena kansainvälisen osuuden rahoitukseen tämänhetkisessä Euroopan laajuisten verkkojen rahoitusasetuksessa sallittua enimmäismäärää vastaavalla summalla eli 10 prosentilla hankkeen kokonaiskustannuksista. Helpottaakseen suurten infrastruktuurihankkeiden rajat ylittävien osuuksien rahoitusta komissio on ehdottanut rahoitusasetuksen tarkistamista niin, että rajat ylittäville rautatiehankkeille, joissa ylitetään luonnonmuodostumista aiheutuvia esteitä, voidaan myöntää 20 prosentin yhteisrahoitusosuus. Ehdotus on ollut Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä heinäkuussa 2002 (2), ja neuvoston on vielä vahvistettava sitä koskeva yhteinen kanta.

----

(1)  KOM(2003) 132 lopullinen.

(2)  KOM(2003) 38 lopullinen.

----

----

(2004/C 33 E/128)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1522/03

esittäjä(t): Armando Cossutta (GUE/NGL) komissiolle

(6. toukokuuta 2003)

Aihe:   Autojen vastuuvakuutusten perusteeton kallistuminen

Italian kilpailuasiamies julkisti äskettäin tulokset autojen vastuuvakuutuksia koskevasta tutkimuksesta. Tuloksista käy ilmi, että vuodesta 1994 vakuutusmaksut Italiassa ovat kaksinkertaistuneet tai joissakin tapauksissa jopa viisinkertaistuneet. Kauan odotettu autovakuutusmarkkinoiden vapauttaminen (joka alkoi vuonna 1994) Italiassa on osoittautunut epäonnistuneeksi, kuten jo totesin kirjallisessa kysymyksessäni 14. helmikuuta 2000. Joissakin Italian maakunnissa vakuutusmaksut ovat nykyisin jopa 19-kertaiset verrattuna yhdeksän vuoden takaisiin, ja viime vuonna maksujen korotukset Italiassa olivat 11,6 prosenttia, kun keskimääräinen korotus EU:ssa oli 4,8 prosenttia.

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(9. heinäkuuta 2003)

Komissio on tietoinen vastuuvakuutusmaksujen kallistumisesta Italiassa. Komission käytettävissä olevien lukujen mukaan autojen vakuutusmaksut eivät ole kuitenkaan nousseet niin paljon kuin kysyjä väittää. Vastuuvakuutusmaksujen inflaatiokorjattu keskimääräinen korotus on ollut vuodesta 1995 lähtien Italiassa 5,1 prosenttia vuodessa ja unionissa vastaavasti 1,7 prosenttia (lähde: Euroopan vakuutuskomitea, CEA).

On totta, että moottoriajoneuvojen vakuutukset ovat kalliimpia Italiassa kuin unionissa keskimäärin, mutta tämä johtuu onnettomuuksien suuresta lukumäärästä ja kustannuksista Italiassa unionin keskitasoon verrattuna. Kuitenkin korvauskustannusten ja menojen suhde vakuuttajan vakuutusmaksutuloihin on Italiassa unionin keskitasoa. Korvauskustannukset ja menot jopa ylittävät vakuutusmaksutulot.

Korkeisiin kustannuksiin ja onnettomuuksien suureen määrään Italiassa on useita syitä.

Komissio haluaa korostaa erityisesti seuraavia seikkoja:

Näiden ongelmien ratkaisemiseksi Italiassa toteutettiin vuoden 2002 lopussa uusia lainsäädäntötoimia, joilla vahvistetaan henkilövahinkojen korvauksissa noudatettavat ohjeet ja tiukennetaan säännöksiä petosten vähentämiseksi vakuutusalalla.

Komissio haluaa kiinnittää kysyjän huomion tuomioistuimen 25. helmikuuta 2003 antamaan tuomioon asiassa C-59/01 (komissio vs. Italia). Tuomiossa tuomioistuin vahvistaa periaatteen hintojen vapaudesta vahinkovakuutuksen alalla, mukaan luettuina pakolliset vakuutukset, kuten ajoneuvojen käytöstä johtuvat vastuuvakuutukset. Lisäksi tuomioistuin huomauttaa, että periaate merkitsee kaikkien sellaisten järjestelmien kieltämistä, joissa etukäteen tai järjestelmällisesti annetaan tiedoksi tai hyväksytään maksut, joita vakuutusyhtiö aikoo käyttää vakuutuksenottajien kanssa asioidessaan. Periaatteen ainoa poikkeus, joka sallitaan direktiivissä 92/49 (1) ja jonka tuomioistuin hyväksyy, koskee maksukorotusten etukäteen tiedoksi antamista ja hyväksymistä yleisen hintavalvontajärjestelmän mukaisesti. Komissio saattoi asian tuomioistuimen käsiteltäväksi EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaisesti. Kyse oli Italian hallituksen maaliskuussa 2000 toteuttamista toimenpiteistä pakollisten liikennevakuutusmaksujen jäädyttämiseksi alustavasti yhdeksi vuodeksi.

Toiseen parlamentin jäsenen esittämään kysymykseen komissio vastaa, että vakuutusdirektiivien mukaisesti jokainen Euroopan kansalainen voi saada autovakuutuksen muussa kuin asuinjäsenvaltiossaan. Vakuutusyhtiöt saavat myös tarjota rajatylittäviä palveluja, jos ne noudattavat kyseisissä direktiiveissä vahvistettuja menettelyjä.

Vaikka unionin vakuutusyritykset voivat harjoittaa rajatylittävää toimintaa, niitä ei voi kuitenkaan sopimusvapauden periaatteen mukaisesti pakottaa vakuuttamaan riskejä, jotka eivät niille kuulu. Kun otetaan huomioon autovakuutuksen yhteys alueeseen, jolla ajoneuvoa yleensä käytetään, ja edellä luetellut Italian vakuutusmarkkinoiden erityispiirteet, ei ole mitenkään erikoista, että monet — muut kuin italialaiset — vakuutusyhtiöt saattavat toimia Italiassa mieluummin paikallisten sivuliikkeiden tai tytäryhtiöiden välityksellä kuin kansainvälisesti toisesta EU-valtiosta käsin.

----

(1)  Neuvoston direktiivi 92/49/ETY, annettu 18 päivänä kesäkuuta 1992, muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta (kolmas vahinkovakuutusdirektiivi), EYVL L 228, 11.8.1992.

----

----

(2004/C 33 E/129)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1532/03

esittäjä(t): Michael Cashman (PSE) komissiolle

(30. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Uusi tekniikka, yksityisyys ja vapaudet

Onko komissio tietoinen siitä, että parhaillaan kehitetään uutta tekniikkaa, joka todennäköisesti vaikuttaa merkittävästi kansalaisten yksityisyyteen, työllisyyteen, vapauteen, itsenäisyyteen ja valintoihin? Uusi tekniikka merkitsee sitä, että kaikkiin uusiin tietokoneisiin laitetaan siru, jonka jälkeen laitteet, ohjelmat ja sovellukset toimivat vain, jos ne ovat hyväksytyllä listalla, joka on keskitetyssä omistuksessa ja hallinnassa.

Onko komissio huolissaan siitä, että tämä estää pieniä yrityksiä rekisteröimästä tuotteitaan listalle, koska kulut ovat liian korkeat (noin 91 000 euroa)? Mitä toimia komissio harkitsee rajoittaakseen tällaisten tilanteiden syntymistä?

Voiko komissio kertoa lyhyesti, mihin toimiin se ryhtyy haittavaikutusten rajoittamiseksi Euroopan ohjelmistomarkkinoilla?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(10. kesäkuuta 2003)

Komissio seuraa tiiviisti tietoyhteiskunnan teknistä ja markkinoita koskevaa kehitystä. Euroopan unionin sääntelykehyksen tietosuoja-asioissa muodostaa 24. lokakuuta 1995 yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/46/EY (1).

Useat markkinatoimijat kehittävät tekniikoita, joilla voi olla merkittävä vaikutus tapoihin, joilla käyttäjät ovat vuorovaikutuksessa tietoyhteiskunnassa. Markkinatoimijoiden vaikutukset yhteiskuntaan riippuvat pitkälti kunkin sovelluksen erityispiirteistä ja niiden kaupallisesta ja liiketaloudellisesta menestyksestä. Kokemus useasta tekniikasta todistaa, että on vaikeaa ennustaa markkinoiden ja niitä ohjaavien tekniikoiden lopullista suuntaa.

Piilosiruun perustuvien tekniikoiden kehitys ei ole uusi ilmiö. Teollisuuden toimijat ovat kokeilleet niiden käyttöä aiemminkin. Samanlaisia tekniikoita on käytetty kotitietokoneiden ohjelmiston ja sisältöön liittyvän materiaalin yksilöllisessä tunnistamisessa. Nämä tekniikat ovat olleet enemmän tai vähemmän menestyksekkäitä.

Tällaisten tekniikoiden käyttöönotolla voi olla sekä positiivisia että negatiivisia vaikutuksia. Esimerkiksi järjestelmät, jotka mahdollistavat tietokoneiden tunnistamisen voivat helpottaa digitaalisten oikeuksien hallintajärjestelmien käyttöä tai edistää tavaroiden laittoman valmistamisen ja verkkorikollisuuden vastaista toimintaa. Niiden avulla voidaan myös nostaa tietoturvallisuuden tasoa, mutta toisaalta ne voivat rikkoa yksityisyyden suojaa tai aiheuttaa kilpailupolitiikkaan liittyviä ongelmia.

Komissio tarkastelee parhaillaan yhdessä 29 artiklan mukaisen työryhmän kanssa joidenkin tällaisten tekniikoiden vaikutuksia tietosuojaan ja asiaa käsittelevien asiakirjojen odotetaan ilmestyvän vuoden 2003 jälkipuoliskolla.

Komissio tukee aktiivisesti niin sanottuja yksityisyyden suojaa parantavia tekniikoita (PET) useiden toimien, esimerkiksi yhteisen tutkimuskeskuksen ja IST-ohjelman, avulla. Yksityisyyden suojaa parantavien tekniikoiden sisällyttämistä yksityisyyden suojaa koskeviin strategioihin kannustetaan yllämainitun tietosuojadirektiivin 6 ja 17 artiklassa, joissa vaaditaan, että tietojen kerääjät keräävät mahdollisimman vähän tietoja ja ottavat käyttöön tarvittavat tekniset ja järjestelytoimet henkilötietojen suojaamiseksi etenkin verkossa tapahtuvien tiedonsiirtojen yhteydessä. Sisämarkkinoista vastaava komission jäsen korostaa myös yksityisyyden suojaa lisäävien tekniikoiden tärkeyttä, ja pitää sitä yhtenä niistä viesteistä, jotka nousivat esiin syksyllä 2002 Brysselissä pidetyn tietosuojadirektiivin täytäntöönpanoa koskevan kansainvälisen konferenssin yhteydessä.

Komissio kannattaa tasapainoista ja suhteellista lähestymistapaa, jonka perustana ovat sellaiset ongelmat, joita tekniikoiden avulla pyritään ratkaisemaan, sellaiset toimenpiteet, joita käytetään tavoitteiden saavuttamiseksi ja sellaiset vaikutukset, joita näillä toimenpiteillä on käyttäjiin, teollisuuteen ja koko yhteiskuntaan.

Komission asiasta vastaavat yksiköt tutkivat parhaillaan tarkkaan uusien ja kehittyvien tekniikoiden mahdollista vaikutusta Euroopan pk-yrityksiin ja sisämarkkinoiden kilpailuun. Komissio päättää jatkotoimenpiteistä kun tarkkailu on saatettu päätökseen.

----

(1)EYVL L 281, 23.11.1995.

----

----

(2004/C 33 E/130)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1535/03

esittäjä(t): Carlos Westendorp y Cabeza (PSE) komissiolle

(30. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Kasvihuonekaasujen päästökauppa

Kasvihuonekaasujen päästökauppaa koskevan direktiiviehdotuksen mukaan yritykset voivat käydä keskenään kauppaa niille myönnetyillä päästöoikeuksilla. Direktiivin voimaantulolla voisi olla huolestuttavia seurauksia tietyille aloille, sillä ehdotuksessa ei ole otettu huomioon eräitä tärkeitä, seuraavassa esitettäviä näkökohtia:

Erityisesti metallialalla tämä rajoittaisi vakavasti alan yritysten käytettävissä olevia mahdollisuuksia niiden sovittaessa toimintaansa direktiivin erityisten säännösten mukaiseksi. Niiden mukaan lisääntyneitä kustannuksia ei voi siirtää (asiakkaita ja raaka-aineiden toimittajia koskevat tarkat rajoitukset), ja teräksen tuotannolle on vain kaksi mahdollisuutta (masuuni- ja valokaariuuniprosessi, joista kummastakin säädetään direktiivissä suoraan). Lisäksi vaikka masuunit vähentävät energiantuotannon hiilidioksidipäästöjä, päästökaupasta ei hyödy niinkään terästeollisuus, vaan — ironista kyllä — pikemminkin energiayhtiöt.

Pitääkö komissio nämä seikat mielessään, jotta alan uudelleenjärjestely ei vaarantuisi nyt, kun se on vihdoin alkanut lujittua yhteisön tasolla?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(16. kesäkuuta 2003)

Komissio harkitsi kysymyksessä esiin nostettuja näkökohtia huolella valmistellessaan ehdotusta yhteisön laajuisesta kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupasta.

Yleisesti ottaen komissio pitää tärkeänä, että tehdään ero tavoitteiden ja niiden saavuttamiseen käytettävien välineiden välillä. Päästöoikeuksien kauppa on yksi niistä välineistä, joilla pannaan täytäntöön yhteisön ja jäsenvaltioiden Kioton pöytäkirjassa hyväksymät tavoitteet. Direktiiviehdotuksen yleisenä tavoitteena on luoda järjestelmä kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kauppaa varten Euroopan yhteisön sisällä vahvistamalla yhteisön tason puitteet ja huolehtimalla siitä, että päästöoikeuksilla on yhteisön laajuiset markkinat. Tämä väline on kulmakivi yhteisön strategiassa Kioton pöytäkirjan tavoitteiden täyttämiseksi mahdollisimman kustannustehokkaasti. Muihin välineisiin verrattuna päästökauppa todennäköisesti alentaa päästövähennysten kustannuksia varmistamalla, että päästövähennykset tehdään siellä, missä ne maksavat vähiten.

Päästökauppa on yhteisön tason toteutusväline, ja siten päästökaupalla on yhtenäismarkkinat, ja sillä taataan yhteiset päästöoikeuksien hinnat kaikille osallistuville yrityksille. Tämä lieventää mahdollisia vääristymiä.

Lisäksi päästökauppa yhteisön välineenä mahdollistaa oikeuksien siirtämisen sisämarkkinoilla ja siten tuotantokapasiteetin ja vastaavien oikeuksien siirtämisen sekä jäsenvaltioiden sisällä että niiden rajojen yli kaupankäyntijaksolla. Se, minkä verran jokin yritys hyötyisi väliaikaisesti jonkin laitoksen sulkemisesta, riippuu tavasta, jolla direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä.

Direktiivissä säädetään, että tehtaan toimiluvan haltija on vastuussa ainoastaan tehdasalueen suorista päästöistä. Direktiivin soveltamisalaan eivät kuulu toimiluvan haltijan toimenpiteet, joilla vähennetään epäsuorasti kasvihuonekaasupäästöjä.

----

----

(2004/C 33 E/131)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1554/03

esittäjä(t): Jean Lambert (Verts/ALE) komissiolle

(2. toukokuuta 2003)

Aihe:   Afganistanin pakolaisten kotiinpaluuta koordinoiva ryhmä (ACGR)

Afganistanin pakolaisten kotiinpaluuta koordinoiva ryhmä (ACRG, Afghanistan Coordination Return Group) kokoontuu 30. huhtikuuta 2003.

Yhdistyneen kuningaskunnan afgaanien yhdistyksen puheenjohtajaa ei ole kuitenkaan enää kutsuttu kyseiseen kokoukseen.

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(4. kesäkuuta 2003)

Afganistanin pakolaisten kotiinpaluuta koordinoivan ryhmän ACRG:n kokous, johon parlamentin jäsen viittaa, järjestettiin 30. huhtikuuta 2003. Kokoukseen osallistuivat jäsenvaltiot, jotka ovat erityisen huolestuneita afgaanien kotiinpaluusta. Kokoukseen osallistui myös lukuisia kansainvälisiä järjestöjä ja kansalaisjärjestöjä, jotka ovat erikoistuneet eritoten paluuohjelmiin, ihmisoikeuksien valvontaan ja pakolaisten suojeluun. Läsnä olivat esimerkiksi UNHCR, Amnesty International, Euroopan pakolais- ja ihmisoikeusjärjestöjen neuvottelukunnan ECRE:n edustajat ja Kansainvälinen siirtolaisjärjestö IOM. Järjestöt tiedottivat ACRG:lle tilanteen kehittymisestä Afganistanissa ja antoivat suosituksensa Afganistaniin palaamisesta, kuten ne ovat tehneet lähes kaikissa aikaisemmin järjestetyissä neljässä kokouksessa ja antaneet näin ryhmälle hyödyllisiä tietoja.

Komissio ei ole koskaan kutsunut ACRG:n kokouksiin afgaanien edustajia jäsenvaltioista, mutta on turvautunut epäviralliseen yhteydenpitoon heidän kanssaan sekä ECRE:n välittämiin afgaanien edustajien kantoihin. Tässä nimenomaisessa ACRG:n kokouksessa kierrätettiin Yhdistyneen kuningaskunnan afgaani-yhdistyksen komissiolle laatimaa lausuntoa, ja lausunnosta pyydettiin tekemään huomautuksia.

Asiasta käytäviin keskusteluihin suoraan osallistuvien afgaanien osalta on tuotava esiin, että komissio kuulee täysimääräisesti Afganistanin hallituksen edustajia kaikissa kotiinpaluuta koskevissa kysymyksissä. Unionin erityisedustaja, komission Kabulin edustuston päällikkö sekä komission oikeus- ja sisäasioiden pääosaston pääjohtaja Brysselissä ovat järjestäneet asiasta kokouksia Afganistanin pakolaisministerin kanssa. Afganistanin EU:n suurlähettiläs on lisäksi käyttänyt useaan otteeseen pysyvää kutsuaan osallistua ACRG:n kokouksiin.

----

----

(2004/C 33 E/132)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1572/03

esittäjä(t): Christos Folias (PPE-DE) komissiolle

(8. toukokuuta 2003)

Aihe:   Metsäpalojen torjunta yhteisössä

Metsien suojelu tulipaloilta on erityisen tärkeä ja kiireellinen kysymys yhteisössä, kun otetaan huomioon, että metsät edistävät maatalouden ja maaseutuympäristön, joiden olemassaolon edellytykset ovat suuressa määrin riippuvaisia ympäröivistä metsistä ja niiden hyvästä kunnosta, säilyttämistä ja kehittämistä. Kuten tunnettua, erityisesti yhteisön eteläisillä alueilla näitä metsien tehtäviä uhkaavat metsäpalot, jotka vaurioittavat laajoja metsäalueita joka vuosi.

Tätä taustaa vasten kysyn komissiolta seuraavaa: Mihin toimiin Euroopan yhteisö on ryhtynyt tukeakseen jäsenvaltioiden vapaaehtoisia palokuntia ja metsäpalojen sammutusjärjestöjä?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(10. kesäkuuta 2003)

Komissiossa on tunnustettu, että metsäpalot, joita esiintyy pääasiassa eteläisen Euroopan metsissä, voivat vaurioittaa metsiä vakavasti. Vaikka metsäpolitiikan koordinoinnin ja täytäntöönpanon päävastuu on jäsenvaltioilla, unioni on päättänyt auttaa jäsenvaltioita niiden pyrkimyksissä metsäpalojen torjumiseksi. Sen vuoksi 23. heinäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2158/92 (1) vahvistettiin metsäpalojen torjuntaa ja metsien valvontaa koskeva suunnitelma.

Suunnitelmalla pyrittiin vähentämään metsäpalojen syttymistä ja jäsenvaltioiden laatimien ja täytäntöön-panemien metsiensuojelusuunnitelmien mukaan poltettujen alueiden kokoa. Asetusta tarkistettiin useita kertoja ja sen voimassaolo päättyi 31. joulukuuta 2002.

Komissio teki 15. heinäkuuta 2002 ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi metsien ja ympäristövaikutusten seurannasta yhteisössä (”Forest Focus”) (2). Ehdotuksen tarkoituksena on uuden metsien ja ympäristövaikutusten seurantaa koskevan yhteisön toimintasuunnitelman käyttöönotto yhteisön metsien suojelemiseksi saasteilta ja metsäpaloilta. Se kattaa kuuden vuoden jakson (vuodet 2003—2008) ja siihen sisältyy uusia osatekijöitä, joiden avulla voidaan arvioida laajemmin metsäekosysteemien tilaa.

Ehdotukseen sisältyvät metsäpalojen ja niiden metsiin kohdistuneiden vaikutusten seurantaa koskevat toimet, tutkimukset metsäpalojen vaikutuksista metsäekosysteemeihin sekä integroidut ja demonstraatiohankkeet, joiden avulla voitaisiin paremmin ehkäistä metsäpaloja ja suojella eko systeemeitä. Ehdotukseen eivät sisälly metsäpalojen torjuntaa koskevat toimet, koska ne sisältyvät jo useimpien eteläisten jäsenvaltioiden alueiden maaseudun kehittämissuunnitelmiin 17. toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 mukaisesti (3). Yhteisö voi siten edelleen antaa taloudellista tukea kansallisille metsiensuojelupolitiikoille neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 ja Forest Focus -asetuksen perusteella, joilla molemmilla jatketaan kaikkia aikaisempia metsäpalojen torjumiseksi käyttöön otettuja toimia.

Neuvosto pääsi 4. maaliskuuta 2003 uuteen poliittiseen sopimukseen Forest Focus -ehdotusta koskevasta yhteisestä kannasta. Yhteinen kanta lähetetään parlamentin toiseen käsittelyyn yhteispäätösmenettelyn mukaisesti. Uuteen sopimukseen — joka on yhä keskusteltavana — sisältyy myös joitakin erityismääräyksiä tiedotuskampanjoista ja erityiskoulutuksesta metsäpalojen torjunnan alalla toimiville tahoille, jos tällaiset toimet eivät vielä sisälly maaseudun kehittämisohjelmiin. Osa näistä varoista voitaisiin käyttää myös vapaaehtoisjärjestöjen yhteisrahoitukseen, vaikka tällaisista toimista vastaavat yhä pääasiassa jäsenvaltiot ja niiden paikalliset viranomaiset.

----

(1)EYVL L 217, 31.7.1992.

(2)EYVL C 20 E, 28.1.2003.

(3)EYVL L 160, 26.6.1999.

----

----

(2004/C 33 E/133)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1573/03

esittäjä(t): Phillip Whitehead (PSE) komissiolle

(8. toukokuuta 2003)

Aihe:   ”Europe by Satellite” -projekti ja Euroopan unionin toimielimien työn esittely televisiossa

Euroopan yhteisön asioiden esittely televisiossa vaikuttaa huomattavasti kansalaisten käsityksiin Euroopan unionin toimielimistä. Voisiko komissio julkistaa Europe by Satellite -projektia koskevat seuraavat tiedot viimeiseltä kolmelta vuodelta:

Romano Prodin komission puolesta antama vastaus

(2. kesäkuuta 2003)

Komissio ilmoittaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että hänen pyytämänsä tiedot on jo lähetetty parlamentin audiovisuaaliselle palvelulle ja pian ne ovat myös Europa-verkkosivustolla.

Komissio esittää kuitenkin tietojen saannin helpottamiseksi seuraavat otteet:

1.   Kaikki Europe by Satelliten (EbS) lähetykset ja kielivaihtoehdot

EbS lähetti kaikkiaan 2 968 tuntia vuonna 2000, 3 273 tuntia vuonna 2001 ja 3 077 tuntia vuonna 2002. Tuntimäärän väheneminen vuonna 2002 johtuu päivän lehdistötilaisuuksien uusintalähetysten lopettamisesta, koska palvelu siirrettiin EbS:n verkkosivuston tilausvideopalveluun. Kaikki EbS:n materiaali on saatavilla sivustolla viikon ajan lähetyksen jälkeen.

Kaikki suorat lähetykset ovat saatavilla jopa 11 kielellä sen mukaan, montako äänikanavaa kukin toimielin voi tarjota (esim. Euroopan parlamentti tarjoaa 12 äänikanavaa, yhden alkuperäiskielisen ja 11 tulkkausta unionin virallisille kielille, kun taas komissio tarjoaa 10 ja neuvosto 4 äänikanavaa). Parlamentti ja komissio suunnittelevat tarjoavansa suoria lähetyksiä tapahtumista jopa 25 kielellä vuonna 2004.

2.   Toimielinkohtainen jako EbS:n uutiskatsauksista ja koko tapahtumasta tehdyistä lähetyksistä

3.   EbS-aineiston vastaanottaminen TV-asemilla

Kolmen viime vuoden aikana ei ole ollut käytettävissä järjestelmää, joka valvoisi jatkuvasti EbS:n lähettämien kuvien vastaanottamista TV-asemilla. Kahta kokeellista teknologiaa kuitenkin testattiin vuonna 2000 (vesileimaus) ja vuonna 2003 (picture matching) tarjouskilpailun aloittamiseksi pysyvästä järjestelmästä. Tämän valaisemiseksi jäljempänä on kaksi otetta kahdesta selonteosta:

Edellä mainitut selonteot ovat saatavilla pyynnöstä, ja ne julkaistaan pian Internet-sivustolla (1).

----

(1)  Vuoden 2002 luvut ovat pienemmät, koska tilastot kahdelta edeltävältä vuodelta sisälsivät uutiskatsausten ja koko tapahtumasta tehtyjen (suorien tai nauhoitettujen) lähetysten uusinnat. Vuosien 2000 ja 2001 luvut olisivat ilman uusintalähetyksiä noin kolmanneksen tässä mainituista luvuista.

----

----

(2004/C 33 E/134)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1575/03

esittäjä(t): Chris Davies (ELDR) komissiolle

(8. toukokuuta 2003)

Aihe:   Käytöstä poistettujen hiilikaivosten kasvihuonekaasupäästöt

Millaisen osuuden käytöstä poistettujen hiilikaivosten metaani muodostaa Euroopan unionin kasvihuonekaasupäästöistä komission arvion mukaan?

Missä jäsenvaltioissa komissio uskoo näiden päästöjen todennäköisimmin muodostavan merkittävän osan kokonaispäästöistä?

Onko olemassa luotettavaa mittausmenetelmää käytöstä poistettujen hiilikaivosten metaanipäästöjen mittaamiseksi?

Mitkä jäsenvaltiot parhaillaan tarjoavat rahallisia kannustimia tai verokannustimia hiilikaivosten metaanin poistamiseksi ja käyttämiseksi?

Onko komissiolla mitään suunnitelmia laajentaa Euroopan unionin päästökauppasuunnitelmaa salliakseen korvausten hakemisen hiilikaivoksien metaaniprojekteista?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(23. kesäkuuta 2003)

Vaikka käytössä olevien hiilikaivosten metaanipäästöistä onkin saatavana kattavat tiedot, hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin raportointia koskeviin suuntaviivoihin, jotka ovat osa ilmastonmuutosta koskevaa Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimusta, ei sisälly menetelmiä, joiden avulla voitaisiin arvioida käytöstä poistettujen hiilikaivosten metaanipäästöjä ja raportoida niistä. Toisin sanoen käytöstä poistettujen hiilikaivosten päästöjä ei toistaiseksi arvioida eikä niistä raportoida kansainvälisesti sovittujen suuntaviivojen mukaisella tavalla.

Seuraavat viisi maata ovat raportoineet merkittävistä hiilikaivosten metaanipäästöistä: Saksa, Kreikka, Espanja, Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta.

On olemassa erilaisia tapoja mitata käytöstä poistettujen hiilikaivosten metaanipäästöjä.

Eräät jäsenvaltiot kehittelevät menetelmiä optimoidakseen käytettyjen hiilikaivosten metaanipäästöjen seurannan varsinkin metaanin talteenottamisen osalta.

Komission tiedossa ei ole yhtään jäsenvaltiota, joka nykyisin tarjoaisi verokannustimia hiilikaivosten metaanin poistamiseksi ja käyttämiseksi. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat kuitenkin ilmoittaneet ehdotuksesta, jonka mukaan hiilikaivoksista talteen otettua metaania käyttävä teollisuus vapautettaisiin kokonaan kansallisesta ilmastonmuutosmaksusta. Tätä ehdotusta tutkitaan parhaillaan valtiontukisääntöjen perusteella.

Maaliskuussa 2003 neuvosto teki energiaverotusta koskevan poliittisen sovitteluratkaisun, johon sisällytettiin mahdollisuus myöntää verovapautus tai veronhuojennus sähköntuotannolle, joka perustuu käytöstä poistettujen hiilikaivosten metaanipäästöihin (katso 3. huhtikuuta 2003 päivätyn neuvoston asiakirjan 8084/03 Fisc 59 15 artiklan 1 kohdan b alakohdan neljäs luetelmakohta). Neuvosto on pyytänyt parlamentilta lausunnon tästä sovitteluratkaisusta.

Kuten muidenkin taloudellisten kannustimien tapauksessa, komissio on tietoinen vain siitä, että hiilikaivosten metaanista — myös käytöstä poistettujen hiilikaivosten metaanista — tuotetun sähkön hinta on korkeampi kuin sähkön markkinahinta Saksassa. Tämä johtuu siitä, että hiilikaivosten metaani sisältyy uusiutuvien energialähteiden määritelmään uusiutuvia energialähteitä koskevassa Saksan laissa (Erneuerbare-Energien-Gesetz, EEG). Komissio on päättänyt, että tämä toimenpide ei ole valtiontukea (valtiontukiasia NN 27/2000).

Komissio arvioi vuosina 2004 ja 2006, onko unionin päästökauppajärjestelmää syytä laajentaa muihin toimintamuotoihin ja kasvihuonekaasujen lisäpäästöihin yhteisen kannan 30 artiklan mukaisesti. Nämä arviot ovat laaja-alaisia, joten niissä tarkastellaan myös sitä, onko käytöstä poistettujen hiilikaivosten metaanipäästöt syytä tuoda yhteisön päästökauppajärjestelmän piiriin. Tällaiset muutokset edellyttävät luotettavien mittaus- ja raportointikeinojen luomista.

----

----

(2004/C 33 E/135)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1577/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(8. toukokuuta 2003)

Aihe:   Muuntogeenisten organismien käyttö maataloudessa

Riippumaton italialainen järjestö Consiglio dei diritti genetici, joka pyrkii kokoamaan yhteen luonnontieteiden, oikeustieteiden, talouselämän ja filosofian asiantuntijoita ja virittämään heidän välillään monitieteistä keskustelua biotekniikkaan liittyvistä näkökohdista, vetosi äskettäin Italian hallitukseen ja Euroopan komissioon ja pyysi niitä jakamaan toimivaltaisille viranomaisille tietoa maataloudessa käytetyistä geenitekniikan sovelluksista ja geeniteknisten keksintöjen patentoinnista. On totta, että siirtogeenisten organismien yhä lisääntyvä käyttö elintarvikkeissa ja rehuissa herättää ihmisissä huomattavaa hämmennystä ja nostattaa kuluttajien turvallisuuteen ja terveyteen liittyviä kysymyksiä, koska vielä ei tiedetä, miten muuntogeeniset organismit vaikuttavat ympäristöön ja ihmiseen. Vetoomuksen tarkoituksena on kiinnittää huomio erityisesti eräisiin järjestön tietoon tulleisiin huolestuttaviin seikkoihin, joita ovat esimerkiksi muuntogeenisten kasvien ja luonnonvaraisten kasvien luonnollinen hybridisaatio, hyönteistor-junta-aineina käytettäviä proteiineja koodaavien geenien bioakkumulaatio, alentunut immuniteettitaso marsuilla, joille on tehty kokeita lektiinin avulla muunnetuilla perunoilla, ja mahdollisuus, että viruksille vastustuskykyiset siirtogeeniset kasvit synnyttävät biologiselta luonteeltaan uudenlaisia viruksia. Ekosysteemille ja ihmisille aiheutuvien seurausten lisäksi geeniteknisten keksintöjen patentointi, joka perustuu yksityisten yritysten muodostamien keskittymien voitontavoitteluun, voi vaikuttaa huomattavasti elintarviketeollisuuteen yleensä ja maatalousjärjestelmään erityisesti muita heikommin kehittyneillä alueilla, minkä seurauksena näiden alueiden omat resurssit ovat vaarassa heikentyä.

Tämän valossa tuntuu välttämättömältä varmistaa, ettei muuntogeenisten organismien käyttö maataloudessa ja elintarviketuotannossa vaaranna maatalouden perinteisten muotojen säilymistä, ja suojella kuluttajia ja maanviljelijöiden oikeutta toimintansa jatkamiseen. Komission jäsenten Byrnen ja Wallströmin äskettäin antamissa lausunnoissa on käsitelty muuntogeenisiin organismeihin liittyviä asioita vain siltä kannalta, miten ne on otettava huomioon pakkausmerkinnöissä ja mitä tietoja niistä on annettava ostohetkellä, sen sijaan, että olisi puhuttu näiden organismien käyttöön liittyvien sosiaalisten, taloudellisten, poliittisten ja eettisten vaikutusten sääntelystä.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(29. heinäkuuta 2003)

----

(1)  Geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön ja neuvoston direktiivin 90/220/ETY kumoamisesta 12 päivänä maaliskuuta 2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/18/EY (EYVL L 106, 17.4.2001).

(2)EYVL L 43, 14.2.1997.

(3)EYVL C 304 E, 30.10.2001.

----

----

(2004/C 33 E/136)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1584/03

esittäjä(t): Philip Bushill-Matthews (PPE-DE) komissiolle

(5. toukokuuta 2003)

Aihe:   Epäoikeudenmukaiset tuet

Onko komissio tietoinen siitä, että Strasbourgin kauppakamari ja Reinin alajuoksun alueet ovat marraskuusta 2002 lähtien tukeneet RyanAirin lentoliikennettä Lontoon Stanstedin ja Strasbourgin välillä 1,7 miljoonan euron suuruisella summalla ensimmäisenä vuonna ja näin antaneet RyanAirille mahdollisuuden myydä lentolippuja keinotekoisen halpaan hintaan? Onko komissio tietoinen siitä, että tämä diskriminoiva tuki vie markkinat kilpailevalta lentoyhtiöltä Brit Airilta, jonka toiminta oli kannattavaa viime vuoteen asti? Mitä komissio aikoo tehdä ja kuinka pian komissio aikoo toimia, jotta vastaavanlaiset epäoikeudenmukaiset julkiset tuet yksityisille yrityksille saataisiin lopetettua?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(2. kesäkuuta 2003)

Komissio käsittelee tällä hetkellä kantelua, joka koskee Strasbourgin lentokentän myöntämiä tukia. Valitus on kirjattu komissiossa 16. huhtikuuta 2003. Kantelun tekijä on pyytänyt, että hänen henkilötietonsa pidetään luottamuksellisena.

Komissio päättää asiakirjan käsittelyn etenemisestä EY:n perustamissopimuksen valtiontukia koskevien määräysten (EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklat) mukaisesti tekemänsä analyysin perusteella.

Komissio muistuttaa, että se on päättänyt aloittaa virallisen tutkimuksen, joka koskee tukia, joita eräs halpalentoyhtiö on saanut eräältä lentoasemalta ja alueelta. Kyse on Ryanairin Charleroissa (Belgiassa) saamista tuista. Tutkimuksen syyt ovat julkisia, ja ne on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä (1). Asetuksen N:o 659/1999 (2) mukaisesti komission tulee tehdä asiassa päätös asianomaisilta ja Belgian viranomaisilta saamiensa tietojen perusteella.

----

(1)EYVL C 18, 25.1.2003.

(2)  Neuvoston asetus (EY N:o 659/1999, annettu 22. maaliskuuta 1999, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (EYVL L 83, 27.3.1999).

----

----

(2004/C 33 E/137)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1599/03

esittäjä(t): Caroline Jackson (PPE-DE) komissiolle

(12. toukokuuta 2003)

Aihe:   Yhdysvaltojen kansallinen standardi geneettisesti muunnellulle viljalle (viittaus kysymykseen H-0433/98)

Kysymyksen laatija viittaa esittämäänsä kysymykseen 11-0433/98 (1). Onko Yhdysvaltojen maatalousministeriö tehnyt muutoksia kansalliseen luomustandardiin hyväksymällä geneettisesti muunnellun viljan ja eläinten tehokasvatuksen tuotteet luomutuotteiksi?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(23. kesäkuuta 2003)

Yhdysvaltojen maatalousministeriön laatimassa kansallisessa luomuohjelmassa määritellään Yhdysvaltojen viralliset luomuviljelystandardit. Se tuli voimaan 22. lokakuuta 2002.

Yhdysvaltojen maatalousministeriö on lopullisessa päätöksessään tehnyt lukuisia muutoksia ehdotettuun kansalliseen luomuohjelmaan, johon parlamentin jäsen viittasi suullisessa kysymyksessään H-0433/98 toukokuussa 1998 pidetyn parlamentin istunnon kyselytunnin aikana.

Geneettisesti muunnettujen organismien osalta kansallisesta luomuohjelmasta suljetaan lopullisen päätöksen mukaisesti pois seuraavat: ”poissuljetut menetelmät: lukuisia menetelmiä organismien muuntamiseksi geneettisesti tai niiden kasvuun ja kehitykseen vaikuttamiseksi tavoilla, jotka eivät ole mahdollisia luonnonolosuhteissa tai luonnollisten prosessien avulla ja joita ei voida pitää luomutuotannon kanssa yhteensopivina. Kyseisiin menetelmiin kuuluvat solufuusio, mikrokapselointi ja makrokapselointi sekä yhdistelmä-DNA-tekniikka (mukaan lukien geenideleetio, geenin kahdentaminen, vieraan geenin istuttaminen ja geenien paikkojen muuttaminen yhdistelmä-DNA-tekniikalla). Tällaisiin menetelmiin eivät kuulu perinteinen kasvatus, konjugointi, käyminen, hybridisointi, in vitro -viljely tai kudosviljely” (Kansallinen luomuohjelma, 205 kohdan 2 alakohta). Poikkeuksena ovat rokotteet. (Kansallinen luomuohjelma, 205.105(e) §).

Karjankasvatuksen osalta kansallinen luomuohjelma edellyttää ”elinolosuhteita, joissa otetaan huomioon eläinten terveys ja luonnollinen käyttäytyminen ja joihin kuuluu muiden muassa mahdollisuus päästä ulos, auringolta suojattu alue, katettu alue, alueita, joissa eläin pääsee liikkumaan, raitista ilmaa ja suoraa auringonvaloa, joka soveltuu lajille, sen tuotantovaiheelle, ilmastolle ja ympäristölle, sekä märehtijöiden osalta mahdollisuus käydä laitumella (Kansallinen luomuohjelma, 205.239(a)§). Lisäksi luomukarjatilan tuottajan on käsiteltävä lannoituslantaa siten, ettei se saastuta satoa, maaperää eikä vettä kasviravinteilla, raskasmetalleilla tai patogeenisillä organismeilla, ja että se edistää ravinteiden kierrätystä” (Kansallinen luomuohjelma, 205kohdan 239(c) alakohta).

----

(1)  Kirjallinen vastaus 12. toukokuuta 1998.

----

----

(2004/C 33 E/138)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1605/03

esittäjä(t): Heide Rühle (Verts/ALE) komissiolle

(7. toukokuuta 2003)

Aihe:   Ympäristöviranomaisten hallussa olevien tiedon julkisuutta koskevan direktiivin mahdollinen rikkominen

Lento-onnettomuuden seurauksena saksalainen syyttäjälaitos käynnisti tutkimuksen rautatie-, laiva- ja lentoliikenteen vaarantamisesta. Tutkimusmenettely kuitenkin keskeytettiin.

Tämän jälkeen syyttäjälaitos pyysi saada käyttöönsä tutkimusasiakirjat viitaten Saksan ympäristöviranomaisten hallussa olevien tiedon julkisuutta koskevaan lakiin (UIG) ja neuvoston direktiiviin 90/313/ETY (1).

Pyyntö torjuttiin seuraavin perustein: ”Koska syyttäjälaitos on nimenomaan syyttäjäviranomainen, UIG:n 3 §:n 1 momentin 2 alamomentin 3 kohdan mukaan se ei ole tämän lain velvoitteiden alainen elin”.

Katsooko komissio, että UIG:n 3 §:n 1 momentin 2 alamomentin 3 kohtaan perustuva asiakirjapyynnön torjuminen on aiheellista, vaikka syyttäjälaitos on pelkästään tutkiva viranomainen eikä direktiivin 90/313/ETY 2 artiklan b alakohdan mukainen elin, joka käyttää tuomiovaltaa?

----

(1)EYVL L 158, 23.6.1990, s. 56.

----

----

(2004/C 33 E/139)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1612/03

esittäjä(t): Heide Rühle (Verts/ALE) komissiolle

(13. toukokuuta 2003)

Aihe:   Ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta annetun direktiivin mahdollinen rikkominen

Saksan liikenteestä, rakentamisesta ja asunnoista vastaava ministeriö on teettänyt useasta liikenteen alalla toteutettavasta hankkeesta kustannushyötytutkimuksen, joka kytkeytyy osittain hankkeiden ympäristövaikutuksia koskevaan arviointiin. Saadut tulokset on tarkoitus sisällyttää myös lakiehdotukseen, jolla pyritään Saksan tieliikennesuunnitelman uudistamiseen.

Saksan liittohallitus on pyytänyt osavaltioiden hallituksia ottamaan kantaa tämän kustannushyöty-tutkimuksen tuloksiin. Baden-Württembergin osavaltion liikenneministeriö puolestaan on pyytänyt kannanottoa osavaltioiden hallintopiirin keskusvirastoilta (Regierungspräsidium).

Baden-Württembergin osavaltion Karlsruhen hallintopiirin keskusvirastoa pyydettiin toimittamaan kopio kyseisestä kannanotosta ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta annetun direktiivin ja vastaavan lain mukaisesti.

Katsooko komissio, että keskusvirasto saa kieltäytyä toimittamasta antamaansa kannanottoa sillä perusteella, että on kyse sellaisesta asiakirjasta, jonka (alemmalla tasolla oleva) keskusvirasto on laatinut (ylemmällä tasolla olevalle) osavaltion hallituksen ministeriölle, joka on lainsäädäntövaltaa käyttävä elin (direktiivin 90/313/ETY 2 artiklan b kohta (1))?

Margot Wallströmin komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin P-1605/03 ja E-1612/03

(25. kesäkuuta 2003)

Molemmat arvoisan parlamentin jäsenen esittämät kysymykset koskevat sitä, onko ympäristöä koskevan tiedon saantia koskevan Saksan lain (Umweltinformationsgesetz) 3 §:n 1 momentti sopusoinnussa ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta 7. kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/313/ETY 2 artiklan b kohdan kanssa.

Tämän direktiivin 2 artiklan b kohdan mukaan ”viranomaisella” tarkoitetaan kansallisen, alueellisen tai paikallisen tason hallintoa, jolla on ympäristöön liittyviä tehtäviä ja jolla on hallussaan siihen liittyvää tietoa, lukuun ottamatta tuomio- tai lainsäädäntövaltaa käyttäviä elimiä.

Ympäristöä koskevan tiedon saantia koskevan Saksan lain 3 §:n 1 momentissa rajataan pois kaikki ”tuomiovaltaa käyttävät elimet”, joista esitetään laaja tulkinta: poisrajaaminen koskee tuomioistuimia sekä syyteasioista ja kurinpitomenettelyistä vastaavia viranomaisia.

Direktiivin 90/313/ETY tulkinta on Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tehtävä. Komissio katsoo, että yleisellä tasolla direktiivissä pyritään luomaan viranomaisten hallussa olevan ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaus, minkä vuoksi poikkeuksia on tulkittava ahtaasti. Tuomioistuinmenettelyjen ja tuomioiden kaltaiset tuomiovaltaan liittyvät toimet ovat kaikissa jäsenvaltioissa periaatteessa julkisia. Syyttäjäviranomaisten toiminta ei sitä vastoin tavallisesti ole julkista. Lisäksi ne saattavat olla riippuvaisia poliittisten tai hallinnollisten elinten antamista ohjeista, mikä taas ei ole asianlaita tuomareiden tapauksessa. Näin ollen syyttäjäviranomaisten toiminta ei näytä liittyvän tuomiovaltaan. Tämän vuoksi syyttäjäviranomaisen hallussa olevan tiedon saantia ei tavallisesti pidä rajoittaa ainakaan arvoisan parlamentin jäsenen esille ottaman tapauksen kaltaisissa asioissa, joissa tutkimukset on lopetettu.

Direktiivissä 90/313/ETY annetaan kuitenkin jäsenvaltioille mahdollisuus kieltäytyä antamasta tietoa asioista, jotka ovat tai ovat olleet tutkintamenettelyn kohteena (3 artiklan 2 kohdan kolmas luetelmakohta). Direktiivin 90/313/ETY nykyisen sanamuodon mukaan syyttäjäviranomaiset voivat siis kieltäytyä antamasta ympäristöä koskevaa tietoa, joka on ollut tutkintamenettelyn kohteena, mikäli kyseisen jäsenvaltion täytäntöönpanolainsäädännössä näin säädetään.

Lainsäädäntövaltaa käyttävistä elimistä Saksan lainsäädännössä säädetään, että liittovaltion ja osavaltioiden korkeimmat viranomaiset rajataan pois, mikäli ne toimivat lainsäädäntövallan käyttäjinä. Kirjallisen kysymyksen E-1612/03 sisällöstä käy ilmi, että Regierungspräsidium Karlsruhe ei katso olevansa osavaltion korkein viranomainen mutta että se ei anna tietoa kustannus-hyötyanalyysia koskevista huomautuksistaan, koska Baden-Württembergin osavaltion liikenneministeriö ei osavaltion korkeimpana viranomaisena, jolle Regierungspräsidium Karlsruhe lähettää nämä huomautukset, kuulu kyseisen lainsäädännön soveltamisalaan, sillä huomautukset otetaan huomioon lainsäädännön valmisteluvaiheessa.

Komissio katsoo, että hallintoviranomaisen lausunto, joka annetaan lainsäädäntömenettelyä valmisteltaessa tai lainsäädäntömenettelyn aikana, ei missään tapauksessa ole osa lainsäädäntömenettelyä. Ei ole merkityksellistä, onko hallintoviranomainen jäsenvaltion tai alueen korkein hallintoviranomainen vai ei. Direktiivin 90/313/ETY tarkoituksena on todellakin tehdä mahdolliseksi mahdollisimman laaja ympäristöä koskevan tiedon saanti. Asiassa C-321/96, Mecklenburg, antamassaan tuomiossa (Kok. 1998, s. I-3809) Euroopan yhteisöjen tuomioistuin tunnusti tämän toimintatavan, jossa hallintoviranomaisen tasolla ei ole merkitystä. Näiden seikkojen perusteella komissio tutkii parhaillaan kantelua, jonka aiheena on tämä kieltäytyminen tietojen antamisesta.

Komissio haluaa myös kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomion viimeaikaisiin edistysaskeliin ympäristöä koskevan tiedon saannin parantamisen alalla. Komissio antoi 29. kesäkuuta 2000 neuvostolle ja parlamentille direktiivin 90/313/ETY 8 artiklassa tarkoitetun kertomuksen (2) direktiivin 90/313/ETY soveltamisesta saadusta kokemuksesta. Kertomuksen sivulla 10 komissio ilmoitti, että yhden havaituista ongelma-alueista muodostivat julkistettavaksi pyydetyn tiedon sekä tietojen julkistamisesta vastaavien viranomaisten ja muiden toimielinten määritelmät. Komissio katsoi, että niitä olisi selvennettävä kunkin asianomaisen kategorian laajentamiseksi.

Komissio hyväksyi 29. kesäkuuta 2000 ehdotuksen (3) uudeksi direktiiviksi, jolla muutetaan direktiiviä 90/313/ETY ja jonka tavoitteena oli korjata direktiivin 90/313/ETY käytännön soveltamisessa havaitut puutteet sekä samalla valmistella vuonna 1998 allekirjoitetun, tiedon saantia, kansalaisten osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku-ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan YK:n Euroopan talouskomission yleissopimuksen (ns. Århusin yleissopimuksen) ratifiointia.

Lainsäädäntöprosessin tuloksena direktiivi 2003/4/EY ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta (4) annettiin 28. tammikuuta 2003. Tämän direktiivin 2 artiklan 2 kohdassa ilmaistaan entistä selkeämmin, mitkä viranomaiset kuuluvat direktiivin soveltamisalaan, ja säädetään seuraavaa: ”Jäsenvaltiot voivat säätää, että tämä määritelmä ei koske elimiä tai laitoksia silloin kun ne toimivat tuomio- tai lainsäädäntövallan käyttäjinä”.

Komissio on tietoinen siitä, että Saksan viranomaiset valmistelevat parhaillaan ympäristöä koskevan tiedon saantia koskevan lain muuttamista direktiivissä 2003/4/EY säädettyjen velvollisuuksien täyttämiseksi.

Seuratessaan jäsenvaltioiden lainsäädäntöprosesseja voimassa olevan lainsäädännön saattamiseksi sopusointuun direktiivin 2003/4/EY kanssa komissio ottaa asianmukaisella tavalla huomioon arvoisan parlamentin jäsenen esille ottamat seikat edellä esitetyllä tavalla.

----

(1)EYVL L 158, 23.6.1990, s. 56.

(2)  KOM(2000) 400 lopullinen.

(3)EYVL C 337 E, 28.11.2000.

(4)EUVL L 41, 14.2.2003.

----

----

(2004/C 33 E/140)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1608/03

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(7. toukokuuta 2003)

Aihe:   Vanhentuneiden kasvinsuojeluaineiden hävittäminen

Kirjalliseen kysymykseen P-0480/03 (1) antamassaan vastauksessa komissio ilmoittaa, ettei yksikään ehdokasvaltio vielä ole vastannut 28 Euroopan parlamentin jäsenen kirjelmään, joka koski taloudellisen tuen myöntämistä vanhentuneiden kasvinsuojeluaineiden inventointiin ja hävittämiseen. Toisaalta komissio on jo useita kertoja tunnustanut näihin vanhentuneisiin kasvinsuojeluaineisiin liittyvät ongelmat.

Samalla komissio jättää vastaamatta kysymykseen siitä, onko ehdokasvaltioilla nyt riittävästi tarkoituksenmukaisia ja tehokkaita polttouuneja vanhentuneiden kasvinsuojeluaineiden (ja mahdollisesti muiden nykyisessä EU:ssa kiellettyjen vaarallisten aineiden) hävittämiseen.

Voiko komissio ilmoittaa, ovatko ehdokasvaltioiden polttouunit vanhentuneiden kasvinsuojeluaineiden polttamista koskevien komission tiukimpien turvanormien mukaisia ja mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä, jos näin ei ole?

Voiko komissio ilmoittaa, kuinka suuri vanhentuneiden kasvinsuojeluaineiden osuus on hitaasti hajoavien saasteiden aiheuttaman saastumisen arviointia koskevien seitsemän jäsenvaltion esittämistä tukihakemuksista ja kuinka suuri osuus tämä on vanhentuneiden kasvinsuojeluaineiden (arvioidusta) kokonaismäärästä?

Onko komissio edelleen sitä mieltä, että ehdokasvaltioiden on omasta aloitteestaan haettava vanhentuneiden kasvinsuojeluaineiden hävittämiseen myönnettävää taloudellista tukea, kun on ilmeistä, että ehdokasvaltiot eivät useankaan, muun muassa Euroopan parlamentin esittämän, kehotuksen jälkeen ole ymmärtäneet, että tämä ongelma ja sen mahdolliset seuraukset Euroopan kansanterveydelle on otettava vakavasti? Jos on, millä perusteella.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(13. kesäkuuta 2003)

Ympäristölukua käsittelevissä liittymisneuvotteluissa liittyvistä valtioista yhdeksän sitoutui noudattamaan täysin jätteenpoltosta 4 päivänä joulukuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/76/EY (2) säännöksiä uusissa polttolaitoksissa liittymiseensä mennessä ja olemassa olevissa poltto- laitoksissa direktiivissä säädettyyn päivämäärään, 28. joulukuuta 2005, mennessä. Slovakialle on myönnetty siirtymäkausi vuoden 2006 loppuun mennessä tiettyjen polttolaitosten saattamiseksi vaaditulle tasolle. Vaarallisten jätteiden polttamisesta 16 päivänä joulukuuta 1994 annettuun neuvoston direktiiviin 94/67/EY (3) liittyen Unkarille myönnettiin siirtymäkausi 30. kesäkuuta 2005 asti tiettyjen polttolaitosten päästörajojen ja -mittausten suhteen.

Liittyvistä ja ehdokasvaltioista seitsemän on jättänyt hakemuksen kartoitustyöstä (4) hitaasti hajoaviin orgaanisiin yhdisteisiin liittyvästä saastumisesta. Komissio ei pysty osoittamaan, mikä on vanhentuneiden kasvinsuojeluaineiden osuus, eikä komissiolla ole tiedossaan vanhentuneiden kasvinsuojeluaineiden kokonaismäärää. Kysymys kuuluu hitaasti hajoavia orgaanisia yhdisteitä koskevan Tukholman yleissopimuksen soveltamisalaan, kuten mainittiin vastauksessa parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen P-0480/03. Kymmenessä liittyvässä valtiossa tehdyn tutkimuksen (5) mukaan POP-yhdisteiden osuus näyttää vaihtelevan paljon maakohtaisesti. Neljässä liittyvässä valtiossa, jossa oli suuret varastot vanhentuneita kasvinsuojeluaineita, POP-jätteen arvioitu osuus vaihtelee 1,4 ja 30 prosentin välillä.

Vastuu ja aloitteenteko taloudellisen avun saamiseksi vanhentuneiden kasvinsuojeluaineiden tuhoamiseen kuuluu selkeästi liittyville ja ehdokasvaltioille. Niiden velvollisuutena on huolehtia, että direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä ja että se on pantu täytäntöön viimeistään silloin kun valtio liittyy Euroopan unioniin, edellä mainituin rajoitetuin poikkeuksin. Komissio valvoo tarkoin valtioiden valmisteluja sekä auttaa niitä ongelman laajuuden arvioinnissa. Tämän takia komissio tilasi edellä mainitun tutkimuksen. Yhteisön rahoitusvälineet, kuten Phare- ja Ispa-ohjelmat, ovat periaatteessa käytettävissä vanhentuneiden kasvinsuojeluaineiden asianmukaiseen käsittelyyn ehdokasmaissa niiden erityisehtojen mukaisesti, jotka on määritelty näille ohjelmille. Liittymisen jälkeen valtiot voivat saada rahoitusta rakenne-ja koheesiorahastoilta tätä tarkoitusta varten.

----

(1)EUVL C 268 E, 7.11.2003.

(2)EYVL L 332, 28.12.2000.

(3)EYVL L 365, 31.12.1994.

(4)  Lisää tietoa hakemuksista on verkkosivuilla http://www.gefonline.org/.

(5)  Euroopan komission ympäristöasioiden pääosasto, ”Vanhentuneiden kasvinsuojeluaineiden tila ehdokasvaltioissa”. Loppuraportti, syyskuu 2002.

----

----

(2004/C 33 E/141)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1609/03

esittäjä(t): Claude Moraes (PSE) komissiolle

(7. toukokuuta 2003)

Aihe:   Ihmiskauppaa käsittelevä asiantuntijaryhmä

Voiko komissio antaa yksityiskohtaista tietoa sen alaisuuteen kuuluvan ihmiskauppaa käsittelevän asiantuntijaryhmän tarkoituksesta ja toimivallasta?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(3. kesäkuuta 2003)

Komissio on tehnyt 25. maaliskuuta 2003 päätöksen 2003/209/EY ”ihmiskauppaa käsittelevän asiantuntijaryhmän” nimellä tunnettavan neuvoa-antavan ryhmän perustamisesta (1).

Asiantuntijaryhmä on tärkeä osa Brysselin julistuksen toteuttamista. Julistus on Brysselissä 18.—20. syyskuuta 2002 pidetyn eurooppalaisen konferenssin ”Ihmiskaupan ehkäiseminen ja torjunta — 2000-luvun globaali haaste” tulos. Brysselin julistuksessa on liitteenä suosituksia, standardeja ja parhaita toimintatapoja. Asiantuntijaryhmä osallistuu merkittävällä tavalla ihmiskaupan ehkäisemisen ja torjunnan kehittämiseen. Päätöksen 2 artiklan mukaan komissio voi kuulla asiantuntijaryhmää missä tahansa ihmiskauppaan liittyvissä kysymyksissä. Erityisesti asiantuntijaryhmä antaa 9 kuukauden kuluessa perustamisestaan Brysselin julistuksessa esitettyjen suositusten perusteella selvityksen, jonka avulla komissio voi esittää konkreettisia ehdotuksia EU:n tasolla, esimerkiksi toimintasuunnitelman tai tiedonannon.

Asiantuntijaryhmässä on 20 jäsentä. Komissio nimittää jäsenet EU:n jäsenvaltioiden ja ehdokasmaiden hallitusten sekä hallitustenvälisten, kansainvälisten ja valtiosta riippumattomien järjestöjen ehdotusten perusteella laadittavan luettelon pohjalta. Komissio julkaisee luettelon asiantuntijaryhmän jäsenistä Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Komission päätöksen 5 artiklan mukaan asiantuntijaryhmän jäsenet eivät saa työstään palkkiota. Matkakustannukset korvataan neuvoa-antavia komiteoita (A-07031) koskevien sääntöjen mukaan. Vuosittain tarvittaneen neljä asiantuntijaryhmän täysistuntoa ja neljä työryhmäkokousta (komission päätöksen 6 artiklan mukaan tilapäiset työryhmätkin ovat mahdollisia). Kokoontumisten määrää saatetaan joutua harkitsemaan uudelleen talousarviovaatimusten ja asiantuntijaryhmän oman näkemyksen mukaan, sitten kun ryhmä on muodostettu.

----

(1)EUVL L 79, 26.3.2003.

----

----

(2004/C 33 E/142)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1611/03

esittäjä(t): Jean-Louis Bernié (EDD) komissiolle

(7. toukokuuta 2003)

Aihe:   Viljan markkinointi

Viljan markkinointi on Ranskaa lukuun ottamatta vapaata Euroopan unionissa. Maanviljelijät voivat myydä tuotantonsa vapaasti ja taata sen täydellisen jäljitettävyyden toisin kuin suurissa siiloissa varastoidun tuotannon kohdalla.

Viljakauppa muodostaa Ranskassa monopolin, johon kuuluvat ainoastaan Office National Interprofessionnel des Céréales (ONIC) -viraston (kansallinen vilja-alan virasto) hyväksymät varastointielimet, joiden kautta kaikki viljan myynti pakostakin hoituu. Hyväksytyt varastoijat pidättävät veroluonteiset maksut, joita tarvitaan esimerkiksi ONICin toimintaan, joka puolestaan antaa niille rahallista tukea.

Tällaisessa tilanteessa ranskalaisia viljantuottajia ja -kuluttajia rangaistaan sekä rahallisesti että puuttuvalla mahdollisuudella tehdä kauppaa vapaasti. Ranskalainen viljantuottaja ei esimerkiksi saa myydä tuotantoaan suoraan kasvattajalle.

ONICin antamat määräykset näyttävät aiheuttavan esteen yhteisön kaupalle ja kaupankäynnin vapaudelle.

Mitä mieltä komissio on edellä mainitusta Ranskan sisäisestä tilanteesta?

Onko komissiolla ehdotuksia tilanteen korjaamiseksi?

Franz Fischlerin komission puolesta antama täydentävä vastaus

(25. heinäkuuta 2003)

Ranskalainen hyväksyttyjen varastoijien järjestelmä luotiin 22. syyskuuta 1967 annetulla määräyksellä no 67-812, ja sillä korvattiin varastoijaorganisaatioiden järjestelmä, jotta Ranska voisi noudattaa vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä johtuvia velvoitteitaan asetuksen N:o 120/67/ETY (1) tultua voimaan. Komission käytettävissä olevien tietojen mukaan nykyisessä järjestelmässä asetetaan puolueettomat ja syrjimättömät ehdot varastoijan toimen harjoittamiselle yhteisen edun vuoksi, eikä se haittaa vilja-alan yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteiden toteutumista.

Järjestelmällä pyritään toisaalta suojelemaan heikointa osapuolta, joka on tässä tapauksessa tuottaja, varmistamalla viljan käteismaksut ja kaupan jatkuvuus, ja toisaalta säilyttämään viljan laatu kaupan eri vaiheissa. Järjestelmän ansiosta saadaan myös luotettavia tilastotietoja viljamarkkinoista ja voidaan seurata tuottajien maksettaviksi tulevien veronluonteisten maksujen perimistä. Tuottajan vapaus valita ostaja on säilynyt, koska hyväksytyt varastoijat ovat keskenään kilpailutilanteessa. Myös hintojen määräytyminen vapaasti kysynnän ja tarjonnan mukaan on suojattu, joten järjestelmä ei vaikuta hintojen muotoutumiseen, eikä se vaikuta yhteisön sisäisiin kauppavirtoihin eikä muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden toimijoiden vapaaseen palvelujen tarjoamiseen.

Komissio hyväksyi 19. lokakuuta 2000 vilja-alan toimien rahoittamista varten perittyjen veronkaltaisten maksujen järjestelmän nykyisessä muodossaan sisämarkkinoille soveltuvana, koska se ei heikennä muista jäsenvaltioista eikä unionin ulkopuolisista maista tulevien tuotteiden asemaa eikä kyseenalaista vilja-alan yhteisellä markkinajärjestelyllä toimeenpantua viljantuottajien tulopolitiikkaa (valtiontuet, Ranska, N 514/2000).

----

(1)  Asetus 120/67/ETY, annettu 13.6.1967, vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä. EYVL 117, 19.6.1967.

----

----

(2004/C 33 E/143)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1618/03

esittäjä(t): José Ribeiro e Castro (UEN) komissiolle

(13. toukokuuta 2003)

Aihe:   Rakennerahastot ja koheesiorahasto Portugalissa II

Kirjallisessa kysymyksessäni P-0976/03 (1) tiedustelin komissiolta erityisesti komission jäsenen Günter Verheugenin merkittävistä lausunnoista. Hän on todennut, että komissio ehdottaa, että Portugalin saaman tuen taso seuraavassa rahoituspaketissa on suurin piirtein sama. On luonnollista, että näiden lausuntojen käsitetään vastaavan komission yksimielistä näkemystä. Vaikka on tunnustettava, että vastauksessa on yritetty antaa asianmukaista tietoa, siinä on kuitenkin sivuutettu tämä kysymys, jonka esitän periaatteessa uudelleen.

Itse asiassa komission jäsen Michel Barnier lupaa huomattavasti vähemmän kuin komission jäsen Verheugen Portugalissa. Annetussa kirjallisessa vastauksessa todetaan pelkästään, että vuoden 2006 jälkeen harjoitettavaa yhteisön koheesiopolitiikkaa koskeva pohdintaprosessi on vielä tässä vaiheessa avoin ja että rahoitusnäkymät vuoden 2006 jälkeiseksi kaudeksi esitellään myöhemmin, minkä vuoksi tällä hetkellä ei ole mahdollista ilmoittaa Portugalille vuoden 2006 jälkeen myönnettäviä suuntaa-antavia määriä.

Kysyn komissiolta seuraavaa:

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(5. elokuuta 2003)

Kuten vastauksessa arvoisan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen P-0976/03 todettiin, pohdinta yhteisön koheesiopolitiikan tulevaisuudesta vuoden 2006 jälkeen jatkuu edelleen komission sisällä.

Laajentumisasioista vastaavan komissaarin haastattelusta ja erityisesti arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemasta lausunnosta kirjoitettiin eri tavoin useissa portugalilaisissa sanomalehdissä (Diário Económico, Correio da Manhã jne.). Komissaari itse asiassa viittasi tunnettuun komission kantaan, jonka mukaan laajentumisen nk. tilastovaikutus olisi otettava huomioon ajanjaksona 2007—2013, jotta ei aiheutettaisi haittaa nykyisten jäsenvaltioiden tietyille alueille, jotka eivät unionin laajentuessa enää täyttäisi tavoitteen 1 tukikelpoisuusehtoja.

Komissio antaa vuoden 2003 lopussa koheesiota käsittelevän kolmannen väliraportin yhteydessä vuoden 2006 jälkeistä koheesiopolitiikkaa koskevat taloudelliset ja sosiaaliset ehdotuksensa. Ehdotukset vuoden 2006 jälkeisen ajan rahoitusnäkymistä annetaan myöhemmin. Jo tässä vaiheessa komissio voi ilmoittaa kysyjälle, että se pyrkii oikeudenmukaiseen ja merkitykselliseen ratkaisuun niiden alueiden osalta, joihin keskimääräisen BKT/asukas alenemisen aiheuttama tilastovaikutus kohdistuu.

----

(1)EUVL C 268 E, 7.11.2003.

----

----

(2004/C 33 E/144)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1620/03

esittäjä(t): Patricia McKenna (Verts/ALE) komissiolle

(7. toukokuuta 2003)

Aihe:   Lough Conn -järven nieriäkannan häviäminen Irlannissa

Irlannin kalastuksesta vastaava keskusvirasto toteutti vuosina 1978 ja 1984 Irlannissa County Mayon kreivikunnassa sijaitsevan Lough Conn -järven nieriäkannan kartoituksen. Näiden kartoitusten aikaan järven nieriäkanta oli hyvä. Myöhemmin, vuosina 1994, 1998 ja 2001, suoritetut kartoitukset osoittivat kannan hävinneen, ja nyt tämän ainutlaatuisen kalalajin arvellaan kuolleen sukupuuttoon kyseisessä järvessä. Tiedemiesten mukaan lajin häviäminen johtuu järven liiallisesta rehevöitymisestä. Vaikka järvessä on hyvin monenlaisia ravinteita, lajin häviämisen uskotaan johtuvan 1990-luvun alkupuolella nieriän kutualueilla syksyn ja alkutalven aikana esiintyneistä liian runsaista leväkasvustoista, joissa oli myös sinilevää (näitä leväkukintoja esiintyy edelleen, erityisesti leutoina talvipäivinä, jolloin tuulee kevyesti). Kutualueita peitti tällöin paksu kerros puuromaista, Anabaena-sinilevästä (jonka tiedetään muuttuvan myrkylliseksi tietyissä olosuhteissa) koostuvaa levämassaa. Nieriän tiedetään karttavan tällaista levämassaa ja kutevan ainoastaan puhtaille karikoille. Nieriän häviämiselle Irlannista on monta selitystä, mutta asiantuntijat uskovat, että Lough Conn -järvellä lajin häviäminen johtuu nimen omaan siitä, että erityisesti fosforipitoiset ravinteet kuormittavat järveä aikaisempaa enemmän.

Vaikka (OECD:n luokituksen mukainen ja lakisääteisen viranomaisen suorittama) näytteen ottaminen keskeltä järveä on järvien luokittelun kannalta käytännöllinen ratkaisu, se ei välttämättä anna todenmukaista kuvaa tilanteesta rannoilla, sillä jos esimerkiksi leväpitoisuutta kuvaavan klorofylli-a:n määrä mitataan keskeltä järveä, leväkukintojen lisääntyminen rannoilla nieriän kudun kannalta ratkaisevana ajankohtana ei näy mittauksissa. Viime aikoina myös järven taimenkanta on romahtanut, minkä niin ikään arvioidaan johtuvan ravinteiden lisääntymisestä (josta seuraa, että esimerkiksi särkikalojen määrä järvessä lisääntyy).

Vaikka jätevesien valvonnalla on saatu aikaan hyviä tuloksia, ravinteiden määrä lisääntyy edelleen merkittävästi muiden alojen päästöjen takia.

Katsooko komissio, että Lough Conn -järven jatkuva rehevöityminen johtuu suurelta osin siitä, että Irlannin viranomaiset eivät ole valvoneet ja rajoittaneet fosforipitoisia päästöjä järveen ja että viranomaisten toiminta näin ollen on vastoin vaarallisista aineista annettua direktiiviä?

Katsooko komissio, että järviä, joissa elää nieriän kaltaisia arkoja lajeja, olisi suojeltava erityistoimenpiteillä ravinteiden ja fosforikuormituksen lisääntymiseltä?

Eikö Irlannin olisi palautettava järven olosuhteet sellaisiksi, että sen luonnolliset nieriä- ja taimenkannat elpyisivät eli toisin sanoen vähennettävä merkittävästi ravinteiden joutumista järveen?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(12. kesäkuuta 2003)

Komissio on tietoinen siitä, että monien Irlannin järvien veden laatu on heikentynyt viime vuosikymmeninä. Kysymykseen liittyvät direktiivit ovat vaarallisista aineista annettu direktiivi (1) sekä yhteisön vesipolitiikan puitedirektiivi (2).

Komissio on myös tietoinen parlamentin jäsenen mainitsemasta tilanteesta eli nieriäkannan katoamisesta Lough Conn -järvestä 1980-luvulla. Komissio uskoo tilanteen johtuvan todennäköisesti fosforipitoisten jätteiden lisääntyneen määrän aiheuttamasta rehevöitymistä, jonka seurauksena eri lajien kutualueet kerrostuvat järvien rannalle. On arvioitu, että 1980-luvulla eri lähteistä peräisin oleva fosforikuormitus järvessä kasvoi kaksinkertaiseksi. Epäillään myös, että onkijoiden suosimien särjen ja hauen istuttaminen olisi toinen nieriäkannan häviämiseen vaikuttanut tekijä.

Vaarallisista aineista annetussa direktiivissä säädetään toimenpiteistä direktiivin liitteessä lueteltujen aineryhmien suhteen. Fosforin epäorgaaniset yhdisteet mainitaan liitteen II luettelossa, ja näin ollen jäsenvaltiot ovat velvollisia kehittämään ja panemaan täytäntöön näitä aineita koskevia saastetta vähentäviä toimintaohjelmia. Toimintaohjelmiin tulee sisältyä fosforipäästöihin liittyvät laatutavoitteet sekä näihin tavoitteisiin ja päästöstandardeihin perustuva lupajärjestelmä. Direktiivissä säädetään myös, etteivät täytäntöönpanotoimenpiteet saa aiheuttaa suorasti tai epäsuorasti veden saastumisen lisääntymistä (ns. vallitsevan tilanteen säilyttävä määräys).

Vuonna 2002 komissio käynnisti Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa oikeustoimet Irlantia vastaan, koska Irlanti ei ole noudattanut vaarallisista aineista annettua direktiiviä (3). Komissio muun muassa totesi, ettei Irlanti ollut määritellyt direktiivin mukaisia laatutavoitteita fosforipäästöille irlantilaisissa järvissä. Irlannin lainsäädännön mukaan Lough Conn -järven veden laatu katsotaan tyydyttäväksi, mutta komissio katsoo, että järven veden laatu on heikentynyt, kuten muun muassa nieriäkannan katoaminen osoittaa. Myöskään vallitsevan tilanteen säilyttävää määräystä ei ole noudatettu. Tuomioistuin ei ole vielä tehnyt tapauksesta päätöstä.

Komissio on parlamentin jäsenen kanssa samaa mieltä siitä, että järviä, joissa on nieriän kaltaisia saasteille herkkiä lajeja, tulee suojella rehevöitymiseltä. Vaarallisista aineista annetun direktiivin lisäksi komissio haluaa myös muistuttaa vesipolitiikan puitedirektiivistä, jossa säädetään kattavasta vesiensuojelusta (joet, järvet, rannikkovedet ja pohjavedet), johon sisältyy kaikki vaikutuslähteet ja jossa säädetään sitova velvoitus veden hyvän laadun (”hyvä tila”) saavuttamisesta kaikissa edellä mainituissa vesissä vuoteen 2015 mennessä. Arvioitaessa pintavesien, kuten järvien, tilaa keskitytään tarkastelemaan ekologisia muuttujia (mikrofauna, mikrofloora, kalalajit) ja sallitaan vain pienet poikkeavuudet erittäin hyvän tilan ja hyvän tilan välillä. Tällaisten juridisesti sitovien korjaustoimenpiteiden tarkoituksena on kääntää menneisyyden kielteiset suuntaukset myönteiseksi ja saada jälleen aikaan kestävä ekosysteemi, johon kuuluu myös kalakannan riittävä moninaisuus ja riittävät kalamäärät. Tarvittavien toimenpiteiden osoittaminen edellyttää, että kansalaiset, kansalaisjärjestöt, sidosryhmät ja kaikki tahot, joille asia on tärkeä, osallistuvat hankkeeseen. Heillä on myös juridinen oikeus saada käsiinsä kaikki asiaan liittyvä tieto ja asiaa käsittelevät tausta-asiakirjat.

----

(1)  Tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4 päivänä toukokuuta 1976 annettu neuvoston direktiivi 76/464/ETY, EYVL L 129, 18.5.1976.

(2)  Yhteisön vesipolitiikan puitteista 23 päivänä lokakuuta 2000 annettu direktiivi 2000/60/EY, EYVL L 327, 22.12.2000.

(3)  C-282/02.

----

----

(2004/C 33 E/145)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1625/03

esittäjä(t): Caroline Jackson (PPE-DE) komissiolle

(13. toukokuuta 2003)

Aihe:   Muna-alan erityisaseman tunnustaminen kolmansista valtioista tapahtuvan tuonnin vuoksi

Euroopan unionin munateollisuutta säätelee elintarviketurvallisuutta sekä eläinten hyvinvointia koskeva lisälainsäädäntö. Onko komissio yhtä mieltä siitä, että muna-ala täytyisi tunnustaa herkäksi alaksi kolmansista valtioista tapahtuvan tuonnin vuoksi?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(27. kesäkuuta 2003)

Munien tuotannon erityistapauksessa munivien kanojen suojelun vähimmäisvaatimuksista 19. heinäkuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/74/EY (1) 10 artiklan mukaisesti on laadittava ulkopuolinen tutkimus munivien kanojen hyvinvointia koskevan yhteisön lainsäädännön sosiaalis-taloudellisista seurauksista kolmansissa maissa. Tutkimustuloksista on apua muna-alan herkkyyttä määriteltäessä.

Komissio on lisäksi vahvistanut Maailman kauppajärjestön (WTO) kanssa käytävissä maatalousneuvotteluissa, miten tärkeää on, ettei kaupan vapautuminen vaaranna pyrkimyksiä parantaa eläinten hyvinvointia. Näin ollen ehdotetaan, että ne korvaukset, joilla on tarkoitus kattaa eläinten hyvinvointiin liittyvissä normeissa edellytetyt lisäkustannukset, jätetään pois alennussitoumuksista (”vihreästä laatikosta”) silloin, kun voidaan todistaa, että kyseiset kustannukset johtuvat suoraan tiukempien vaatimusten vahvistamisesta eivätkä ne häiritse kauppaa tai häiritsevät sitä mahdollisimman vähän.

----

(1)EYVL L 203, 3.8.1999.

----

----

(2004/C 33 E/146)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1639/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(16. toukokuuta 2003)

Aihe:   Lisätoimet elinkeinojen edistämiseksi alueilla, joissa romanikansa muodostaa suuren osan väestöstä

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(19. elokuuta 2003)

Toukokuussa 2002 julkaisutssa komission asiakirjassa ”EU:n tuki Keski- ja Itä-Euroopan romaniyhteisöille” arvioidaan, että romaniväestön määrä Euroopan unionissa kasvaa noin 1,5 miljoonalla hengellä unionin laajennuttua 25:een jäsenvaltioon. Bulgariaan ja Romaniaan laajentumisen myötä romanien määrä kasvaisi vielä noin kolmella miljoonalla hengellä.

Komissio aikoo varmistaa, että viranomaiset sekä nykyisten jäsenvaltioiden, uusien jäsenvaltioiden ja ehdokasmaiden muut toimijat käyttävät mahdollisimman tehokkaasti yhteisön tasolla saatavilla olevia eri tukivälineitä romaniyhteisöjen tilanteen parantamiseksi.

Unionissa toimitaan jo nyt erittäin aktiivisesti Euroopan romaniyhteisöjen tilanteen parantamiseksi. Yksistään kolmen viime vuoden aikana Phare-ohjelmasta on myönnetty yli 77 miljoonaa euroa Unkarissa, Tšekissä, Slovakiassa, Bulgariassa ja Romaniassa toteuttaville hankkeille, jotka koskevat romaniyhteisöjä.

Vastaavia aloitteita rahoitetaan nykyisissä jäsenvaltioissa (mm. Espanjassa, Kreikassa ja Ranskassa) Euroopan sosiaalirahastosta, erityisesti Equal-yhteisöaloitteesta, ja Euroopan aluekehitysrahastosta investointitukien muodossa. Romaneja koskevia hankkeita tuetaan myös muista yhteisöohjelmista (mm. Socrates, Nuorten Eurooppa ja syrjinnän torjumista koskeva yhteisön toimintaohjelma).

Uusien jäsenvaltioiden liittyessä unioniin todennäköisesti toukokuussa 2004 Unkarille ja Slovakialle myönnetään Euroopan unionin tukea rakennerahastoista ja koheesiorahastosta. Näistä rahastoista tuettavia ohjelmia ja hankkeita voidaan toteuttaa monilla romaniväestöä hyödyttävillä aloilla (koulutus, yritysten ja infrastruktuurien kehittäminen).

Euroopan unionin ohjelmiin sovellettavan hajautetun hallinnoinnin periaatteiden mukaisesti jäsenvaltioiden viranomaiset valitsevat tuettavat hankkeet, kun komission kanssa on ensin sovittu ohjelmien laajoista strategisista tavoitteista. Näiden viranomaisten on varmistettava, että valitut hankkeet vastaavat koko kyseisen väestön tarpeita ohjelmalle asetettujen strategisten tavoitteiden mukaisesti.

Liittymisen jälkeen uusien jäsenvaltioiden on niin ikään varmistettava, että rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta 29. kesäkuuta 2000 annettua direktiiviä 2000/43/EY (1) ja yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 29. marraskuuta 2000 annettua direktiiviä 2000/78/EY (2) noudatetaan.

Näin ollen Bulgaria ja Romania hyötyvät Euroopan koheesiopolitiikasta, ja niiden on noudatettava liittymishetkellä voimassaolevaa yhteisön lainsäädäntöä.

----

(1)EYVL L 180, 19.7.2000.

(2)EYVL L 303, 2.12.2000.

----

----

(2004/C 33 E/147)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1642/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(16. toukokuuta 2003)

Aihe:   EU:n jäsenvaltioiden kansalaisten alistaminen amerikkalaiseen pistelaskujärjestelmään — neuvotteleminen normaalin rikosoikeudenkäynnin ja totuuden etsimisen sijasta

Tietolähde: Alankomaiden TV 3, ajankohtaisohjelma ”NOVA”, 3. toukokuuta 2003.

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(10. heinäkuuta 2003)

----

----

(2004/C 33 E/148)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1662/03

esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle

(19. toukokuuta 2003)

Aihe:   Erisuuruiset tiemaksut

20. ja 21. maaliskuuta 2003 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmien 54 kohdassa jäsenvaltioita kehotetaan nopeuttamaan edistymistä kohti lopullista yhteisymmärrystä päästökauppa-direktiivistä.

Vuonna 1993 käyttöön otetun ekopistejärjestelmän voimassaolo päättyy joulukuussa 2003. Tähänastisista tutkimuksista on käynyt ilmi, että Itävallan liittymissopimukseen sisältyviä tavoitteita NOx-kokonais-päästöjen vähentämisestä 60 prosentilla sekä raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen kauttakulkumatkojen rajoittamisesta (108 %:n lauseke) ei ole pystytty saavuttamaan kyseisenä aikana: Itävallan kauttakulkuliikenteen päästöt ovat vähentyneet 60 prosentin sijasta vain 52 prosentilla. Euroopan komissio ja jäsenvaltiot ovat arvostelleet 108 %:n lauseketta siitä, että se on palvellut pikemminkin päästöjen vähentämiseen liittyviä laadullisia yleistavoitteita kuin rajoittanut kauttakulkuliikennettä määrällisesti. Kauttakulkumatkojen lukumäärään voitaisiin vaikuttaa määräämällä kuljetusyrityksille erisuuruiset tiemaksut, jotka määräytyisivät niiden aiheuttamien päästöjen perusteella.

Mitä taloudellisesti ja ympäristönäkökohtien kannalta hyväksyttävää vaihtoehtoa Euroopan komissio ehdottaa, jos 108 %:n lauseke poistetaan?

Onko Euroopan komissio samaa mieltä siitä, että päästöjä voitaisiin rajoittaa ottamalla käyttöön erisuuruiset tiemaksut?

Mitä vastaavia tukimuotoja Euroopan komissiolla on tarjota jäsenvaltioille ja erityisesti Keski-Alppien herkille alueille?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(3. heinäkuuta 2003)

Yhden vuoden aikana tehtävien kauttakulkumatkojen enimmäismäärää, niin kutsuttua 108 %:n lauseketta, on pidetty ekopistejärjestelmän vastaisena, ja tämän mielipiteen vahvistaa myös parlamentin päätös poistaa lauseke järjestelmästä (1). Lauseketta voidaan soveltaa ainoastaan, jos kuorma-autojen ympäristötehokkuus paranee enemmän kuin 8 % vuodessa. Koska ekopistejärjestelmän tavoite on kuitenkin kannustaa kuljetusyrityksiä käyttämään ympäristöystävällisempiä kuorma-autoja Itävallan kauttakulkuliikenteessä, on vaikea perustella toimenpidettä, joka rankaisee ajoneuvoja ”liiasta ympäristöystävällisyydestä”.

Mitä tulee liittymisasiakirjan pöytäkirjassa nro 9 olevassa 11 artiklassa määritellyn ekopistejärjestelmän tavoitteeseen, typen oksidien (NOx) päästöjä tulee alentaa 60 % välillä 1. tammikuuta 1992 — 31. joulukuuta 2003. 1. tammikuuta 1992 viidentoista jäsenvaltion EU:n käytössä oli teoriassa 23 556 220 ekopistettä. Koska jokaisen ekopisteen on sovittu vastaavan yhtä NOx-yksikköä, ekopistejärjestelmän tavoite on saavutettu, pöytäkirjan nro 9 ehtojen mukaan, kun yhtenä kalenterivuotena on käytetty 40 % tästä (ts. 9 422 488 ekopistettä). Näin tulee olemaan vuonna 2003.

Mitä tulee Itävallan NOx-päästöjä koskeviin tilastoihin, maan kautta kulkevien kuorma-autojen NOx-päästöjen vähentymisen tarkkaa prosenttiosuutta täytyy verrata moniin tekijöihin, kuten kotimaisen liikenteen ja muiden tiekuljetusajoneuvojen aiheuttamaan päästömäärään, hyvin hoidetun moottorin päästötasoon verrattuna huonosti hoidettuun, uusien moottorien testausolosuhteisiin jne.

Ekopistejärjestelmän jatkoa käsittelevässä keskustelussa on sekä parlamentissa että neuvostossa tuotu esiin ajatus kieltää kaikkein eniten saastuttavien kuorma-autojen liikennöinti Itävallan kautta. Toisaalta ympäristöystävällisemmät kuorma-autot, jotka täyttävät EURO IV -vaatimukset, vapautettaisiin ekopisteiden laskemisesta.

Päästöjä tulee ensisijaisesti säännellä lainsäädännöllä soveltuvien standardien (EURO-luokittelu) avulla. Lisäksi komissio aikoo lähiaikoina tehdä alakohtaisen ehdotuksen direktiiviksi tieinfrastruktuurin käyttömaksuista, joka muuttaisi direktiiviä 1999/62/EY (2).

Tarkoituksena on auttaa luomaan kuljetusmarkkinoille tasapuoliset pelisäännöt sekä samalla varmistaa herkkien alueiden ja käytävien erityislaadun huomioonottaminen.

----

(1)  Komission ehdotus (EYVL 120 E, 24.4.2001), jonka parlamentti hyväksyi 1. syyskuuta 2001.

(2)  Parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/62/EY, annettu 17. kesäkuuta 1999, verojen ja maksujen kantamisesta raskailta tavaraliikenteen ajoneuvoilta tiettyjen infrastruktuurien käytöstä (EYVL L 187, 20.7.1999).

----

----

(2004/C 33 E/149)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1663/03

esittäjä(t): Joan Vallvé (ELDR) komissiolle

(19. toukokuuta 2003)

Aihe:   Vihannesten tuotantotuet

Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tiettyjen viljelykasvien tuottajien tukijärjestelmistä (1) annetun neuvoston asetusehdotuksen 53 artiklassa, joka koskee maan maatalouskäyttöä, todetaan, että viljelijät voivat käyttää maataan kaikkeen muuhun maatalous-toimintaan paitsi monivuotisten viljelykasvien viljelyyn.

Edellä mainitun mukaan maanviljelijät, jotka ovat tähän asti käyttäneet viljelysalansa peltokasvien viljelyyn ja jotka uuden asetuksen voimaan tultua saavat tuotantomääristä riippumattomaa tukea, voivat tulevaisuudessa käyttää viljelysalansa vihanneksien viljelyyn menettämättä oikeuttaan kyseiseen tukeen.

Tämä tulee vääristämään alan toimintaa vakavasti, koska perinteiset vihannesviljelijät — jotka eivät saa mitään suoria tukia — tulevat kilpailemaan samoilla markkinoilla uusien, aikaisemmin peltokasveja tuottaneiden viljelijöiden kanssa, jotka puolestaan saavat suoria tukia.

Lisäksi on syytä ottaa huomioon, että tämänhetkisten asetusten mukaan nämä uudet vihannesviljelijät voivat hyötyä myös Euroopan unionin hedelmä- ja vihannesalalle osoitetuista määrärahoista, jotka ovat ennestäänkin niukkoja ja jotka tulee tästä lähtien jakaa entistä useampien viljelijöiden kesken.

Asia kummastuttaa entistä enemmän, kun otetaan huomioon uudistusehdotuksen aikaisempi versio, komission 10. heinäkuuta 2002 neuvostolle ja Euroopan parlamentille antama tiedonanto (2), jossa poissuljettiin tämä mahdollisuus ja jonka järjestelmän soveltamisalaa käsittelevässä kohdassa todettiin selvästi, että tässä vaiheessa hedelmien ja vihannesten viljely ei oikeuttaisi uuden järjestelmän mukaiseen tukeen.

Toisaalta KOM-asiakirjan ((2003) 23 lopullinen) johdanto-osassa tai perusteluissa ei mainita syitä, jotka ovat johtaneet arviointiperusteiden muuttamiseen.

Miksi komissio päätti ehdottaa vihannesten viljelyn sallimista alueilla, jotka yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) uudistuksen voimaan tultua saavat tuotantomääristä riippumatonta tukea?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(17. kesäkuuta 2003)

Komissio esitteli unionin maatalousneuvostolle ja parlamentille ehdotuksen yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) uudistamiseksi (3)21. tammikuuta 2003. Komissio ehdottaa muun muassa, että yhteisen maatalouspolitiikan suorille tukijärjestelmille määritellään yhteiset säännöt ja että tiettyjen viljelykasvien tuottajille luodaan tukijärjestelmiä.

Asetusehdotuksen 53 artiklassa ehdotetaan, että pysyvien viljelykasvien viljely (esimerkiksi hedelmien-, viinin- ja kasvihuoneviljely) kielletään suoraan tukeen oikeutetuilla viljelyaloilla. Niinpä yksivuotisten hedelmäkasvien ja puutarhakasvien viljely on kyseisillä viljelyaloilla sallittua neuvostossa ja parlamentissa parhaillaan käsiteltävänä olevan ehdotuksen mukaisesti.

Useat perinteisten hedelmien- ja vihannestentuottajien edustajat ovat jo ilmaisseet huolensa kyseisen viljelyn sallimisen mahdollisista kilpailua vääristävistä vaikutuksista.

Komissio piti valvonnan järjestämisen vaikeuden takia parempana, että kyseinen viljely suoraan tukeen oikeutetuilla viljelyaloilla sallitaan sen sijaan, että se kiellettäisiin, kuten heinäkuussa 2002 laaditussa väliarviointia koskevassa tiedonannossa ehdotettiin.

Maataloudesta vastaava komission jäsen ilmoitti kuitenkin Luxemburgissa 8. huhtikuuta 2003 pidetyssä unionin maatalousministerien neuvoston kokouksessa olevansa valmis etsimään ratkaisun kyseiseen ongelmaan.

Hän totesi kokouksessa, että maanviljelijällä, jolle maksetaan tilakohtaista tukea, pitäisi periaatteessa olla vapaus itse päättää maidensa käytöstä. On kuitenkin mahdollista, että siitä saattaisi joillakin alueilla aiheutua kilpailullista haittaa perinteisille hedelmien- ja vihannestentuottajille. Siksi saattaisikin olla hyväksyttävää sallia jäsenvaltioille mahdollisuus kieltää hedelmien ja vihannesten viljely aloilla, joille maksetaan suoraa tukea.

----

(1)  KOM(2003) 23 lopullinen.

(2)  KOM(2002) 394 lopullinen.

(3)  KOM(2003) 23 lopullinen.

----

----

(2004/C 33 E/150)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1683/03

esittäjä(t): Paulo Casaca (PSE) komissiolle

(15. toukokuuta 2003)

Aihe:   Neuvoston asetuksen (EY) N:o 2340/2002 selventäminen

Neuvoston asetus (EY) N:o 2340/2002 (1) ei ole komission ehdotuksen mukainen mitä tulee järjestelyihin, joista on säädetty 15. kesäkuuta 1995 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2027/95 (2), jota on muutettu 19. tammikuuta 1999 annetulla asetuksella (EY) N:o 149/1999 (3). Komissio viittaa kirjalliseen kysymykseen Ε-1849/02 (4) antamassaan vastauksessa kyseiseen asetukseen. Asia koskee Espanjan ja Yhdistyneen kuningaskunnan kalastuslaivastojen pyyntiponnistuksen rajoittamista nollaan tietyissä lajeissa Portugalin hallintaan tai toimivaltaan kuuluvilla ICES-alueilla X tai CECAF 3.4.

Koska mainittu pyyntiponnistuksen rajoittaminen nollaan on täysin voimassa, kuten komissio totesi vastauksessaan kirjalliseen kysymykseen P-0026/03 (5), kyseisen rajoituksen pois jättämisestä ei luonnollisestikaan ole mitään oikeudellisia seurauksia.

Eikö komissio katso, että tässä yhteydessä on tarpeen selventää kyseistä seikkaa siten, että varmistetaan yhteisön lainsäädännön noudattaminen ja estetään se, että kyseisten alueiden kalakantojen biologiselle tasapainolle aiheutetaan peruuttamattomia vahinkoja, joista tiedeyhteisö on raportoinut komission tiedossa olevissa julkaisuissa ja jotka komissio selvästi tunnustaa ehdotuksessaan KOM(2002) 739?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(12. kesäkuuta 2003)

Alueen X pyyntiponnistusten hallintojärjestelmän osalta parlamentin jäsentä pyydetään tutustumaan vastaukseen, joka on annettu parlamentin jäsen Casacan esittämään kirjalliseen kysymykseen E-1849/02 (6). Komissio toistaa kyseisessä vastauksessa ilmaisemansa kannan syvänmeren kalakantojen kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuosiksi 2003 ja 2004 16 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2340/2002 soveltamisesta.

Voidaan kuitenkin todeta, että neuvoston käsiteltävänä olevan kyseisiin ”läntisiin vesialueisiin” sovellettavan uuden hallintojärjestelmän (7) säännöksissä alueelle määritellään uudet kalavesille pääsyn ehdot.

----

(1)EYVL L 356, 31.12.2002, s. 1.

(2)EYVL L 199, 24.8.1995, s. 1.

(3)EYVL L 18, 23.1.1999, s. 3.

(4)EYVL C 28 E, 6.2.2003, s. 148.

(5)EUVL C 222 E, 18.9.2003, s. 138.

(6)EUVL C 28 E, 6.2.2003.

(7)  KOM(2002) 739 lopullinen.

----

----

(2004/C 33 E/151)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1685/03

esittäjä(t): Brigitte Langenhagen (PPE-DE) komissiolle

(20. toukokuuta 2003)

Aihe:   Digitaalinen ajopiirturi

Uuden sukupolven digitaalisen ajopiirturin käyttöönotosta Euroopan unionissa on säädetty asetuksella N:o 2135/98 (1). Kyseisen asetuksen täytäntöönpano edellyttää liitteessä Ι Β määriteltyjen teknisten eritelmien hyväksymistä ja julkaisemista. Tätä varten annettiin asetus N:o 1360/2002 (2).

Ajopiirturin käyttöönotolle on perusasetuksessa N:o 2135/1998 säädetty tietyt aikarajat, jotka lasketaan asetuksen N:o 1360/2002 julkaisemispäivästä lukien. Aikarajat koskevat digitaalisen ajopiirturin asentamista ensimmäistä kertaa käyttöön otettaviin ajoneuvoihin (2 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti 24 kuukautta), kuljettajakorttien toimittamista jäsenvaltioissa (2 artiklan 2 kohdan mukaisesti 21 kuukautta) sekä tyyppihyväksynnän myöntämistä (2 artiklan 3 kohdan mukaisesti 12 kuukautta).

Mikä on komission tämänhetkinen arvio näiden aikarajojen noudattamisesta? Mitä mieltä komissio on typpihyväksyntätilanteesta? Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä, mikäli tyyppihyväksyntää ei ole myönnetty 5. elokuuta 2003 mennessä? Milloin komissio käynnistää asetuksen N:o 2135/98 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun yhteispäätösmenettelyn uusien aikarajojen säätämiseksi, mikäli jo ennen 5. elokuuta 2003 tiedetään, ettei tyyppihyväksyntää myönnetä ennen aikarajan umpeutumista? Mitä vaihtoehtoisia ratkaisumalleja komissio on harkinnut varmistaakseen, että digitaalinen ajopiirturi todella otetaan käyttöön mahdollisimman pian? Miten komissio arvioi Euroopan unionin kunkin jäsenvaltion onnistuvan noudattamaan ajopiirtureiden toimittamiselle asetettuja määräaikoja?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(2. heinäkuuta 2003)

Tyyppihyväksyntämenettelyn kuvaus sisältyy tieliikenteen valvontalaitteista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3821/85 mukauttamisesta tekniikan kehitykseen seitsemännen kerran 13. kesäkuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1360/2002 (2) liitteeseen 1B. Tyyppihyväksyntätodistus voidaan antaa vain, jos valmistajalla on tietoturvatodistus, toiminnallisuustodistus ja yhteentoimivuustodistus. Yhteentoimivuustodistuksen saadakseen valmistajien on noudatettava poikkeuksellista menettelyä, joka voi kestää kuukausia. Toistaiseksi yksikään piirturi- ja korttivalmistajista ei ole aloittanut yhteentoimivuus- menettelyä. Näin ollen voidaan päätellä, että 5. elokuuta 2003 mennessä (12 kuukauden kuluttua komission asetuksen (EY) N:o 1360/2002 julkaisemisesta) ei todennäköisesti ole myönnetty yhtään tyyppihyväksyntätodistusta. Komissio odottaa kuitenkin, että ensimmäinen tyyppihyväksyntä myönnetään ennen vuoden loppua.

Jos komissio tekisi ehdotuksen täytäntöönpanon määräaikojen pidentämisestä, seurauksena olisi todennäköisesti digitaalisen ajopiirturin käyttöönoton huomattava viivästyminen. Kun otetaan huomioon nykyisen analogisen ajopiirturin ilmeiset väärinkäytökset ja niiden negatiiviset vaikutukset tieliikenteen turvallisuuteen, komissio katsoo, että digitaalinen ajopiirturi on otettava käyttöön mahdollisimman pian. Tämän vuoksi komissio aikoo arvioida tilanteen uudelleen, kun ensimmäisille valmistajille on myönnetty tyyppihyväksynnät myöhemmin vuoden 2003 aikana.

Auttaakseen jäsenvaltioita ottamaan digitaalisen ajopiirturin käyttöön ennen 5. elokuuta 2004 komissio tukee kahta hanketta.

Ensimmäinen hanke, jonka käynnisti Ranskan infrastruktuuri-, liikenne- ja asuntoasiain ministeriö, koskee ajopiirturikorttien myöntämistä. Ajopiirturikorttien oikea-aikainen myöntäminen on erittäin tärkeää digitaalisen ajopiirturin käyttöönoton onnistumisen kannalta. Yksi tämän hankkeen keskeisistä osatekijöistä on TACHOnet-järjestelmä, joka mahdollistaa tietojen vaihdon ajopiirturikorttien myöntämisestä sekä ammattiautoilijoiden ajo- ja lepoaikojen täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten hallintoelinten välillä. TACHOnet-järjestelmän suunnitteluvaihe saatiin päätökseen äskettäin. Jäsenvaltiot ovat nyt aloittamassa täytäntöönpanovaiheen.

Toinen hanke, jonka käynnisti Ruotsin kansallinen tiehallintolaitos, koskee täytäntöönpanoon liittyviä kysymyksiä yleisemmällä tasolla, esimerkiksi hyväksymisehtoja, seminaareihin annettavia ohjeita, suosituksia tietohallinnosta liikenteenharjoittajille sekä tienvarsilla ja yrityksissä tehtävistä tarkastuksista täytäntöönpanoviranomaisille.

Nämä hankkeet auttavat jäsenvaltioita tehokkaasti digitaalisen ajopiirturin käyttöönotossa.

----

(1)EYVL L 274, 9.10.1998, s. 1.

(2)EYVL L 207, 5.8.2002.

----

----

(2004/C 33 E/152)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1702/03

esittäjä(t): Laura González Álvarez (GUE/NGL) komissiolle

(22. toukokuuta 2003)

Aihe:   Cantabria—Meseta-moottoritiehankkeen (Cantabria-Espanja) ympäristövaikutukset tieosuuksilla Arenas—Molledo, Pesquera-Reinosa ja Molledo—Pesquera

Cantabría—Meseta-moottoritiehanke ja etenkin siihen kuuluvien osuuksien Arenas—Molledo, Pesquera-Reinosa, Molledo—Pesquera ja Arenas—Molledo rakentaminen on herättänyt syvää huolestuneisuutta kyseisten tieosuuksien lähiseutujen asukkaiden, yhdistysten ja yleensä kansalaisten keskuudessa, koska hankkeessa ei ole otettu huomioon luonnonsuojelualueita, etenkään Sajan kansallispuistoa ja koska hankkeen toteuttaminen johtaisi alueen historiallisesti merkittävän perinnön tuhoutumiseen. Hankkeen yhteydessä on esiintynyt useita väärinkäytöksiä, kuten töiden jatkaminen tieosuudella Arenas—Molledo, ilman että siihen on saatu lupaa alueen ympäristöviraston (Dirección General de Calidad y Evaluación Ambiental), ja maa-alueiden haltuunotto ilman asiaan kuuluvaa pakkolunastusmenettelyä.

Corrales—Arenas de Iguña-tieosuutta koskevaa ympäristövaikutusten arviointia ei ole tehty riittävän tarkasti, tämän osuuden rakentamisesta on ollut vakavia seurauksia kuten Fresneda-vuoren, Muriago-joen Calzada Romanan tuhoutuminen.

Tietääkö komissio edellä mainituista asioista? Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä tässä tapauksessa yhteisön ympäristölainsäädännön, nimenomaan ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY (1) ja luontotyyppien sekä luonnonvaraisten eläinten ja lintujen suojelusta annetun direktiivin 92/43/ETY (2) noudattamisen varmistamiseksi?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(14. heinäkuuta 2003)

Parlamentin jäsenen mainitsemat Cantabria—Meseta-moottoritiehankkeeseen liittyvät seikat ovat komission tiedossa.

Tiehankkeesta vuonna 1997 tehdyssä kantelussa epäiltiin, että tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annettua direktiiviä 85/337/ETY (3), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/11/EY (4), sovellettiin puutteellisesti.

Asian käsittelyn aikana komissio tutki, että Espanjan viranomaiset olivat arvioineet hankkeen ympäristövaikutukset mainitun direktiivin mukaisesti, ja hylkäsi kantelun.

Kantelun tekijät ovat äskettäin ilmaisseet huolestumisensa tiehankkeen eräiden tielinjausten muuttamisesta.

Moottoriteiden linjausmuutoksia käsitellään edellä mainitun direktiivin 85/337/ETY liitteen II kohdassa 12. Liitteessä mainittuja hankkeita käsitellään direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa, joten niiden ympäristövaikutukset arvioidaan jäsenvaltioiden katsoessa sen hankkeen luonteen takia tarpeelliseksi.

Tämä lähinnä menettelyjä koskeva direktiivi velvoittaa jäsenvaltiot tekemään ympäristövaikutusten arvioinnin eräistä hankkeista, joilla saattaa olla huomattavan kielteisiä ympäristövaikutuksia. Arvioinnin valmistuttua toimivaltainen viranomainen tekee päätöksen hankkeen toteuttamisesta tai siitä luopumisesta. Komissio ei voi pakottaa jäsenvaltiota valitsemaan jotakin tiettyä tielinjausta, vaan valinnoista päättävät toimivaltaiset kansalliset viranomaiset.

Käytettävissä olevien tietojen perusteella moottoritie ei kulje sellaisten alueiden kautta tai sivua sellaisia alueita, joita Espanjat viranomaiset ovat esittäneet sisällytettäviksi yhteisön tärkeinä pitämiin alueisiin neuvoston 21. toukokuuta 1992 antaman direktiivin 92/43/ETY (5) mukaisesti.

Komissiolla ei siis ole valtuuksia puuttua asiaan, koska moottoritiehankkeen ympäristövaikutukset on arvioitu edellä mainitun direktiivin edellyttämällä tavalla asianmukaisesti eikä yhteisön oikeutta ole todettu rikotun.

----

(1)EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40.

(2)EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7.

(3)EYVL L 175, 5.7.1985.

(4)EYVL L 73, 14.3.1997.

(5)EYVL L 206, 22.7.1992.

----

----

(2004/C 33 E/153)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1712/03

esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(23. toukokuuta 2003)

Aihe:   Kreikan liikenteen infrastruktuurin töiden ja hankintojen rahoittaminen yhteisön varoista

Rahoittaako EU (suoraan tai välillisesti avustuksilla tai lainoilla esimerkiksi Euroopan investointipankista) olympialaisiin liittyviä töitä Kreikassa tai vuoden 2004 olympialaisiin liittyvien hankkeiden toteuttamista tai loppuun saattamista? Jos rahoittaa, onko komissio tyytyväinen töiden edistymiseen?

Rahoittaako EU (suoraan tai välillisesti avustuksilla tai lainoilla) Ateenan tai Kreikan muiden kaupunkien uutta julkisen liikenteen infrastruktuuria (linja-autoja ja raitiovaunuja)? Jos rahoittaa, eikö siitä pitäisi mainita yhteisön osaksi rahoittamissa ajoneuvoissa (esimerkiksi asentamalla ajoneuvoihin kilvet, joissa tiedotetaan asiasta)?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(4. heinäkuuta 2003)

Unioni rahoittaa tiettyjä olympialaisiin liittyviä töitä, erityisesti Maroussin olympiastadionin sekä sen lähellä sijaitsevan lehdistökeskuksen kunnostamista, Euroopan investointipankin (EIP) myöntämällä lainalla.

Unioni rahoittaa myös useiden julkisten liikenteen palveluiden rakentamista suur-Ateenan alueelle Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR).

Hankkeet ovat seuraavanlaisia (luvut ovat suuntaa-antavia EAKR:n avustuksia).

Näiden hankkeiden tarkoitus on ajanmukaistaa ja laajentaa Kreikan infrastruktuuria. Jos ne kuitenkin valmistuisivat ajoissa, ne helpottaisivat suuresti olympialaisiin liittyvän odotettavissa olevan liikenteen vilkastumisen hallintaa. Kreikan viranomaisille onkin ensisijaisen tärkeää toteuttaa hankkeet ajoissa ennen olympialaisia.

Ateenan linja-autojen ja johdinautojen uusimisen yhteisrahoituksesta mainittakoon, että siinä pätevät normaalit tiedotukseen ja mainostukseen liittyvät vaatimukset.

----

----

(2004/C 33 E/154)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1718/03

esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle

(23. toukokuuta 2003)

Aihe:   Liikunta ja lasten suojelu

Vuosi 2004 on julistettu Euroopan liikuntakasvatuksen teemavuodeksi 6. helmikuuta 2003 tehdyllä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 291/2003/EY (1). Tätä voi pitää myönteisenä aloitteena Euroopan unionilta, sillä se korostaa liikunnan merkitystä kasvatuksen ja terveyden edistämisessä Euroopan laajuisesti.

Liikunnalla on erittäin tärkeä sosiaalinen ja kasvatuksellinen tehtävä, sillä päivittäin miljoonat lapset harrastavat liikuntaa kaikkialla Euroopan unionissa. On kuitenkin erittäin tärkeää, että liikuntaa harrastaville ja liikuntatapahtumiin osallistuville lapsille taataan aina riittävä suojelu ja heidän oikeuksiaan kunnioitetaan. Euroopan komissio on varmaankin tietoinen siitä, että lasten ja nuorten seksuaalinen hyväksikäyttö sekä ruumiillinen ja henkinen väkivalta liikuntaharrastusten yhteydessä ovat lisääntyneet. Aikooko Euroopan komissio tämän huomioon ottaen ryhtyä toimiin liikuntaa harrastavien lasten ja nuorten suojelun edistämiseksi?

Kannattaisiko komissio tiettyjen vähimmäisvaatimusten asettamista sen varmistamiseksi, että Euroopan unioni pystyy ryhtymään toimiin lasten ja nuorten suojelemiseksi, mikäli liikunnan alalla ilmenee tällaisia tapauksia?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(16. heinäkuuta 2003)

Kuten parlamentin jäsen toteaa, vuosi 2004 on julistettu Euroopan liikuntakasvatuksen teemavuodeksi. Tällä päätöksellä halutaan Helsingin Eurooppa-neuvostolle laaditun selvityksen (2) ja Nizzan julistuksen (3) mukaisesti korostaa liikunnan kasvatuksellista ja sosiaalista merkitystä.

Euroopan liikuntakasvatuksen teemavuoden tavoitteena on vahvistaa koulutus- ja liikunta-alan sekä julkisten toimijoiden välistä yhteistyötä muun muassa kilpaurheiluun osallistuvien nuorten koulutuksen, terveyden suojelun ja ammatillisen uudelleenkoulutuksen edistämiseksi. Lisäksi komissio aikoo rahoittaa talousarvion Β3-1026 urheilualan valmistelevina toimina tutkimuksia liikunnan kasvatuksellisista vaikutuksista ja merkityksestä nuorten tasapainoiselle kehitykselle. Näiden toimien tulokset auttavat komissiota suunnittelemaan nuoria ja kasvatusta koskevia uusia ohjelmia. Joitakin päätelmiä voitaneen myös hyödyntää pyrittäessä nivomaan urheilutoiminta nykyistä tehokkaammin osaksi yhteisön muita politiikkoja.

Komissio korostaa olevansa huolissaan parlamentin jäsenen toisessa kysymyksessä mainituista seikoista. Komissio muistuttaa, että nuorten työntekijöiden suojelusta 22 päivänä kesäkuuta 1994 annetussa neuvoston direktiivissä 94/33/EY (4) käsitellään ruumiilliseen ja henkiseen väkivaltaan liittyviä ongelmia. Direktiivin 5 artiklan mukaan jäsenvaltiot määrittelevät lasten työntekoa koskevat edellytykset erityisesti urheiluluonteisessa toiminnassa. Jäsenvaltioiden velvollisuus on siis puuttua nuoriin urheilijoihin ja ammattiurheilijoihin kohdistuviin uhkiin.

Yhteisön tasolla on toteutettu myös useita lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjuntaan liittyviä aloitteita. Lasten seksuaalinen hyväksikäyttö on kielletty Euroopan unionin perusoikeuskirjassa. Lisäksi neuvosto teki lokakuussa 2002 puitepäätöksen lasten seksuaalisen ja pornografisen hyväksikäytön torjumisesta. Yhteisö myös rahoittaa Agis- ja Daphne-ohjelmiensa kautta hankkeita lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjumiseksi.

----

(1)EUVL L 43, 18.2.2003, s. 1.

(2)  Komission selvitys Eurooppa-neuvostolle nykyisten urheiluun liittyvien rakenteiden turvaamisesta ja urheilun yhteiskunnallisen tehtävän säilyttämisestä Euroopan yhteisössä. KOM(1999) 644, 1.12.1999.

(3)EUVL C 80, 10.3.2001.

(4)EYVL L 216, 20.8.1994.

----

----

(2004/C 33 E/155)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1721/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(23. toukokuuta 2003)

Aihe:   Kansainvälisten junalippujen ostaminen Kreikkaan mahdotonta: muiden jäsenvaltioiden rautatieyhtiöt eivät myy kyseisiä lippuja

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(9. heinäkuuta 2003)

Komissio ei ole ollut tietoinen tarkoista olosuhteista, joiden vallitessa Saksan ja Kreikan väliset junayhteydet käynnistyivät uudelleen entisen Jugoslavian konfliktin jälkeen.

Komissio ei ole myöskään ollut tietoinen siitä, että jotkut Kreikan määräasemat eivät enää löytyneet Euroopan rautatieyhtiöiden käyttämästä tietokonevarausjärjestelmästä. Saksan rautatieyhtiö Deutsche Bahnin kotisivuilta (1) kuitenkin löytyy aikataulutiedot esimerkiksi Münchenin ja Ateenan väliselle rautatieyhteydelle. Sieltä ei löydy tietoja matkan hinnasta tai ehdoista, mikä valitettavasti pätee moniin kansainvälisiin rautatieyhteyksiin. On kuitenkin todettava, että junalippujen markkinointiin ja myyntiin liittyvät ehdot kuuluvat rautatieyhtiöiden hallinnon riippumattomuuden piiriin, kuten direktiivissä 91/440/ETY (2) on säädetty, elleivät asetuksen (ETY) 1191/69 (3) ehtojen mukaan säädetyissä julkisen palvelun velvoitteissa tai sopimuksissa toisin määrätä.

Lisäksi komissio on ilmoittanut vuotta 2003 koskevassa työohjelmassaan antavansa ehdotuksen asetukseksi matkustajien oikeuksista ja velvollisuuksista kansainvälisessä junaliikenteessä. Tällä asetuksella tullaan puuttumaan mm. kuluttajille ennen matkaa annettaviin tietoihin, joita ovat säännöllisten kansainvälisten rautatieyhteyksien aikataulut, hinnat ja matkustusehdot. Tämä oli yksi niistä asioista, jotka mainittiin komission yksiköiden vuonna 2002 laatimassa neuvotteluasiakirjassa, jolla pyrittiin saamaan kattava yleiskuva matkustajien oikeuksiin ja velvollisuuksiin kansainvälisessä junaliikenteessä (4) liittyvistä ongelmista. Tämä asetusehdotus tuleekin sisältämään vaatimuksen, että tietokonevarausjärjestelmät (Computerised Reservations Systems) omistajasta riippumatta sisällyttävät tietokantaansa, pyynnöstä ja yhdenvertaisin ehdoin, tiedot muiden rautatieyhtiöiden palveluista. Lisäksi suurten asemien välisiä matkustajapalveluita tarjoavat rautatieyhtiöt velvoitetaan tekemään yhteistyötä, jotta matkustajat saavat läpikulkulippunsa yhdellä kuljetussopimuksella. Nämä ehdot riippuvat kuitenkin myös siitä, miten matkustajaliikenteen tietojärjestelmät saadaan teknisesti sovitettua yhteen, mitä on ennakoitu direktiivissä 2001/16/EY (5).

Lopuksi komissio haluaa viitata kansainvälisen rautatieliiton (UIC) aloitteeseen kehittää tietojärjestelmä, joka sisältää tiedot kaikista sen jäsenten tarjoamista rautatiepalveluista. Liiton mukaan tämä järjestelmä (Merits) on otettu käyttöön vuonna 2003. Lisäksi UIC on alkanut kehittää varaus- ja lipunkirjoitus-järjestelmää (Prifis). Komissio tulee seuraamaan huolella tämän tietokonevarausjärjestelmän käyttöönottoa ennen kaikkea varmistaakseen, että kaikkien rautatiepalveluiden tiedot ovat saatavilla sen kautta ja että se vastaa unionin kilpailusäännöksiä.

----

(1)  Ks. http://www.bahn.de.

(2)  Direktiivi 91/440/ETY, annettu 29. heinäkuuta 1991, yhteisön rautateiden kehittämisestä (EYVL L 237, 24.8.1991. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/12/EY, annettu 26. helmikuuta 2001 (EYVL L 75, 15.3.2001).

(3)  Neuvoston asetus (ETY) N:o 1191/69, annettu 26. kesäkuuta 1969, julkisten palvelujen käsitteeseen rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteessä olennaisesti kuuluvia velvoitteita koskevista jäsenvaltioiden toimenpiteistä (EYVL L 156, 28.6.1969). Asetus sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1893/91, annettu 20. kesäkuuta 1991 (EYVL L 169, 29.6.1991).

(4)  Koko teksti englanniksi on osoitteessa: http://europa.eu.int/comm/transport/rail/passenger/doc/cd-en.pdf.

(5)  Parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/16/EY, annettu 19. maaliskuuta 2001, Euroopan laajuisen tavanomaisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta (EYVL L 110, 20.4.2001).

----

----

(2004/C 33 E/156)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1725/03

esittäjä(t): Reimer Böge (PPE-DE) komissiolle

(23. toukokuuta 2003)

Aihe:   Kalastusaluksiin asennettavan satelliittiseurantajärjestelmän (VMS) rahoitus

Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 (1) 22 artiklan mukaisesti kaikkien kalastusalusten on oltava varustettuina toimivalla järjestelmällä (niin kutsutulla blue boxilla) satelliittivalvontaa varten. Vaatimusta sovelletaan yli 18-metrisiin kalastusaluksiin 1. tammikuuta 2004 lähtien ja yli 15-metrisiin aluksiin 1. tammikuuta 2005 lähtien.

VMS-järjestelmää on vaadittu yli 24-metrisiltä kalastusaluksilta jo heinäkuusta 1998 lähtien, ja Euroopan unioni korvasi niille pyynnöstä hankintakulut 100-prosenttisesti. Alle 24-metrisille kuttereille sitä vastoin kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineessä on varattu tukipalkkio, joka on suuruudeltaan ainoastaan 25 prosenttia hankintakuluista. Lisärasituksena kalastajille ovat myös käyttökustannukset, jotka nousevat 500 euroon vuodessa.

Voiko komissio riippumatta siitä, että tätä lisäkustannusta on vaikea perustella rannikko- tai päivä-kalastukseen käytettäville aluksille, ilmoittaa, onko se valmis poistamaan alle 24-metrisiä kuttereita koskevan ilmiselvän vääryyden ”blue boxin” hankkimisessa esimerkiksi muuttamalla asetusta, tukemalla vastaavia aloitteita talousarviomenettelyssä tai niin, että EU osallistuu jäsenvaltioiden tarkastuskustannuksiin, joiden avulla voisi olla mahdollista myös korvata vuosina 2003 ja 2004 asennettavat satelliittivalvontalaitteet?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(11. heinäkuuta 2003)

Komissio on samaa mieltä siitä, että kalastajia on kohdeltava yhdenvertaisesti laajennettaessa satelliittiseurantajärjestelmää (VMS) koskemaan myös pienempiä aluksia.

Oletus, että suurempien alusten varusteet on korvattu 100-prosenttisesti ja pienempien alusten varusteet voidaan korvata vain 25-prosenttisesti, ei vastaa todellisuutta. Todellisuudessa alukset, joilta järjestelmä jo nyt vaaditaan, ovat saaneet yhteisöltä hankintakuluihin suhteutettua tukea enimmäismäärään asti, joka vuosina 1999 ja 2000 oli 3 400 euroa.

Komissio tulee budjetin mahdollistamissa puitteissa tukemaan satelliittiseurantajärjestelmien hankintaa alle 24-metrisiin aluksiin samankaltaisin ehdoin kuin suurempiinkin aluksiin.

----

(1)EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59.

----

----

(2004/C 33 E/157)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1729/03

esittäjä(t): Roger Helmer (PPE-DE) komissiolle

(19. toukokuuta 2003)

Aihe:   Liikennevakuutukset Liettuassa

Voisiko komissio kertoa, onko Liettua valmis noudattamaan EU:n liikennevakuutusnormeja ja erityisesti ensimmäistä liikennevakuutusdirektiiviä, jonka mukaan jokaisen EU:n alueella myönnettävän vakuutuksen on tarjottava lakimääräinen minimivakuutusturva missä tahansa muussa EU:n jäsenvaltiossa?

Tällä hetkellä EU:n jäsenvaltiot käyttävät liikennevakuutuksissaan vihreän kortin järjestelmää, jolloin yleinen minimivakuutusturva tarjotaan kaikkialla unionin alueella. Kaikki jäsenvaltiot ovat lisäksi allekirjoittaneet monenvälisen takuusopimuksen, jonka ansiosta vihreää korttia ei tarkkaan ottaen tarvita toiseen jäsenvaltioon siirryttäessä. Voiko komissio ilmoittaa, ryhtyykö Liettua käyttämään vihreän kortin järjestelmää liittyessään EU:n täysjäseneksi? Voiko komissio lisäksi ilmoittaa, aikooko Liettua allekirjoittaa monenvälisen takuusopimuksen?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(10. kesäkuuta 2003)

Komission hallussa olevien uusimpien tietojen mukaan Liettua ei ole toistaiseksi saattanut unionin liikennevakuutussäännöksiä täysimääräisesti osaksi kansallista lainsäädäntöään. Liettuan viranomaisten toimittamien tietojen mukaan parlamentin jäsenen mainitseman liikennevakuutusdirektiivin 72/166/ETY (1) sekä kolmen muun liikennevakuutusdirektiivin (84/5/ETY (2), 90/232/ETY (3) ja 2000/26/EY (4)) täytäntöön panemiseksi tarvittavaa lainsäädäntöä valmistellaan parhaillaan, ja luonnos toimitettaneen piakkoin kansallisen lainsäätäjän arvioitavaksi.

Mitä tulee Euroopan talousalueen jäsenvaltioiden ja muiden assosioituneiden valtioiden kansallisten vakuutuksenantajien toimistojen väliseen sopimukseen, joka tehdään edellä mainitun ensimmäisen liikennevakuutusdirektiivin 2 artiklan 2 kohdan periaatteiden mukaisesti, Liettua ei ole toistaiseksi tehnyt tällaista sopimusta, mutta oletettavasti kansallinen vakuutuksenantajien toimisto tekee sopimuksen piakkoin ja joka tapauksessa ennen liittymispäivää.

Liettuan on kaikkien muiden ehdokasvaltioiden tavoin saatettava unionin vakuutusalan lainsäädäntö liikennevakuutusdirektiivit mukaan luettuina täysimääräisesti osaksi kansallista lainsäädäntöään ennen liittymistään unioniin. Komissio seuraa myös jatkossa tätä prosessia ja tarkastaa erityisesti, että kaikki vakuutuksia koskevien rajatarkastusten poistamiseksi vaaditut edellytykset täyttyvät. Komissio toteuttaa tarpeen vaatiessa tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen järjestelmän moitteettoman toiminnan.

----

(1)  Neuvoston direktiivi 72/166/ETY, annettu 24 päivänä huhtikuuta 1972, moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä, EYVL L 103, 2.5.1972.

(2)  Toinen neuvoston direktiivi 84/5/ETY, annettu 30 päivänä joulukuuta 1983, moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä, EYVL L 8, 11.1.1984.

(3)  Kolmas neuvoston direktiivi 90/232/ETY, annettu 14 päivänä toukokuuta 1990, moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä, EYVL L 129, 19.5.1990.

(4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/26/EY, annettu 16 päivänä toukokuuta 2000, moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevien jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen lähentämisestä ja neuvoston direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta (Neljäs liikennevakuutus-direktiivi), EYVL L 181, 20.7.2000.

----

----

(2004/C 33 E/158)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1735/03

esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle

(26. toukokuuta 2003)

Aihe:   Yleisten vapaapäivien yhtenäistäminen

Yleisten vapaapäivien lukumäärä vaihtelee jäsenvaltioittain, ja ne osuvat eri ajankohtiin erilaisista perinteistä sekä poliittisista ja uskonnollisista tapahtumista johtuen. Tätä voidaan pitää haitallisena talouselämän kannalta, ja tästä aiheutuu suurta vahinkoa. Jos unionin jäsenvaltioiden vapaapäiviä yhtenäistettäisiin vähitellen pitkäjänteisesti ja jos arkipäiväksi osuvat juhlapäivät lykättäisiin seuraavaan viikonloppuun Yhdistyneen kuningaskunnan esikuvan mukaisesti, voitaisiin saavuttaa suurempaa taloudellista hyötyä, ja kansalaiset voisivat käyttää vapaa-aikansa optimaalisemmin.

Voiko komissio antaa selventävän vastauksen vapaapäivien yhtenäistämisen mahdollisuuksista, vaikka asia ei suoranaisesti kuulukaan sen toimivaltaan?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(15. heinäkuuta 2003)

Kuten parlamentin jäsen toteaa, asia ei kuulu komission toimivaltaan. Tästä syystä vapaapäivien yhtenäistäminen jäsenvaltioissa ei vaikuta mahdolliselta.

----

----

(2004/C 33 E/159)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1737/03

esittäjä(t): Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) komissiolle

(26. toukokuuta 2003)

Aihe:   Almeríalaisten maataloustuotteiden merikuljetukset

Huolitsijat, maataloustuotteiden viejät ja Almerían satamaviranomaiset Espanjassa ovat päättäneet lyhyestä määräajasta, jonka kuluessa tutkitaan kustannuksia, jotka aiheutuisivat hankkeesta perustaa yhteys Almerían satamasta Alankomaihin Rotterdamin satamaan. Almerían maatalousala voisi aloittaa ensi marraskuussa hedelmien ja vihannesten viennin meriteitse.

Ehdotuksen mukaan käytettäisiin kahdeksankymmentä kuorma-autoa kuljettavaa laivaa, joka liikennöisi Almerían satamasta marraskuusta maaliskuuhun. Alankomaiden satamasta tuotteet jaettaisiin maanteitse 350 kilometrin säteellä (Pohjois-Ranska, Belgia ja Saksa).

Asiaa koskeva ehdotus on innovatiivinen, ja sen avulla helpotettaisiin Almerían maataloustuotteiden vientiä Euroopan sydämeen sekä vähennettäisiin Keski-Euroopan maanteillä kulkevaa kuorma-autoliikennettä. Katsooko komissio, että sen olisi osallistuttava merkittävällä tavalla Almerían maataloustuotteiden kuljettamista meriteitse Rotterdamin satamaan koskevaan hankkeeseen?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(2. heinäkuuta 2003)

Komission vakiintuneena käytäntönä on edistää lyhyen matkan merenkulkua tieliikenteen täydentäjänä ja vaihtoehtona. Lyhyen matkan merenkulun lisääntyminen ei ainoastaan helpota tieliikenteen pullonkauloja ja tieverkon ruuhkaisuutta vaan voi myös auttaa saavuttamaan ympäristö- ja turvallisuustavoitteet. Näin ollen se voi olla keskeisessä asemassa pyrittäessä saavuttamaan tavoitteet, jotka on asetettu komission valkoisessa kirjassa "Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010" (1).

Tässä yhteydessä komissio pitää myönteisenä maataloustuotteiden viejien ja tuojien sekä Almerían satamaviranomaisten halukkuutta tutkia mahdollisuutta korvata lyhyen matkan merenkululla yleisesti käytetyt tiekuljetukset näiden tuotteiden viemiseksi Espanjasta Benelux-maihin, Saksaan ja Ranskaan.

Komissio on erittäin kiinnostunut toteutettavuustutkimuksen tuloksista ja suunnitellun liikenteen taloudellisesta elinkelpoisuudesta. Tässä yhteydessä tarkastellaan epäilemättä huolellisesti sellaisia tekijöitä kuten liikennevuorojen tiheys, säännöllisyys, paluulastimahdollisuus sekä aluksen ja kuljetetun lastin tyyppi (miehitetyt ja miehittämättömät vaunut, kontit, vaihtokorit).

Komissio haluaa kiinnittää huomiota uuteen Marco Polo -ohjelmaan, joka on tarkoitus hyväksyä heinäkuussa 2003 ja jota koskeva ehdotuspyyntö julkaistaan mahdollisimman pian ohjelman hyväksymisen jälkeen. Ohjelmalla pyritään kansainvälisten rahtiliikennepalvelujen kaikkien markkinasegmenttien siirtämiseen tieliikenteestä lyhyen matkan merenkulkuun, rautateille ja sisävesiväylille. Mikäli ohjelma hyväksytään, se on voimassa vuodesta 2003 vuoteen 2010 ja ehdotuspyyntöjä julkaistaan vuosittain. Lisätietoja on saatavana uudelta Marco Polo -ohjelman www-sivustolta http://europa.eu.int/comm/transport/marcopolo/ index_en.htm ja neuvontapisteestä, jonka sähköpostiosoite on tren-marco-polo@cec.eu.int.

----

(1)  KOM(2001) 370 lopullinen.

----

----

(2004/C 33 E/160)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1740/03

esittäjä(t): Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) komissiolle

(26. toukokuuta 2003)

Aihe:   Tuomioistuinten ulkopuolisten elinten eurooppalaisen verkoston (EEJ) kokeiluvaiheen tulokset

Tuomioistuinten ulkopuolisten elinten eurooppalaisen verkoston (EEJ) kokeiluvaihetta, joka käynnistettiin 16. lokakuuta 2001, on pidennetty vuodella. Hankkeeseen on osallistunut seitsemäntoista maata (kaikki jäsenvaltiot sekä Norja ja Islanti).

Kyseisen verkoston käynnistäminen on lisännyt eurooppalaisten kuluttajien mahdollisuutta käyttää sopivampia vaihtoehtoja riitojen ratkaisemiseksi tarvitsematta turvautua tuomioistuimiin, joiden pitkät käsittelyajat viivästyksineen ovat tunnettuja.

Voiko komissio ilmoittaa, mitä ovat komission tekemät pääasialliset johtopäätökset esitetystä raportista kokeiluvaiheen päätyttyä ja vaikuttaako saatujen tulosten perusteella järkevältä perustaa rekisteri hyviä käytäntöjä noudattavista yhteisön yrityksistä, jotka ovat liittyneet kuluttaja-asioita koskevaan välimiesmenettelyyn riitojen ratkaisemiseksi vaihtoehtoisella tavalla EEJ:n ehdotusten ja hallitusten asiantuntijaryhmän esittämien arviointien perusteella?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(23. heinäkuuta 2003)

Tuomioistuinten ulkopuolisten elinten eurooppalaisen verkoston (EEJ) tavoitteena on auttaa kuluttajia ratkaisemaan rajat ylittäviä riitoja, jotka liittyvät heidän taloudellisia etujaan koskeviin asioihin. Tätä tarkoitusta varten EEJ antaa kuluttajille tietoa ja apua kyseisten riitojen ratkaisemiseksi ilman oikeudenkäyntiä toteutettavien asianmukaisten vaihtoehtoisten riidanratkaisukeinojen (Alternative Dispute Resolution, ADR) avulla. Tavoitteen saavuttamiseksi kaikkiin jäsenvaltioihin sekä Norjaan ja Islantiin on perustettu yhteensä 17 sovittelutoimistoa.

EEJ:n kokeiluvaihe, johon osallistuivat ensin kahdeksan jäsenvaltion lisäksi Norja ja Islanti, alkoi 16. lokakuuta 2001. Loput seitsemän jäsenvaltiota (1) liittyivät mukaan vuoden 2002 aikana. Vaikka kokeiluvaihe oli tarkoitus lopettaa lokakuun 2002 päättyessä, sitä päätettiin pidentää vuoteen 2003. Komission puheenjohdolla toimiva hallitusten ja sovittelutoimistojen edustajista koostuva asiantuntijaryhmä katsoi tämän edistävän merkittävästi verkon kehittämistä, koska monet sovittelutoimistoista saatiin täysin toimintakykyisiksi vasta kuukausia järjestelmän virallisen aloituspäivän jälkeen. Tämä lisäaika antaa sovittelutoimistoille enemmän aikaa kokeilla järjestelmiään, parantaa koordinointia ja ottaa täysimääräisesti käyttöön toimintaa tukevat tekniset välineet (verkkosivut ja valitusten käsittelyssä käytettävän tietokannan).

Sovittelutoimistojen toimintaa ajanjaksolla 16. lokakuuta 2001 — 31. maaliskuuta 2003 koskevat tilastot ovat rohkaisevia. Kaikkien sovittelutoimistojen ajanjakson kuluessa vastaanottamien valitusten määrä oli yhteensä 2 182. Määrä lisääntyi merkittävästi ajanjakson viimeisellä puolivuotiskaudella verkoston toiminnan vakiintuessa. On selvää, että verkosto täyttää tarkoituksensa ja että siitä on todellista etua monille kuluttajille.

Verkoston työtä arvioiva konferenssi, jossa myös parlamentti oli edustettuna, pidettiin 10. ja 11. kesäkuuta 2003. Konferenssiin osallistuivat kaikki merkittävät asianomaiset. Yksi sen työryhmistä tutki useampien ADR-järjestelmien laajenemisen edistämistä koskevia kysymyksiä. Eurooppalaisen rekisterin perustamista riitojen sovittelumekanismeihin osallistuvista hyviä käytäntöjä noudattavista yrityksistä ei varsinaisesti keskusteltu. Konferenssissa käsiteltiin kuitenkin etuja, joita jonkinlainen kuluttajien luottamuksen varmistamiseksi perustettu sertifiointijärjestelmä toisi mukanaan. Tätä kysymystä tutkitaan edelleen osana verkoston tulevaa kehitystä.

Komissio laatii täydellisen arviointikertomuksen verkoston toiminnasta. Kertomus esitetään parlamentille ja neuvostolle vuoden 2003 loppuun mennessä.

----

(1)  Saksa, Kreikka, Espanja, Ranska, Irlanti, Italia ja Alankomaat.

----

----

(2004/C 33 E/161)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1746/03

esittäjä(t): Proinsias De Rossa (PSE) komissiolle

(20. toukokuuta 2003)

Aihe:   Carrickminesin linnan arkeologiset löydöt

Voisiko komissio antaa tietoja direktiiviin 85/337/ETY (1) liittyvien ympäristövaikutusten arviointia koskevien tutkimustensa tämänhetkisestä tilasta ja erityisesti siitä, miksi se ei ole arvioinut vaikutuksia Carrickminesin alueen arkeologiseen perintöön? Ottaen huomioon komission vastauksen suulliseen kysymykseen H-0649/02 (2) ja tilanteen kiireellisyyden, sillä tämä arkeologinen aarre uhkaa tuhoutua, voisiko komissio ilmoittaa, milloin se aikoo tiedottaa tutkimuksistaan?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(24. kesäkuuta 2003)

Komissio vahvistaa, että se ei ole vielä saattanut päätökseen arviointia arkeologisten vaikutusten arvioinnin asianmukaisuudesta tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27. kesäkuuta 1985 annetun direktiivin 85/337/ETY muuttamisesta 3. maaliskuuta 1997 annetun neuvoston direktiivin 97/11/EY (3) mukaisesti suoritetun M50-moottoritiehankkeen ympäristövaikutusten arvioinnin osalta. Tämän arvioinnin yhteydessä esiin nousee täsmällisiä teknisiä kysymyksiä, joita on tarkasteltava huolellisesti. Toisaalta komissio on tietoinen siitä, että tällä alueella meneillään olleet työt ovat keskeytyneet kansallisen lainsäädännön noudattamiseen liittyvien kansallisten tuomioistuinten oikeusprosessien vuoksi. Se tiedostaa, että olisi suotavaa päästä ympäristövaikutusten arvioinnissa eteenpäin, ja toivoo voivansa antaa arvoisalle parlamentin jäsenelle täsmällisempiä tietoja seuraavien kahden kuukauden kuluessa.

----

(1)EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40.

(2)  Kirjallinen vastaus 22. lokakuuta 2002.

(3)EYVL L 73, 14.3.1997.

----

----

(2004/C 33 E/162)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1748/03

esittäjä(t): Proinsias De Rossa (PSE) komissiolle

(26. toukokuuta 2003)

Aihe:   Henkilöautojen pakollinen katsastus

Voiko komissio ilmoittaa, miten jäsenvaltiot ovat edenneet neuvoston direktiivin 96/96/EY (1) täytäntöönpanossa? Direktiivissä säädetään, että yli neljä vuotta vanhat henkilöautot on katsastettava kahden vuoden välein. Aikooko komissio tarkistaa kyseistä direktiiviä?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(27. kesäkuuta 2003)

Unionin alueella tehtäviä katsastuksia säännellään moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen katsastusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20. joulukuuta 1996 annetulla neuvoston direktiivillä 96/96/EY, jonka soveltamisalaan kuuluvat nyt myös henkilöautojen ja kevyiden pakettiautojen tarkastukset ja jossa lisäksi esitetään ajoneuvojen jarrujen testaamista ja pakokaasupäästöjä koskevat yksityiskohtaiset vaatimukset.

Kaikki jäsenvaltiot ja jäsenyyteen valmistautuvat maat ovat nyt saattaneet direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään ja panneet sen täytäntöön, joten henkilöautojen katsastus on osa niiden kansallisia katsastusohjelmia muutetun direktiivin 96/96/EY (2) mukaisesti. Koska direktiivissä määritellään vähimmäis- vaatimukset, eräät jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön tiukemmat katsastusvaatimukset tai edellyttävät katsastusten tekemistä useammin taikka ovat laajentaneet tekniset tarkastukset koskemaan useampia ajoneuvotyyppejä, esimerkiksi moottoripyöriä.

Viimeisten kymmenen vuoden aikana ajoneuvojen rakennetta koskevat standardit ovat kehittyneet huomattavasti varsinkin sähköisten ohjausjärjestelmien alalla, ja komissio pohtiikin, millä tavalla katsastusvaatimukset voivat kehittyä tulevaisuudessa. Analyysinsa tueksi komissio aikoo pian käynnistää tutkimuksen, jonka kohteena on tieliikenteen ajoneuvojen tulevaisuuden katsastusvaihtoehtojen arviointi ottaen huomioon ajoneuvojen nykyisten turvallisuus- ja ympäristönvalvontajärjestelmien monimutkaisuus sekä niiden oletettu kehitys tulevaisuudessa sekä muut seikat kuten vastavuoroinen tunnustaminen ja mahdollisuus ottaa käyttöön laadunvarmistusjärjestelmiä tietyin edellytyksin.

Oletettavasti kaksi vuotta kestävän tutkimuksen tulosten perusteella komissio päättää katsastusdirektiivin tarkistusten tarkoituksenmukaisuudesta.

----

(1)EYVL L 46, 17.2.1997, s. 1.

(2)EYVL L 48, 17.2.2001.

----

----

(2004/C 33 E/163)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1757/03

esittäjä(t): Juan Ojeda Sanz (PPE-DE) komissiolle

(27. toukokuuta 2003)

Aihe:   Mahdollinen vallan väärinkäyttö

Portugalin lainkäyttövaltaan kuuluvien aluevesien rajalla on hiljattain sattunut uusia välikohtauksia, koska espanjalaisia kalastusaluksia on tunkeutunut Portugalin vesille. Portugalin viranomaiset vastaavat näihin valitettaviin ja toistuviin rikkomuksiin käyttämällä tuliaseita ja muita väkivaltaisia, täysin suhteettomia keinoja siitä huolimatta, että kyseessä on kaksi naapurimaata, joista molemmat ovat EU:n jäseniä.

Kun otetaan huomioon edellä esitetyt seikat sekä se, että EU:n perusoikeuskirjan 49 artiklassa viitataan rikoksia ja rangaistuksia koskeviin laillisuuden ja suhteellisuuden periaatteisiin, katsooko komissio, että tehdyn rikkomuksen vastatoimet ovat liioiteltuja? Jos katsoo, miten komission mielestä tällaista vallan väärinkäyttöä voitaisiin valvoa EU:ssa?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(8. heinäkuuta 2003)

Komissiolla ei ole yksityiskohtaisia tietoja parlamentin jäsenen mainitsemasta tapauksesta.

Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20. joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 (1) 24 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on toteutettava yhteisen kalastuspolitiikan noudattamisen varmistamiseksi tarvittavat tarkastus- ja täytäntöönpanotoimenpiteet alueellaan taikka suvereniteettiinsa tai lainkäyttövaltaansa kuuluvilla vesialueilla. Mainitun asetuksen 25 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on myös huolehdittava, että toteutetaan asianmukaiset toimenpiteet, joihin kuuluu hallinnollisen tai rikosoikeudellisen menettelyn aloittaminen vastuussa olevia luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä vastaan jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Lisäksi jäsenvaltioiden on tämän säädöksen mukaan on toteutettava välittömiä toimenpiteitä, joilla estetään neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1447/1999 (2) määriteltyä vakavaa rikkomista suorittamassa olevia, itse teossa tavattuja aluksia, luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä jatkamasta tätä menettelyä.

Tässä yhteydessä on selvää, että seuraamuksia on sovellettava parlamentin jäsenen mainitseman perusoikeuskirjan periaatteiden mukaisesti.

Koska komissiolla ei ole tästä tilanteesta yksityiskohtaisia tietoja, se ei pysty vastaamaan viimeiseen parlamentin jäsenen kysymykseen.

----

(1)EYVL L 358, 31.12.2002.

(2)  Neuvoston asetus (EY) N:o 1447/1999, annettu 24. kesäkuuta 1999, sellaisten käyttäytymistapojen luettelosta, joilla rikotaan vakavasti yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä (EYVL L 167, 2.7.1999).

----

----

(2004/C 33 E/164)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1759/03

esittäjä(t): Ioannis Marínos (PPE-DE) komissiolle

(27. toukokuuta 2003)

Aihe:   Julkisen hallinnon korruptio

Kreikan lehdistössä vastikään ilmestyneiden artikkeleiden mukaan (muun muassa Ta Nea -sanomalehden 10. toukokuuta 2003 ilmestyneessä numerossa) autojen, moottoripyörien ja raskaiden ajoneuvojen ajokokeet eivät ole Kreikassa luotettavia. Sanomalehdessä ilmoitetaan, mitä summia jotkut julkisen alan työntekijät pyytävät, jotta hakijat saisivat ajokortin ajokokeen tuloksesta huolimatta ja joskus vielä tutkimatta, osaako hakija edes ajaa ajoneuvoa. Yhden kuukauden aikana on tapahtunut kaksi suurta liikenneonnettomuutta, ensimmäinen Tembissä ja toinen Aliakmonissa, joissa kuoli lähes 40 henkilöä. Kreikan tiedotusvälineissä esitetään päivittäin katsauksia, joiden mukaan Kreikan maanteillä liikkuu paljon vaarallisia ja huonosti lastattuja kuorma-autoja, raskaita ajoneuvoja, jotka ylittävät nopeusrajoituksia ja huonossa kunnossa olevia koulubusseja.

Miten komissio suhtautuu Kreikan maanteiden turvallisuuden tasoon? Mitä mieltä komissio on kreikkalaisista ajokorteista, koska ne käyvät kaikissa jäsenvaltioissa ja ne myönnetään yhteisön mallin mukaisesti (vaaleanpunainen kortti)? Eikö tässä kortissa pitäisi ilmoittaa kuljettajan veriryhmä? Onko komissio tehnyt itse tutkimuksen, tai onko sillä ajanmukaista tietoa korruptiosta EU:n 15 jäsenvaltion hallinnossa, ja jos on, niin mitä tietoa?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(3. heinäkuuta 2003)

Komissio on pahoillaan kummastakin Kreikassa äskettäin tapahtuneesta vakavasta onnettomuudesta. Vaikka Kreikan liikenneturvallisuus onkin parantunut viime vuosikymmenen aikana vain vähän verrattuna muihin jäsenvaltioihin, kahden viime vuoden luvut tuntuvat kuitenkin osoittavan, että vuosittaisten liikennekuolemantapausten lukumäärä on laskenut huomattavasti.

Kreikka on saattanut yhteisön ajokortista 29. heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/439/ETY (1) asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöään. Komission aloittama rikkomista koskeva menettely on voitu keskeyttää, koska Kreikka on muuttanut lainsäädäntöään tyydyttävällä tavalla.

Komissiolle ei ole ilmoitettu ajokokeissa ilmenneistä selvistä petoksista. Näin ollen komissio ei ole tehnyt tutkimuksia eikä sillä ole käytettävissään tarkkoja lukuja, vaikka tätä asiaa on joskus sivuttu asiantuntijaryhmissä. Komissio on tällä tavoin saanut tietoa jäsenvaltioissa tapahtuneista yksittäisistä petostapauksista, jotka jäsenvaltioiden on torjuttava. Jos komissio kuitenkin saisi konkreettisia todisteita selvistä ja toistuvista petoksista, se saattaisi harkita ryhtyvänsä perussopimusten mukaisiin direktiivien puutteellisesta soveltamisesta seuraaviin toimenpiteisiin. Joka tapauksessa komissio pyytää Kreikan viranomaisilta tarpeellisia selvennyksiä.

Direktiivissä 91/439/ETY ei nykyisin säädetä, että kuljettajan veriryhmä olisi mainittava ajokortissa. Jäsenvaltioiden on kuitenkin mahdollista säätää kansallisella tasolla tällaisen merkinnän tekemisestä ajokortin haltijan nimenomaisella kirjallisella suostumuksella ja henkilötietojen suojeluvelvoitteen mukaisesti.

----

(1)EYVL L 237, 24.8.1991.

----

----

(2004/C 33 E/165)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1762/03

esittäjä(t): Adriana Poli Bortone (UEN) komissiolle

(21. toukokuuta 2003)

Aihe:   Ahtaajien syrjiminen Kreikassa

Olen saanut useita valituksia, jotka liittyvät Kreikassa vielä voimassa olevaan ahtaajan ammattia sääntelevään vanhaan lakiin nro. 1254 vuodelta 1949. Lain mukaan ahtaajien pitää kuulua työntekijä-rekisteriin, jota hoitava järjestö toimii ilman täsmällisiä sääntöjä ja usein työnhakijoita syrjivällä tavalla.

Onko tilanne yhteismarkkinasäännösten mukainen?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(20. kesäkuuta 2003)

Komissio haluaa huomauttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että palveluntarjoajalla on yleensä ottaen ja oikeuskäytännön mukaisesti oikeus päättää itse, keitä se ottaa palvelukseensa.

Otettuaan epävirallisesti yhteyttä Kreikan viranomaisiin komissio on saanut tietoonsa, että Kreikan laki N:o 1254/1949 ei salli kirjallisessa kysymyksessä kuvailtua syrjintää.

Komissio kehottaa arvoisaa parlamentin jäsentä kuitenkin toimittamaan yksityiskohtaiset tiedot, joiden perusteella voidaan päätellä, että Kreikan lain N:o 1254/1949 soveltamisesta aiheutuu syrjintää ja väärinkäytöksiä. Tällöin komissio on halukas tutkimaan asian perinpohjaisesti arvioidakseen, millaisia toimenpiteitä on syytä toteuttaa.

Joka tapauksessa komissio haluaa muistuttaa arvoisaa parlamentin jäsentä ehdotuksestaan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi pääsystä satamapalvelujen markkinoille; sen tavoitteena on luoda tasapuoliset toimintaedellytykset tällä alalla ja edelleen varmistaa, että kaikki osapuolet — työntekijät, palveluntarjoajat ja satamien käyttäjät — noudattavat perustamissopimuksen sääntöjä kaikilta osin.

----

----

(2004/C 33 E/166)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1765/03

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(28. toukokuuta 2003)

Aihe:   Irtisanomiset Palco-yrityksessä

Schiesser-Palco-yrityksen päätös sulkea Kreikan tuotantoyksikkönsä 30. toukokuuta 2003 ja siirtää tuotantonsa Bulgariaan jättää työttömiksi yli 500 työntekijää, joista suurin osa on naisia, joiden on kyseisessä yrityksessä vuosikymmeniä työskenneltyään vaikea löytää uusi työpaikka. Tämä yritys on kuulunut erilaisiin Euroopan komission tukiohjelmiin, josta huolimatta se on jo irtisanonut 360 henkilöä viimeisten kolmen vuoden aikana.

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(16. heinäkuuta 2003)

Edellä mainittu yritys ei ole saanut Euroopan sosiaalirahaston (ESR:n) rahoitusta minkään toimenpideohjelman yhteydessä kaudella 2000—2006.

Eurooppalaisen yritysneuvoston perustamisesta tai työntekijöiden tiedottamis- ja kuulemismenettelyn käyttöönottamisesta yhteisönlaajuisissa yrityksissä tai yritysryhmissä 22. syyskuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/45/EY soveltamisen osalta komissio muistuttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että kyseisen elimen perustamista koskevat neuvottelut voidaan käynnistää, mikäli vähintään sata työntekijää tai heidän edustajaansa vähintään kahdesta jäsenvaltiosta pyytää sitä kirjallisesti tai mikäli kyseisten yritysryhmien keskushallinto tekee neuvotteluja koskevan aloitteen. Komission tehtävänä ei näin ollen ole edistää näitä neuvotteluja, vaan ne riippuvat direktiivillä luotujen oikeuksien edunsaajien yksinkertaisesta tahdonilmaisusta.

----

(1)EYVL L 254, 30.9.1994, s. 64.

----

----

(2004/C 33 E/167)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1769/03

esittäjä(t): Dominique Vlasto (PPE-DE) komissiolle

(28. toukokuuta 2003)

Aihe:   Prestige-aluksen haaksirikosta aiheutuneiden vahinkojen korvaaminen FIPOL-takuurahastosta

Prestige-alus haaksirikkoutui 13. marraskuuta 2002. FIPOL ilmoitti 9. toukokuuta, että Prestige-öljykatastrofin uhrit saisivat aluksi korvaukseksi 15 prosenttia arvioimistaan vahingoista aiheutuneista kuluista, joiden kokonaiskustannukset ovat miltei miljardi euroa.

Kysymyksen laatija on uhrien lailla närkästynyt siitä, että kuusi kuukautta katastrofin jälkeen he löytävät itsensä tilanteesta, jossa heille tarjotaan kärsimiinsä vahinkoihin ja näkemäänsä vaivaan nähden naurettavia korvauksia. Komissio ehdotti Erika II -lainsäädäntöpaketissa, että perustetaan yhteisön korvausrahasto, COPE-rahasto (Euroopan vesillä tapahtuvien öljyvahinkojen korvausrahasto). Euroopan parlamentti hyväksyi tämän tekstin ensimmäisessä käsittelyssä vuoden 2001 kesäkuussa, mistä lähtien neuvosto on estänyt sen käsittelyn.

----

----

(2004/C 33 E/168)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1771/03

esittäjä(t): Jean-Pierre Bébéar (PPE-DE) komissiolle

(21. toukokuuta 2003)

Aihe:   FIPOL ja merien saastuminen

Öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälinen korvausrahasto FIPOL on tehnyt Prestige-aluksen onnettomuuden yhteydessä naurettavan ehdotuksen korvauksista, ja ihmettelenkin monien muiden kanssa, mikä on kyseisen korvausrahaston todellinen hyöty.

FIPOLin epäkohtien korjaamiseksi komissio esittää miljardin euron suuruisen korvausrahaston perustamista öljysäiliöalusten onnettomuuksista kärsineiden auttamiseksi.

Jos kansainvälisen rahaston perustaminen ei ole mahdollista, aikooko komissio ehdottaa eurooppalaisen järjestön perustamista, niin kuin Yhdysvallat on tehnyt rannikkoalueidensa suojelemiseksi?

Mitkä ovat kyseisen rahaston perustamiseen tarkoitetut toimet, kuinka suuri on siihen kaavailtu rahoitus, millainen on siihen varattu aikataulu ja mikä on jäsenvaltioiden vastuu?

Loyola de Palacion komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-1769/03 ja P-1771/03

(20. kesäkuuta 2003)

Komissio pitää arvoisan parlamentin jäsenen tavoin tärkeänä siitä, että kaikille öljyvahinkojen uhreille maksetaan riittävä korvaus.

Tämän vuoksi komissio ehdotti 6. joulukuuta 2000, että perustettaisiin Euroopan vesillä tapahtuvien öljyvahinkojen korvausrahasto (COPE-rahasto), jossa kokonaiskorvauksen yläraja nostettaisiin miljardiin euroon silloisen kansainvälisen ylärajan (185 miljoonaa euroa) asemesta. Tällainen toimenpide varmistaisi, että kaikki uhrit, joilla on legitiimi oikeus korvauksiin, saavat täyden korvauksen EU:n vesillä tapahtuneesta öljyvahingosta. Lisäksi se jouduttaisi korvauksien maksamista uhreille.

Neuvosto ei kuitenkaan jatkanut ehdotuksen käsittelyä vaan päätti sen sijaan edistää vastaavan rahaston perustamista kansainvälisellä tasolla. Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) lisärahastoa koskevassa diplomaattikonferenssissa, joka pidettiin 12.—16. toukokuuta 2003, hyväksyttiin voimassa olevaa öljyvahinkojen korvausjärjestelmää koskeva uusi pöytäkirja. Uusi kansainvälinen lisärahasto nosti korvauksen ylärajan 920 miljoonaan euroon eli yli 1 000 miljoonaan Yhdysvaltain dollariin, jonka myöntää yhdysvaltalainen öljyvuotojen vastuurahasto (Oil Spill Liability Trust Fund). Komissio suhtautuu uuden pöytäkirjan hyväksymiseen myönteisesti.

Nyt on varmistettava, että jäsenvaltiot noudattavat sitoumustaan tämän uuden rahaston toiminnan käynnistämiseksi ennen vuoden loppua. Komissio ei ota EU:n tasolla toimivan öljyvahinkojen korvaus-rahaston perustamista koskevaa ehdotustaan uudelleen tarkasteltavaksi ennen kuin kaikki jäsenvaltiot — ainakin rannikkovaltiot — ovat liittyneet uuden lisärahaston jäseniksi.

----

----

(2004/C 33 E/169)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1782/03

esittäjä(t): Claude Moraes (PSE) komissiolle

(28. toukokuuta 2003)

Aihe:   Equal-rahoitusohjelman edistymistä koskeva raportti

Mitä suunnitelmia komissiolla on antaa Equal-rahoitusohjelman edistymistä koskeva raportti ennen kuin nykyinen vaalikausi loppuu vuonna 2004?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(1. heinäkuuta 2003)

Equal-rahoitusohjelman ensimmäinen vaihe kestää vuoteen 2005 saakka, ja kehittämiskumppanuuksissa (joita on yli 1 500) on jo määritelty innovaatioita sekä työssä olevien että työtä hakevien kokeman syrjinnän ja eriarvoisuuden torjumiseksi.

Komissio aikoo laatia vuoden 2003 lopussa tiedonannon, jossa kuvataan näitä innovaatioita Equal-aloitteen yleisen edistymisen yhteydessä. Tiedonannon tarkoituksena on auttaa Equal-aloitteen toisen vaiheen käynnistämisen valmisteluissa niin jäsenvaltioissa kuin toiseen vaiheeseen osallistuvissa ehdokas-valtioissakin.

----

----

(2004/C 33 E/170)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1785/03

esittäjä(t): Claude Moraes (PSE) komissiolle

(28. toukokuuta 2003)

Aihe:   Rakennerahastot

Mikä on nykyinen tapa julkistaa rakennerahastoista alueille myönnetyt määrärahat ja niiden ajoitus? Onko alueita, Euroopan parlamentin jäsenten vaalipiirejä tai niiden osia koskevia erittelyitä saatavilla?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(29. heinäkuuta 2003)

Komissio kerää ja julkaisee rahoitustietoja kyseessä olevan tuen lajin mukaan. Rakennerahastojen tavoitteiden 1 ja 2 pohjalta alueille annettavan tuen tiedot ovat nähtävissä kunkin alueellisen ohjelman tasolla. Tiedot on julkaistu aluepolitiikan pääosaston www-sivustolla (http://europa.eu.int/comm/ regional_policy/index_en.htm). Euroopan sosiaalirahaston jakamista tuista löytyy tarkempaa tietoa työllisyyden ja sosiaaliasioiden pääosaston www-sivustolta (http://europa.eu.int/comm/employment_social/ esf2000/member_states-en.htm). Kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen jakamista tuista löytyy tietoa kalastuksen pääosaston www-sivustolta (http://europa.eu.int/comm/fischeries/policy_en.htm). Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukemista maaseudun kehittämisohjelmista löytyy tietoa maatalouden pääosaston www-sivustolta (http://europa.eu.int/comm/agriculture/rur/index_fr.htm).

Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti rakennerahastojen hallinnointi on hajautettu ja hallintoviranomaiset jäsenvaltioissa ja alueellisella tasolla ovat vastuussa yksittäisten tukihankkeiden valinnasta. Jäsenvaltioiden toteuttamasta rakennerahastojen tukitoimiin liittyvästä tiedotus- ja julkistamistoiminnasta annetun komission asetuksen (EY) N:o 1159/2000 (1) mukaan viranomaisten tulee tiedottaa sekä suurelle yleisölle että mahdollisille tuensaajille rakennerahastojen ohjelmista, jaetuista tuista ja hakemusmenettelystä.

----

(1)EYVL L 130, 31.5.2000.

----

----

(2004/C 33 E/171)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1798/03

esittäjä(t): Wolfgang Ilgenfritz (NI) komissiolle

(21. toukokuuta 2003)

Aihe:   Sokeria jalostaville yrityksille maksettava vientituki

Itävaltalaisen Agrar Invest Tatschl -yrityksen harjoittama sokerin maahantuonti Serbiasta ja Kroatiasta kuuluu Brysselin yleissopimusta koskevan ilmoituksen 2002/C 152/05 (1) piiriin. Serbiasta tai Kroatiasta peräisin oleva sokeri jalostetaan Itävallassa mehuiksi, suklaaksi ja muiksi tuotteiksi, ja valmiit tuotteet viedään kolmansiin maihin.

Sokeritonnin interventiohinta on nykyisin noin 699 euroa. Maailmanmarkkinahinta on kuitenkin vain noin 250 euroa. Tämän mukaan sokeria jalostavien yritysten kuuluisi saada noin 450 euroa vientitukea jokaista Serbiasta tai Kroatiasta edelleen jalostettavaksi tuotua sokeritonnia kohti, jos valmiit tuotteet (mehut ja suklaat) viedään kolmansiin maihin (kyseessä on liitteeseen I kuulumattomien tuotteiden vienti yhteisön vapaasta liikkeestä, johon haetaan vientitukea).

Edellä kuvattu korvausjärjestelmä toimii Saksassa ja Italiassa ongelmitta. En ymmärrä, miksi itävaltalaisia sokeria jalostavia yrityksiä syrjitään ja miksi niille ei makseta kyseistä tukea.

Itävallan valtiovarainministeriö tarttui asiaan jo vuosi sitten (28. maaliskuuta 2002) ja pyysi komissiota selvittämään, onko itävaltalaisilla yrityksillä oikeus kyseiseen tukeen. Komissio ei ole vastannut vielä tähän päivään mennessä.

Tämän vuoksi pyydän komissiota vastaamaan nyt seuraaviin kysymyksiin:

Erkki Liikasen komission puolesta antama täydentävä vastaus

(22. elokuuta 2003)

Toimivaltaisten kansallisten viranomaisten tehtävänä on päättää, voidaanko yhteisön lainsäädännön nojalla myöntää vientitukea. Toimijoiden on näin ollen otettava ongelmatapauksissa yhteyttä kansallisiin viranomaisiin.

Arvoisan parlamentin jäsenen esiintuoman tapauksen osalta komissio katsoo, että Kroatiasta ja Serbiasta tuodulle sokerille, jota käytetään sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 19 päivänä kesäkuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/2001 (2) liitteessä mainittujen jalostustuotteiden valmistamiseen, ei pitäisi maksaa vientikorvauksia kyseisen asetuksen 27 artiklan 3 ja 12 kohdan perusteella. Jotta yhdenmukainen tulkinta voidaan varmistaa, komissio ryhtyy pian asianmukaisiin toimiin.

----

(1)EYVL C 152, 26.6.2002, s. 14.

(2)EYVL L 178, 30.6.2001.

----

----

(2004/C 33 E/172)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1801/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(28. toukokuuta 2003)

Aihe:   Kosminen säteily

Vuonna 1996 EU hyväksyi direktiivin (N:o 96/29/Euratom (1)) perusnormien vahvistamisesta työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta. Ilmailualalla määräykset koskivat vain lentokoneen miehistöä ja raskaana olevia naisia. Ottaen huomioon hiljattain todistettujen riskien olemassaolon, onko komissio sitä mieltä, että usein lentokoneella matkustavat henkilöt pitäisi sisällyttää turvallisuusnormeihin?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(2. heinäkuuta 2003)

Perusnormien vahvistamisesta työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta 13. toukokuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/29/Euratom VII osasto (40—42 artikla) koskee luonnon säteilylähteistä johtuvan altistuksen merkittävää lisääntymistä työtehtävien seurauksena.

Ainoa tässä osastossa nimenomaisesti mainittu toimintamuoto on lentohenkilöstön suojeleminen avaruussäteilyltä (42 artikla). Jäsenvaltiot voivat aina antaa esimerkiksi usein lentokoneella matkustavia henkilöitä koskevia kansallisen tason erityissäännöksiä, jos ne pitävät tätä tarkoituksenmukaisena.

Komissiolla ei ole uutta tietoa avaruussäteilyn aiheuttamista riskeistä, joiden perusteella säteilyltä suojelemisen perusnormeja koskevaa direktiiviä olisi syytä muuttaa tässä vaiheessa.

----

(1)EYVL L 159, 29.6.1996, s. 1.

----

----

(2004/C 33 E/173)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1803/03

esittäjä(t): Dorette Corbey (PSE) ja Margrietus van den Berg (PSE) komissiolle

(28. toukokuuta 2003)

Aihe:   Laajamittaista muuttolintujen metsästystä Maltassa

Hiljattain saimme tietää, että Maltassa lintujen kevätmuuton aikana suojeltuja muuttolintuja oli laajasti metsästetty jopa suojelualueilla. Vastauksessaan kysymykseen E-3036/02 (1) komissio totesi, että liittyessään Euroopan unioniin Maltan on saatettava lintudirektiivi kokonaisuudessaan osaksi omaa lainsäädäntöään ja noudatettava sitä. Komissio vakuutti myös seuraavansa tarkasti, kuinka tulevat jäsenvaltiot saattavat lintuja luontotyyppidirektiivin osaksi omaa lainsäädäntöään ja noudattavat sitä.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(24. heinäkuuta 2003)

Komissio ei ole saanut vahvistusta parlamentin jäsenten esittämiin muuttolintujen laajamittaista metsästystä koskeviin väitteisiin eikä siten voi kommentoida sitä, onko asiassa rikottu lintudirektiivissä eli luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2. huhtikuuta 1979 annetussa neuvoston direktiivissä 79/409/ETY (2) säädettyjä velvoitteita.

Komissio on useasti korostanut Maltalle lintudirektiivissä säädettyjä velvoitteita, ja se seuraa jatkuvasti, miten Malta pitää jäsenyysneuvottelujen yhteydessä antamansa sitoumukset. Komissio viittaa myös aikaisempaan vastaukseensa Dorette Corbeyn esittämään kysymykseen E-3036/02.

Voimassa olevan lainsäädännön nojalla mainittu toiminta ei ole automaattisesti kokonaan kiellettyä lintudirektiivin perusteella.

----

(1)EUVL C 222 E, 18.9.2003, s. 40.

(2)EYVL L 103, 25.4.1979.

----

----

(2004/C 33 E/174)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1804/03

esittäjä(t): Paulo Casaca (PSE) komissiolle

(28. toukokuuta 2003)

Aihe:   Komission Sinagaa vastaan nostaman kanteen kumoaminen yhteisöjen tuomioistuimen päätöksen perusteella

Kaikissa demokraattisissa järjestelmissä noudatettavan vallanjaon periaatteen vastaisesti komissio nosti kanteen Azoreilla toimivaa sokerinjalostamoa (Sinaga) vastaan (asia C-1098/02) asiassa, joka oli silloin käsiteltävänä yhteisöjen tuomioistuimessa.

Yhteisöjen tuomioistuimen 15. toukokuuta 2003 antaman ennakkoratkaisun päätelmien 4 kohdan mukaan Azoreilla tuotetun valkoisen sokerin lähettäminen ei ole yhteisön oikeuden vastaista, mikä on vastoin sokeriteollisuuden ja komission kantaa. Näin ollen edellä mainitulle kanteelle ei enää ole perusteita kuten ei myöskään asiaan liittyville Portugalille määrätyille rahoituskorjauksille.

Onko komissio tietoinen siitä, että se on aiheuttanut vakavaa vahinkoa Azorien maataloudelle ja teollisuudelle toimillaan, joihin se on ryhtynyt yhteisöjen tuomioistuimen tietämättä?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(11. heinäkuuta 2003)

Yhteisöjen tuomioistuin totesi asiassa C-282/00 (RAR vastaan Sinaga) 15. toukokuuta 2003 antamassaan tuomiossa ja neljännessä vastauksessa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kysymyksiin, että Azoreilla viljellyistä sokerijuurikkaista valmistettua valkoista sokeria voidaan vapaasti lähettää Manner-Portugaliin.

Komissio on tyytyväinen yhteisöjen tuomioistuimen tekemään periaatepäätökseen, joka on komission asiassa esille tuomien seikkojen sekä lisäksi Portugalin hallituksen ja Sinagan ottaman kannan mukainen.

Azoreilla valmistettujen ja paikalliselle tuotannolle annettavasta tuesta hyötyneiden tuotteiden lähettämis-kiellosta olisi komission mielestä aiheutunut tuntuvaa haittaa tämän erittäin syrjäisen alueen maanviljely-elinkeinolle.

Komissio ei ole aloittanut rikkomista koskevan menettelyn käynnistämistä Portugalin tasavaltaa vastaan eikä harkinnut Portugalin velvoittamista rahoituskorjauksiin Azoreilla viljellyistä juurikkaista valmistetun valkoisen sokerin lähettämisen johdosta.

----

----

(2004/C 33 E/175)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1805/03

esittäjä(t): Paulo Casaca (PSE) komissiolle

(28. toukokuuta 2003)

Aihe:   Azoreilla tuotetun sokerin vientiä perinteisen kaupan puitteissa koskevien komission sääntöjen kumoaminen

Yhteisöjen tuomioistuimen 15. toukokuuta 2003 antaman asiaa C-282/00 koskevan tuomion 46 kohdan mukaan Azoreilla tuotetun sokerin vienti perinteisen kaupan puitteissa kuuluu kansallisten tuomioistuimien määräysvaltaan.

Milloin komissio aikoo kumota asianomaiset yksityiskohtaiset säännöt, etenkin komission asetuksen (EY) N:o 20/2002 (1) 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut säännöt, jotka ovat ristiriidassa edellä mainitun tuomioistuimen tuomion kanssa?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(11. heinäkuuta 2003)

Yhteisöjen tuomioistuin totesi asiassa C-282/00 (RAR vastaan Sinaga) 15. toukokuuta 2003 antamassaan tuomiossa, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kuuluu arvioida, onko maataloustuotteiden erityisen hankintajärjestelmän piiriin kuuluneet Azoreilla tuotetun puhdistetun sokerin toimitukset, jotka muodostavat tuomioistuimessa käsiteltävän asian kohteen, katsottava perinteisiksi toimituksiksi.

Yhteisöjen tuomioistuin täsmensi perustelukappaleissa 43 ja 44, että

Komissio katsoo, että tähänastinen käytäntö, jossa jälleenvietävien tai edelleen toimitettavien tuotteiden määrät vahvistetaan asetuksen (EY) N:o 1600/92 (2) voimaantuloa edeltäneiden kolmen vuoden toimitusten ja viennin vuosimäärien keskiarvon perusteella, on yhteisöjen tuomioistuimen edellä mainitussa tuomiossa esittämien periaatteiden mukainen.

Komissio ei siis aio tässä vaiheessa kumota asetusta (EY) N:o 20/2002 (3).

----

(1)EYVL L 8, 11.1.2002, s. 1.

(2)  Neuvoston asetus (ETY) N:o 1600/92, annettu 15. kesäkuuta 1992, tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Azorien ja Madeiran hyväksi (EYVL L 173, 27.6.1992).

(3)  Komission asetus (EY) N:o 20/2002, annettu 28. joulukuuta 2001, neuvoston asetuksilla (EY) N:o 1452/2001, 1453/2001 ja 1454/2001 vahvistettujen syrjäisimpien alueiden erityisten hankintajärjestelmien soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (EYVL L 8, 11.1.2002).

----

----

(2004/C 33 E/176)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1825/03

esittäjä(t): Laura González Álvarez (GUE/NGL) komissiolle

(23. toukokuuta 2003)

Aihe:   Puente del Arcon ja El Condadon välisen osuuden ympäristövaikutukset valtatiellä AS-17 (Asturia, Espanja)

Vastauksessaan tätä asiaa koskevaan kirjalliseen kysymykseeni E-1801/02 (1) komissio ilmoittaa, että direktiivillä 97/11/ETY (2) muutetun, tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY (3) liitteessä IV luetellaan tiedot, jotka hankkeen toteuttajan on toimitettava. Näihin sisältyvät pääpiirteinen esitys hankkeen toteuttajan selvittämistä pääasiallisista toimen-pidevaihtoehdoista sekä selvitys valintaan johtaneista syistä, ottaen huomioon ympäristövaikutukset.

Olen saanut vastauksen kysymykseeni 5. elokuuta 2002. Onko komissio sen jälkeen kääntynyt tässä asiassa Espanjan viranomaisten puoleen saadakseen tietoja edellä mainittua osuutta koskevista vaihtoehtoisista mahdollisuuksista?

Onko komissio tietoinen peruuttamattomista vahingoista, joita voidaan aiheuttaa suunnitelmalla, jossa ei oteta huomioon mahdollisimman vähän ympäristöön vaikuttavaa vaihtoehtoa?

Koska kyseessä on kiireellinen tapaus, mihin Espanjan viranomaisia koskeviin toimiin komissio aikoo ryhtyä saadakseen tarvittavat tiedot asiasta?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(10. heinäkuuta 2003)

Kuten parlamentin jäsenelle kirjalliseen kysymykseen E-1801/02 annetussa vastauksessa todetaan, tienrakennushankkeet eivät periaatteessa kuulu tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27. kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 3. maaliskuuta 1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY, liitteiden I ja II soveltamisalaan.

Hankkeen ympäristövaikutukset on kuitenkin ilmeisesti arvioitu. On syytä muistuttaa, ettei direktiivissä 85/337/ETY säädetä, millä perusteilla jokin hanke valitaan tutkittujen vaihtoehtoisten ratkaisujen joukosta, mikäli valittu hanke on arvioitu oikein.

Koska komissiolla ei ole tarkempia tietoja, joiden perusteella olisi mahdollista todeta, että yhteisön oikeutta olisi rikottu, komissio ei ole katsonut aiheelliseksi kääntyä tässä tapauksessa Espanjan viranomaisten puoleen.

Jos komissio kuitenkin saa mahdollisia lisätietoja, joista ilmenee, että direktiiviä 85/337/ETY sovelletaan puutteellisesti, se aikoo varmistaa, että yhteisön oikeutta noudatetaan esillä olevassa asiassa.

----

(1)EUVL C 28 E, 6.2.2003, s. 137.

(2)EYVL L 73, 14.3.1997, s. 5.

(3)EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40.

----

----

(2004/C 33 E/177)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1829/03

esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(2. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Kirjeet Kreikan hallitukselle yhteisön varojen käytöstä EU:n lainsäädännön toimeenpanemiseksi

Voiko komissio ilmoittaa, kuinka monta kirjettä Kreikan hallitukselle on lähetetty vuodesta 1994 ja ketkä (komission jäsenet, pääjohtajat, tai jaostopäälliköt) ovat lähettäneet kirjeitä, jotka koskevat yhteisön varojen asianmukaista käyttöä ympäristön suojelemiseksi, yhteisön ympäristölainsäädännön saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sen toimeenpanemista asianmukaisesti?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(14. heinäkuuta 2003)

Komissio käy sille EU:n perustamissopimuksen 155 artiklassa annetun roolin mukaista säännöllistä ja laajaa kirjeenvaihtoa kansallisten viranomaisten kanssa ympäristötavoitteita edistäviin hankkeisiin myönnetyn yhteisörahoituksen asianmukaisesta toteutuksesta ja käytöstä sekä yhteisön ympäristölainsäädännön asianmukaisesta soveltamisesta. Kussakin tapauksessa lähetettyjen kirjeiden lukumäärä riippuu useista tekijöistä.

Esimerkiksi yhteisön ympäristölainsäädännön soveltamista koskevan kantelun tutkimisessa saattaa olla useita vaiheita, jotka edellyttävät monien peräkkäisten kirjeiden lähettämistä.

Kun komissio katsoo, että lainsäädäntöä on rikottu, se voi käynnistää perustamissopimuksen 226 artiklassa määrätyn menettelyn, joka voi johtaa asian saattamiseen yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Tällöin jäsenvaltioilla lähetetään virallinen ilmoitus ja perusteltu lausunto.

Käytännössä ja teknisesti ei kuitenkaan ole mahdollista saada tilastotietoja kaikista niistä kirjeistä, jotka komissio on vuodesta 1994 lähtien lähettänyt Kreikan viranomaisille. Yhteisön ympäristölainsäädännön soveltamista ja sen saattamista osaksi Kreikan kansallista lainsäädäntöä koskevien valitusten ja lainsäädännön rikkomista koskevien tapausten määristä on kylläkin mahdollista tuottaa yleisluontoisia tilastoja.

----

----

(2004/C 33 E/178)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1837/03

esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle

(3. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Euroopan unionin tarjouspyyntökilpailut

Pitääkö paikkansa, että jos yhtiö voittaa jonkin EU:n elimen järjestämän tarjouspyyntökilpailun, tarjouspyyntö kuuluu kilpailulainsäädännön piiriin, jolloin kustannuksia lisäävät toimenpiteet, kuten esimerkiksi se, että EU:n alueen yhtiö kieltäytyy toimituksista tarjouskilpailun voittajalle ja estää rinnakkaistuonnin, ovat perustamissopimuksen vastaisia?

Voiko komissio ilmoittaa, millaisia seuraamuksia tällaisessa tapauksessa langetettaisiin?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(18. heinäkuuta 2003)

Komissio ymmärtää parlamentin jäsenen kysymyksen siten, että siinä viitataan yhtäältä niihin kilpailu-velvoitteisiin, jotka sitovat yhteisön toimielimiä niiden tehdessä hankintojaan ja toisaalta tilanteeseen, johon tarjouskilpailun voittanut yhtiö joutuu, jos toinen unionin alueen yhtiö kieltäytyy toimituksista.

Yhteisön toimielinten on noudatettava hankintojaan tehdessään 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston varainhoitoasetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (1) ja erityisesti sen V osaston määräyksiä, joissa mainitaan ja kuvataan sovellettavat menettelyt. Määräysten mukaisesti hankinnat on tehtävä kilpailuttamalla asianmukaisia toimijoita mahdollisimman laajasti. Hankintamenettely päättyy tarjouskilpailun ratkaisemiseen ja johtaa sopimuksen tekemiseen tarjouskilpailun voittajan kanssa.

Tilanne, johon tarjouskilpailun voittaja joutuu, jos toinen unionin alueen yhtiö kieltäytyy toimituksista ja/tai estää rinnakkaistuonnin, saattaa hyvinkin olla Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 82 ja/tai 81 artiklan määräysten vastainen. Joissakin olosuhteissa ja tietyin ehdoin näiden sääntöjen soveltaminen voikin johtaa siihen, että toimituksista kieltäytyminen ja rinnakkaistuonnin estäminen kielletään. Koska komissiolla ei kuitenkaan ole tiedossaan parlamentin jäsenen esittämän kysymyksen taustalla olevia tietoja, komissio ei voi ottaa kantaa siihen, voidaanko kilpailusääntöjä soveltaa kyseessä olevaan tapaukseen. Samasta syystä komissio ei voi myöskään ottaa kantaa mahdollisesti langetettavaan seuraamukseen.

----

(1)  Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002, tehty 25 päivänä kesäkuuta 2002, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta. EYVL L 248, 16.9.2002.

----

----

(2004/C 33 E/179)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1842/03

esittäjä(t): Ulpu Iivari (PSE) komissiolle

(26. toukokuuta 2003)

Aihe:   Verenluovuttajien tasa-arvoinen kohtelu

Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 artikla kieltää kaikenlaisen syrjinnän, joka perustuu sukupuoliseen suuntautumiseen tai muuhun sellaiseen seikkaan. Suomen Punaisen Ristin Veripalvelun noudattama toimintatapa verenluovutukseen tulevien vapaaehtoisten valitsemisessa on nähdäkseni ristiriidassa perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa. Veripalvelun toimintatapa asettaa henkilöt eriarvoiseen asemaan sukupuolisen suuntautuneisuuden perusteella.

Suomessa kaikki verenluovuttajat joutuvat vastaamaan SPR:n Veripalvelun kysymyksiin. Vastausten perusteella Veripalvelun sairaanhoitaja arvioi, voiko henkilö luovuttaa verta. Veripalvelu noudattaa Euroopan neuvoston suositusta (R(95)15.

Verta luovuttamaan tuleva mies joutuu vastaamaan kysymykseen siitä, onko hän koskaan ollut sukupuoliyhteydessä toisen miehen kanssa. Mikäli vastaus on myönteinen, henkilöltä evätään automaattisesti oikeus luovuttaa verta, vaikka hän täyttäisi muut kriteerit. Mikäli vastaus on kielteinen, henkilö voi luovuttaa verta, mikäli hän täyttää muut kriteerit.

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/98/EY (1) (27. tammikuuta 2003) laatu- ja turvallisuusvaatimusten asettamisesta ihmisveren ja veren komponenttien keräämistä, tutkimista, käsittelyä, säilytystä ja jakelua varten ei säädetä mitään luovuttajien sukupuolisesta suuntautumisesta ja sen vaikutuksista luovuttamismahdollisuuksiin.

Onko komissiolla aikomusta yhtenäistää verenluovuttajia koskevia käytäntöjä eri jäsenmaissa niin, että perusoikeuskirjan 21 artiklaa kunnioitetaan?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(25. kesäkuuta 2003)

Kansanterveyden suojelemiseksi ja tartuntatautien potilaisiin leviämisen estämiseksi on äärimmäisen tärkeää, että toteutetaan kaikki varotoimenpiteet ennen Euroopan kansalaisten luovuttaman veren ja veren komponenttien keräämistä, käsittelyä, jakelua ja käyttöä sekä näiden vaiheiden aikana. Siksi Euroopan parlamentti ja neuvosto antoivat 27. tammikuuta 2003 direktiivin 2002/98/EY, jolla asetetaan laatu- ja turvallisuusvaatimukset ihmisveren ja veren komponenttien keräämiselle, tutkimiselle, käsittelylle, säilytykselle ja jakelulle sekä muutetaan direktiiviä 2001/83/EY. Tällä tavoin haluttiin varmistaa ihmisten terveyden korkeatasoinen suojelu Amsterdamin sopimuksen 152 artiklan mukaisesti.

Direktiivin 2002/98/EY 29 artikla velvoittaa komission kehittämään teknisiä vaatimuksia, jotka koskevat muun muassa tietoja, jotka veren luovuttajien on annettava, sekä veren ja veriplasman luovuttajien soveltuvuutta. Soveltuvuusvaatimukset sisältävät myös pysyvän ja väliaikaisen luovutuskiellon perusteet. Näissä tällä hetkellä kehitteillä olevissa teknisissä vaatimuksissa otetaan täysin huomioon veren ja veriplasman luovuttajien soveltuvuudesta sekä luovutetun veren seulonnasta Euroopan yhteisössä 29. kesäkuuta 1998 annettu neuvoston suositus 98/463/EY (2). Suosituksessa kehotetaan hylkäämään pysyvästi mahdolliset luovuttajat, jotka ovat saattaneet käyttäytyä tai ovat käyttäytyneet seksuaalisesti niin, että he ovat suuressa vaarassa levittää tartuntatauteja. Kun komissio hyväksyy nämä tekniset vaatimukset, ne koskevat samalla tavalla kaikkia verenluovuttajia Euroopan unionissa.

----

(1)EUVL L 33, 8.2.2003, s. 30.

(2)EYVL L 203, 21.7.1998.

----

----

(2004/C 33 E/180)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1849/03

esittäjä(t): Kyösti Virrankoski (ELDR) komissiolle

(26. toukokuuta 2003)

Aihe:   Maatalouden tilakaupat ja maatalousuudistus

Komission esitys Euroopan unionin maatalouspolitiikan uudistamiseksi sisältää mm. tuotannosta riippumattoman tilakohtaisen tuen. Tuen suuruus määräytyisi vuosina 2000—2002 maksettujen YMP-tukien mukaan. Tuki ei olisi sidottu maahan.

Esitys on aiheuttanut suurta epätietoisuutta maatalousmaata ostavien ja myyvien maanviljelijäin keskuudessa, koska esityksestä enempää kuin muistakaan asiakirjoista ei selviä, mikä osa tilan tuesta seuraa kauppaa, vai seuraako mikään. Sama ongelma koskee myös maan vuokrausta. Maatalousyhtymät ovat edelleen epätietoisia. Esimerkkinä voidaan mainita tapaus, jossa tilaa on viljelty viitevuosina yhtymänä, jolle maataloustuki on maksettu, mutta myöhemmin tilakauppojen myötä pelto onkin jaettu osakkaiden kesken ja yhtymä lakannut olemasta.

Ongelma koskee koko EU:n aluetta jäsenmaasta riippumatta, ja se on täysin komission synnyttämä. Tilanne aiheuttaa vakavia ongelmia sadoille tuhansille viljelijöille. Viljelijät eivät uskalla eivätkä osaa tehdä kauppakirjoja, vuokrasopimuksia eikä yhtymäsopimuksia. Tilanne aiheuttaa vaikeuksia erityisesti nuorille viljelijöille, jotka ovat hankkimassa tai laajentamassa tilaansa.

Mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä nykyisen sotkuisen tilanteen selkeyttämiseksi?

Millainen kohta kauppakirjaan, yhtymäsopimukseen tai vuokrasopimukseen on sisällytettävä, jos tarkoitus on jakaa luovuttavan tilan YMP-tuki suhteessa pinta-aloihin?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(27. kesäkuuta 2003)

Komissio katsoo, että vaikka maatilan tulotukea koskeva ehdotus on aiheuttanut epätietoisuutta maanviljelijöiden keskuudessa, tämä ei johdu ehdotuksesta itsestään, ja näin ollen kyseiset ongelmat on ratkaistava tiedotuksen avulla. Komissio toteuttaa tältä osin lisätoimia.

Maatilan tulotukea koskevassa komission ehdotuksessa esitetään selvät säännöt.

Tukioikeuksien vahvistamisen ja myöntämisen osalta siinä ehdotetaan seuraavaa:

Oikeudet myönnetään tavallisesti aktiiviviljelijöille, jotka ovat hakeneet tukea viitekaudella. Viljelijöille, jotka eivät täytä tätä yleistä vaatimusta, voitaisiin myöntää oikeuksia kansallisesta varannosta ainoastaan tietyissä tapauksia, joissa viljelijä on kohdannut vastoinkäymisiä.

Edellä mainitut periaatteet säilyvät voimassa perinnönjaon yhteydessä, jolloin perijä ottaa alkuperäisen tuensaajan aseman. Puheenjohtajavaltio Kreikka on lisäksi ehdottanut, että uusien maatalousyhtymien tapauksessa oikeudet myönnettäisiin uudelle yritykselle ja että jos yhtymä jakautuu viitekauden aikana, oikeuksien myöntämisessä noudatettaisiin suhteellisuusperiaatetta.

Ehdotuksessa ei säädetä tukioikeuksien sitomisesta maanomistajuuteen. Tämä tarkoittaa, että maa-alueiden siirrot ovat yleisesti ottaen riippumattomia tukioikeuksien siirroista. Sopimuskumppanien on päätettävä, haluavatko he sitoa molemmat yhteen. Toisin sanoen maa-alueiden siirrot eivät vaikuta yksittäisen viljelijän oikeuksiin, ellei hän sovi sopimuskumppaninsa kanssa oikeuksien siirtämisestä yhdessä maan kanssa.

Tällaisten toimien täytäntöönpanoa koskevien sopimuslausekkeiden käytännön muotoilu kuuluu kansallisen lainsäädännön ja yksityisten sopimusten alaan.

----

----

(2004/C 33 E/181)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1850/03

esittäjä(t): Angelika Niebler (PPE-DE) komissiolle

(3. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Vammaisille tarkoitetut EU-tuet vuodesta 2004 eteenpäin

Komissio on nimennyt vuoden 2003 vammaisten teemavuodeksi. Unioni tukee teemavuoden aikana lukuisia vammaisten hyväksi tarkoitettuja hankkeita, tilaisuuksia ja aloitteita. Hanke-ehdotusten jättämisen määräaika meni umpeen maaliskuussa.

Tällä hetkellä ei ole mitään erityisesti vammaisille tarkoitettua tukiohjelmaa.

Millaisia suunnitelmia Euroopan komissiolla on asiaan liittyen?

Millä ohjelmilla ja toimilla tuetaan vammaistyötä vammaisten teemavuoden jälkeen?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(23. heinäkuuta 2003)

Komissio ei voi nykytilanteessa sitoutua aloittamaan mitään tiettyä toimintaohjelmaa. Yhtenä Euroopan vammaisten teemavuoden tavoitteena on uusien vielä käsittelemättömien ongelmien nimeäminen ja valmistelut uusien aloitteiden toteuttamiseksi unionin tasolla. Komissio arvioi teemavuotta eri toimijoita kuullen ja harkitsee mahdollisuuksia ehdottaa siihen liittyvien vammaisien hyväksi toteutettavien unionin toimien edistämistä koskevia aloitteita. Lisäksi on otettava huomioon, että vammaisuuteen liittyviä kysymyksiä ratkotaan parhaillaan suoraan useiden uusien vasta käynnistettyjen ohjelmien yhteydessä. Niihin kuuluvat syrjinnän vastainen ohjelma, Equal-yhteisöaloite ja komission toimet vammaisten yhteiskuntaan sopeuttamisen edistämiseksi. Syrjinnän vastaisen ohjelman yhteydessä toteutetaan joukko erityisesti vammaisuuteen liittyviä toimia. Näitä ovat kansalliset tiedotuspäivät, tuki vammaisjärjestöille sekä tuki kaikille suunnitteluhankkeille ja joillekin ylikansallisille hankkeille, joiden aiheet liittyvät erityisesti vammaisuuden vuoksi tapahtuvaan syrjintään.

Komission käsityksen mukaan tuki vammaisille kansalaisille, jotta heistä voi tulla tehokas osa yhteiskunnan taloudellista ja sosiaalista rakennetta, edistää heidän osallistumistaan yhteiskunnan valtaväestön elämään aina, kun se on mahdollista, ja vammaisten tarpeet on otettava huomioon kaikilla tähän aiheeseen liittyvillä politiikan alueilla. Tämä merkitsee täysipainoista osallistumista yhteiskuntaan. Siksi komissio aikoo ottaa tämän huomioon kaikissa rahoittamissaan asiaa koskevissa ohjelmissa ja mahdollistaa vammaisille ja heitä edustaville järjestöille niiden hyödyntämisen. Näin komissio edistää lähestymistapaa, joka perustuu valtavirtaistamiseen ja yhteiskuntaan liittämiseen sen sijaan, että vammaiset eristettäisiin tietyillä erityisesti vammaisille suunnatuilla järjestelyillä.

----

----

(2004/C 33 E/182)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1853/03

esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(3. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Yhteisön Kreikalle myöntämä rahoitus ja väliportaan hallinto

Kreikan lehdistössä on jo pitkään ilmaistu huolestumista yhteisön tukikehyksen määrärahojen katoamisesta. Uusi demokratia -puolueen puheenjohtaja Kostas Karamanlis arvosteli — oikeutetusti — Kreikan hallitusta siitä, että Kreikassa on kateissa 468 miljoonaa euroa, mikä johtuu hallituksen tavasta hallinnoida yhteisön toisen tukikehyksen varoja. On tunnettua, että väliportaan hallintoviranomaiset valitsevat yritykset, joita tuetaan edellä mainituin varoin. Erityisen suuren avun tarpeessa olevia alueita Kreikassa ovat Egeanmeren äärialueet ja Egeanmerta reunustavat manner-Kreikan alueet, kuten Epeiros, Keski- ja Länsi-Makedonia ja Traakia. Mainittakoon, että monilla näistä alueista yhteisön varojen käyttöönotto on ollut hyvin hidasta,

millä on ollut ilmeisiä vaikutuksia niiden yleiselle kehitykselle. Euroopan komissio on aiemmin ystävällisesti kertonut minulle Epeirosin, Egeanmeren ja Traakian alueiden tilanteesta.

Pyydän saada myös Keski- ja Länsi-Makedoniaa koskevat seuraavat yksityiskohtaiset tiedot:

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(28. heinäkuuta 2003)

Väliportaan viranomaisia on pidettävä joko julkisina tai yksityisinä eliminä tai palveluina, jotka toimivat johtavien tai rahoittavien viranomaisten vastuulla tai suorittavat tehtäviä niiden puolesta lopullisten edunsaajien tai toimintoja suorittavien elinten tai yritysten suhteen. Nämä viranomaiset valitaan voimassa olevan kansallisen lainsäädännön nojalla.

Länsi- ja Keski-Makedoniassa asianomaisena väliportaan viranomaisena toimii KEPA-ANEM (”Teollisten sijoitusten kehittämisestä Pohjois-Kreikassa vastaava yhtiö”). KEPA-ANEM on myös yleinen väliportaan viranomainen, joka toimii Länsi- ja Keski-Makedonian puolesta kilpailukykyä koskevan toimintaohjelman puitteissa. Lisäksi pankkeja, jotka myöntävät tukea pienille ja keskisuurille yrityksille, ja Leader+-ohjelman puitteissa toimivia ”paikallisia toimintaryhmiä” voidaan kutsua väliportaan viranomaisiksi. Vuonna 2000 komission yksiköt suorittivat tarkistuksen ”Teollisten sijoitusten kehittämisestä Pohjois-Kreikassa vastaavassa yhtiössä”.

Olisi huomattava, että yhteisön kolmannen tukikehyksen puitteissa väliportaan viranomaiset eivät hallinnoi toimintaohjelmia vaan niiden toimia. Väliportaan viranomaisten pääasialliset toiminta-alat ovat yksityisen sektorin kehittäminen ja erityisesti pienet ja keskisuuret yritykset sekä Leader+-ohjelman osalta valittujen maaseutualueiden hallinto.

Väliportaan viranomaisten hallinnoima talousarvio vastaa periaatteessa kyseiselle toiminnolle varattua rahoitusta. Koska yhteisön toinen tukikehys on nyt päättymässä, tarkkaa talousarviota ei tässä vaiheessa kuitenkaan voida vahvistaa. Vuosien 2000—2006 ohjelmakauden osalta väliportaan viranomaisia koskevaa tilannetta voidaan muuttaa milloin tahansa muutamalla ohjelma-asiakirjan täydennysosaa. Tätä koskevaa tulevaa tietoa parlamentin jäsen saa ottamalla yhteyttä asianomaisiin hallintoviranomaisiin.

Lopuksi on syytä huomauttaa, etteivät väliportaan viranomaiset toimi kansanterveyden, koulutuksen ja kulttuurin aloilla.

----

----

(2004/C 33 E/183)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1860/03

esittäjä(t): Joost Lagendijk (Verts/ALE) komissiolle

(6. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Jalkapallokerhojen valtiontuki

Kunnat ovat viime aikoihin asti tukeneet alankomaalaisia rahallista voittoa tavoittelevia jalkapallokerhoja, jotta kerhot eivät joutuisi vararikkoon. Myös muissa valtioissa on ryhdytty samankaltaisiin toimiin. Kerhot ja kannattajat painostavat paikallisia poliitikkoja, koska eurooppalaiset kilpailusäännökset eivät ole tarpeeksi selkeitä.

Onko komissio kysymyksen esittäjän kanssa samaa mieltä siitä, että valtion jalkapallokerhoille myöntämä tuki (valtiontuki) vääristää eurooppalaisten jalkapallomarkkinoiden kilpailua?

Miten komissio määrittää ”eurooppalaiset jalkapallomarkkinat”, ja miten se voisi selkeyttää niitä, eli ilmoittaa, mikä on kansallisten ja eurooppalaisten jalkapallomarkkinoiden välinen ero? Pitääkö komissio tärkeänä ainoastaan pelaajilla käytäviä kauppoja, vai liittyykö jalkapallomarkkinoihin muita kilpailuun vaikuttavia näkökohtia?

Tällä hetkellä Alankomaat ja muutkin jäsenvaltiot tukevat jalkapallokerhoja eri keinoin. Ne hyötyvät siitä epäselvyydestä, joka koskee tuen myöntämisen sallittavuutta. Voiko komissio laatia mahdollisimman nopeasti jalkapallokerhojen tukia koskevat säännökset, jotta nykyinen epäselvä ja kilpailua vääristävä tilanne saataisiin päätökseen?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(10. heinäkuuta 2003)

EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa määrätään, että ”jäsenvaltion myöntämä tuki, joka vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”.

Taloudellista toimintaa, kuten lähetysoikeuksien myymistä, mainosten ja sponsorisopimusten tekemistä sekä markkinointituotteiden jakelua, harjoittavia jalkapalloseuroja on pidettävä yrityksinä. Varojen siirto jalkapalloseuroille uhkaa vääristää kyseisten yritysten välistä kilpailua.

Kyse ei ole siitä, onko olemassa eurooppalaisia jalkapallomarkkinoita, vaan siitä, liittyykö kyseiseen toimintaan jäsenvaltioiden välistä kauppaa. Vain osa jalkapalloseuroista harjoittaa tällaista toimintaa. Näyttää myös siltä, että kaikissa tapauksissa vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ei voida vahvistaa.

Koska valtiontukisääntöjen soveltaminen tähän alaan on suhteellisen uusi ilmiö, komissio katsoo, että sen on kehitettävä politiikkaansa yksittäisten tapausten pohjalta. Komissio ei ole tähänastisessa käytännössään vastustanut alan tukia tapauksissa, joissa valtiontuilla on kasvatuksellinen tavoite tai joissa tuki myönnettiin stadionien rakentamiseen, sillä niitä voidaan pitää tietyin edellytyksin yleisenä infrastruktuurina. Komissio kehittää ja selventää jatkossakin tällä alalla soveltamaansa politiikkaa käsitellessään erityistapauksiin liittyviä kysymyksiä.

----

----

(2004/C 33 E/184)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1861/03

esittäjä(t): Alexander de Roo (Verts/ALE) komissiolle

(6. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Minotauro-hanke

Espanjalaista Minotauro-hanketta, joka koskee härkien juoksuttamista kaduilla ja mahdollisesti myös härkätaisteluita, rahoitetaan Interreg IIIC (etelä) -ohjelmasta. Interreg IIICitä käytetään Euroopan unionin taloudellisen ja sosiaalisen koheesion vahvistamiseen tukemalla alue- ja kuntatason yhteisesti kehitettyjä hankkeita huolimatta siitä, sijaitsevatko alueet eri puolella rajaa.

Interreg IIIC:een ei yhdistetä aina kansallista yhteisrahoitusta.

Hallintoneuvoston jäseninä ovat kansalliset ja alueelliset hallintoelimet. Ne vastaavat hankkeiden analyysistä, arvioinnista ja valinnasta.

Onko komissiolla esittää näyttöä, että Minotauro-hanke olisi Nizzan sopimuksen vastainen?

Pitääkö komissio nykyaina hyväksyttävänä, että eläimiä käytetään huvitilaisuudessa hyväksi sillä perusteella, että kyse on kulttuurisesta vaihdosta?

Mitkä kaupungit/alueet ottavat osaa Minotauro-ohjelmaan?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(24. heinäkuuta 2003)

Interreg UIC -yhteisöaloitteen tavoitteena on kannustaa alue- ja paikallispaikallisviranomaisten alueiden-välistä yhteistyötä unionin koko maantieteellisellä alueella. Se rahoitetaan Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR), ja rahoitukseen osallistuvat myös kussakin hankkeessa mukana olevat kansalliset kumppanit.

Minotauro-hankkeelle anottiin yhteisöltä Interreg IIIC -rahoitusta 10. tammikuuta 2003 päättyneen hankepyynnön puitteissa. Hankkeiden valintamenettely ei ole vielä päättynyt. Tätä hanketta, jonka vetäjä sijaitsee Espanjassa, esitettiin Interreg IIIC (etelä) -ohjelmaan. Siinä on mukana yhdeksän kumppania neljästä jäsenvaltiosta (Kreikasta, Espanjasta, Ranskasta ja Portugalista). Hankekumppanit ovat paikallisviranomaisia (Cuéllarin, San Sebastián de los Reyesin, Mouran, Béziers'n, Ciudad Rodrigon, Segorben, Ampueron, Sorian ja Lychnostatisin kaupungin- ja kunnanvirastot).

Komission käytettävissä olevien tietojen mukaan Minotauro-hankkeen alullepanijat eivät tarjoudu suoraan rahoittamaan härkätaistelutoimintaa vaan pikemminkin verkottamaan kaupunkinsa kulttuurin kannalta. Härkätaistelutoiminnan järjestämistä ei mainita myöskään jätetyissä hakemuksissa.

Konkreettisten hankkeiden ensisijaisuuteen ja aiheellisuuteen liittyviä kysymyksiä on pohdittava yksiköissä, jotka yhteisön oikeuden ja toissijaisuusperiaatteen mukaisesti vastaavat rakennerahastoista rahoitettavien hankkeiden analysoinnista, arvioinnista ja valinnasta, eli ohjelmasuunnittelukomiteoissa, joiden jäseninä ovat jäsenvaltioiden, alueiden ja muiden asiaan liittyvien tahojen edustajat.

Huomautettakoon vielä, että härkätaistelutoiminnan sääntely kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan.

----

----

(2004/C 33 E/185)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1862/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(6. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Ristiriitaiset tiedot Sofian lentokentän laajennuksen taloudellisista ja ympäristölle ja terveydelle aiheutettavista vaikutuksista

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(4. elokuuta 2003)

Komissio on tietoinen bulgarialaisjärjestöjen 24. huhtikuuta 2003 päivätystä kirjeestä, joka koski Sofian lentokentän kehityshanketta. Ympäristöpolitiikasta vastaava komissaari vastasi kirjeeseen komission puolesta 21. toukokuuta 2003. Aluepolitiikasta vastaava pääosasto, joka vastaa ISPA-rahoitusvälineen hallinnoinnista, lähetti teknisiä lisätietoja 2. kesäkuuta 2003.

Sisäinen tuottoprosentti (Internal Rate of Return), jolla arvioidaan rahoitusvirtoja, on ainoastaan yksi huomioon otettava tekijä arvioitaessa tämänkaltaisten hankkeiden toteuttamiskelpoisuutta. Lisäksi on tarkasteltava laajempia taloudellisia hyötyjä pidemmällä aikavälillä.

Komissio on tyytyväinen, että tässä tapauksessa ympäristövaikutusten arviointi täytti ISPA-asetuksessa (4) säädetyt edellytykset. Ympäristövaikutusten arvioinnin sekä siihen liittyvien ympäristö- ja vesiministeriön päätösten yhteydessä annettiin useita suosituksia paikallisesti sekä laajemmilla alueilla esiintyvien ympäristöhaittojen lieventämiseksi. Sofian ilmailuviranomaiset ovat kiinnittäneet erityistä huomioita meluntorjuntaan käynnistämällä meluntorjuntahankkeen sekä perustamalla lentomelun valvontaa sekä lentojen seurantaa koskevan järjestelmän.

Komission tiedossa on, että meluntorjuntahankeen puitteissa toteutetaan toimenpiteitä asuintalojen sekä muiden rakennusten suojelemiseksi määritellyllä suojeluvyöhykkeellä. Kun uusi kiitorata ja melunvalvonta-järjestelmä on otettu käyttöön, tilannetta tarkastellaan uudelleen ja lisätoimenpiteitä toteutetaan tarvittaessa. Tämän lisäksi Sofian ilmailuviranomaiset perustavat tiedotuspisteen, jonka kautta lentoaseman läheisyydessä asuville asukkaille annetaan tietoa toteutetuista toimenpiteistä, menettelyistä, asukkaiden oikeuksista, eri teknisistä vaihtoehdoista jne.

Kysymys korvausten maksamisesta asuinpaikkaa muuttaville henkilöille kuuluu ainoastaan kansallisen lainsäädännön piiriin. Asia ei kuulu komissiolle.

Komissio ei katso, että edellä mainittu poikkeaisi arvoisan parlamentin jäsenen aikaisempiin kirjallisiin kysymyksiin E-2037/02 ja E-2038/02 annetuista vastauksista.

Sofian lentoaseman uudistushanketta toteutetaan osana Bulgarian kansantalouden yleistä kehittämistä ja se on yhdenmukainen unionin tavoitteiden kanssa, joilla pyritään parantamaan liikenteen infrastruktuureja ehdokasmaissa. Komission käytössä olevien tietojen perusteella hanke on asiaankuuluvien yhteisön sääntöjen mukainen.

Ympäristönäkökohtien osalta komissio on vaatinut Bulgarian viranomaisia noudattamaan moitteettomia menettelyjä (kuten ISPA:n rahoituspöytäkirjan mukaisia ympäristövaikutusten arvioinnin edellytyksiä). Tämän lisäksi komissio on pyytänyt Bulgarian viranomaisia antamaan säännöllisesti kattavat tiedot hankkeen kaikista ympäristövaikutuksista, mukaan lukien ympäristövaikutusten arviointiin ja ympäristöministeriön päätöksiin liittyvien suositusten täytäntöönpanotoimista. Kansalaisjärjestöillä on edustajia ISPA:n valvontakomiteassa, joka kokoontuu kahdesti vuodessa Bulgariassa arvioidakseen tukihankkeiden edistymistä. Komissio käy kansalaisjärjestöjen kanssa myös säännöllistä vuoropuhelua ja kirjeenvaihtoa sekä muodollisissa että epämuodollisissa yhteyksissä.

----

(1)EYVL L 73, 14.3.1997, s. 5.

(2)EUVL C 28 E, 6.2.2003, s. 173.

(3)EUVL C 52 E, 6.3.2003, s. 123.

(4)  Neuvoston asetus (EY) N:o 1267/1999, annettu 21 päivänä kesäkuuta 1999, liittymistä edeltävästä rakennepolitiikan välineestä, EYVL L 161, 26.6.1999.

----

----

(2004/C 33 E/186)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1888/03

esittäjä(t): Emmanouil Bakopoulos (GUE/NGL) komissiolle

(6. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Kansainvälinen lentoliikenne

Ateenalaisessa sanomalehdessa ilmestyneen artikkelin mukaan komission jäsen Loyola de Palacio on ilmoittanut, että EU:ssa pitäisi olla ainoastaan 5 tai 6 suurta lentoyhtiötä. Tällä hetkellä on olemassa 14 kansallista lentoyhtiötä.

Onko de Palacion lausunto henkilökohtainen vai onko se komission kanta? Jos se on komission kanta, mihin toimiin ryhdytään lentoliikenteen alan työttömyyden vuoksi?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(14. heinäkuuta 2003)

Komissio ei aio määritellä unionissa toimivien lentoyhtiöiden määrää, vaan sen ratkaisevat markkinat, jotka vapautettiin täysin vuonna 1997. Kysymyksessä mainittu lukumäärä viittaa alan asiantuntijoiden enemmistön kantaan, jonka energia- ja kuljetusasioista vastaava komission varapuheenjohtaja ja komissio kokonaisuudessaan ovat useaan otteeseen toistaneet. Monet analyytikot ovat yhtä mieltä siitä, että viitisentoista kansainvälistä lentoyhtiötä on Euroopan markkinoille liikaa ja että alalla kaivataan erityisesti alalla nyt elettävän kriisin kaltaisina aikoina. Lentoliikenneala on vuoden 2001 syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen ajautunut ennennäkemättömän syvään kriisiin, jota monet epävakautta luovat tekijät (uusien terrori-iskujen pelko, Afganistanin ja Irakin konfliktit sekä SARS-epidemia) ovat pitkittäneet talouden yleisesti taantuessa. Alan toimijoiden keskittyminen kriittisen koon saavuttamiseksi sekä tehokkuuden ja kannattavuuden parantamiseksi on luonnollista kehitystä etenkin, kun monet eurooppalaiset lentoyhtiöt ovat kansainvälisiin kilpailijoihinsa verrattuina liian pieniä.

Kehitys ei kuitenkaan ole ristiriidassa markkinoiden vapauttamisen myötä Eurooppaan perustettujen alueellisten lentoyhtiöiden toiminnan eikä uusia työtilaisuuksia tarjoavien uusien yhtiöiden (esim. halpalentoyhtiöiden) ilmaantumisen kanssa. Tässä suhteessa on huomattava, että viime vuosina on perustettu monia uusia yhtiöitä, joiden taloudelliset tulokset ovat erinomaisia.

Komissio aikoo osaltaan antaa lentoyhtiöiden kehittyä kilpailulle avoimien eurooppalaisten markkinoiden mukaisesti. Perussopimusten soveltamisen valvojana komissio on valmis tuomaan esille kaikki laittomat valtionavut, joilla saatettaisiin suosia tiettyjä lentoyhtiöitä toisten kustannuksella.

----

----

(2004/C 33 E/187)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1889/03

esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle

(27. toukokuuta 2003)

Aihe:   Eurostat

Voisiko komissio antaa tietoja Eurostatia koskevista sisäisistä tarkastuskertomuksista, jotka se on vastaanottanut vuoden 1999 jälkeen?

Voisiko komissio myös kertoa pääpiirteittäin, mitä kyseisissä asiakirjoissa sanottiin Eurostatista?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(4. syyskuuta 2003)

Vastuuvapauden myöntämistä varainhoitovuonna 2001 koskevan päätöksen seurannan puitteissa ja parlamentin pyynnöstä komissio toimitti budjettivaliokunnan sihteeristölle 16. toukokuuta 2003 kuusi sisäistä tarkastuskertomusta, jotka Eurostatin sisäinen tarkastus on laatinut vuosina 1999—2002. Tämä tapahtui niiden ehtojen mukaisesti, joista on säädetty luottamuksellisten asiakirjojen lähettämistä parlamentille koskevassa puitesopimuksessa. Budjettivaliokunnan sihteeristölle toimitettiin 20. toukokuuta 2003 edellä mainittujen ehtojen mukaisesti tiivistelmäkertomus toimenpiteistä, joihin sisäiset tarkastuskertomukset ovat johtaneet. Komissio toimitti 3. heinäkuuta 2003 kyseisten ehtojen mukaisesti parlamentin puhemiehelle Eurostatin rahoitusjärjestelmän sisäistä tarkastusta koskevan kertomuksen, jonka varainhoidon valvonnasta vastaava pääosasto laati 7. kesäkuuta 2000.

Komissio pani merkille 9. heinäkuuta 2003 kaksi yksiköidensä raporttia varainhoidosta ja sen valvonnasta Eurostatissa. Toinen niistä sisältää budjettipääosaston analyysin Eurostatin sisäisen tarkastuksen laatimista tarkastuskertomuksista. Komissio antoi 21. toukokuuta 2003 valtuudet laatia kyseisen raportin, jossa analysoidaan Eurostatin varainhoitoa ja valvontaa sekä niiden toimenpiteiden, joihin sisäiset tarkastuskertomukset ovat johtaneet, yhdenmukaisuuden varainhoitoasetuksen kanssa. Raportti toimitettiin budjettivaliokunnan sihteeristölle 11. heinäkuuta 2003. Toinen raporteista on sisäisen tarkastuksen toimialan väliraportti, joka laadittiin 11. kesäkuuta 2003 komissaarien muodostaman kollegion valtuutuksella ja toimitettiin Euroopan petostentorjuntavirastolle (OLAF).

Eurostat on saanut valmiiksi hiljattain (8. heinäkuuta 2003) Sup Com -ohjelmaan liittyvistä näkökohdista analyysin, joka toimitettiin Euroopan petostentorjuntavirastolle 22. heinäkuuta 2003 asetuksen (EY) N:o 1073/1999 7 artiklan 1 kohdan nojalla.

Komissio korostaa, että Euroopan petostentorjuntavirasto tutkii tiettyjä tarkastuskertomuksia. Lisäksi virasto on toimittanut osan näistä kertomuksista muiden asiakirjojen joukossa Luxemburgin oikeusviranomaisille tai Pariisin ylemmän asteen tuomioistuimessa toimivalle syyttäjälaitokselle. Komissio pyrkii varmistamaan käynnissä olevien tutkimusten turvaamisen.

----

----

(2004/C 33 E/188)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1898/03

esittäjä(t): Jillian Evans (Verts/ALE) komissiolle

(6. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Delfiinien pitäminen vankeudessa

Riippumatta delfiineille varatun altaan koosta, vankeudessa elävien delfiinien ruokavalio, huolenpito tai elinympäristö eivät ole niiden luonteen, fyysisten tarpeiden, terveydentilan tai kehitys-, sopeutumis- ja kesyyntymisasteen mukaisia. Delfiinien on elettävä ja lisäännyttävä tavalla, joka on täysin niiden vaistojen vastainen. Tämä vaikuttaisi olevan voimassa olevan eläinsuojelulainsäädännön vastaista.

Delfiini on erityisen älykäs eläinlaji, ja sen erityisten biologisten ominaispiirteiden vuoksi tarvitaan uusi oikeudellinen kehys turvaamaan delfiinien suojelua ja hyvinvointia.

Mitä komissio aikoo tehdä, jotta:

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(26. kesäkuuta 2003)

Komissio on tietoinen siitä, että delfiinit ovat erittäin älykkäitä ja että niillä on selkeät sosiaaliset käyttäytymismuodot. Uusien delfinaarioiden rakennuslupien myöntäminen ja nykyisten delfinaarioiden valvonta kuuluvat kuitenkin edelleen jäsenvaltioiden toimivallan piiriin.

Yhteisön tasolla on kuitenkin toteutettu toimenpiteitä delfiinien suojelun varmistamiseksi. Komissio katsoo, että täyttämällä nämä vaatimukset asianmukaisesti voidaan tyydyttävällä tavalla varmistaa delfiinien suojelu.

Delfiinien vangitseminen Euroopan meristä on kielletty luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21. toukokuuta 1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/43/ETY (1).

Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä 9. joulukuuta 1996 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 338/97 (2) sisältyy suojelusäännöksiä, jotka ovat merkityksellisiä tämän asian kannalta. Tällä asetuksella pannaan täytäntöön villieläimistön ja -kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskeva yleissopimus (CITES) unionin alueella. Delfiinit mainitaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 338/97 liitteessä A (johon sisältyvät uhanalaiset lajit), mikä tarkoittaa, että luonnonvaraisia delfiinejä suojellaan merkittävällä tavalla ja niitä ei saa viedä maasta eikä käyttää pääosin kaupallisiin tarkoituksiin. Asetuksen 8 artiklan 3 kohdassa kuitenkin määritellään tätä yleistä kieltoa koskevat rajatut ja yksityiskohtaiset poikkeukset, joita voidaan soveltaa delfinaarioihin ja eläintarhoihin. Näin ollen kohdemaan hallinto- ja tieteelliset viranomaiset käsittelevät tapauskohtaisesti delfiinien unioniin tuontia koskevat hakemukset. Lisäksi asetuksen 4 artiklassa säädetään, että tuontilupa myönnetään vain, jos kyseisen jäsenvaltion tieteellinen viranomainen katsoo, että eläville eläimille on niiden toimituspaikassa varattu asianmukaisesti varustettu sijoituspaikka, jossa niitä voidaan asianmukaisesti pitää ja hoitaa. Vuonna 2001 komissio nimenomaisesti muistutti jäsenvaltioiden tieteellisiä viranomaisia siitä, että niiden on varmistettava näiden säännösten täsmällinen soveltaminen kaikkiin delfiinien tuontia koskeviin ehdotuksiin.

Luonnonvaraisten eläinten pitämisestä eläintarhassa 29. maaliskuuta 1999 annetussa neuvoston direktiivissä 1999/22/EY (3) säädetään eläintarhoihin sovellettavista eläinten suojelua koskevista toimenpiteistä. Näitä toimenpiteitä ovat muun muassa asianmukaisten tilojen järjestäminen eläimille, korkeatasoinen eläinten hoito huolellisesti laaditun ohjelman pohjalta, johon kuuluu eläinlääkinnällinen ennaltaehkäisevä hoito ja sairauksien hoito sekä ruokinta, sekä henkilökunnan kouluttaminen ja vierailevan yleisön valistus. Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä varmistaakseen, että kaikki eläintarhat pitävät eläimensä oloissa, jotka pyrkivät täyttämään kunkin lajin biologiset ja suojeluun liittyvät vaatimukset muun muassa tarjoamalla lajikohtaisesti varustettuja aitauksia. Lupia myönnetään ainoastaan nämä toimenpiteet toteuttaville eläintarhoille, ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä säännöllisiä tarkastuksia sen varmistamiseksi, että eläintarhat pitävät toimenpiteet jatkuvasti voimassa.

----

(1)EYVL L 206, 22.7.1992.

(2)EYVL L 61, 3.3.1997.

(3)EYVL L 94, 9.4.1999.

----

----

(2004/C 33 E/189)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1901/03

esittäjä(t): Carlos Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE) komissiolle

(11. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Tomaattijalosteet

Minulle on ilmoitettu, että Kreikan hallitus on käyttänyt vuonna 2001 kansallisia varoja tukeakseen tomaattijalosteiden tuottajia Gastounin kylässä Iliaan läänissä siitä huolimatta, että EU on päättänyt, että tukia ei myönnetä.

Onko komissio tietoinen näiden tukien maksamisesta?

Hakiko Kreikan hallitus virallisesti lupaa komissiolta poikkeuksen soveltamiseen?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(28. heinäkuuta 2003)

Kreikan viranomaiset eivät ole ilmoittaneet virallisesti komissiolle kysyjän esille tuomaan tapaukseen liittyvistä valtiontuista.

Yhteisön tuista jalostettaviksi tarkoitetuille tomaateille säädetään hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteisestä markkinajärjestelystä 28. lokakuuta 1996 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2201/96 (1). Asetuksessa perustettiin tukijärjestelmä tuottajaorganisaatioille, jotka toimittavat yhteisössä korjattuja tomaatteja hyväksytyille jalostajille. Tukijärjestelmä perustuu hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä 28. lokakuuta 1996 annetun asetuksen (EY) N:o 2200/96 (1) mukaisesti hyväksyttyihin tuottajaorganisaatioihin kuuluvien tuottajien sekä toimivaltaisten viranomaisten hyväksymien jalostajien välisiin sopimuksiin. Tukea myönnetään tuottajaorganisaatioille, jotka maksavat sen edelleen jäsenilleen. Tuottajaorganisaatioiden hyväksyminen kuuluu jäsenvaltioiden toimialaan, ja jäsenvaltiot vahvistavat edellä mainittujen sääntöjen mukaisesti vaatimukset, jotka tuottajaorganisaation on täytettävä, jotta se voisi saada Euroopan yhteisön tukea.

Kysyjän esille tuomassa tapauksessa viitataan tuottajaorganisaatioon nimeltä A.S. Gastounis, jonka Kreikan viranomaiset ensin hyväksyivät. Myöhemmin viranomaiset kuitenkin ilmoittivat komissiolle, ettei organisaatio täyttänyt hyväksymisen vähimmäisvaatimuksia. On ensi sijassa Kreikan viranomaisten tehtävä tehdä tästä tarvittavat johtopäätökset.

Yhteisön tasolla on selvitettävä, mitä taloudellisia seurauksia on jäsenvaltiolle siitä, ettei ehtoja ole noudatettu. Erityisesti on selvitettävä Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) Kreikan valtiolle maksamia korvauksia tilien tarkastus- ja hyväksymismenettelyjen yhteydessä.

Komissio on kysyjälle kiitollinen saamistaan tiedoista. Komissio on kysymyksen johdosta ottanut yhteyden Kreikan viranomaisiin varmistaakseen, maksetaanko kyseiselle tuottajaorganisaatiolle valtion tukea. Komissio pitää kysyjän ajan tasalla asian etenemisestä.

----

(1)EYVL L 297, 21.11.1996.

----

----

(2004/C 33 E/190)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1905/03

esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(11. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Kreikassa yhteisön tukikehyksestä 2008 esitetyt mainokset

Kreikan televisiossa on viime aikoina esitetty parhaaseen katseluaikaan (esimerkiksi uutisten aikaan) mainoksia yhteisön tukikehyksestä 2008.

Mainokset ovat puhdasta propagandaa, ja niissä korostetaan hallituksen ”saavutuksia” koulutuksen, talouden jne. alalla, ja niissä ilmoitetaan vain ohimennen yhteisön myöntämästä erittäin tarpeellisesta taloudellisesta panoksesta.

Onko komissio tietoinen, kuinka paljon yhteisön tukikehystä 2008 koskevat mainokset tarkalleen maksavat? Onko komissio tietoinen näiden mainosten sisällöstä? Onko komissio antanut suostumuksensa näiden pääasiassa parhaaseen katseluaikaan lähettävien mainosten maksamisesta? Voidaanko tällaista propagandaa lähettää edelleen Kreikan parlamenttivaalien alla?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(5. elokuuta 2003)

Euroopan aluepolitiikkaa koskevien tiedotuskampanjoiden järjestäminen on asia, joka on toissijaisuusperiaatteen mukaisesti hajautettu jäsenvaltioiden viranomaisille. Jäsenvaltiot valitsevat itse tarkoituksenmukaisimman tavan tiedottaa asiasta yleisölle asetuksen (EY) N:o 1159/2000 (1) ja yhteisön tukikehystä koskevien säännösten mukaisesti. Arvoisalle parlamentin jäsenelle kerrottakoon, että kyseisissä säännöksissä edellytetään myös, että julkistamistoimet on keskeytettävä kahta kuukautta ennen vaaleja. Komission tiedossa ei ole, että yhteisön varoja olisi käytetty väärin tiedotuskampanjoiden yhteydessä Kreikassa.

Ei ole mahdollista arvioida, mikä on Kreikassa kolmannen yhteisön tukikehyksen aikana julkistamiseen ja tiedotukseen käytettyjen varojen kokonaismäärä, koska ne sisältyvät teknisen avun kokonaismäärärahoihin eikä niitä voida tarkastella erikseen.

----

(1)  Komission asetus (EY) N:o 1159/2000, annettu 30 päivänä toukokuuta 2000, jäsenvaltioiden toteuttamasta rakennerahastojen tukitoimiin liittyvästä tiedotus- ja julkistamistoiminnasta, EYVL L 130, 31.5.2000.

----

----

(2004/C 33 E/191)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1908/03

esittäjä(t): Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) komissiolle

(11. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Kehittämistukien rahoituksen hitaus

Eräälle toimintaympäristön kehittämiseen tähtäävälle hankkeelle myönnettiin rahoitusta helmikuussa 2003. Myöntäjänä oli paikallinen työvoima- ja elinkeinokeskus Suomessa. Hankkeen vastuuhenkilöt ovat kuitenkin ilmoittaneet, että hanke joutuu odottamaan tuen maksatusta kuluvan vuoden joulukuulle asti.

Osaako komissio arvioida, miten pitkiä odotusaikoja yleensä liittyy EU-rahoitteisten hankkeiden maksu-aikatauluihin?

Mistä maksatuksen odotus johtuu, kun tuki on jo myönnetty; onko kyse jäsenvaltioiden oman hallinnon kankeudesta vai EU-säännöksistä?

Miten suurena ongelmana komissio näkee rahoituksen hitauden EU-rahoitteisissa hankkeissa jäsenvaltioista tulevan palautteen perusteella?

Miten komission mielestä rahoituksen myöntämistä ja maksatusta voitaisiin nopeuttaa?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(17. heinäkuuta 2003)

Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti komission neuvottelukumppaneina alueellista kehitystä koskevissa asioissa ovat jäsenvaltiot eivätkä lopulliset edunsaajat. Lisätietojen saamiseksi komissio kehottaa arvoisaa parlamentin jäsentä ottamaan yhteyttä asianomaisen ohjelman hallinto- tai maksuviranomaiseen Suomessa.

Koska hankkeiden hallinto on hajautettu, komissiolla ei ole tilastoja siitä, kuinka kauan tällä hetkellä kuluu aikaa jäsenvaltiota koskevan rahoituspäätöksen tekemisestä edunsaajan saamaan ensimmäiseen maksuerään. Komissio helpottaa kuitenkin ohjelman käynnistämistä antamalla edunsaajalle ennakkomaksun heti, kun päätös siitä, että komissio osallistuu ohjelman rahoitukseen, on tehty. Ennakkomaksun määrä on 7 prosenttia ohjelman varoista kautta 2000—2006 koskevien sääntöjen mukaan. Komissio hyväksyi suomalaiset ohjelmat muutamia pilottihankkeita lukuun ottamatta vuonna 2000 tai vuonna 2001. Kyseisestä ajankohdasta lähtien kansallisilla viranomaisilla on siten ollut käytössään 7 prosentin ennakkovarat parlamentin jäsenen mainitseman hankkeen yhteisöosuuden rahoittamiseksi eikä tosiasiallisesti aiheutuneiden kustannusten korvaamista tarvitse odottaa.

Ennakkoa lukuun ottamatta komissio antaa korvauksen jäsenvaltiolle ainoastaan tosiasiallisesti aiheutuneiden kustannusten perusteella (1). Aluepolitiikan pääosaston nykyisen ohjelmakauden maksujen määräaika vuoden 2003 alusta lähtien on 37 päivää. Vaikka kyseisiä maksuaikoja ei voida pitää kohtuuttomina (2), komissio pyrkii jatkuvasti tehostamaan ja yksinkertaistamaan sisäisiä menettelyjään. Komissio on vahvistanut kymmenkunta toimenpidettä 25. huhtikuuta 2003 antamallaan tiedonannolla hallinnon yksinkertaistamisesta, selkiyttämisestä, koordinoimisesta ja joustavuudesta.

Parlamentin jäsenen mainitsemaa hallinnon kankeutta ei voida pitää seurauksena rakennerahastoja koskevista säännöksistä. Asetuksen (EY) N:o 1260/1999 34 artiklan 1 kohdassa todetaan, että ”tehtäviään hoitaessaan hallintoviranomainen toimii täysin asianomaisen jäsenvaltion institutionaalisten, oikeudellisten ja taloudellisten järjestelmien mukaisesti”. Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 2. maaliskuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 438/2001 (3) 3 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmät on laadittu suhteessa hallinnoidun tukitoimen kokoon.

----

(1)  Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 (EYVL L 161, 26.6.1999) 32 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

(2)  Asetuksen (EY) N:o 1260/1999 (21.6.1999) 32 artiklan 1 kohdassa todetaan, että ”komissio suorittaa välimaksut määräajassa, joka on enintään kaksi kuukautta hyväksyttävän pyynnön vastaanottamisesta”.

(3)EYVL L 63, 3.3.2001.

----

----

(2004/C 33 E/192)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1909/03

esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle

(2. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Natura 2000

Katsooko komissio, että Flanderin hallinnon tiukka politiikka, joka koskee Flanderin luonnonsuojelualueilla (VEN) sijaitsevia Natura 2000 -alueita, on sovitettavissa yhteen Natura 2000 -direktiivin säännösten kanssa?

Flanderin politiikka perustuu pakotteisiin ja kieltoihin, joihin ei liity riittäviä eikä asianmukaisia korvauksia. Toisaalta ei myöskään oteta huomioon sosiaalista ja taloudellista toimintaa.

Flanderissa on luotu rinnakkain sekä Flanderin että yhteisön luonnonsuojelualueiden verkosto, mikä aiheuttaa turhaa sekaannusta ja ongelmia. Käytännössä suurin osa alueista näyttää kuuluvan Flanderin luonnonsuojelualueisiin (VEN ja IVON) tai alueisiin, joilla yhdistetään luonnonsuojelu ja taloudellinen toiminta (Natuurverbindingsgebied). Soveltaessaan vuoden 1997 lopussa annettua luontodirektiiviä Flanderin viranomaiset kehittivät kaksi mahdollisimman paljon päällekkäistä luonnonsuojelualueiden verkostoa. Onko asianmukaista toteuttaa kahta erilaista politiikkaa alueilla, joilla verkostot ovat osittain päällekkäisiä?

Flanderin asukkaat ovat hämmentyneitä ja maaseudun asukkaat erityisen tyytymättömiä, sillä he samastavat Natura 2000:n ja Flanderin hallinnon turhantarkan luonnonsuojelupolitiikan.

Voisiko komissio ilmaista kantansa asiaan? Onko Flanderin luonnonsuojelupolitiikka sovitettavissa yhteen Natura 2000 -direktiivin säännösten kanssa?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(2. heinäkuuta 2003)

Sekä luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21. toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (1) (jäljempänä ”luontotyyppidirektiivi”) että luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2. huhtikuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY (2) (jäljempänä ”lintudirektiivi”) tavoitteena on varmistaa luontotyyppien ja lajien suojelu Euroopan tasolla. Tämän tavoitteen saavuttamisen kannalta tärkeäksi välineeksi on luotu Natura 2000, suojelun erityisalueiden johdonmukainen eurooppalainen ekologinen verkosto.

Suojeltujen alueiden kansalliset tai alueelliset verkostot, esimerkiksi Flanderin ympäristöverkosto, täydentävät merkittävällä tavalla eurooppalaista Natura 2000 -verkostoa, koska niissä voidaan paremmin huomioon luonnonsuojelun paikalliset ja alueelliset näkökohdat. Luontotyyppidirektiivissä ja lintudirektiivissä ei millään tavalla rajoiteta jäsenvaltioiden mahdollisuutta toteuttaa direktiivin säännöksiä tiukempia suojelutoimenpiteitä.

Luontotyyppidirektiivin säännöksistä käy selkeästi ilmi jäsenvaltioiden vastuu Natura 2000 -alueiden käytöstä. Alueellisten ja kansallisten verkostojen hallinnoinnista vastaavat ennen muuta alueellisen tai kansallisen toimivallan haltijat.

----

(1)EYVL L 206, 22.7.1992.

(2)EYVL L 103, 25.4.1979.

----

----

(2004/C 33 E/193)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1934/03

esittäjä(t): Marie Isler Béguin (Verts/ALE) komissiolle

(5. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Life-ohjelman näkymät

Komission ympäristöasioiden pääosasto julkaisi äskettäin Internet-sivuillaan (1) Natura 2000 -verkoston rahoittamista käsittelevän asiantuntijaryhmän loppuraportin (luontotyyppidirektiivin 8 artikla). Kustannusarviota voidaan hyvinkin vielä hioa, mutta toimielimiä koskevat suuret linjat on laadittu esittäen kustannusten jakamista vuoden 2006 jälkeen yhteisön eri rahastojen (EAKR, Emotr) ja erityisen rahoitusvälineen välillä. Tämä ajatus on tarpeen kirjata kyseistä asiaa koskeviin eri puitteisiin, kuten politiikan ja talousarvion tarkistamiseen vuoden 2006 jälkeen.

Loppuraportista käy selvästi ilmi ongelma, joka liittyy vuonna 2004 päättyvän, nykyisen Life-rahoitus-välineen ja vuoden 2006 jälkeistä aikaa koskevien, Natura 2000 -verkkoon liittyvien pohdintojen tulosten yhteensovittamiseen. Tällä hetkellä LifeLuonto on ainoa yhteisön rahoitusväline, jota käytetään yksinomaan yhteen ympäristöalan kuudennen toimintaohjelman tavoitteista, joka on luonnon monimuotoisuuden vähenemisen pysäyttäminen Euroopan unionissa vuoteen 2010 mennessä.

Koska toimielimet tarvitsevat aikaa uuden asetuksen laatimiseen, komission olisi tarpeen valmistella ehdotus viimeistään syyskuun 2003 alkuun mennessä. Jos asia viivästyy, uusia hankkeita ei voida valita vuonna 2005, kuten vuonna 2000 kävi Life II ja Life III -ohjelmien välillä. Ympäristönsuojelupiireissä pelätään, että välineestä yksinkertaisesti luovutaan. Viime aikoina pidetyt lukuisat Natura 2000 -aihetta käsitelleet kokoukset ovat herättäneet epäilyksiä siitä, haluaako komissio jatkaa lyhyen aikavälin rahoituspolitiikkaansa LifeLuonto-välineen muodossa.

Mitä suunnitelmia komissiolla on kyseisessä asiassa?

Voisiko nykyisen asetuksen mukainen uusiminen kahdeksi vuodeksi olla yksi vaihtoehto?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(9. heinäkuuta 2003)

Komissio on tietoinen LIFE-ohjelman keskeisestä merkityksestä yhteisön luonnonsuojelupolitiikan tukemisessa.

Koska uusia rahoitusvälineitä ei tule käyttöön ennen vuotta 2007, nyt pohditaan ehdotusta LIFE-ohjeman jatkamiseksi kolmella vuodella mukautetussa muodossa. Tavoitteena on paikata aukko rahoituksessa vuosille 2004-2007.

Parlamentin ja neuvoston olisi hyväksyttävä ehdotus nopeassa aikataulussa, jotta vältyttäisiin rahoituksen keskeytymiseltä.

----

(1)  http://europa.eu.int/comm/environment/nature/natura_articles.htm.

----

----

(2004/C 33 E/194)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1938/03

esittäjä(t): Catherine Stihler (PSE) komissiolle

(13. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Kalatalousalan laiton työvoima

Tuoreiden tietojen mukaan jopa 50 prosenttia Ison-Britannian kalanjalostustehtaiden työvoimasta on laitonta. Monien työskentelyolosuhteet ovat ala-arvoiset ja he joutuvat tekemään liian pitkiä päiviä seitsemänä päivänä viikossa minimipalkkaa pienemmällä palkalla. Viimeaikaisten ratsioiden aikana työministeriö ja poliisi havaitsivat, että puolet kalojen perkaamisesta, fileoimisesta ja pakkaamisesta vastaavista henkilöistä oli ulkomaalaisia ja että kolmannes heistä oli maassa laittomasti.

Mitä komissio aikoo tehdä kyseisten työntekijöiden suojelemiseksi? Onko komissiolla suunnitelmia säännellä työntekijöiden aseman tarkistamisesta vastaavien ”gangmasters”-välitystoimistojen toimintaa, sillä ne ovat nyt osoittaneet käyttävänsä hyväkseen hädänalaisessa tilassa olevia ihmisiä?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(31. heinäkuuta 2003)

Komissiolla ei ole tietoja parlamentin jäsenen esittämistä seikoista. Komissio pitää valitettavana, että tällainen tilanne on päässyt syntymään, ja muistuttaa, että se voi puuttua asiaan ainoastaan, jos jotain yhteisön oikeuden säännöksen periaatetta rikotaan.

Huomattakoon, että kalatalousala ei sisälly tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY (1) soveltamisalaan. Kalatalousala kuuluu nykyään direktiivin 2000/34/EY (2) soveltamisalaan. Tämä direktiivi pitää saattaa osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä viimeistään 1. elokuuta 2003 (lääkärien harjoittelun osalta päivämäärä on 1. elokuuta 2004).

Joka tapauksessa kansallisten toimivaltaisten viranomaisten, oikeusviranomaisten ja muiden viranomaisten tehtävänä on valvoa, että kansallisen tai yhteisön oikeuden sääntöjä noudatetaan asianmukaisesti, erityisesti laittoman työvoiman torjumisessa. Komissio huomauttaa 3. kesäkuuta 2003 antamassaan tiedonannossa (3), että pimeä työnteko näyttäisi olevan monissa jäsenvaltioissa yhä yleisempää. Komissio muistuttaa tosin, että vuodesta 2000 alkaen ja erityisesti vuonna 2003 työllisyyspolitiikan suuntaviivoihin on sisältynyt sitoumus torjua pimeää työntekoa. Lisäksi yksi tärkeimmistä yhteisen maahanmuuttopolitiikan tavoitteista on torjua laitonta maahanmuuttoa, kuten Thessalonikin Eurooppa-neuvoston antamissa uusimmissa suuntaviivoissa todetaan.

----

(1)  Neuvoston direktiivi 93/104/EY, annettu 23 päivänä marraskuuta 1993, tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista, EYVL L 307, 13.12.1993.

(2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/34/EY, annettu 22 päivänä kesäkuuta 2000, tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin 93/104/EY muuttamisesta koskemaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolisia toimialoja ja toimintoja, EYVL L 195, 1.8.2000.

(3)  Tiedonanto laitonta maahanmuuttoa koskevan yhteisen politiikan kehittämisestä, ihmisten salakuljetuksesta ja ihmiskaupasta, ulkorajoista ja laittomien maahanmuuttajien palauttamisesta, KOM(2003) 323 lopullinen.

----

----

(2004/C 33 E/195)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1943/03

esittäjä(t): Alexander de Roo (Verts/ALE) komissiolle

(13. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Nitraattidirektiivi ja intensiivisen karjankasvatuksen rakenteelliset uudistukset

Alankomaissa toimivan Milieudefensie-ympäristönsuojeluyhdistyksen Twenten maatalousjaosto on lähettänyt komissiolle 4. tammikuuta 2003 päivätyn kirjeen, jossa se kiinnittää komission huomion intensiivisen karjankasvatuksen rakenteellisiin uudistuksiin, joita toteutetaan keskitetyillä alueilla Alankomaissa.

Alunperin tarkoituksena oli toteuttaa myös ympäristötavoitteita ja ottaa huomioon pohjaveden nitraatti-pitoisuus, joka useilla alueilla ylittää yhteisön normit. Valitettavasti sitä mukaa kun hallinnollisia päätöksiä tehdään, erilaiset ympäristötavoitteet unohdetaan eikä niitä enää pyritäkään toteuttamaan, puhumattakaan tavoitteiden saavuttamisesta.

Ympäristönsuojeluyhdistys Milieudefensiegroep on lähettänyt myös komissiolle asiasta muistion, joka koskee Sallandin ja Twenten keskitettyjen rakenneuudistusalueiden ympäristövaikutusten arviointia (Startnotitie Milieu Effectrapportage Reconstructie concentratiegebieden Salland—Twente).

Tietyillä osilla alueita, niin kutsutuilla maataloudenkehittämisalueilla (landbouwontwikkelingsgebieden) sallitaan jopa karjan määrän lisääntyminen, mikä ilmenee alueita koskevista suunnitelmista.

Kaikesta huolimatta Alankomaiden viranomaiset jatkavat rakenneuudistussuunnitelmien toteuttamista, ja Overijsselin paikallishallinto on päättänyt myöntää 40 miljoonaa euroa kyseisiin tarkoituksiin.

Katsooko komissio, että (rakenneuudistus)politiikkaa harjoitettaessa on sovellettava ja noudatettava yhteisön ympäristötavoitteita?

Missä määrin Alankomaiden valtion tukema kyseinen rakenneuudistuspolitiikka on ristiriidassa nitraattidirektiivin kanssa (91/676/ETY (1))?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(7. elokuuta 2003)

Erityisesti nitraattidirektiivin soveltamisalalla karjanlannan ja maanviljelyn aiheuttamat ympäristöpaineet ovat Euroopan korkeimmat juuri Alankomaissa. Osoittimena tästä voidaan pitää esimerkiksi karjanlannan tai mineraalilannoitteiden mukana maahan päätyvän typen (N) määrää hehtaaria kohti vuodessa: keskiarvoksi arvioidaan 486 kiloa vuodessa, josta 265 kiloa on peräisin karjanlannasta ja 184 kiloa mineraalilannoitteista (vertailuvuosi 1997, lähde: Eurostat, Statistic in focus, environment and energy, Theme 8-16/2000).

Maataloudella on suuri vaikutus veden laatuun, ja koko Alankomaiden alue voidaan typpidirektiivin nojalla luokitella nitraatin osalta pilaantumisalttiiksi vyöhykkeeksi. Näin ollen koko alueella on pantava täytäntöön toimintaohjelma.

Toimintaohjelmassa edellytetään muun muassa seuraavanlaisia toimenpiteitä: lietelantasäiliöiden tilavuus; ajankohdat, jolloin tietyntyyppisten lannoitteiden maahanlevitys on kielletty; lannoitteiden käyttö, joka pohjautuu viljelykasvien ennakoidun typen tarpeen ja niiden maaperästä ja lannoitteista saaman typen määrän väliseen tasapainoon.

Direktiivissä säädetään erityisistä vuotuisista enimmäismääristä, joita karjanlannasta peräisin olevaa typpeä saa levittää maahan, ja toimintaohjelman toimenpiteissä on varmistettava, ettei yksikään maatila tai nautayksikkö ylitä tätä enimmäismäärää.

Unionin vesivarojen korkeatasoisen suojelun varmistamiseksi komissio on ryhtynyt oikeustoimiin useita jäsenvaltioita vastaan, koska se katsoo, etteivät nämä noudata nitraattidirektiivin mukaisia velvoitteitaan.

Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa käsitellään parhaillaan Alankomaita vastaan käynnistettyä rikkomista koskevaa menettelyä, joka koskee nitraattidirektiivissä vahvistetun toimintaohjelman tärkeimpien kohtien noudattamatta jättämistä. Tuomio annettaneen lähikuukausina.

Voimaperäisen karjanhoidon alueita koskevan rakenneuudistuksen osalta Alankomaiden viranomaiset ovat toimittaneet seuraavat tiedot:

Komissio huomauttaa Alankomaiden toimittamien tietojen perusteella, että keskitettyjen alueiden rakenne-uudistuslain ei pitäisi johtaa karjan kokonaismäärän kasvuun. Toisin sanoen tähän lakiin sisältyvien yleisten ehtojen mukaan sen tavoitteisiin pyrkiminen ei sinällään ole ristiriidassa nitraattidirektiivin tavoitteiden kanssa.

----

(1)EYVL L 375, 31.12.1991, s. 1.

----

----

(2004/C 33 E/196)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1959/03

esittäjä(t): Paulo Casaca (PSE) komissiolle

(13. kesäkuuta 2003)

Aihe:   EMOTR-tukiosaston kansallisten maksajavirastojen itse paikalla tekemät tarkastukset

Ottaen huomioon tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksessa vuodelta 2001 esitetty arvio EMOTR-tukiosaston kansallisten maksajavirastojen toiminnasta, aikooko komissio lisätä itse paikalla tehtävien tarkastusten määrää vuonna 2003?

Voisiko komissio ilmoittaa, mikä on vuodeksi 2003 suunniteltu EMOTR-tukiosaston ulkoisten tarkastusten määrä?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(4. heinäkuuta 2003)

Komission katsoo, että varmentamisesta vastaavien elinten työ muodostaa riittävän perustan maksaja-virastojen tilien tarkastamista ja hyväksymistä varten. Komissio varmistaa erityisesti, että tarkastus- ja hyväksymisperusteita noudatetaan, jotta maksajavirastot toteuttaisivat kaikki parannustoimenpiteet.

Vuonna 2002 komissio teki EMOTR:n tukiosastossa 164 ulkoista tarkastuskäyntiä, joista 27 itse paikalla EMOTR:n tukiosaston kansallisissa maksajavirastoissa (varmentaminen vuonna 2001, hyväksyminen, tietojärjestelmäauditointi jne.).

Vuonna 2003 komissio on varautunut tekemään EMOTR:n tukiosastossa 185 ulkoista tarkastuskäyntiä (eli 12,81 % enemmän kuin vuonna 2002), joista 34 itse paikalla kansallisissa maksajavirastoissa (varmentaminen vuonna 2002, liittymässä olevien maiden maksajavirastojen varmentaminen ja ennakko-hyväksyminen, valtuutetut elimet jne.).

Lisätietona voidaan mainita, että tilivuoden 2002 kohdalla komissio jätti 8. toukokuuta 2003 tekemällään päätöksellä 2003/313/EY (1) tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen ulkopuolelle 17 maksajavirastoa (yhteensä 91 virastosta eli 18,68 %), jotka jakautuivat seuraavasti:

----

(1)EUVL L 114, 8.5.2003.

----

----

(2004/C 33 E/197)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1982/03

esittäjä(t): Gabriele Stauner (PPE-DE) komissiolle

(16. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Euroopan tilintarkastustuomioistuimen Eurostatia koskeva tarkastus

Voiko komissio kertoa, milloin ja missä yhteydessä Euroopan tilintarkastustuomioistuin on tutkinut Eurostatin toimintaa kymmenen viime vuoden aikana?

Voiko komissio kertoa, keskityttiinkö näissä tarkastuksissa yksittäisiin seikkoihin vai tutkittiinko niissä Eurostatin hallintoa laajemminkin?

Voiko komissio ilmoittaa, mitä suosituksia Euroopan tilintarkastustuomioistuin on esittänyt kertomuksissaan ja eri aloja koskevissa selvityksissään? Mihin toimiin komissio on ryhtynyt näiden suositusten toteuttamiseksi?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(29. elokuuta 2003)

Näitä asioita käsiteltiin jo talousarvion valvontavaliokunnan 17. kesäkuuta 2003 pitämässä kokouksessa. Komissio haluaa kiinnittää tässä yhteydessä huomion kirjallisiin vastauksiin, jotka komission jäsenet antoivat talousarvion valvontavaliokunnan jäsenille tarkastuksen jälkeen.

Lisäksi komissio toteaa, että tilintarkastustuomioistuin ei ole tähän mennessä julkaissut erityiskertomusta Eurostatin toiminnallisista kuluista eikä Eurostatin hallinnosta.

Komissio haluaa myös kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomion seuraaviin tilintarkastustuomioistuimen viimeisimpiin julkaisuihin, jotka käsittelevät Eurostatin tilastotoimia:

Komissio huolehtii yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa kaikkien tilintarkastustuomioistuimen tällä alalla antamien suositusten täytäntöönpanosta. Tilintarkastustuomioistuimen useissa eri raporteissa esittämän vaatimuksen mukaisesti komissio on vuodesta 1988 lähtien tehnyt yhteistyötä BKTL-komitean kanssa talousarvion laadinnassa käytettävien tilastotietojen laadun varmistamiseksi. Tällä hetkellä Eurostat panee tiivissä yhteistyössä jäsenvaltioiden tilastokeskusten kanssa täytäntöön laadunvarmistusmenettelyitä.

----

(1)EYVL C 359, 15.12.2001.

(2)EYVL C 336, 27.11.2000.

(3)EYVL C 342, 1.12.2000.

(4)EYVL C 349, 17.11.1998.

----

----

(2004/C 33 E/198)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1995/03

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(11. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Rautatielinja Ateenan keskustassa

Pireuksen ja Aharnesin keskustan rautatieaseman Ateenan kautta yhdistävän, 13 kilometrin pituisen rautatielinjan, josta tulee osa lähiliikenneverkkoa, parantamistyöt on päätetty suorittaa toukokuuhun 2004 mennessä, kustannusarvion ollessa 160,4 miljoonaa euroa. Kreikan rautatielaitoksen OSE:n järjestämässä tarjouskilpailussa kaavaillaan linjan korvaamista uudella sähköistetyllä raidelinjalla sekä levennystä rakentamalla ”neljän raiteen käytävä” jne.

Pääkaupungin asukkaat ovat huolissaan siitä, että raidelinjaus edelleen jakaa kaupungin kahtia synnyttäen paitsi suuria liikenneruuhkia myös lisäsaasteita ja asukkaiden yhteydenpitovaikeuksia sekä eristyneisyyden ja gettoutumisen tunteen.

Onko rautateiden lähiliikenteen parantamisesta tehdyissä tutkimuksissa kaavailtu raiteen upottamista maaperään tai muita hankkeita edellä mainitussa linjan osassa, jotta se ei enää jakaisi kaupunkia kahtia? Jos näin ei ole tehty, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä, jotta ongelma ratkaistaisiin kaupunkiympäristölle ystävällisellä tavalla?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(29. heinäkuuta 2003)

Suurten infrastruktuurihankkeiden, kuten rautatielinjan uudistamisen, suunnittelu kuuluu jäsenvaltiolle. Sen pitää myös huolehtia siitä, että taloudelliset, yhteiskunnalliset ja ympäristölliset näkökohdat ovat tasapainossa keskenään ja siitä, että lainsäädännön vaatimuksia kunnioitetaan.

Komission saamien tietojen mukaan Pireuksen ja arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemien ”kolmen sillan” välille rakennettavan rautatielinjan yhteydessä on suunniteltu raiteiden määrän lisäämistä nykyisestä kahdesta tai kolmesta (sijainnin mukaan) neljään. Tämä tehdään kuitenkin suurelta osin hyödyntämällä jo olemassa olevan rautatielinjan alue paremmin. Näin ollen lähiliikenneverkon tämän osan laajuuden suhteen nykyisen ja tulevan tilanteen välillä ei pitäisi olla merkittävää eroa.

Kyseessä oleva lähiliikennejunaverkon uudistamista koskeva hanke saattaa kuulua tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (1), sellaisena kuin se on muutettuna 3. maaliskuuta 1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY (2), soveltamisalaan. Direktiivin liitteessä II.13 viitataan kaikkiin muutoksiin tai laajennuksiin liitteessä I tai liitteessä II mainittuihin sellaisiin hankkeisiin, joille on jo myönnetty lupa, jotka on jo toteutettu tai joita parhaillaan toteutetaan, jos muutoksesta tai laajennuksesta voi olla merkittävää haittaa ympäristölle. Direktiivin 4 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltioiden ei tarvitse teettää liitteessä II luetelluista hankkeista ympäristövaikutusten arviointia. Näyttää siltä, että tässä tapauksessa hankkeen luonteesta ja koosta ei aiheudu merkittävää haittaa ympäristölle. Hankkeen vaikutusten merkityksen arviointi kuuluu kuitenkin ensisijaisesti kansallisille viranomaisille.

Tälle lähiliikennelinjan uudistamishankkeelle ei ole haettu unionin osarahoitusta. Komissio ei siksi aio puuttua Kreikan viranomaisten toimiin.

----

(1)EYVL L 175, 5.7.1985.

(2)EYVL L 73, 14.3.1997.

----

----

(2004/C 33 E/199)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1998/03

esittäjä(t): Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) komissiolle

(16. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Ateenan Eleftherios Venizelos -lentoaseman sopimukseen sisältyvien moottoriteitä koskevat sakko-lausekkeet

Spatassa sijaitsevaa Ateenan uutta Eleftherios Venizelos -lentoasemaa alettiin rakentaa Kreikan valtion ja Hochtief-yhtiön välillä tehdyn sopimuksen mukaisesti heinäkuussa 1995 ja se valmistui maaliskuussa 2001. Euroopan unioni myönsi tähän hankkeeseen noin 250 miljoonaa euroa eli noin 11 prosenttia kokonaiskustannuksista. Sopimuksessa määrätään, että Kreikan valtion on maksettava vahingonkorvauksia rakennuttajayhtiölle, jos lentoasemalle johtavat moottoritiet eivät ole ajoissa valmiina.

Maksettavat korvaukset ovat seuraavat:

Tähän mennessä Stavros—Elefsina-osuus on avattu liikenteelle vain osittain ja läntisen kehätien pitäisi valmistua syksyllä 2003 eli 30 kuukautta lentoaseman käyttöön ottamisen jälkeen.

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(31. heinäkuuta 2003)

Koheesiorahastosta 16. toukokuuta 1994 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1164/94 (1) komissiolle ei anneta valtuuksia valvoa hanketta sen valmistumisen jälkeen. Komissio puuttuu lentokentän toimintaan ainoastaan, jos sillä on näyttöä EU:n lainsäädännön noudattamatta jättämisestä. Tällä haavaa komissiolla ei ole tällaista näyttöä.

Kysymys Kreikan valtiota ja lentokenttätoiminnasta vastaavaa sitovien sopimuslausekkeiden (sakko-lausekkeet, korvaukset jne.) noudattamisesta ei kuulu komission toimivaltaan. Kansalliset viranomaiset ovat kuitenkin informoineet komissiota siitä, ettei lentokenttätoiminnasta vastaava ole käynnistänyt menettelyjä sakkolausekkeiden nojalla.

Komissio aikoo voimassa olevan asetuksen mukaisesti tehdä jälkiarvioinnin koheesiorahastosta rahoitusta saaneista hankkeista. Arviointikertomuksen on määrä valmistua vuoden 2004 puolivälissä, ja se toimitetaan parlamentille.

----

(1)EYVL L 130, 25.5.1994.

----

----

(2004/C 33 E/200)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2008/03

esittäjä(t): Marianne Thyssen (PPE-DE) komissiolle

(11. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Avian-influenssa Belgiassa — vahinkojen korvaaminen siipikarja-alalla

Elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä yhteisön pysyvä komitea kokoontui uudelleen toukokuun lopussa käsittelemään useissa Euroopan unionin maissa esiintyvää avian-influenssaa. Komitea päätti muun muassa lieventää avian-influenssan torjuntatoimenpiteitä Belgiassa.

Belgian hallitus päätti (osittain) korvata vahingot siipikarjankasvattajille. Kuitenkin on myönnettävä, että avian-influenssan aiheuttama kriisi on merkinnyt suuria menetyksiä koko siipikarja-alalla. Myös alan rehuteollisuus, hautomot, siipikarjanteurastamot, siipikarjanlihaa leikkaavat yritykset, tukkukauppiaat ja vientiyritykset ovat kärsineet suuria taloudellisia tappioita, joita ei korvata lainkaan.

Siipikarja-ala on Belgiassa merkittävä maan taloudelle ja työllisyydelle. Aikooko komissio korvata tappioita myös muille kuin maatiloille, joissa kasvatetaan siipikarjaa, ja missä määrin se aikoo korvata tappioita? Katsooko komissio, että Belgian hallitus tai Belgian alueiden hallitukset voivat korvata taloudellisia menetyksiä muille kuin kyseisille maatiloille?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(7. heinäkuuta 2003)

Belgia voi saada yhteisöltä taloudellista tukea. Sen suuruus on enintään 50 % kuluista hätätoimenpiteissä, jotka on yksilöity tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista, joiden avulla on määrä tukahduttaa ja hallita epidemioita 26. kesäkuuta 1990 tehdyn neuvoston päätöksen 90/424/ETY (1) 3 artiklan 1 kohdassa.

Yhteisön suuntaviivat maatalousalan valtiontuesta (2) koskevat kaikkea valtion tukea, joka myönnetään liitteessä I lueteltujen tuotteiden tuotantoon, jalostukseen tai markkinointiin. Valtion tukitoimenpiteitä eläintautiepidemioiden yhteydessä on arvioitava näiden ohjeiden 11 kohdan säännösten mukaan.

Vaikka 11 kohdassa sallitaan tuki maataloustuotannolle tai tuotantovälineille aiheutuneen vahingon korvaamiseksi, siinä ei sallita jalostajille aiheutuvien tappioiden hyvittämistä. Jos jalostajat kuitenkin joutuvat talousvaikeuksiin, heille voidaan myöntää hätä- ja uudelleenjärjestelyapua edellyttäen, että sen antamisessa noudatetaan yhteisön suuntaviivoja valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi (3).

Lisäksi komissio on jo korostanut vakuutussuojan merkitystä keinona selviytyä suurten eläintauti-epidemioiden aiheuttamista välillisistä vahingoista.

----

(1)EYVL L 224, 18.8.1990.

(2)EYVL C 232, 12.8.2000.

(3)EYVL C 288, 9.10.1999.

----

----

(2004/C 33 E/201)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2010/03

esittäjä(t): Lissy Gröner (PSE) komissiolle

(17. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Katolisten järjestöjen vuosina 1997—2002 käyttämät Euroopan unionin varat

Solidaarisuus on yksi Euroopan unionin perusarvoista. Euroopan unionin rahoittama osuus maailmalla myönnetystä humanitaarisesta avusta ja kehitysavusta on merkittävä. Valtiosta riippumattomat järjestöt, joihin myös katoliset järjestöt luetaan, työskentelevät näiden alojen etulinjassa, ja niiden työpanos on merkittävä.

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(30. heinäkuuta 2003)

Luettelo näihin verkostoihin kuuluvien hallituksista riippumattomien järjestöjen kanssa kaudella 1997—2002 budjettikohdasta B7-6000 rahoitetuista toimista on toimitettu suoraan parlamentin jäsenelle ja parlamentin pääsihteeristölle.

Lisäksi parlamentin jäsenelle ja parlamentin pääsihteeristölle on toimitettu yksityiskohtainen luettelo humanitaarisen avun toimiston (ECHO) rahoittamista ja näiden valtiosta riippumattomien järjestöjen toteuttamista humanitaarisista hankkeista yksinomaan sellaisen kolmansien maiden väestön auttamiseksi, joka on joutunut luonnonmullistusten tai ihmisen aiheuttamien onnettomuuksien uhriksi. Hankkeet on rahoitettu pääosin budjettikohdasta Β7-210 (humanitaarinen apu) ja budjettikohdasta Β7-219 (varautuminen luonnonmullistuksiin). Pienempiä talousarvion rahoituslähteitä olivat vuoteen 1999 saakka budjettikohdat Β7-214, Β7-215, Β7-217 ja Β7-219 sekä kahdeksas Euroopan kehitysrahasto.

----

----

(2004/C 33 E/202)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2013/03

esittäjä(t): Robert Goebbels (PSE) komissiolle

(17. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annettu asetus

Euroopan yhteisöjen tuomioistuin antoi kysymyksen esittäjän mielestä kyseenalaisen tuomion katsoessaan, että tarve säilyttää ”Grana Padano” -juuston ja Parman kinkun laatu ja maine riittää perusteluksi sille, että kyseiset tuotteet on raastettava tai leikattava siivuiksi ja pakattava niiden tuotantoalueilla.

Maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojan laajentaminen edellä mainitun kaltaisten tuotteiden pakkaamiseen on kyseenalaista, koska suojattavat juustot ja kinkut valmistetaan hyvin usein maidosta ja sianlihasta, joita ei ole tuotettu kyseisellä alueella, vaan tuotu ulkomailta.

Katsooko komissio, että maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun asetuksen (ETY) N:o 2081/92 (1) muuttamisesta 17. maaliskuuta 1997 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 535/97 (2) on tarpeen tarkastella uudelleen, jotta voidaan eliminoida yhteisöjen tuomioistuimen uuden oikeuskäytännön mahdollistama laittoman hyödyn saaminen, joka haittaa sisämarkkinoiden toimintaa?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(7. elokuuta 2003)

Komissio katsoo, että yhteisöjen tuomioistuimen 20. toukokuuta 2003 tekemät päätökset Parman kinkun ja Grana Padano -juuston suojattuja alkuperänimityksiä koskevissa tapauksissa C-108/01 ja C-469/00 vahvistavat sen suojan soveltamisalan, jonka komissio on itse näille nimityksille antanut.

Komissio on samaa mieltä tuomioistuimen kanssa siitä, että erityisvaatimukset, joiden mukaan tietyt toiminnot kuten raastaminen, siivuiksi leikkaaminen ja pakkaaminen on suoritettava maantieteellisellä tuotantoalueella, ovat itse asiassa välttämättömiä kyseisen suojatun alkuperänimityksen suojelemiseksi.

On totta, että nämä vaatimukset ovat vaikutuksiltaan verrattavissa määrälliseen rajoittamiseen, joka kielletään tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteen mukaisesti EY:n perustamissopimuksessa. Suojatut alkuperänimitykset muodostavat kuitenkin teollis- ja kaupallisina oikeuksina yhden perustamissopimuksessa määrätyistä poikkeuksista, ja niitä on suojeltava sellaisten kolmansien osapuolten väärinkäytöksiltä, jotka haluavat hyötyä suojattujen alkuperänimitysten ja niihin liittyvien tavaramerkkien saavuttamasta maineesta.

Rekisteröintipyyntöjä tarkastellessaan komissio on erityisen tarkka siitä, että jos eritelmään sisältyy tällaisia määräyksiä, niiden on osoitettava olevan välttämättömiä ja oikeassa suhteessa nimityksen suojelemis-tarkoitukseen. Näin estetään sellaisten epäterveiden etujen muodostuminen, jotka ovat itse asiassa este tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle.

Päinvastoin kuin parlamentin jäsen näyttää ajattelevan, niiden raaka-aineiden, joista suojatuilla alkuperänimityksillä Parman kinkku ja Grana Padano suojatut tuotteet valmistetaan, on oltava peräisin eritelmässä täsmällisesti rajatuilta maantieteellisiltä alueilta eikä niitä näin ollen voi tuoda ulkomailta.

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 14. heinäkuuta 1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2081/92 (3) itse asiassa muutettiin 8. huhtikuuta 2003 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 692/2003 (4), jotta tehtäisiin selväksi se, että eritelmiin voi sisältyä pakottavia syitä tiettyjen, markkinoille valmistelevien toimintojen rajoittamiseksi maantieteelliselle tuotantoalueelle. Tämä muutos vastaa tuomioistuimen tulkintaa eikä komissio aio ehdottaa asetuksen mukauttamista.

----

(1)EYVL L 208, 24.7.1992, s. 1.

(2)EYVL L 83, 25.3.1997, s. 3.

(3)EYVL L 208, 24.7.1992.

(4)EYVL L 99, 17.4.2003.

----

----

(2004/C 33 E/203)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2015/03

esittäjä(t): Lucio Manisco (GUE/NGL) komissiolle

(17. kesäkuuta 2003)

Aihe:   San Gimignanossa sijaitsevan ”Castrumin” myynti yksityishenkilöille

San Gimignanon urbaanikehitys alkoi keskiajalla Castrumin ympäristössä. Castrum on muinainen suuri linnoitettu rakennuskompleksi, josta tuli myöhemmin San Domenicon luostari.

San Domenico on nykyisin valtion omaisuutta ja sitä on tarkoitus käyttää vankilana. San Gimignanon kunta on yrittänyt useiden vuosien ajan turhaan ostaa rakennuskompleksia takaisin viitaten paikallisen yhteisön oikeuteen saada käyttää julkisia tiloja kunnan historiallisessa keskustassa etenkin, jos se sijaitsee ensimmäisen vallimuurin sisäpuolella, sekä takaisinostoa ja kunnostamista koskevaan kunnanvaltuuston vuonna 1999 antamaan päätökseen.

Edellä mainitusta huolimatta ja 15. kesäkuuta 2002 annetun lain N:o 112 ja sen 7 ja 8 artiklan nojalla, joissa säädetään kansallisen kulttuuriomaisuuden myynnistä taloudellisista syistä tai infrastruktuurien rakentamiseksi, Italian hallitus aikoo myydä Castrumin yksityishenkilöille, jotka haluavat kunnostaa sen hotelliksi, jossa on maanalainen pysäköintialue. Tämä merkitsisi keskiaikaa ja uutta aikaa edustavan varsin merkittävän kaupunkirakennuksen tuhoamista. Tätä tulevaisuudensuunnitelmaa ovat vastustaneet paikalliset julkiset ja yksityiset tahot. Myös Unesco, joka on nimennyt San Gimignanon historiallisen keskustan maailman kulttuuriperinnöksi, on syvästi huolissaan.

EY:n perustamissopimuksen 151 artiklan mukaisesti yhteisö pyrkii toiminnallaan rohkaisemaan kansainvälisten järjestöjen ja jäsenvaltioiden (jotka ovat muun muassa allekirjoittaneet Euroopan arkkitehtonisen kulttuuriperinnön suojelua koskevan yleissopimuksen) välistä yhteistyötä sekä tarvittaessa säilyttämään ja suojelemaan merkittävää eurooppalaista kulttuuriperintöä.

Mitä toimia komissio aikoo tukea ja mihin toimiin se aikoo ryhtyä tämän huolestuttavan hankkeen toteuttamisen estämiseksi ja saadakseen Italian hallituksen palauttamaan Castrumin San Gimignanon kunnan omistukseen?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(24. heinäkuuta 2003)

EY:n perustamissopimuksen 151 artiklan mukaisesti yhteisöllä on toimivaltuudet rohkaista jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä kulttuurin alalla sekä tukea ja täydentää (myöntämällä tarvittaessa taloudellista tukea) jäsenvaltioiden toimintaa seuraavilla aloilla:

On tärkeää huomata, että yhteisöllä ei ole kulttuuria koskevan 151 artiklan perusteella toimivaltaa asioissa, jotka koskevat ”jäsenvaltioiden lakien ja asetusten yhdenmukaistamista” (1).

Näin ollen arvoisan parlamentin jäsenen esiin tuoma kysymys ei kuulu yhteisön toimivaltaan.

----

(1)  EY:n perustamissopimuksen 151 artiklan 5 kohdan ensimmäinen luetelmakohta.

----

----

(2004/C 33 E/204)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2018/03

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(17. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Kielisyrjintä — kieltä äidinkielenään puhuvat

Vastauksessaan kirjalliseen kysymykseen E-2764/02 (1) komissio myöntää, että ”kieltä äidinkielenään puhuva” -vaatimus työpaikkailmoituksissa ”on laittomasti syrjivää ja rikkoo siten työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta annettuja yhteisön säännöksiä [ja komissio katsoo,] että yhteisön lainsäädäntö kieltää kyseisen ilmaisun käyttämisen työpaikkailmoituksissa”.

Samassa vastauksessa komissio myös ilmoitti tutkivansa ”erään jäsenvaltion viranomaisten julkaisemia tällaisia työpaikkailmoituksia”. Tutkimukset olivat 11. marraskuuta viime vuonna vielä kesken, mutta niiden päätyttyä komissio tekisi päätöksen mahdollisista jatkotoimenpiteistä.

Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskus (Cedefop) julkisti 7. huhtikuuta 2003 ulkoisen työpaikkailmoituksen, joka koski englantia äidinkielenään puhuvan sihteerin (English mother-tongue secretary) paikkaa (katso myös http://www.cedefop.eu.int/download/banner/secretary_en_0403.pdf).

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(1. elokuuta 2003)

----

(1)EUVL C 92 E, 17.4.2003, s. 207.

(2)EUVL C 11 E, 15.1.2004, s. 221.

----

----

(2004/C 33 E/205)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2020/03

esittäjä(t): Sérgio Marques (PPE-DE) komissiolle

(17. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Tukijärjestelmä kalastusalan tuottajille

Syrjäisimpien saaristoalueiden kalatalousalan tuottajien hyväksi perustettiin tukijärjestelmä vuonna 1992. Näillä alueilla ei ole lähellään alueellisia markkinoita ja liikenneyhteydet mantereelle ovat kalliita, joten järjestelmällä tasoitetaan tuottajille aiheutuvat lisäkustannukset hankinnoissa ja liikenteessä.

Vuosina 1994, 1995 ja 1998 hyväksyttiin uudet asetukset alkuperäisen asetuksen voimassaolon jatkamiseksi. Viimeisin niistä oli voimassa 31. joulukuuta 2001 saakka. Asetuksen N:o 1587/98 (1) 6 artiklan mukaan komissio esittää viimeistään 1. kesäkuuta 2001 kertomuksen sen täytäntöönpanosta. Komissio aikoi kuitenkin tehdä perusteellisemman arvion toteutettujen toimien vaikutuksista ja etäisyyden kalastusyrityksille aiheuttamista lisäkustannuksista sekä ottaa huomioon yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisesta käydyn keskustelun. Komissio katsoikin aiheelliseksi lykätä kertomuksen esittämistä 1. kesäkuuta 2002 saakka ja pidentää asetuksen 1587/98 voimassaoloa vuodella, 31. joulukuuta 2002 saakka. Neuvosto hyväksyi tämän komission ehdotuksen (jolla on kaksi oikeusperustaa, EY:n perustamissopimuksen 37 artikla ja 299 artiklan 2 kohta) ja parlamentti antoi siitä puoltavan lausunnon.

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(23. heinäkuuta 2003)

Komissio ilmoittaa kysymyksen esittäneelle parlamentin jäsenelle seuraavaa:

----

(1)EYVL L 208, 24.7.1998, s. 1.

----

----

(2004/C 33 E/206)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2026/03

esittäjä(t): José Pomés Ruiz (PPE-DE) komissiolle

(12. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Ase- ja räjähdekuljetusten turvallisuus

Ranskassa ryöstettiin 30. toukokuuta 2003 370 pistoolia, kun niitä kuljetettiin Saksasta Espanjaan ilman erityisiä turvajärjestelyjä. Näköjään ei ole olemassa kansallista tai yhteisön määräyksiä, jotka velvoittaisivat huolehtimaan vähimmäisturvallisuudesta ja poliisisuojasta tällaisen materiaalin kuljettamisen yhteydessä. Aseet saattavat silloin joutua terroristien tai rikollisten käsiin.

Esimerkiksi Ranskassa on kyllä määräyksiä, joilla säännellään ja rajoitetaan aseenkantoa muilta kuin ranskalaisilta poliiseilta, jotka voivat kantaa aseita vain 10 kilometrin päähän rajasta, kun on kyse vakavaan rikokseen liittyvästä takaa-ajosta, ja muualla Ranskan alueella vain silloin, kun suojellaan merkkihenkilöitä. Tätä varten on säädetty monimutkaisesta virallisesta menettelystä, joka hoidetaan akkreditoitujen suurlähetystöjen välityksellä.

Tilanne on absurdi: poliisiviranomaisten aseenkantoa säännellään määräyksin, mutta ei ole minkäänlaisia määräyksiä aseiden kuljettamisesta kaupallisia tarkoituksia varten. Katsooko komissio, että tarvitaan turvallisuusmääräyksiä, joilla estetään aseiden ja räjähteiden ryöstäminen, jota on tapahtunut viime vuosina Euroopan unionissa ja varsinkin Ranskassa, ja siten varmistetaan kansalaisten turvallisuus ja vastustetaan terrorismia, rikollisuutta ja aseiden salakuljetusta?

Aikooko komissio esittää asiaa koskevan ehdotuksen?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(5. syyskuuta 2003)

Komissio haluaisi ensiksi muistuttaa, että aseiden hankinnan ja hallussapidon valvonnasta 18 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/477/ETY (1) 11 artiklassa säädetään tarkoista muodollisuuksista, joita on noudatettava siirrettäessä tuliaseita jäsenvaltiosta toiseen. Näihin sisältyy tietojen ilmoittaminen jäsenvaltion viranomaisille sekä mahdollisesti tarvittavat luvat.

Tuliaseiden ja räjähteiden kaupallisten kuljetusten turvallisuutta säännellään yhteisön lainsäädännössä vain osittain.

Räjähteiden osalta vaarallisten aineiden tiekuljetuksia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä marraskuuta 1994 annetussa neuvoston direktiivissä 94/55/EY (2) säädetään edellytyksistä, joiden mukaisesti vaarallisia aineita voidaan kuljettaa pakattuina ja irtotavarana. Räjähteet kuuluvat luokkaan 1, johon sovelletaan erittäin tiukkoja rajoituksia. Direktiivillä sisällytetään yhteisön lainsäädäntöön vaarallisten aineiden kuljetusta koskevat Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE):n tekstit.

UN/ECE:n vaarallisten aineiden kuljetuksia käsittelevä työryhmä WP. 15 (Working Party on the Transport of Dangerous Goods) on hiljattain alkanut käsitellä erityisiä turvallisuuteen liittyviä aiheita. Sen 19.—23. toukokuuta 2003 pidetyssä kokouksessa keskusteltiin muiden vaarallisten aineiden kuljetuksen turvallisuudesta. Keskustelun perusteella vaikuttaisi siltä, että kuljetusten suojelun kaltaisia aiheita otettaisiin käsiteltäviksi.

Tuliaseiden kuljetusten turvallisuuteen sovelletaan aihetta koskevan yhteisön lainsäädännön puuttuessa jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä sillä edellytyksellä, että jäsenvaltiot noudattavat EY:n perustamissopimuksen sääntöjä.

----

(1)EYVL L 256, 13.9.1991.

(2)EYVL L 319, 12.12.1994.

----

----

(2004/C 33 E/207)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2034/03

esittäjä(t): Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) komissiolle

(18. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Yritysten sulkeminen ja joukkoirtisanomiset

Schiesser-Palco-niminen yritys irtisanoi jokin aika sitten 500 työntekijää ja sulki Ateenassa sijaitsevan tehtaansa. Kysyn komissiolta: Mikä on kyseisen yrityksen yhteisöltä saaman rahoituksen määrä, ja millä aikajaksolla se on saatu? Onko kyseisessä tapauksessa täytetty rahallista tukea koskevissa ohjeissa määrätyt sitoumukset, joiden mukaan tuensaajien on säilytettävä investointinsa vähintään viiden vuoden ajan? Onko yritys lisäksi säilyttänyt olemassaolevat työpaikat kuten työllisyystuesta 12. joulukuuta 2002 annetussa uudessa asetuksessa (EY) N:o 2204/2002 (1) säädetään? Lopuksi kysyn komissiolta: Onko johdon ja työntekijöiden välillä neuvoteltu ajoissa kuten neuvoston direktiivin 98/59/EY (2) 2 artiklassa määrätään?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(12. elokuuta 2003)

Schiesser-Palco-yritys ei ole saanut Euroopan sosiaalirahaston rahoitusta mistään kauden 2000—2006 toimenpideohjelmasta.

Yhteisön lainsäädännössä on asetettu vähimmäisvaatimukset ja vähimmäisjärjestelyt, jotta työntekijät saavat asianmukaisen suojan joukkoirtisanomisten yhteydessä. Kuten arvoisa parlamentin jäsen mainitsi, työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan, 20. heinäkuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 2 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on ryhdyttävä tarpeellisiin toimiin, joilla varmistetaan, että kun työnantaja harkitsee työntekijöiden joukkovähentämistä, työnantajan on aloitettava hyvissä ajoin neuvottelut työntekijöiden edustajien kanssa sopimukseen pääsemiseksi.

Jäsenvaltioiden on lisäksi varmistettava, että työnantajat antavat kirjallisen ilmoituksen suunnitelluista joukkovähentämisestä kyseisen jäsenvaltion viranomaiselle. Tähän ilmoitukseen on sisällyttävä kaikki keskeiset tiedot, myös tiedot direktiivin 2 artiklan mukaisesta kuulemismenettelystä.

Komissiolla ei ole tarkkoja tietoja siitä, järjestettiinkö kuulemismenettely tapauksessa, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa. Kaikki väitetyt jäsenvaltion lainsäädännön rikkomistapaukset, joissa pannaan täytäntöön yhteisön lainsäädäntöä jäsenvaltiossa, on lähtökohtaisesti ja ensisijaisesti saatettava kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen käsiteltäväksi.

----

(1)EYVL L 337, 13.12.2002, s. 3.

(2)EYVL L 225, 12.8.1998, s. 16.

----

----

(2004/C 33 E/208)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2035/03

esittäjä(t): Richard Corbett (PSE) komissiolle

(18. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Henkilökunnan perheenjäsenet harjoittelijoina

Onko komissio antanut sääntöjä, jotka estäisivät Euroopan unionin työntekijöiden sukulaisia hakemasta harjoittelupaikkoja? Jos ei ole, niin miksi ei?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(31. heinäkuuta 2003)

Komission hallinnollisten harjoittelupaikkojen ohjelma (sininen kirja) on tarkoitettu kaikille pääsyedellytykset täyttäville hakijoille. Pääsyedellytyksistä määrätään Euroopan komission harjoittelupaikkoja koskevissa säännöissä (komission 7. heinäkuuta 1997 tekemä päätös).

Euroopan unionin työntekijöiden sukulaisiin ei sovelleta mitään erityisiä, suosivia tai ei-suosivia, käytäntöjä.

----

----

(2004/C 33 E/209)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2053/03

esittäjä(t): Anders Wijkman (PPE-DE), Jules Maaten (ELDR), Robert Evans (PSE), Kathleen Van Brempt (PSE) ja Marialiese Flemming (PPE-DE) komissiolle

(20. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Uhanalainen munkkihylje

Munkkihylje (Monachus monachus) on ehkä kaikkein uhanalaisin nisäkäs Euroopassa ja myös maailmassa. Nykyisin näitä erikoisia hylkeitä elää vähemmän kuin 200 Kreikan ja Turkin rannikkovesissä. Koska munkkihylje on muuttava laji, sitä tavataan yhtä paljon sekä Kreikan että Turkin vesillä.

Bernin ja Bonnin yleissopimusten sekä Cites-yleissopimuksen jäsenvaltioilta edellytetään, että ne suojelevat paitsi näissä sopimuksissa mainittuja kasvi- ja eläinlajeja, myös niiden biotooppeja. Lisäksi elinympäristödirektiivin mukaisesti munkkihylkeen on saatava korkeimman tasoinen suojelu. Kreikka on allekirjoittanut edellä mainitut sopimukset, samoin kuin Turkki, paitsi Bonnin yleissopimusta.

Kreikka on täyttänyt ainakin osan munkkihylkeen suojelua koskevista velvoitteistaan perustamalla Pohjois-Sporadien merikansallispuiston ja suojeluvyöhykkeitä eräiden Egeanmeren saarten ympärille.

Turkin ympäristöministeri on ehdottanut viiden kansallispuiston perustamista rannikolle munkkihylkeen suojelemiseksi, mutta Turkin matkailuministeriö ja julkisten töiden ministeriö ovat vastustaneet ehdotusta vuosia niin, että näiden täysin suojeltujen alueiden perustamista on siirretty kerta toisensa jälkeen.

Komissio on viime vuosikymmeninä ollut munkkihylkeen suojeluliikkeen kärjessä.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(7. elokuuta 2003)

Munkkihylje (Monachus monachus) on yhteisön tärkeänä pitämä laji, joka vaatii tiukkaa suojelua ja jolle on osoitettava erityisten suojelutoimien alueita (luettelot luontotyyppidirektiivin (1) liitteissä II ja IV).

Jäsenvaltioiden on luontotyyppidirektiivin nojalla toteutettava useita toimenpiteitä taatakseen tälle lajille suotuisa suojelutilanne. Useimmat tämän lajin suojelemiseen unionissa ehdotetuista alueista sijaitsevat Välimerellä, Kreikassa.

Turkkia on EU:n jäsenyyttä hakeneena maana kehotettu saattamaan luonnonsuojelua koskeva kansallinen lainsäädäntönsä yhteisön lainsäädännön mukaiseksi ja panemaan luontotyppidirektiivi täytäntöön jo ennakolta. Yhteisön ympäristösäädösten saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä ja täytäntöönpano ovat osa liittymistä valmistelevaa (uusittua) kumppanuutta Turkin kanssa (2), ja tämä kysymys otetaan tarvittaessa esille liittymistä koskevissa keskusteluissa ympäristöalalla. Neuvotteluja Turkin kanssa ei kuitenkaan vielä ole käynnistetty, joten komissio ei voi esittää määräaikaa mainittujen sitoumusten noudattamiselle. Vuoden 2003 aikana komissio järjestää valmistelevia kokouksia Turkin viranomaisten kanssa. Luonnonsuojelu on yksi aihealue, jota on ehdotettu käsiteltäväksi näissä kokouksissa, joten tästä kysymyksestä ja muistakin luonnonsuojeluasioista on tilaisuus käydä laajaa vuoropuhelua.

Erityisesti Monachus monachus -lajin suojelun osalta on huomattava, että Turkki jo on, kuten yhteisökin, sopimuspuolena Välimeren meriympäristön ja rannikkoalueiden suojelua pilaantumiselta koskevassa Barcelonan yleissopimuksessa. Turkki on myös allekirjoittanut mainitun yleissopimuksen pöytäkirjan, joka koskee erityissuojelualueita ja Välimeren biologista monimuotoisuutta, ja siten liittynyt yleissopimuksen yhteydessä hyväksyttyyn Välimeren munkkihylkeen hoitoa koskevaan toimintaohjelmaan. Turkki on näin ollen velvollinen raportoimaan yleissopimuksen sihteeristölle toimintasuunnitelman toimeenpanemiseksi toteutetuista toimista.

Olisi myös muistettava, että yhteisö on jo sopimuspuolena useissa kansainvälisissä yleissopimuksissa ja sopimuksissa, jotka koskevat biologisen monimuotoisuuden suojelua. Yhteisö soveltaa tarpeen mukaan näissä yhteyksissä tehtyjä päätöksiä, ja jäsenvaltioiden on noudatettava yhteisön lainsäädäntöä, mukaan luettuina kansainvälisesti sovitut määräykset.

Komissio pitää mielessä kysyjän esittämät seikat ja ottaa ne esille valmistellessaan yhteisön kantaa sellaisiin monenkeskisiin sopimuksiin liittyvissä kokouksissa, joissa sekä yhteisö että Turkki ovat sopimuspuolina.

Komissio korostaa myös, että parhaillaan käynnissä olevassa laajentumisprosessissa yhteisö varmistaa, että kymmenestä uudesta jäsenvaltiosta tulee Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ilmaiseman toiminnan ja edustuksen yhtenäisyyttä koskevan periaatteen mukaisesti niiden kansainvälisten ympäristösopimusten sopimuspuoli, joissa myös yhteisö on sopimuspuolena.

----

(1)  Neuvoston direktiivi 92/43/ETY, annettu 21 päivänä toukokuuta 1992, luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta, EYVL L 206, 22.7.1992.

(2)EUVL L 145, 12.6.2003.

----

----

(2004/C 33 E/210)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2070/03

esittäjä(t): Albert Maat (PPE-DE) komissiolle

(17. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Alusten satelliittiseurantajärjestelmän (Vessel Monitoring system) käyttöönotto ja poikkeukset, jotka koskevat ilman kiintiöitä tapahtuvaa katkarapujen pyyntiä

Vähintään 18 metrin pituisilla aluksilla on oltava 1. tammikuuta 2004 alkaen satelliittiseurantajärjestelmä. Säännös koskee 1. tammikuuta 2005 alkaen vähintään 15 metrin pituisia aluksia.

Komission Internet-sivustolla perustellaan seurantajärjestelmän käyttöönottoa seuraavasti:

Katkaravun pyytäjiin, joilla ei ole lisäkiintiöitä muiden kalalajien pyyntiä varten, eivät päde samat perustelut.

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(29. heinäkuuta 2003)

----

----

(2004/C 33 E/211)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2075/03

esittäjä(t): Elspeth Attwooll (ELDR) ja Catherine Stihler (PSE) komissiolle

(24. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Kalajauhon käyttämistä märehtijöiden rehuna koskevan kiellon kumoaminen

Nykyinen kielto käyttää kalajauhoa märehtijöiden rehuna pantiin täytäntöön joulukuussa 2000 varotoimena BSE-tilanteen jälkeen. Kalajauhon kulutuksen ja TSE:n tai BSE:n välistä yhteyttä ei kuitenkaan ole todistettu.

TSE-säännöksiä ja tarkistettua eläimistä saatavia sivutuotteita koskevaa lainsäädäntöä on sovellettu joulukuusta 2000 lähtien. On myös kehitetty melko hyvä yhteistesteihin perustuva analyysimenetelmä, jonka avulla lihaluujauho voidaan erottaa kalajauhosta. Kalajauhoteollisuus on ottanut käytäntöön laatutarkkailujärjestelmiä, jotka varmistavat, että markkinoille tuleva kalajauho on puhdasta, turvallista ja että sen alkuperä voidaan jäljittää. Riskiarviointien mukaan pahimmassa tapauksessa kalajauhon ristikontaminaatio voisi olla mahdollinen kerran sadassa vuodessa.

Aikooko komissio edellä mainitun ja kiellon työllisyysvaikutuksen huomioon ottaen kumota kiellon säännökset sen voimassaolon päättymispäivänä 30. kesäkuuta 2003?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(5. elokuuta 2003)

Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät hiljattain ehdotuksen asetukseksi (1), jolla pidennetään tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevista säännöistä 22. toukokuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 999/2001 (2) siirtymätoimenpiteiden täytäntöönpanokautta 30. päivään heinäkuuta 2005. Täytäntöön-panokauden pidentäminen on tarpeen, koska valtioiden BSE-tilanteen määrittäminen on viivästynyt jonkin verran. Kalajauhon käyttökielto märehtijöiden ruokinnassa on yksi siirtymätoimenpide, jonka täytäntöönpanokautta jatkettiin.

Lisäksi parhaillaan on hyväksyttävänä komission ehdotus nykyisten rehunkäyttökieltojen sisällyttämisestä asetukseen (EY) N:o 999/2001 ilman vahvistettua aikataulua, ja näin ollen rehunkäyttökieltoa koskevan siirtymätoimenpiteen päättämisestä. Ehdotusta sovelletaan 1. syyskuuta 2003 alkaen.

Kalajauhoon sellaisenaan ei liity BSE-vaaraa. Kalajauhon käyttökielto ruokinnassa perustuu valvonta-ongelmiin. Kalajauho saattaa haitata märehtijäperäisen lihaluujauhon esiintymisen valvontaa rehussa. Hiljattain tehdyn yhteistestin alustavat tulokset osoittavat, että puolella laboratorioista oli nykyisin menetelmin vaikeuksia havaita 0,1 prosentin nisäkäsperäisen proteiinin esiintymistä rehussa, joka sisältää 5 prosenttia kalajauhoa. Tutkimuksia menetelmien kehittämiseksi jatketaan.

Tämän vuoksi on asianmukaista tarkastella uudelleen kalajauhon käyttöä märehtijöiden ruokinnassa vasta, kun käytettävissä on uuden tieteellisen kehityksen mukaisia parempia valvontamenetelmiä, sekä tarvittaessa riskinarvioinnin tulosten mukaan.

Käyttökieltoa koskevaa tilannetta arvioiva komission valmisteluasiakirja toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle lähiviikkoina.

----

(1)  KOM(2003) 103 lopullinen.

(2)EYVL L 147, 31.5.2001.

----

----

(2004/C 33 E/212)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2076/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(24. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Susien säilymisen niiden luonnollisessa elinympäristössä turvaaminen Venäjällä luomalla laajoja suojelualueita, jollaisia ei EU:ssa voitaisi perustaa, ja toiminnan rahoitus

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(18. elokuuta 2003)

Komissio on tietoinen siitä, että Venäjän susikanta on vielä vahva ja elinkykyinen. Komissio haluaa kuitenkin huomauttaa, että myös Espanjassa ja Romaniassa on elinkykyisiä susikantoja. Vaikka susi viihtyy metsissä, se pystyy sopeutumaan myös ympäristöihin, joissa ihmisen vaikutus on suuri, ja tällä tavoin parantamaan selviämismahdollisuuksiaan.

Komissio ymmärtää vaikeudet, jotka liittyvät susikantojen vakauttamiseen ja säilyttämiseen niiden aiemmilla tasoilla unionin länsiosissa. Jäsenyyteen valmistautuvien maiden (Puolan, Tšekin, Slovakian, Unkarin ja Romanian) alueella Karpaattien vuoristossa on vielä elinkykyisiä susikantoja, ja komissio pyrkii kaikin tavoin varmistamaan niiden hyvinvoinnin nyt ja tulevaisuudessa.

Venäjän sudenmetsästyskäytänteissä on paljon toivomisen varaa suojelunäkökulmasta tarkasteltuna erityisesti siitä syystä, että jotkut valtionrahoitusta saavat alueelliset suojeluvirastot myöntävät erityisrahoitusta sudenmetsästykseen. Komissio arvostaa Tverin alueella Zapovednik-keskuksessa (luonnonsuojelualue) tehtyä työtä sekä keskuksen tutkimusohjelmia ja ekoturismia edistäviä aloitteita. Tässä yhteydessä parlamentin jäsenen toimittamat lisätiedot ovat arvokkaita.

Yhteisön mahdollisuudet rahoittaa Venäjän ekoturismi- ja/tai suojeluhankkeita ovat rajalliset. Yhteisö pystyisi rahoittamaan näitä ohjelmia ainoastaan Tacis-ohjelmasta. Tacis-ohjelman sääntöjen mukaan hankkeen on sovittava johonkin hyväksytyistä ensisijaisista aloista, ja komission ja Venäjän hallituksen on hyväksyttävä hanke, jotta sille voitaisiin myöntää rahoitusta. Tästä syystä venäläisten yksikköjen olisi osoitettava rahoituspyyntönsä Tacis-ohjelman kansallisen koordinointiyksikön johtajalle Svetlana Valerievna Ganeyevalle Venäjän talouskehitys- ja kauppaministeriöön.

----

----

(2004/C 33 E/213)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2079/03

esittäjä(t): Mario Borghezio (NI) komissiolle

(17. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Musliminaisille varatut uima-altaat Ranskassa — syrjintä

Lehdissä (Le Figaro, 11. kesäkuuta 2003) olleiden tietojen mukaan Ranskassa on joissakin julkisissa uimaloissa erotettu miehet ja naiset toisistaan paikallisten islamilaisten yhdistysten vaatimuksesta.

Katsooko komissio, että edellä mainittu aloite on vakavasti otettava ennakkotapaus, sillä se merkitsee selvästi julkisten laitosten myöntymistä islamilaisen fundamentalismin pitkälle meneviin vaatimuksiin?

Katsooko komissio, että edellä mainittu sukupuolten pakollinen erottelu rikkoo räikeästi sukupuolten välisen tasa-arvon periaatetta vastaan ja että se on vastoin yhteisön oikeusjärjestyksen yleisiä periaatteita?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(23. heinäkuuta 2003)

Arvoisa parlamentin jäsen viittaa viime aikoina julkaistuihin lehtitietoihin, joiden mukaan Ranskan julkisissa uimaloissa on ”erotettu miehet ja naiset toisistaan paikallisten islamilaisten yhdistysten vaatimuksesta”.

Komissio katsoo, että tällaiset järjestelyt helpottavat päivittäistä elämää sekä islamilaisille että muille kuin islamilaisille naisille, jotka käyttävät näitä laitoksia mieluiten vain oman sukupuolensa seurassa. Monissa Ranskan uimaloissa onkin varattu tiettyjä aikoja päivästä, jolloin miehet ja naiset voivat halutessaan käyttää kyseisiä laitoksia erillään toisistaan.

Komissio ei usko, että tämän toimenpiteen voitaisiin katsoa merkitsevän ”julkisten laitosten myöntymistä islamilaisen fundamentalismin pitkälle meneviin vaatimuksiin”, koska naisilla ja miehillä on mahdollisuus käyttää uimaloita myös mihin muuhun aikaan päivästä tahansa. Komissio ei myöskään katso, että kyseinen toimenpide loukkaisi sukupuolten tasa-arvon ja tasa-arvoisen kohtelun periaatetta, vaan että kyseessä on keino taata sekä tiettyjen henkilöiden henkilökohtaisten toivomusten että joidenkin islamilaisyhteisöjen jäsenten uskonnollisten tapojen kunnioittaminen.

----

----

(2004/C 33 E/214)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2081/03

esittäjä(t): Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) komissiolle

(24. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Kolmannen yhteisön tukikehyksen määrärahoilla rahoitettu hallituksen propaganda Kreikassa

Olemme viimeksi kuluneina päivinä joutuneet hämmästyneinä seuraamaan, miten Kreikan hallitus on lähettänyt television välityksellä propagandaa, joka on rahoitettu yhteisön tukikehyksen varoilla. Mainosten tarkoituksena on oletettavasti edistää opetusta koskevaa toimintaohjelmaa ja yhteisön tukikehystä yleensä. Siitä huolimatta sekä ensimmäinen että etenkin toinen mainos muistuttaa valtaa pitävän puolueen julkisuuskampanjaa.

Yhteisön tukikehystä yleensä ”edistävä” mainos kuvailee laajasti Kreikassa viime vuosina aikaansaatua ja tulevaa kehitystä ja vasta lopuksi vilahtaa maininta yhteisön tukikehyksestä vuosiksi 2000—2008.

Koska tämä julkisuuskampanja on räikeässä ristiriidassa rakennerahastoja koskevan asetuksen hengen kanssa, sillä kampanjassa olisi korostettava unionin osuutta köyhimpien maiden ja alueiden kehityksessä, voiko komissio vastata seuraaviin kysymyksiin:

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(22. elokuuta 2003)

Komissio pyytää kunnianarvoisaa jäsentä tutustumaan vastaukseen, jonka komissio antoi herra Xarchakosin esittämään kirjalliseen kysymykseen E-1905/03 (1).

----

(1)  Katso sivu 187.

----

----

(2004/C 33 E/215)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2088/03

esittäjä(t): Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) komissiolle

(24. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Suomalaisen insinööritutkinnon tunnustaminen Virossa

Suomalaisilla insinööreillä on ollut käytännön vaikeuksia harjoittaa ammattiaan Virossa. Ammatin harjoittamisen vaikeus johtuu siitä, että tutkintonimikkeen saanti ei onnistu. Virossa ei ole elintä, jonka vastuulle kuuluu tutkintonimikkeiden myöntäminen. Tämä puute vaikeuttaa huomattavasti suomalaisten insinöörien työskentelyä Virossa.

EY:n perussopimuksen 39 artikla takaa työntekijöiden vapaan liikkuvuuden ja kieltää kaiken kansalaisuuteen perustuvan jäsenvaltioiden työntekijöiden syrjinnän työsopimuksen tekemisessä, palkkauksessa sekä muissa työehdoissa. Mikäli toisen jäsenvaltion kansalaisten tutkintoja ei tunnusteta, tämä johtaa käytännössä syrjintään työmarkkinoilla.

Mitä komissio aikoo tehdä poistaakseen insinööreihin kohdistuvan kansalaisuuteen perustuvan välillisen syrjinnän Virossa?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(4. elokuuta 2003)

Virolla ei ole tällä hetkellä lakiin perustuvaa velvollisuutta tunnustaa insinööritutkintoja (tai Suomella velvollisuutta tunnustaa virolaista tutkintoa). Vaikka liittymissopimus on allekirjoitettu, velvollisuus syntyy vasta sopimuksen tullessa voimaan, mikä on suunniteltu tapahtuvaksi 1. toukokuuta 2004.

Jos insinööriammatti on säännelty Virossa, siihen sovelletaan vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä 21 päivänä joulukuuta 1988 annettua neuvoston direktiiviä 89/48/ETY (1). Komission saamien tietojen mukaan mainittu ammatti ei ole kuitenkaan säännelty Virossa. Direktiivin periaatteena on, että henkilön ollessa pätevä harjoittamaan säänneltyä ammattia kotivaltiossaan vastaanottavan valtion on hyväksyttävä pätevyys ja sallittava hakijan harjoittaa kyseistä ammattia alueellaan yhtäläisin perustein paikallisesti koulutettujen ammatinharjoittajien kanssa.

Jos hakijan ammattipätevyydessä ja -kokemuksessa on kuitenkin olennaisia eroja vastaanottavassa valtiossa edellytettyihin verrattuna, vastaanottavan valtion viranomaiset voivat vaatia, että hakijalla on ennestään oltava neljän vuoden ammattikokemus tai että hakijaan sovelletaan korvaavaa menettelyä, jonka hän saa valita ja joka voi olla ohjattu harjoitteluaika tai kelpoisuuskoe (kts. direktiivin 1, 3 ja 4 artikla). Päätös on tehtävä neljän kuukauden kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta, se on perusteltava ja voitava saattaa tuomioistuimen käsiteltäväksi. Samat periaatteet koskevat palveluntarjontaa, vaikkakin päätös olisi tehtävä mitä pikimmin, jotta mainittujen palvelujen tarjoaminen ei estyisi tai tulisi mahdottomaksi.

Kun ammatti ei ole säännelty, kuten Viron tapauksessa, sen harjoittamiselle ei ole laissa säädettyjä vaatimuksia, eikä näin ollen ole tarpeen soveltaa tunnustamismekanismia. Joka tapauksessa komissio jatkaa sen valvomista, että kaikki ammattipätevyyden tunnustamista koskevat yhteisön direktiivit ja erityisesti direktiivi 89/48/ETY pannaan Virossa kaikilta osiltaan oikein täytäntöön.

Työntekijöiden vapaan liikkuvuuden osalta Euroopan yhteisöjen, niiden jäsenvaltioiden ja Viron välisen assosiaatiosopimuksen 36 artiklan mukaan syrjimättömyysperiaatetta sovelletaan jäsenvaltion kansalaisten, jotka ovat laillisessa työsuhteessa Viron alueella, työsuhde-, palkkaus- ja irtisanomisehtoihin. Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemista tiedoista ei välttämättä seuraa, että suomalaisia insinöörejä syrjitään mainituissa asioissa.

----

(1)EYVL L 19, 24.1.1989.

----

----

(2004/C 33 E/216)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2092/03

esittäjä(t): Paulo Casaca (PSE) komissiolle

(24. kesäkuuta 2003)

Aihe:   EMOTR-tukiosaston maksajina toimivien toimielinten tilien tarkastaminen Portugalin osalta

Virallisessa lehdessä L 114 8. toukokuuta 2003 julkaistujen tietojen mukaan komissio päätti EMOTR-tukiosastosta rahoitettuja menoja koskevien tilien tarkastamisen yhteydessä eräiden jäsenvaltioiden määrärahojen huomattavista leikkauksista.

Luxemburgia, Kreikkaa ja Portugalia koskevat leikkaukset olivat erityisen suuria ottaen huomioon tukiosastosta rahoitettavien menojen määrän. Portugalia koskevat leikkaukset voivat olla vieläkin tuntuvampia IFADAP:n tilien tarkastamisesta myöhemmin tehtävän päätöksen seurauksena.

Voiko komissio perustella seikkaperäisesti nämä Portugalin maatalouden tukemiseen tarkoitettujen määrärahojen leikkaukset?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(28. heinäkuuta 2003)

Komissio on 7. toukokuuta 2003 tekemällään päätöksellä 2003/313/EY (1) yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 (2) 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti tarkastanut ja hyväksynyt Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta varainhoitovuonna 2002 rahoitettuja jäsenvaltioiden menoja koskevat tilit.

Päätös koskee toimitettujen tilien täydellisyyttä, tarkkuutta ja todenperäisyyttä eikä rajoita mahdollista myöhempää, menojen yhteisön säännöstön mukaisuutta koskevaa päätöksentekoa.

Päätöksen kirjanpidollinen luonne selitetään yksityiskohtaisesti päätöksen johdanto-osan kohdassa 5. Tilien tarkastus- ja hyväksymispäätöksen tuloksena on asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (3) 151 artiklan 1 kohdan ja 152 artiklan mukaisesti kirjattujen menojen kokonaismäärän ja komission päätöksellään hyväksymien menojen kokonaismäärän mahdollinen erotus.

Määritellessään viimeksi mainittua kokonaismäärää Portugalin osalta komissio on ottanut huomioon erityisesti maaseudun kehittämiseen liittyvät asetuksen (EY) N:o 1750/1999 (4) 39 artiklan mukaiset sanktiot, yhteisille markkinaorganisaatioille kuuluvien suoritusten viivästymiseen liittyvät korjauserät sekä Portugalin viranomaisten ilmoittamat vuotuiset menomäärät.

Komissio huomauttaa parlamentin jäsenelle, että vuoden 2002 tilien tarkastus- hyväksymispäätöksen taloudellinen nettovaikutus Portugalin osalta on kyseiselle jäsenvaltiolle maksettava 483 840,10 euron summa.

----

(1)  Komission päätös 2003/313/EY, tehty 7. toukokuuta 2003, Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta varainhoitovuonna 2002 rahoitettuja jäsenvaltioiden menoja koskevien tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä (EUVL L 114, 8.5.2003).

(2)  Neuvoston asetus (EY) N:o 1258/1999, annettu 17. toukokuuta 1999, yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta (EYVL L 160, 26.6.1999).

(3)  Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002, tehty 25. kesäkuuta 2002, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta (EYVL L 248, 16.9.2002).

(4)  Komission asetus (EY) N:o 1750/1999, annettu 23. heinäkuuta 1999, Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (EYVL L 214, 13.8.1999).

----

----

(2004/C 33 E/217)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2098/03

esittäjä(t): Sebastiano Musumeci (UEN) komissiolle

(25. kesäkuuta 2003)

Aihe:   SARS-kriisi ja ennaltaehkäisevät toimet

2000-luvun uusin vitsaus — vakava äkillinen hengitystieoireyhtymä SARS, jonka alkuperää ja etenkään keinoja sen parantamiseksi ei tunneta varmuudella — leviää helposti ja nopeasti tartuttaen joka päivä kymmeniä ihmisiä etupäässä Kiinassa ja Kaakkois-Aasiassa.

SARS:n leviämisen tehokas ehkäiseminen vaatii tiettyjä yhteisiä vähimmäisedellytyksiä koko maailmassa ja sitä suuremmalla syyllä kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa, sillä ennaltaehkäisyyn taudin torjumiseksi pitää ryhtyä mahdollisimman nopeasti.

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(15. heinäkuuta 2003)

Vakavan äkillisen hengitysoireyhtymän (SARS) puhkeaminen unionissa on jo hillitty jäsenvaltioiden toteuttamilla julkisen terveydenhuollon toimenpiteillä, joita edistetään 24. syyskuuta 1998 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä (1) perustetulla unionin tartuntatautien epidemiologisen seurannan ja valvonnan verkostolla. Koska tauti ei ole paikallisesti levinnyt, ei ollut välttämätöntä järjestää tiedotuskampanjaa sellaisista maista saatujen tietojen perusteella, joissa tauti riehuu. Komissio on sopinut terveysministereiden kanssa toimintasuunnitelmasta toimintavalmiuksien parantamiseksi tulevaisuudessa, ja tulevaisuussuunnitelmien yhteydessä suunnitellaan toteutettavaksi tiedotuskampanja (”http://europa.eu.int/comm/health/phthreats/com/sars/sars_en.htm”).

Komissio on Maailman terveysjärjestön (WTO:n) kanssa samaa mieltä siitä, että maahantulon yhteydessä tehtävät valvontatoimenpiteet eivät ole tehokas tapa havaita uusia tautitapauksia ja että niillä annetaan kansalaisille ja terveysviranomaisille virheellinen turvallisuuden tunne. Maastalähdön valvonta maissa, joissa tautia esiintyy, on yksi parhaimmista toimenpiteistä, joita on toteutettu SARS:n leviämisen hillitsemiseksi. Näiden toimenpiteiden tehokkuutta tarkastellaan tieteellisten todisteiden perusteella.

----

(1)EYVL L 268, 3.10.1998.

----

----

(2004/C 33 E/218)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2100/03

esittäjä(t): José Ribeiro e Castro (UEN) komissiolle

(25. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Kalastus — läntiset merialueet

Euroopan parlamentti äänesti 4. kesäkuuta 2003, että asetusten (ETY) N:o 2847/93 (1) ja (EY) N:o 685/95 (2) voimassaoloa jatketaan kymmenellä vuodella.

Tämä parlamentin kanta hyväksyttiin äänestyksessä, joka koski Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselmaa ehdotuksesta neuvoston asetukseksi tiettyjä yhteisön kalastusalueita ja kalavaroja koskevan pyyntiponnistuksen hallinnoinnista sekä asetuksen (ETY) N:o 2847/93 muuttamisesta.

Parlamentin kanta hyväksyttiin murskaavalla äänten enemmistöllä: 334 puolesta, 108 vastaan ja 48 tyhjää.

Vaikka yhteisön toimielinten välinen toimivallan jako tunnustetaan, komissio ja neuvosto eivät voi sivuuttaa Euroopan unionin eri jäsenvaltioiden kansalaisten valitsemien edustajien näin selkeää poliittista kannanottoa — lainsäädäntöpäätöslauselma sai taakseen parlamentin jäsenten ehdottoman enemmistön ja yli 2/3 annetuista äänistä.

Sellaisia tietoja on kuitenkin vielä liikkeellä, että läntisille merialuille, nimenomaan Portugalin rannikon lähistöllä oleville vesille, pääsyä koskevaa uutta järjestelyä oltaisiin valmistelemassa. Tämä olisi räikeässä ristiriidassa edellä mainitun parlamentin äänestystuloksen kanssa, koska kyseinen järjestely, joka mahdollistaisi pääsyn joissakin tapauksissa 12 meripeninkulman ja joissakin toisissa tapauksissa 50 meripeninkulman päähän, vaarantaisi paitsi kyseisten merialueiden arvokkaiden kalavarojen säilymisen, myös YKP:n tavoitteisiin kuuluvan sosiaalisen ja taloudellisen tasapainon ylläpitämisen.

Aikooko komissio huolehtia siitä, että Euroopan parlamentin ilmaisemaa tahtoa kunnioitetaan? Jos komissio kuitenkin aikoo sivuuttaa tämän tahdonilmaisun, niin miten ja millä perusteella se aikoo sen tehdä?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(25. heinäkuuta 2003)

Komissio on pannut merkille 4. kesäkuuta 2003 saadun Euroopan parlamentin äänestystuloksen komission ehdotuksesta (3) neuvoston asetukseksi tiettyjä yhteisön kalastusalueita ja kalavaroja koskevan pyyntiponnistuksen hallinnoinnista sekä asetuksen (ETY) N:o 2847/93 (4) muuttamisesta (ns. läntisten vesialueiden asetus).

Kuten komissio on korostanut useaan kertaan sen jälkeen, kun se esitti asetusehdotuksensa, vuonna 1995 hyväksyttyä pyyntiponnistuksen rajoitusjärjestelmää on oikeudellisista syistä pakko tarkistaa, sillä Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjan nojalla vuonna 1985 käyttöön otettujen vesialueille pääsyä koskevien siirtymäkauden järjestelyjen voimassaolo on päättynyt. Vuodesta 1995 alkaen käytetty järjestely on itse asiassa ollut ristiriidassa primäärioikeuden kanssa jo vuoden 2002 lopusta lähtien. Tästä syystä ei ole mahdollista jatkaa vuoden 1995 asetusten voimassaoloa kymmenellä vuodella, vaan ne on korvattava.

Komissio on kuitenkin ottanut huomioon parlamentin päätöslauselman ja kuullut sen yhteydessä esitettyjä argumentteja. Sen vuoksi komissio pyrkii nyt rajaamaan läntisten vesialueiden asetuksen koskemalle alueelle biologisesti herkän alueen. Aluetta varten luotaisiin erityistoimenpiteet, joissa otettaisiin huomioon parlamentin esille tuomat näkökohdat.

Portugalin rannikon lähellä olevista vesistä puhuttaessa on muistettava, että yhteisen kalastuspolitiikan puiteasetuksen (5) 17 artiklan 1 kohdan mukaan kalastuspolitiikan perusperiaatteisiin kuuluu, että yhteisön kalastusaluksilla on yhtäläinen pääsy jäsenvaltioiden vesialueille 12 meripeninkulman päässä niiden perusviivoista.

Espanjan ja Portugalin vuoden 1985 liittymisasiakirjan johdosta ICES-alue (6) IX a jaettiin Espanjan ja Portugalin kesken niiden kansallisten rajojen mukaisesti. Tämä oli kuitenkin selkeästi siirtymäkauden järjestely, jollaisia oli muitakin Portugalin ja Espanjan integroimiseksi Euroopan yhteisöön, ja ne on nyt lopetettava. Espanjan ja Portugalin vesien jakaminen 12 meripeninkulman päässä niiden perusviivoista ei selvästikään ole 17 artiklan 1 kohdan mukaista, ja on sekä oikeudellisesti että poliittisesti mahdotonta jatkuvasti kieltää muilta jäsenvaltioilta pääsy yhden jäsenvaltion lainkäyttöalueen vesille. Tämä koskee kaikkia yhteisön vesialueita, ei vain Portugalin. On myös muistettava, että tämä käytäntö on jo hyväksytty vuoden 2003 TACeista ja kiintiöistä annetussa asetuksessa, jonka neuvosto antoi joulukuussa 2002 ja jolla vastaava ICES-alue IX a kumottiin.

Jos kyseisellä alueella on ongelmia kalavarojen säilyttämisessä, niitä olisi käsiteltävä yhteisön tasolla tavanomaisin menettelyin, joita yhteisessä kalastuspolitiikassa noudatetaan. Komissio on aina valmis käsittelemään tällaisia valituksia ja toimimaan niiden pohjalta.

----

(1)EYVL L 261, 20.10.1993, s. 1.

(2)EYVL L 71, 31.3.1995, s. 5.

(3)  KOM(2002) 739 lopullinen.

(4)  Neuvoston asetus (ETY) N:o 2847/93, annettu 12. lokakuuta 1993, yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä, EYVL L 261, 20.10.1993.

(5)  Neuvoston asetus (EY) N:o 2371/2002, annettu 20. joulukuuta 2002, elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa, EYVL L 358, 31.12.2002.

(6)  Kansainvälinen merentutkimusneuvosto.

----

----

(2004/C 33 E/219)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2102/03

esittäjä(t): José Ribeiro e Castro (UEN) komissiolle

(25. kesäkuuta 2003)

Aihe:   YMP:n uudistus — Välimeren alueen tuotanto

Komission jäsen Fischler vahvisti Euroopan parlamentissa 3. kesäkuuta 2003 käydyn YMP:n uudistusta koskevan keskustelun päätteeksi, että Välimeren alueen tuotannolle myönnetään piakkoin muulle maataloustuotannolle tarkoitettujen tukien kaltaisia tukia. Tämä on erittäin huomionarvoinen ja tärkeä uutinen.

Mihin konkreettisiin toimiin tämä Välimeren alueen tuotannolle myönnettävien tukien saattaminen muun tuotannon saamien tukien tasolle johtaa?

Mitä tuotteita nämä uudet linjaukset koskevat ja milloin ja miten komissio aikoo panna ne täytäntöön?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(28. heinäkuuta 2003)

Luxemburgissa 26. kesäkuuta 2003 pidetyssä maatalousministerien neuvoston kokouksessa komissio sitoutui antamaan syksyllä 2003 tiedonannon Välimeren alueen kolmen suuren tuotteen — oliiviöljyn, tupakan ja puuvillan — yhteisten markkinajärjestelyjen uudistuksesta ja esittämään myöhemmin vastaavat säädösehdotukset.

Kuten heinäkuussa 2002 antamassaan tiedonannossa, komissio aikoo jälleen laatia pitkäaikaiset periaatteelliset suunnitelmat näille aloille niiden nykyisten määrärahojen ja Eurooppa-neuvoston Brysselissä lokakuussa 2002 sopimien uusien maatalousmenopuitteiden mukaisesti noudattaen mainitussa ministerineuvoston Luxemburgin kokouksessa sovittuja uudistuksen tavoitteita ja lähestymistapaa.

Parlamentille ja neuvostolle annettavassa tiedonannossa esitetään yksityiskohtaisesti uudistusehdotus ja sen oliiviöljyä, puuvillaa ja tupakkaa koskevat yksityiskohtaiset soveltamissäännöt. Tiedonannossa myös kuvaillaan sokerin yhteisen markkinajärjestelyn vaihtoehtoja ja niiden vaikutuksia. Samalla komissio harkitsee ehdotuksen antamista humalan yhteisen markkinajärjestelyn muuttamisesta.

Oliiviöljyä, puuvillaa ja tupakkaa koskevat säädösehdotukset esitellään neuvostolle ja parlamentille marraskuun 2003 loppuun mennessä.

----

----

(2004/C 33 E/220)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2105/03

esittäjä(t): Niels Busk (ELDR) komissiolle

(25. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Kalajauhokiellon mahdollinen poistaminen

Koska maahantuodut raaka-aineet on nyttemmin testattu nisäkäsperäisten luujauhojen (MMBM) osalta maahantuonnin yhteydessä noin kahden vuoden ajan, voiko komissio ilmoittaa, onko mainittuja luujauhoja löydetty raaka-ainekohtaisten tarkastusten käynnistämisen jälkeen?

Koska nykyään on käytössä myös uusi analysointimenetelmä, joka erottaa kalajauhon ja liha- ja luujauhon toisistaan mainittujen tarkastusten yhteydessä, voiko komissio tarkistaa kantaansa ja harkita kalajauhon väliaikaisen kiellon poistamista märehtijöiden rehun osalta?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(24. heinäkuuta 2003)

Komission päätöksen 2001/9/EY (1) liitteen I 2 kohdan mukaisesti jokainen kalajauholähetys on analysoitava, jotta voitaisiin sulkea pois mahdollisuus, että ne sisältävät nisäkkäistä saatuja proteiineja. Jäsenvaltiot ovat raportoineet vuosina 2001 ja 2002 otetuista rehunäytteistä eläinperäisten proteiinien toteamiseksi tehtyjen 10 407 analyysin tulokset. Neuvoston päätöksellä 2000/766/EY (2) kiellettyjen eläinperäisten proteiinien esiintymistiheys oli 1,5 prosenttia vuonna 2001 ja 0,64 prosenttia vuonna 2002. Erillisiä tietoja kalajauhosta otettujen näytteiden määrästä ja kalajauhossa esiintyneiden nisäkkäistä saatujen proteiinien esiintymistiheydestä ei ole käytettävissä. Nopeaan hälytysjärjestelmään kuuluvien rehua koskevien ilmoitusten vuonna 2002 tapahtuneen käyttöönoton jälkeen on annettu yksi ilmoitus, jonka mukaan kalajauhossa oli todettu olevan nisäkkäistä saatuja proteiineja.

Kalajauhon ei sinänsä katsota aiheuttavan vaaraa naudan spongiformisten enkefalopatioiden (BSE-taudin) levittäjinä. Kalajauhon käyttöä rehuna koskeva kielto johtuu rehun valvonnasta. Kalajauhopitoisuus voi näet vaikeuttaa valvontaa, jolla todetaan, onko rehussa märehtijöistä peräisin olevaa liha- ja luujauhoa. Jokin aika sitten tehdyn rengastestin tulokset osoittavat, että 50 prosenttia laboratorioista ei onnistunut virallisen tutkimusmenetelmän avulla havaitsemaan nisäkkäistä saatujen proteiinien 0,1 prosentin pitoisuutta rehusta, joka sisälsi 5 prosenttia kalajauhoa. Mahdollisuuksia kehittää menetelmää tutkitaan parhaillaan.

Tästä syystä kalajauhon käyttöä näyttää olevan syytä harkita uudelleen vasta sitten, kun käytettävissä on tehokkaampia valvontatoimenpiteitä tai tieteellisissä tutkimuksissa on tehty uusia havaintoja ja riskinarvioinnin tulokset ovat mahdollisesti muuttuneet.

Komission valmisteluasiakirja, jossa hahmotellaan rehun käyttökiellon nykytilannetta, toimitetaan parlamentille ja neuvostolle lähiviikkojen aikana.

----

(1)  Tarttuvia spongiformisia enkefalopatioita ja tiettyjen prosessoitujen eläinperäisten proteiinien käyttöä ruokinnassa koskevista tietyistä suojatoimenpiteistä tehdyn neuvoston päätöksen 2000/766/EY täytäntöönpanemiseksi tarvittavista valvontatoimenpiteistä 29 päivänä joulukuuta 2000 tehty komission päätös 2001/9/EY, EYVL L 2, 5.1.2001.

(2)  Tarttuvia spongiformisia enkefalopatioita ja eläinperäisten proteiinien käyttöä ruokinnassa koskevista tietyistä suojatoimenpiteistä 4 päivänä joulukuuta 2000 tehty neuvoston päätös 2000/766/EY, EYVL L 306, 7.12.2000.

----

----

(2004/C 33 E/221)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2106/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(25. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Elintarvikelainsäädäntö

Voiko komissio ilmoittaa, onko olemassa lainsäädäntöä, jonka mukaan jotkin brittiläiset elintarvikeliikkeet eivät voi lahjoittaa hyväntekeväisyyteen elintarvikkeita, jotka ne muussa tapauksessa vievät kaatopaikalle?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(23. heinäkuuta 2003)

Elintarvikelainsäädännön yleisperiaatteet ja -vaatimukset on vahvistettu parlamentin ja neuvoston 28 päivänä tammikuuta 2002 antamalla asetuksella (EY) N:o 178/2002 (1), joka koskee kaikkia tuotannon, jalostuksen ja jakelun vaiheita tuotteiden loppukäyttäjälle asti. Erityisesti asetuksen 14 artiklassa määritellään yleinen elintarviketurvallisuuden periaate (2):

Olosuhteet, joiden perusteella todetaan, että jokin elintarvike ei ole turvallinen tai on terveydelle haitallinen taikka ihmisravinnoksi soveltumaton, määritellään saman artiklan 3—9 kohdassa.

Kyseisen asetuksen 3 artiklan 8 kohdassa määritellään ”markkinoille saattaminen” elintarvikkeen tai rehun hallussa pitämiseksi niiden myyntiä varten, myös myytäväksi tarjoamiseksi tai muuksi joko ilmaiseksi tai korvausta vastaan tapahtuvaksi siirroksi sekä itse myynniksi, jakeluksi ja muiksi siirtomuodoiksi.

Elintarvikkeiden lahjoittaminen elintarvikeliikkeistä hyväntekeväisyyteen on yksi elintarvikkeiden ilmaiseksi siirtämisen muoto. Näin ollen sitä on pidettävä markkinoille saattamisena, johon sovelletaan tästä syystä edellä mainitussa 14 artiklassa asetettuja vaatimuksia.

Tästä syystä elintarvikealan toimijoiden ei ole asetuksen (EY) N:o 178/2002 14 artiklan nojalla luvallista lahjoittaa hyväntekeväisyyteen elintarvikkeita, jotka ne heittäisivät tavallisesti pois siksi, että kyseiset elintarvikkeet eivät täytä elintarviketurvallisuutta koskevia vaatimuksia.

On kuitenkin muistettava, että asetuksen (EY) N:o 178/2002 14 artiklan säännökset eivät estä elintarvikealan toimijoita lahjoittamasta hyväntekeväisyyteen turvallisia elintarvikkeita, jotka ne heittäisivät tavallisesti pois siksi, että kyseiset elintarvikkeet eivät täytä kyseisten toimijoiden vapaaehtoisesti käyttöön ottamia yksityisiä laatustandardeja.

----

(1)EYVL L 31, 1.2.2002.

(2)  Vaikka 14 artiklaa sovelletaan asetuksen mukaisesti vasta 1. tammikuuta 2005 alkaen, sen tulisi katsoa olevan voimassa myös nyt, koska sillä ei luoda elintarvikealan toimijoihin sovellettavaa uutta oikeudellista velvoitetta, vaan sillä vain vahvistetaan elintarvikelainsäädännön perusperiaate. Joka tapauksessa yleiseen elintarviketurvallisuus-vaatimukseen sovelletaan tammikuun 1. päivään 2005 asti yleisestä tuoteturvallisuudesta annetun direktiivin 92/59/ETY vastaavia säännöksiä (3 artikla), jotka korvataan 15. tammikuuta 2004 direktiivillä 2001/95/EY. Tämän direktiivin säännökset ovat voimassa, ellei voimassa ole kyseisiä tuotteita koskevia erityisiä yhteisön sääntöjä.

----

----

(2004/C 33 E/222)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2107/03

esittäjä(t): Isabelle Caullery (UEN) komissiolle

(18. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Moldovassa toimivat valtioista riippumattomat järjestöt

Voiko komissio ilmoittaa, mistä eri ohjelmista, hankkeista ja/tai budjettikohdista voidaan myöntää varoja Moldovassa toimivien, Moldovan oikeuden mukaisten valtioista riippumattomien järjestöjen toiminnan tukemiseen?

Voiko komissio ilmoittaa myös, mitkä kriteerit kyseisten valtioista riippumattomien järjestöjen on täytettävä, jotta ne voivat hakea tukea Euroopan unionilta?

Chris Pattenin komission puolesta antama vastaus

(29. heinäkuuta 2003)

Komissio on sitoutunut tukemaan valtioista riippumattomia järjestöjä suoraan hankkeiden ja apurahojen välityksellä ja ottamaan ne mukaan aloitteisiinsa mahdollisuuksien mukaan.

Komission valtuuskunta Ukrainassa, Moldovassa ja Valko-Venäjällä hallinnoi ohjelmaa, josta myönnetään pieniä apurahoja valtioista riippumattomille järjestöille kansanvaltaa ja ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen aloitteen puitteissa. Lisäksi Institutional Building Partnership Programme -ohjelman (IBPP) tarkoituksena on vahvistaa valtioista riippumattomia järjestöjä ja muita paikallisia aloitteita solmimalla kumppanuuksia unionin ja naapurimaiden vastaaviin elimiin. IBPP:n jälleenrahoitusta ennakoidaan Moldovan vuoden 2003 toimintaohjelmaluonnoksessa.

Moldovan toimintaohjelmaluonnokseen sisältyy myös

Yhteisö antaa lisäksi rahoitustukea Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysohjelman (UNDP) välityksellä toimille, joilla torjutaan ihmis- ja naiskauppaa sekä ratkaistaan huumeiden käyttöön ja kauppaan liittyviä eri näkökohtia. Valtioista riippumattomat järjestöt osallistuvat molempiin toimintoihin laajasti.

Apurahojen saamisen edellytyksenä on, että kansalaisjärjestöt täyttävät kelpoisuuskriteerit, jotka on määritelty yksityiskohtaisesti kussakin ehdotuspyynnössä. Nämä kriteerit ilmoitetaan yhdessä ehdotuspyynnön kanssa, ne ovat avoimia ja kaikkien mahdollisten hakijoiden saatavilla. Kriteereihin kuuluvat yleensä asemaa (voittoa tavoittelematon), maantieteellistä sijaintia, toimintahistoriaa ja taloudellista elinkelpoisuutta koskevat edellytykset.

----

----

(2004/C 33 E/223)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2110/03

esittäjä(t): Margrietus van den Berg (PSE) komissiolle

(19. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Eurooppa-keskuksen sulkeminen Alankomaissa

Onko komissio tietoinen siitä, että Haagin Eurooppa-keskus suljetaan 1. heinäkuuta 2003?

Miten komissio selittää sen, että Eurooppa-keskuksen säätiölle (Stichting Europa Centrum) ei myönnetty tukea vuodelle 2003?

Onko komissio kanssani yhtä mieltä siitä, että Euroopan unionia ja sen toimielimiä koskevalla tiedottamisella on suuri merkitys?

Miten komissio aikoo alkavana vuonna, jonka aikana EU:ssa on tiedossa merkittäviä tapahtumia (laajentuminen kymmenellä valtiolla, Euroopan parlamentin vaalit, lopullisen perustuslain laatiminen), huolehtia asianmukaisesta ja perusteellisesta tiedottamisesta Alankomaissa, nyt kun Eurooppa-keskus — joka oli olennainen tiedotuskanava nuorten keskuudessa ja kouluissa — ei voi enää vastata siitä?

Onko komissio valmis harkitsemaan tukihakemuksen uudelleenkäsittelyä? Jos vastaus on myönteinen, milloin se voi antaa sitä koskevan päätöksensä? Jos vastaus on kielteinen, miksei komissio harkitse hakemusta uudelleen?

Romano Prodin komission puolesta antama vastaus

(16. heinäkuuta 2003)

Komissio on tietoinen ja hyvin pahoillaan siitä, että Eurooppa-keskus suljetaan 1. heinäkuuta 2003. Kuten arvoisa parlamentin jäsen muistuttaa, unionia ja sen toimielimiä koskeva tiedotus ja viestintä on erittäin tärkeää varsinkin Alankomaissa, josta tulee unionin puheenjohtajavaltio vuoden 2004 toisella puoliskolla. Eurooppa-keskuksen sulkeminen on siksi valitettavaa sekä komission että Alankomaiden kansallisten viranomaisten mielestä.

Uuden varainhoitoasetuksen (1) mukaan avustuksia ei voida myöntää ehdotuspyyntöjen perusteella Eurooppa-keskuksen kaltaisille organisaatioille, jotka eivät voi toimia pelkästään hankekohtaisten tukien pohjalta.

Hankekohtaisista avustuksista voidaan todeta, että koulutuksen ja kulttuurin pääosasto myönsi Eurooppa-keskukselle kaksi avustusta vuonna 2003 kansalaisjärjestöille ja Euroopan edun mukaisille yhdistyksille suunnattujen ehdotuspyyntöjen perusteella. Valitettavasti Eurooppa-keskus ei pysty hyödyntämään näitä avustuksia, koska päätös sen toiminnan lopettamisesta on jo tehty.

On toki selvää, että jos Eurooppa-keskus muuttaa tulevaisuudessa tätä päätöstä ja aloittaa uudelleen toimintansa, mikään ei estä sitä esittelemästä hankkeita uusien ehdotuspyyntöjen perusteella. Komissio tarkastelisi ilman muuta huolellisesti sen esittelemiä hankkeita, kuten kaikkia muitakin hankkeita.

Komission Alankomaiden edustusto julkaisi ehdotuspyynnön toukokuussa 2003 lehdistö- ja viestintä-pääosaston työohjelman hyväksymisen 28. maaliskuuta 2003 jälkeen. Ehdotuspyynnön ensimmäinen määräaika päättyi 30. kesäkuuta 2003.

----

(1)  Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002, tehty 25 päivänä kesäkuuta 2002, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta, EYVL L 248, 16.9.2002.

----

----

(2004/C 33 E/224)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2113/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(25. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Uuden uutisvälitysalan monopolin tunkeutuminen Eurooppaan Internetin kautta ja haitallinen henkilötietojen keruu

Lähde: alankomaalainen päivälehti ”De Volkskrant”24. toukokuuta 2003.

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(7. elokuuta 2003)

----

(1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/46/EY, annettu 24 päivänä lokakuuta 1995, yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta, EYVL L 281, 23.11.1995.

(2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/66/EY, annettu 15 päivänä joulukuuta 1997, henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta televiestinnän alalla, EYVL L 24, 30.1.1998.

(3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/58/EY, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2002, henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi), EYVL L 201, 31.7.2002.

----

----

(2004/C 33 E/225)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2117/03

esittäjä(t): Claude Moraes (PSE) komissiolle

(25. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Tietosuojaa koskeva direktiivi

Tietosuojaa koskeva direktiivi (95/46/EY (1)) hyväksyttiin vuonna 1995 eli kahdeksan vuotta sitten.

Voiko komissio ilmoittaa, mitkä jäsenvaltiot eivät vielä ole panneet täytäntöön tietosuojaa koskevaa direktiiviä?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(23. heinäkuuta 2003)

Arvoisa parlamentin jäsen kysyy, mitkä jäsenvaltiot eivät ole vielä panneet täytäntöön tietosuojaa koskevaa direktiiviä, eli yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annettua parlamentin ja neuvoston direktiiviä 95/46/EY. Kaikki jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet komissiolle kansalliset täytäntöönpanotoimensa. Ranska ilmoitti tietosuojaa koskevan vuoden 1978 lain samalla, kun se ilmoitti aikovansa säätää uuden lain, jota ei ole vielä hyväksytty.

Arvoisa parlamentin jäsen voi löytää tietosuojaa koskevan direktiivin täytäntöönpanoa koskevia lisätietoja komission jokin aika sitten hyväksymästä kertomuksesta (2) (15. toukokuuta 2003).

----

(1)EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31.

(2)  http://europa.eu.int/comm/internal_market/privacy/lawreport/data-directive_en.htm.

----

----

(2004/C 33 E/226)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2118/03

esittäjä(t): Claude Moraes (PSE) komissiolle

(25. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Vuokratyöntekijöitä koskeva direktiivi

Mitä mieltä komissio on siitä, ettei vuokratyöntekijöitä koskevasta direktiivistä päästy sopimukseen 3. kesäkuuta 2003?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(12. elokuuta 2003)

Työllisyys- ja sosiaaliasioita käsittelevä neuvosto ei päässyt 3. kesäkuuta 2003 sopimukseen vuokratyöntekijöitä koskevasta direktiiviluonnoksesta (1), koska neljän jäsenvaltion vähemmistö (Irlanti, Saksa, Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta), joka vaati alle kuusi kuukautta kestäville työsuhteille pysyvää poikkeusta vuokratyöntekijöiden tasa-arvoista kohtelua koskevasta periaatteesta, esti sen. Poikkeuksen vuoksi vuokratyöntekijöiden suuri enemmistö olisi jäänyt tasa-arvoista kohtelua koskevien direktiivin säännösten soveltamisalan ulkopuolelle.

Lissabonin Eurooppa-neuvosto (23. ja 24. maaliskuuta 2000) peräänkuulutti joustavuuden ja turvallisuuden tasapainoa yhteisön työmarkkinoille. Komission ehdotuksessa pyritään saavuttamaan tämä tasapaino toisaalta tarjoamalla vuokratyöntekijöille vähimmäissuoja ja toisaalta poistamalla vuokratyövoiman käytön esteet uusien työpaikkojen luomiseksi. Komissio toivoo, että direktiivistä muodostetaan viipymättä yhteinen kanta, ja komissio on sitoutunut omalta osaltaan varmistamaan, että Brysselin Eurooppa-neuvoston maaliskuussa 2003 antamaa toimeksiantoa, jonka mukaan sopimukseen olisi päästävä joulukuuhun 2003 mennessä, noudatetaan.

----

(1)  Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi vuokratyöntekijöiden työehdoista, EYVL C 203 E, 27.8.2002 sellaisena kuin se on muutettu asiakirjalla KOM(2002) 701 lopullinen.

----

----

(2004/C 33 E/227)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2124/03

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(25. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Uusista jäsenvaltioista tulevien virkamiesten palvelukseen ottaminen

Toukokuun 22. päivän 2003 Euroopan unionin virallisessa lehdessä (C 120 A — 46. painos — englanninkielinen versio) ilmoitettiin 1 355 avoimesta työpaikasta, joihin voisivat pyrkiä ainoastaan kymmenen uuden jäsenvaltion kansalaiset (”You must be a ... citizen”).

Toukokuun 26. päivän 2003 tiedotteessaan (IP/03/747) komissio ilmoitti, että seitsemän vuoden aikana palvelukseen otetaan uusista jäsenvaltioista 3 900 virkamiestä.

EY:n perustamissopimuksen 17 artiklan mukaan

EY:n perustamissopimuksen 39 artiklan mukaan

Koskeeko 39 artiklan 4 kohta myös Euroopan parlamentin virkamiehiä ja muuta henkilökuntaa? Minkä syiden perusteella?

Hyväksyykö komissio sen, että toukokuun 22. päivän 2003 Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoitettujen vaatimusten ei tarvitse välttämättä koskea kansalaisuutta? Jos ei hyväksy, niin miksi? Jos hyväksyy, niin miksi kaikki unionin kansalaiset eivät voi pyrkiä näihin työpaikkoihin?

Katsooko komissio, että tällä syrjitään nykyisten jäsenvaltioiden kansalaisten pyrkimismahdollisuuksia? Jos ei, niin mikä on komission viesti niille — pääasiassa nuorille — viidentoista nykyisen jäsenvaltion halukkaille, jotka haluaisivat työskennellä EU:n toimielimissä, mutta eivät voi pyrkiä uusien jäsenvaltioiden kiintiöiden vuoksi?

Voiko komissio antaa katsauksen vuosina 2000, 2001 ja 2002 palvelukseen otetuista henkilöistä ja esittää tiedot eritellysti palvelukseen otettujen kansalaisuuden (jäsenvaltioittain), iän ja ura-alueen (palkkaluokat) perusteella?

Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus

(12. elokuuta 2003)

Euroopan unionin toimielinten virkamiesten valintaa koskevat säännöt perustuvat henkilöstösääntöihin, joiden III osaston 27 artiklassa säädetään seuraavaa: ”Palvelukseen otettaessa on tarkoitus varmistaa, että toimielin saa palvelukseensa mahdollisimman päteviä, tehokkaita ja ehdottoman luotettavia virkamiehiä, joiden palvelukseen ottaminen tapahtuu yhteisön jäsenvaltioiden kansalaisten joukosta maantieteellisesti mahdollisimman laajalta alueelta”.

Lisäksi 27 artiklassa säädetään, että ”virkaa ei saa varata tietyn jäsenvaltion kansalaisille”.

Kuten Euroopan unionin aikaisempienkin laajentumisten yhteydessä on tehty, komissio on hyväksynyt ehdotuksen henkilöstölausekkeen tilapäisestä poikkeuslausekkeesta. Lausekkeen nojalla uusista jäsenvaltioista voidaan ottaa virkamiehiä palvelukseen näiden kansalaisuuden perusteella, jotta varmistetaan, että toimielinten yksiköissä on tarvittava vähimmäismäärä henkilöstöä näistä valtioista. Ehdotuksesta keskustellaan parhaillaan Euroopan unionin neuvostossa, ja sen on tarkoitus olla voimassa seitsemän vuotta.

Komission ehdotuksen ansiosta kyseisinä seitsemänä vuotena on myös mahdollista järjestää palvelukseen ottoa koskevia kilpailuja, jotka on tarkoitettu pelkästään nykyisen viidentoista jäsenvaltion kansalaisille, jotta voidaan varmistaa tasapainoinen palvelukseen ottaminen maantieteellisesti mahdollisimman laajalta alueelta koko sen siirtymäkauden ajan, joka alkaa uusien jäsenvaltioiden liittyessä unioniin.

Vaikka poikkeuslauseke, jonka nojalla virkamiehiä voidaan ottaa palvelukseen jonkin tulevan jäsenvaltion kansalaisuuden perusteella, on poikkeuksellinen, on korostettava, että nykyisiä 15:tä jäsenvaltiota koskevien kilpailujen järjestäminen myös jatkossa muodostaa palvelukseen ottoa koskevan politiikan yleiskehyksen, joka on EY:n perustamissopimuksen 39 artiklassa vahvistettujen periaatteiden mukainen.

Kansalaisuuden perusteella eriteltyä tietoa palvelukseen otoista saa arvoisalle parlamentin jäsenelle suoraan ja parlamentin sihteeristölle lähetetyistä taulukoista.

----

----

(2004/C 33 E/228)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2125/03

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(25. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Kirjojen kiinteät hinnat

Euroopan parlamentti kehottaa 16. toukokuuta 2002 antamassaan päätöslauselmassa (P5_TA(2002)0244) komissiota antamaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 95 artiklan mukaan lainsäädäntöaloitteen kirjojen kiinteistä hinnoista viimeistään vuoden 2002 loppuun mennessä (!).

Voiko komissio ilmoittaa, onko lainsäädäntöaloite jo valmis, ja voiko se ilmoittaa tietoja sen sisällöstä? Jos aloite ei ole valmis, voiko komissio ilmoittaa, miksi se ei ole noudattanut Euroopan parlamentin pyyntöä?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(5. elokuuta 2003)

Marraskuun 4. päivänä 2002 sisämarkkinoista vastaava komission jäsen ilmoitti Euroopan parlamentin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnalle, että kirjojen hinnoittelujärjestelmät perustuvat eri jäsenvaltioissa lainsäädäntöön tai toimialalla tehtyihin sopimuksiin. Hän täsmensi, että näistä järjestelmistä ei ole tähän mennessä aiheutunut ongelmia, mitä tulee Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön kyseisessä asiassa.

Komission jäsen ilmoitti myös, että yhteisön lainsäädännön selkeyttämistä ja uudistamista koskevien sitoutumusten mukaisesti komissio arvioi, että näiden kansallisten järjestelmien yhdenmukaistaminen ei tuota tarpeeksi hyötyä yhteisöjen tuomioistuimen luoman oikeudellisen kehyksen muuttamiseksi.

Tähän mennessä ei ole tullut ilmi uusia seikkoja, joilla voisi perustella tämän analyysin muuttamista.

Lisäksi, komission jäsenen toteamuksen ja Euroopan parlamentin 16. toukokuuta 2002 tekemän lainsäädäntöaloitteen yksityiskohtaisen tarkastelun mukaisesti, komissio katsoo, että kyseiseen ehdotukseen perustuva ”kiertäminen”-käsitteen määrittely on liian laaja ja saattaa muuttaa merkittävästi kirjojen vapaata liikkuvuutta jäsenvaltioiden välillä. Tämä koskee erityisesti sähköisesti myytäviä kirjoja. ”Kiertäminen”-käsitteen laaja määritelmä olisi lisäksi ristiriidassa velvollisuuden kanssa, jonka mukaan tulkitaan rajoittavasti kaikki poikkeukset Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa taatuista perusvapauksista.

Komissio toteaa lisäksi, että tätä lähestymistapaa käytetään kaikissa kirjojen kansallisissa kiinteähintajärjestelmissä, joihin kuuluu myös Saksan 2. syyskuuta 2002 hyväksymä järjestelmä.

Olisi myös pantava merkille, että ehdotuksessa komission asetukseksi myynninedistämisestä sallitaan epäsuorasti tiettyjen tuotteiden osalta kansallinen hinnoittelujärjestelmä, sikäli kuin siinä sallitaan tässä yhteydessä poikkeus jäsenvaltioille määrättyyn kieltoon rajoittaa myynninedistämisen määrää: tämän poikkeuksen nojalla jäsenvaltiot voivat siis rajoittaa erityisesti kiinteähintaisten tuotteiden alennusten (ei muiden alennusten) määrää.

Edellä sanottu huomioon ottaen komissio on päättänyt toistaiseksi, ettei se aio viedä eteenpäin parlamentin esittämää lainsäädäntöaloitetta.

Joka tapauksessa komissio seuraa edelleen kirjojen kansallisten kiinteähintajärjestelmien täytäntöönpanoa ja niiden yhdenmukaisuutta yhteisön lainsäädännön kanssa. Komissio tutkii tarvittavat aloitteet, mikäli se osoittautuu myöhemmin tarpeelliseksi.

----

----

(2004/C 33 E/229)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2138/03

esittäjä(t): Theodorus Bouwman (Verts/ALE) komissiolle

(20. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Työaikadirektiivin (tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin) rikkomukset eräissä jäsenvaltioissa

Komissio on epäilemättä saanut myös kansallisten asiantuntijoiden työryhmän välityksellä tietää useiden jäsenvaltioiden jättäneen ryhtymättä toimiin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen Simapia koskevassa asiassa (C-303/98) antaman tuomion johdosta.

Haluan esittää komissiolle seuraavat kysymykset:

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(16. heinäkuuta 2003)

Komissio järjesti 28. huhtikuuta 2003 jäsenvaltioiden edustajien kanssa kokouksen, jossa käsiteltiin direktiiviä 93/104/EY (2) koskevaa komission valmistelemaa tiedonantoa. Kokouksen esityslista sisälsi muun muassa kohdan Simapia koskevassa asiassa annetun tuomion (3) seurausten tarkastelemiseksi. Komissio kertoi kokouksessa jäsenvaltioiden edustajille viimeisimmät asiaa koskevat uutiset, minkä jälkeen aiheesta keskusteltiin jäsenvaltioiden edustajien mielipiteiden kartoittamiseksi työaikaa käsittelevää tiedonantoa varten.

Komissio myös tutkii parhaillaan jäsenvaltioiden lainsäädäntöä Simapia koskevassa asiassa annetun tuomion perusteella voidakseen ehdottaa EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaiseen menettelyyn ryhtymistä kaikissa tapauksissa, joissa se on perusteltua.

----

(1)EUVL C 110 E, 8.5.2003, s. 217.

(2)  Työajan järjestämisen tietyistä näkökohdista 23. marraskuuta 1993 annettu neuvoston direktiivi 93/104/EY (suomenkielistä toisintoa ei ole saatavissa). EYVL L 307, 13.12.1993.

(3)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, annettu 3 päivänä lokakuuta 2000, asiassa C-303/98, Sindicato de Médicos de Asistencia Pública (Simap) vastaan Conselleria de Sanidad y Consumo de la Generalidad Valenciana. Oikeustapaus-kokoelma 2000, s. I-07963.

----

----

(2004/C 33 E/230)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2144/03

esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle

(24. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Tuontituotteiden laatuvaatimukset

Euroopan unionin maataloutta koskevat laatuvaatimukset ovat hyvin tiukat, mikä on erittäin hyvä asia.

Noudatetaanko samoja laatuvaatimuksia todella, kun on kyse Euroopan unionin ulkopuolisista maista tuotavista maataloustuotteista?

Onko asiasta säädetty Euroopan unionin lainsäädännössä?

Eurooppalaisten kuluttajien suojelu ja eurooppalaisten maanviljelijöiden kilpailukyvyn turvaaminen on mahdollista ainoastaan, jos myös tuontituotteisiin sovelletaan yhdenmukaisia säännöksiä.

Pyydän Euroopan komissiota ottamaan kantaa kyseiseen asiaan.

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(29. heinäkuuta 2003)

Komissio pitää kiinni elintarvikkeiden turvallisuutta koskevasta vaatimuksesta niiden alkuperästä riippumatta. Tämän vuoksi tuontimaataloustuotteiden on yleisesti oltava yhtä turvallisia kuin yhteisöstä peräisin

olevien tuotteiden. Elintarvikkeiden turvallisuutta ja eläinten terveyttä koskevassa keskeisessä lainsäädännössä esitetään tätä koskevia säännöksiä. Näiden säännösten noudattamista valvotaan monin tavoin.

Ne voidaan lyhyesti esittää seuraavasti:

----

(1)  KOM(2003) 52 lopullinen.

----

----

(2004/C 33 E/231)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2148/03

esittäjä(t): Giovanni Pittella (PSE) komissiolle

(27. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Voittoa tavoittelemattomat yhdistykset

Varsinkin nuorten perustamat ja kulttuurin alalla toimivat voittoa tavoittelemattomat yhdistykset merkitsevät korvaamatonta rikkautta eurooppalaiselle yhteiskunnalle ja ovat liikkeellepanevana voimana kulttuurisessa ja yhteiskunnallisessa kehityksessä ja integraatiossa.

Vaikka juuri voittoa tavoittelemattomien yhdistysten osallistumista eurooppalaisiin hankkeisiin pidetään tärkeänä, EU:n rahoittamien ohjelmien hakeminen ja toteuttaminen on niille kuitenkin ongelmallista menettelyihin liittyvien vaikeuksien takia, erityisesti siksi, että ne joutuvat maksamaan ennakkoon hankkeiden kustannuksia.

Aikooko komissio siis ehdottaa ennakkorahoitusjärjestelmää, johon sisältyisi yhdistysten ja niiden toimintasääntöjen laadullinen ja määrällinen etukäteisarviointi?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(1. syyskuuta 2003)

Komissio toteaa arvoisan parlamentin jäsenen tavoin, että nuorisotoiminnan alaan kuuluvat eurooppalaiset organisaatiot ovat tärkeitä eurooppalaisen yhteiskunnan kulttuurisen ja yhteiskunnallisen kehittymisen kannalta. Siksi komissio katsoo, että nuoria olisi rohkaistava osallistumaan kansalaisyhteiskuntaan. Komission hallinnollisia ja rahoituksellisia menettelyjä soveltamalla nuorisoryhmiä voidaan tukea asianmukaisten avustusjärjestelmien ja maksumekanismien avulla (niitä ovat esimerkiksi yksinkertaiset hakulomakkeet, jopa 80 prosentin suuruiset ennakkomaksut ja kiinteämääräiset suoritukset). Tukitoimissa noudatetaan varainhoitoasetusta ja asiaankuuluvaa oikeusperustaa.

Nuoriso-ohjelmassa on viisi hakuaikaa vuotta kohti, ja ohjelmassa on tavoitteena maksaa avustukset ennen kyseisten hankkeiden aloittamista.

Ennakkomaksuja suoritetaan itse asiassa säännönmukaisesti, kun suunnataan tukea nuorisotoiminnan alalla toimivien eurooppalaisten organisaatioiden toimintakustannuksiin. Lisäksi komissio pyrkii mahdollisuuksien mukaan toimimaan siten, että organisaatiot saavat avustukset mahdollisimman aikaisessa vaiheessa vuotta, jona vastaavat kulut aiheutuvat. Vuonna 2003 kaikki nuorisoalan kansalaisjärjestöille tarkoitetut ennakkomaksut suoritettiin ennen huhtikuuta.

----

----

(2004/C 33 E/232)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2149/03

esittäjä(t): Astrid Lulling (PPE-DE) komissiolle

(24. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Eurostat

Eurostatista on viime kuukausina käyty keskusteluja ja annettu lausuntoja, joista käy ilmi tiettyjä huonoja käytänteitä: henkilöitä on syytetty heidän tietämättään ja heitä kuulematta, lehdistö esittää raskauttavia syytöksiä, jotka vaikuttavat käytettävissä olevien tietojen perusteella ylimitoitetuilta, ja Eurostatin henkilöstön asiantuntemus on kyseenalaistettu ja sen työskentelyä häiritään suhteettomalla valvonnalla.

Miten komissio varmistaa, että käynnissä olevissa menettelyissä kunnioitetaan asianmukaisesti henkilöstön oikeuksia?

Mitä toimia se aikoo toteuttaa, jos yksiköt ovat rikkoneet määräyksiä tai laiminlyöneet niitä velvoitteistaan huolimatta?

Katsooko komissio, että asiasta saadut mielikuvat ja todellisuus eivät vastaa toisiaan?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(3. syyskuuta 2003)

Eurostatiin liittyvien tutkimusten käsittely tiedotusvälineissä jo ennen tutkimusten tulosten valmistumista ei helpota objektiivisen kuvan saamista tilanteesta, varsinkin kun tiettyjä seikkoja on voitu käsitellä irrallisina ilman taustatietoja. On syytä todeta, että tietyt lehtiartikkelit ovat olleet luonteeltaan sellaisia, että niissä ei mahdollisesti ole noudatettu syyttömyysolettaman periaatetta kaikilta osin, mikä on valitettavaa.

Eurostatissa parhaillaan tehtävät tarkastukset ovat sen sijaan saaneet alkunsa toisaalta parlamentin esittämästä pyynnöstä vuotta 2001 koskevan vastuuvapausmenettelyn seurannan yhteydessä, toisaalta komission aikomuksesta selvittää tilanne perinpohjaisesti ja varmistua havaittujen ongelmien ratkaisemisesta sekä siitä, että tarvittaessa voidaan ottaa käyttöön täydentäviä toimenpiteitä. Missään tapauksessa tarkoituksena ei ole kyseenalaistaa Eurostatin henkilöstön pätevyyttä. Tutkimuksiin sovellettavat säännökset sisältävät lisäksi virkamiehille ja muille toimihenkilöille kuuluvan mahdollisuuden muutoksenhakuun henkilöstösääntöjen 90 artiklan yksityiskohtaisten sääntöjen nojalla.

Eurostatin tilanteeseen liittyvien viimeaikaisten tapahtumien kulun ja sen seurauksena toteutettavien toimien osalta komissio pyytää arvoisaa parlamentin jäsentä tutustumaan lukuisiin toimenpiteisiin, joista komissio päätti 9. heinäkuuta 2003 sekä 23. heinäkuuta 2003 pitämissään kokouksissa.

----

----

(2004/C 33 E/233)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2168/03

esittäjä(t): Jean Lambert (Verts/ALE) komissiolle

(30. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Turvallisuusmääräysten rikkominen Maroussin olympiastadionin rakennustyömaalla Kreikassa

Ateenassa 2004 järjestettävien olympialaisten valmistelut ovat täydessä käynnissä. Olympiastadion sijaitsee Maroussin kaupungissa, jossa tehdään parhaillaan rakennustöitä.

Onko komissio tietoinen seuraavista Kreikan lainsäädännön rikkomuksista?

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä lopettaakseen työskentelyolosuhteisiin liittyvät rikkomukset ja taatakseen työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden työpaikalla, kun työtahti vain kiristyy vuoden 2004 olympialaisten lähestyessä?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(14. elokuuta 2003)

Komissio ei ole saanut valituksia arvoisan parlamentin jäsenen esiin tuomista Kreikan lainsäädännön rikkomistapauksista, mutta yhtyy jäsenen ilmaisemaan huoleen. Komissio pyytää näin ollen Kreikan viranomaisia esittämään huomautuksia Marousin olympiastadionin turvallisuusolosuhteista.

Komissio haluaa joka tapauksessa kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomion siihen, että jäsenvaltioiden tehtävänä on varmistaa, että kansallista lainsäädäntöä, jolla pannaan yhteisön direktiivit täytäntöön, noudatetaan ja että sen noudattamista valvotaan asianmukaisesti.

Jos näin ei ole, komissio aloittaa välittömästi EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaisen rikkomisesta johtuvan menettelyn kyseistä jäsenvaltiota vastaan.

----

----

(2004/C 33 E/234)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2172/03

esittäjä(t): Johanna Boogerd-Quaak (ELDR) komissiolle

(30. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Tuki maaseudun kehittämiseen

Ottaen huomioon Euroopan parlamentin 5. kesäkuuta 2003 antaman päätöslauselman ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun asetuksen (EY) N:o 1257/1999 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 2826/2000 kumoamisesta ja pitäen mielessä Euroopan parlamentin päätöslauselmansa 1 kohdassa antaman lausunnon, voiko komissio vastata seuraaviin kysymyksiin:

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(5. elokuuta 2003)

Komissio on tutustunut huolellisesti parlamentin 5. kesäkuuta 2003 antamaan päätöslauselmaan, joka koskee ehdotusta neuvoston asetukseksi Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun asetuksen (EY) N:o 1257/1999 muuttamisesta (1) yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) uudistamisen yhteydessä.

Tällaista tyypittelyä voitaisiin harkita ainoastaan valmisteltaessa vuoden 2006 jälkeen sovellettavaa maaseudun kehittämispolitiikkaa. Edes tämän pitkän aikavälin näkökulmasta tarkasteltuna komissio ei ole vakuuttunut siitä, että yhteisön tasolla määritelty yhteinen tyypitys on tarpeen yhteisön maaseudun kehittämispolitiikan täytäntöön panemiseksi, eikä siitä, että mikään yhteisesti sovittu tyypittely pystyisi ottamaan huomioon kaikki ne erilaiset maaseutuolosuhteet, jotka vallitsevat EU:ssa sen laajentumisen jälkeen. Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17. toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 (2) mukaan jäsenvaltioiden on maaseudun kehittämisohjelmia valmistellessaan määriteltävä, mikä niiden kansallisessa ja/tai alueellisessa kontekstissa katsotaan maaseuduksi.

Osana ESPON-verkkoa (Euroopan aluesuunnittelun ja aluekehityksen seurantaverkko) komissio käynnisti syyskuussa 2002 Euroopan maaseudun ja kaupunkien välisiä suhteita kartoittavan tutkimuksen kaupunkien välittömässä läheisyydessä sijaitsevien maaseutualueiden ongelmien selvittämiseksi.

----

(1)  KOM(2003) 23 lopullinen.

(2)EYVL L 160, 26.6.1999.

----

----

(2004/C 33 E/235)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2175/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(30. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Palveluilla käytävä kauppa

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(4. elokuuta 2003)

Parlamentin jäsen pyytää komissiota arvioimaan unionin sisäisen palvelukaupan mahdollisuuksia ja palvelukaupan vaikutusta tuotannon ja työllisyyden kasvuun. Valmistellessaan palvelujen sisämarkkinoita koskevaa lainsäädäntöä komissio laatii parhaillaan vaikutustutkimusta, jossa pyritään selvittämään sisämarkkinoiden nykyisten kaupan esteiden poistamisen myötä tarjoutuvat rajat ylittävän palvelujen-tarjonnan kasvun mahdollisuudet.

Alaa koskeviin tilastoihin liittyy vakavia laskentaongelmia, eikä tällä hetkellä ole olemassa tunnustettua makrotaloudellista ennustemallia palvelukaupasta, joten komission olisi vaikea laatia yksityiskohtaista kvantitatiivista ennustetta unionin sisäisen palvelukaupan ja palveluun suuntautuvien investointien mahdollisuuksista sekä näiden vaikutuksesta tuotantoon ja työllisyyteen. Laskenta ja mallien laatiminen monimutkaistuu entisestään siksi, että suuri osa palvelukaupasta kätkeytyy tavarakaupan tilastoihin. Olisi myös huomattava, että palvelujen kansainvälistyminen perustuu suurelta osin suoriin ulkomaisiin investointeihin, joten keskityttäessä pelkästään palvelukauppaan saatetaan aliarvioida todellisia mahdollisuuksia, joita toimivat palvelujen sisämarkkinat tarjoavat.

Komissio arvioi vaikutuksia parhaansa mukaan olemassa olevien tilastojen ja sidosryhmien toimittamien tietojen perusteella. Komissio pyrkii selittämään kvalitatiivisesti ja mikrotalouden näkökulmasta mahdollisia vaikutuksia, joita voisivat olla esimerkiksi kustannussäästöt, unionin sisäisen palvelutarjonnan kasvu sekä unionin sisäisen tuotannon ja työllisyyden kasvu.

Toisessa kysymyksessään parlamentin jäsen tiedustelee, ottaako komissio huomioon palvelukaupan kehittymisen integroidummilla alueilla kuten Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Komissio vertaa vaikutustutkimuksessa unionin palvelumarkkinoiden toimintaa Pohjois-Amerikan markkinoihin edellä selvitettyjen tilastollisten rajoitusten sallimissa rajoissa.

----

----

(2004/C 33 E/236)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2178/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(30. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Palveluilla käytävälle kaupalle aiheutetut esteet

Voiko komissio ilmoittaa, mitkä sen mielestä ovat palveluilla käytävän kaupan kasvun pääasialliset esteet Euroopan unionissa ja mitkä esteet vaikuttavat erityisesti pieniin ja keskisuuriin yrityksiin? Mihin toimiin se ryhtyy näiden ongelmien ratkaisemiseksi? Miten komissio mittaa menestymistään tässä asiassa?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(7. elokuuta 2003)

Arvoisa parlamentin jäsen kysyy komissiolta, mitkä ovat komission mukaan palveluilla käytävän kaupan kasvun pääasialliset esteet Euroopan unionissa ja mitkä esteet vaikuttavat erityisesti pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, minkälaisia toimia komissio ehdottaa näiden ongelmien ratkaisemiseksi sekä miten komissio arvioi ehdotusten vaikutusta tässä asiassa.

Vastatakseen kysymyksen ensimmäiseen osaan komissio viittaa 30. heinäkuuta 2002 annettuun komission tiedonantoon ”Palvelujen sisämarkkinatilanne” (1), jossa esitetään luettelo yritysten rajat ylittävän liiketoiminnan tietyssä toimintavaiheessa sisämarkkinoilla kohtaamista vaikeuksista. Tiedonannon mukaan monet esteet ovat monialaisia ja vaikuttavat lukuisiin palvelutoimiin. Lukuisten yritysten liiketoiminnan tietyssä toimintavaiheessa kohtaamien esteiden kasaantumisella on hyvin kielteinen vaikutus palvelutoiminnan kasvuun ja tuottavuuteen unionissa. Tiedonannossa todetaan myös, että esteet vaikuttavat pk-yrityksiin paljon enemmän kuin niiden suurempiin kilpailijoihin. Varsinkaan mikro- ja pienyrityksillä ei ole useinkaan mahdollisuuksia kattaa lainopillisia selvityksiä ja neuvontakuluja, joita aiheutuu nykyisestä oikeudellisesta pirstoutumisesta. Ne muutamat, joilla on tähän varaa, joutuvat sitten mukauttamaan liiketoimintamalliaan erilaisiin kansallisiin vaatimuksiin. Tämä saattaa ajaa ne luopumaan suunnitelmistaan tai sen tuloksena niiden toiminta jäsenvaltioissa voi jäädä lyhytaikaiseksi. On erityisen huolestuttavaa, että pk-yritykset joutuvat pääasiassa kärsimään lainsäädännön pirstoutumisesta, sillä niiden palvelutoiminnasta vastaavat pääasiassa mikro- ja pienyritykset.

Vastauksena arvoisan parlamentin jäsenen toiseen kysymykseen todetaan palvelujen sisämarkkina-strategiasta 29. joulukuuta 2000 annetun komission tiedonannon (2) mukaisesti, että komissio tutkii parhaillaan sitä, kuinka palveluiden sisämarkkinoiden toimintaa haittaavia perusteettomia ja suhteettomia esteitä voitaisiin purkaa. Komissio aikoo esittää monialaisen lainsäädäntövälineen vuoden 2003 loppuun mennessä, kuten Euroopan parlamentti kehotti sitä 29. tammikuuta 2003 antamassaan päätöslauselmassa ”Sisämarkkinoiden strategian katsaus vuodeksi 2002 — Lupauksista toimintaan” ja kuten myös jäsenvaltiot kehottivat sitä kilpailuasian neuvostossa marraskuussa 2002 ja Eurooppa-neuvosto maaliskuussa 2003.

Tulevaan ehdotukseen sisältyy myös vaikutustenarvioinnista 5. kesäkuuta 2002 annetun komission tiedonannon (3) mukainen vaikutustenarviointi, johon sisältyvien indikaattoreiden perusteella ehdotuksen vaikutuksia tulevaisuudessa seurataan.

Tämän lainsäädäntöehdotuksen lisäksi ja sitä täydentääkseen komissio esittelee tiedonannon ”yritystoimintaan liittyvien palveluiden kilpailukyky ja niiden osuus eurooppalaisten yritysten suorituskyvystä”.

----

(1)  KOM(2002)441 lopullinen.

(2)  KOM(2000) 888 lopullinen.

(3)  KOM(2002) 276 lopullinen.

----

----

(2004/C 33 E/237)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2188/03

esittäjä(t): María Sornosa Martínez (PSE) ja María Valenciano Martínez-Orozco (PSE) komissiolle

(2. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Raskaana olevien naisten syrjintä Espanjan työministeriön apurahojen myöntämisessä

Espanjan työ- ja sosiaaliministeriön alainen naisinstituutti on käynnistänyt haun työharjoitteluapurahoja varten. Haun säännöissä on lauseke, joka mukaan työskentely ja palkanmaksu keskeytyvät sellaisilta apurahan saajilta, jotka synnyttävät ja päättävät hoitaa itse lastaan 16 viikkoa lapsen syntymän jälkeen (18. huhtikuuta 2003 ilmestyneessä virallisessa lehdessä 93 julkaistu määräys TAS/939/2003).

Katsooko komissio, että tämä apurahojen myöntämistä koskeva säännös on laadittu direktiivin 92/85/ETY (1) mukaisesti?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(4. elokuuta 2003)

Komissio aikoo ottaa parlamentin jäsenten esiin tuomien seikkojen osalta yhteyttä Espanjan viranomaisiin saadakseen lisätietoja kyseisten apurahojen myöntämismenettelystä.

Komissiosta vaikuttaa nimittäin ensi katsomalta siltä, että asiassa on mahdollisesti rikottu naisten ja miesten yhtäläistä kohtelua koskevaa voimassa olevaa yhteisön lainsäädäntöä.

----

(1)EYVL L 348, 28.11.1992, s. 1.

----

----

(2004/C 33 E/238)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2192/03

esittäjä(t): Paulo Casaca (PSE) komissiolle

(2. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Maitotuotteiden analysointimenetelmät

Voisiko komissio toimittaa päivitetyn luettelon maidon ja maitotuotteiden analysointimenetelmiä ja -tekniikoita ja erityisesti mikrobiologisia analyysejä koskevasta yhteisön lainsäädännöstä?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(4. elokuuta 2003)

Maidon ja maitotuotteiden analysoinnin ja testauksen tarkoituksena on valvoa yhtäältä niiden turvallisuutta ja toisaalta niiden laatua ja koostumusta.

Maidon ja maitotuotteiden turvallisuutta koskevat voimassa olevat vaatimukset on asetettu raakamaidon, lämpökäsitellyn maidon ja maitopohjaisten tuotteiden tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevista terveyssäännöistä 16. kesäkuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/46/ETY (1). Tietyt edellä mainitussa direktiivissä asetettujen vaatimusten täyttymisen testaamiseen tarkoitetut vertailumenetelmät vahvistetaan tietyistä raakamaidon ja lämpökäsitellyn maidon analyysi- ja testausmenetelmistä 14. heinäkuuta 1991 tehdyssä komission päätöksessä 91/180/ETY (2). Muutamia menetelmiä on kuitenkin mukautettu tai korvattu uudella tekniikalla päätöksen tekemisen jälkeen maidon ja maitotuotteiden analysoinnista ja testauksesta vastaavan yhteisön vertailulaboratorion suositusten mukaisesti. Yhteisön vertailulaboratorion tehtävänä on muun muassa toimittaa kansallisille vertailulaboratorioille yksityiskohtaisia tietoja, saattaa analysointimenetelmät ajan tasalle, koordinoida uusista analysointimenetelmistä tehtyä tutkimusta ja tiedottaa kansallisille vertailulaboratorioille alan kehityksestä. Komissio valmistelee parhaillaan yhteisön vertailulaboratorion kanssa päätökseen 91/180/ETY tehtävää muutosta, jota esitetään piakkoin jäsenvaltioiden hyväksyttäväksi. Muutos perustuu uusimpaan luetteloon yhteisön vertailulaboratorion suosittamista vertailumenetelmistä. Luettelo lähetetään tiedoksi parlamentin jäsenelle ja parlamentin sihteeristölle.

Elintarvikealan yritykset voivat käyttää rutiinitesteissä myös vaihtoehtoisia analysointimenetelmiä, jos menetelmä tarjoaa vastaavat takeet ja jos se on vahvistettu edellä esitettyjen vertailumenetelmien perusteella. Yhteisön lainsäädännössä ei esitetä virallista luetteloa vaihtoehtoisista menetelmistä.

----

(1)EYVL L 268, 14.9.1992.

(2)EYVL L 93, 13.4.1991.

----

----

(2004/C 33 E/239)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2202/03

esittäjä(t): Fodé Sylla (GUE/NGL) komissiolle

(27. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Kesäkuun 2003 vaalit Togossa

Poul Nielsonin komission puolesta antama vastaus

(14. heinäkuuta 2003)

----

----

(2004/C 33 E/240)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2204/03

esittäjä(t): Gabriele Stauner (PPE-DE) komissiolle

(2. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Eurostat ja komission päätarkastajan ero

Komission päätarkastaja Jules W. Muis ilmoitti 11. kesäkuuta 2003 päivätyssä kirjeessään varapuheenjohtaja Kinnockille, että hän aikoo erota virastaan 1. huhtikuuta 2004 oltuaan siinä vain kolme vuotta.

Voiko komissio ilmoittaa, onko sen mielestä tällä eroilmoituksella yhteyttä komission samana päivänä tekemään päätökseen, joka koski komission sisäisen tarkastuksen suorittamaa Eurostat-sopimusten tarkastusta?

Voiko komissio vahvistaa, että sen päätarkastaja oli puoltanut Eurostatin tekemien sopimusten sekä viraston myöntämien avustusten olennaisesti laajempaa tarkastusta ja että hän halusi tarkastuttaa myöntämismenettelyjen lisäksi sopimusten toteuttamisen ja niihin liittyvät maksut?

Voiko komissio ilmoittaa, miksi se nyt haluaa hyväksyä tällaisen tarkastuksen vain poikkeustapauksessa ja neuvoteltuaan komission pääsihteerin kanssa, kuten Kinnockin 17. kesäkuuta 2003 antamasta vastauksesta talousarvion valvontavaliokunnan kyselylomakkeeseen voidaan päätellä?

Voiko komissio ilmoittaa, missä määrin sen asettamat rajoittavat edellytykset ovat sovitettavissa yhteen varainhoitoasetuksessa taatun komission päätarkastajan riippumattomuuden kanssa?

Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus

(5. syyskuuta 2003)

Sisäisen tarkastuksen toimialan pääjohtaja Jules W. Muis antoi 11. kesäkuuta päivätyssä kirjeessä ennakkoilmoituksen aikeistaan jättää komissio reilun yhdeksän kuukauden kuluttua. Samana päivänä komission viikottaisessa kokouksessa päätettiin parlamentin 8. huhtikuuta antaman päätöslauselman mukaisesti ja asiaankuuluvan valmistelutyön jälkeen valtuuttaa sisäisen tarkastuksen toimiala tutkimaan Eurostatin vuodesta 1999 alkaen tekemien kaikkien hankintojen laillisuuden ja asianmukaisuuden sekä ottamaan tarkasteluun mukaan myös sellaiset hankinnat, joita muut komission yksiköt ovat tehneet. Komissio ei näe yhteyttä näiden erillisten tapahtumien välillä.

Kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, Jules W. Muis vahvisti esiintyessään 7. heinäkuuta budjettivaliokunnan sihteeristölle, että tapahtumat eivät liity toisiinsa. Vastatessaan spekulaatioihin hän totesi erityisesti, että Eurostat ei ole hänen eronsa syy ja että hän haluaa tehdä sen hyvin selväksi.

Tarvittavissa keskusteluissa komission yksiköiden kanssa 11. kesäkuuta annetun tiedonannon soveltamisesta sisäisen tarkastuksen toimiala nosti esiin oikeutetusti kysymyksen siitä, suljetaanko tehtyjä sopimuksia ja myönnettyjä avustuksia koskevan tutkimuksen ulkopuolelle tiettyjen sopimusten ja avustusten toteuttamisen arviointi. Varapuheenjohtaja Neil Kinnock vahvisti, että komission 11. kesäkuuta tekemä päätös ei sanamuotonsa tai sisältönsä mukaan sulje arviointia pois millään tavoin. Kaikille asiaan osallisille on tietysti selvää, että tunnustettu resurssien puute ja tarve toteuttaa sisäisen tarkastuksen toimialan tehtävä olennaisessa määräajassa merkitsee sitä, että — sovittujen määräaikojen kunnioittamiseksi ja ottaen resurssipula huomioon — kaikkien tutkimuksen kohteena olevien sopimusten/avustusten toteuttamisen arviointi ei ole mahdollista. Jos sisäisen tarkastuksen toimialan alustava analyysi osoittaa hyviä perusteita sopimusten tai avustusten toteuttamisen tutkimiselle, Jules W. Muisin olisi päätettävä tästä kuultuaan komission pääsihteeriä, joka koordinoi Eurostatin tutkimuksia koskevia komission toimia.

Kuten budjettivaliokunnan sihteeristölle ilmoitettiin 17. kesäkuuta, kuulemisen syynä on se, että useat Eurostatia koskevat toimet (joihin sisältyvät budjettipääosaston suorittama Eurostatin kaikkien sisäisten tarkastuskertomusten analysointi, sisäisen tarkastuksen toimialan suorittama sopimusten ja avustusten tutkiminen sekä Eurostatin (silloisen) virkaatekevän pääjohtajan Michel Vanden Abeelen työ) edellyttivät sellaisen koordinaatioryhmän perustamista komissioon, johon Euroopan petostentorjuntaviraston edustajat voisivat vapaasti osallistua. Ryhmän puheenjohtajana toimii komission pääsihteeri.

Komissio ei ole ”asettanut” mitään ”rajoittavia edellytyksiä”. Komission sisäisen tarkastuksen toimialalle antamalla valtuutuksella pyritään varmistamaan, että — ottaen huomioon budjettivaliokunnan sihteeristön kanssa toimivaltuuksista käytyjen neuvottelujen tulokset ja tutkimuksen valmistumisajankohta — parlamentin tahtoa kunnioitetaan ja tarkastus suoritetaan ilman välikäsiä. ”Perinteinen” tarkastus jättäisi tutkittavan kohteen valinnan kokonaan sisäisen tarkastajan asiantuntemuksen varaan. Tämä ei takaisi välttämättä sitä, että parlamentin päätöslauselmassa esitetyt edellytykset täyttyisivät kokonaisuudessaan. Sisäisen tarkastuksen toimialan vuosien 2003—2004 työohjelma (saatu päätökseen joulukuussa 2002) sisältää nimenomaisen säännöksen Eurostatin perusteellisesta tarkastuksesta, joka aloitetaan meneillään olevan työvuoden aikana.

Objektiivisena osoituksena siitä, että sisäisen tarkastuksen toimialan tutkimusta ei ole rajoitettu Eurostatin myöntämiin hankintoihin, on komissiolle 7. heinäkuuta toimitetun sisäisen tarkastuksen toimialan alustavan analyysin luonne ja asiasisältö. Analyysi edesauttoi kattavaan toimeen ryhtymistä 9. heinäkuuta. Analyysi sisälsi Eurostatin sisäisen tarkastuksen työhön perustuen viittauksia sopimusten laatimis-/avustusten myöntämismenettelyihin ja -tapoihin sekä kyseisten sopimusten ja avustusten toteuttamiseen. Näin kattava lähestymistapa ja tarkastus ei olisi yksinkertaisesti voinut olla mahdollista, jos sisäisen tarkastuksen toimialan työlle olisi asetettu ”rajoittavia edellytyksiä” arvoisan parlamentin jäsenen kysymyksessään esittämällä tavalla.

----

----

(2004/C 33 E/241)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2215/03

esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle

(2. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Vapaiden ammattien tunnustaminen

Parlamentissa on käynnissä tavanomainen menettely lausunnon hyväksymiseksi ammattipätevyyden tunnustamista koskevasta direktiiviehdotuksesta (KOM(2002)119 (1). Kyseinen asiakirja koskee jäsenvaltioissa jo säänneltyjä ammatteja, ja sillä pyritään edistämään ammattipätevyyden vastavuoroista tunnustamista sijoittautumisvapauden edistämiseksi. On kuitenkin olemassa uusia ammatteja, joita ei ole vielä millään tavalla tunnustettu kansallisella saati sitten Euroopan tasolla, vaikka näitä ammatteja, esimerkiksi kääntäjien ja tulkkien ammatteja, harjoitetaankin kummallakin tasolla. Olisi erittäin hyödyllistä ja tarpeellista, ennen muuta kyseisiä palveluja käyttävien etujen varjelemiseksi, että otettaisiin käyttöön näitä ammatteja koskevat vähimmäissäännökset.

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(4. syyskuuta 2003)

Ammattipätevyyden tunnustamisen osalta kääntäjän ja tulkin ammatit kuuluvat vaadittavan koulutustason mukaan joko direktiivin 89/48/ETY (2) tai direktiivin 92/5l/ETY (3) piiriin. Näitä direktiivejä sovelletaan ainoastaan silloin, kun kyseinen ammatti on säännelty siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatinharjoittaja haluaa sitä harjoittaa, ja kun hän on hankkinut ammattipätevyytensä jossain toisessa jäsenvaltiossa. Näiden direktiivien periaatteet on sisällytetty ehdotukseen direktiiviksi ammattipätevyyden tunnustamisesta (4), ja ne perustuvat vastavuoroiseen tunnustamiseen eivätkä koulutuksen vähimmäisvaatimusten ja ammattiin pääsyn edellytysten yhteensovittamiseen.

----

(1)EYVL C 181 E, 30.7.2002, s. 183.

(2)  Neuvoston direktiivi 89/48/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1988, vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä, EYVL L 19, 24.1.1989.

(3)  Neuvoston direktiivi 92/51/ETY, annettu 18 päivänä kesäkuuta 1992, direktiiviä 89/48/ETY täydentävästä ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä, EYVL L 209, 24.7.1992.

(4)  KOM(2002) 119 lopullinen.

----

----

(2004/C 33 E/242)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2226/03

esittäjä(t): Paul Rübig (PPE-DE) ja Harald Ettl (PSE) komissiolle

(2. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Kielellinen syrjintä työpaikkailmoituksissa

Euroopan komission rahoittamat teknisen avun toimistot, kansalaisjärjestöt ja yksityiset yritykset ovat viime vuoden aikana julistaneet haettavaksi Euroopan unionissa yli 500 tointa, jotka on varattu yksinomaan sellaisille hakijoille, joihin sopivat vaatimukset ”English mother tongue” ja ”native English speaker” (www.lingvo.org/eo/2/15). Näissä ilmoituksissa ei haeta henkilöitä, joilla on ”erinomainen” tai ”erittäin hyvä” englannin kielen taito, vaan nimenomaan ja ainoastaan englantia äidinkielenään puhuvia henkilöitä.

Onko komissio tietoinen siitä, että yritykset Intrasoft ja Ogilvy, joiden kanssa komissio on jo tehnyt yhteistyötä, hakivat äskettäin yksinomaan englantia äidinkielenään puhuvia työntekijöitä? Onko komissio puuttunut tähän? Jos on, miten? Jos ei, miksei?

Aikooko komissio myös tulevaisuudessa tehdä yhteistyötä organisaatioiden kanssa, jotka syrjivät muita kuin englantia äidinkielenään puhuvia henkilöitä?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(26. elokuuta 2003)

Komissio on selvittänyt yleisesti kantansa tähän ongelmaan useissa vastauksissa kirjallisiin kysymyksiin. Arvoisia parlamentin jäseniä pyydetäänkin tutustumaan vastauksiin, jotka komissio on antanut seuraaviin kirjallisiin kysymyksiin: E-4100/00 (Staes) (1), E-0779/01 (Staes) (2), E-1356/01 (Gemelli) (3), E-1681/01 (Staes) (4), E-1682/01 (Staes) (4), E-2331/01 (Ferrer) (4), E-2900/01 (Staes) (5), E-2901/01 (Staes) (5), E-2944/01 (Staes) (5), E-3189/01 (Rothley) (5), E-3572/01 (Staes) (6), E-0941/02 (Staes) (7), E-2764/02 (Staes) (8), E-1733/03 (Leinen) (9) ja E-2018/03 (Staes) (10).

Kaikille komission yksiköille on tiedotettu mahdollisista syrjivistä työpaikkailmoituksista, ja yksiköitä on pyydetty ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin toimeksisaajiensa osalta. Komissio pyrkii välttämään yhteistyötä sellaisten organisaatioiden kanssa, jotka käyttävät työpaikkailmoituksissaan valintaperusteena äidinkielisyyttä. Komissio ei ollut tietoinen parlamentin jäsenten mainitsemista tapauksista. Mainittuihin yrityksiin otetaan yhteyttä tämän asian johdosta.

Komissio haluaa myös uudelleen ilmaista aikomuksensa käyttää oikeudellisia valtuuksiaan sen estämiseksi, että työpaikkailmoituksissa käytetään valintaperusteena äidinkielisyyttä.

----

(1)EYVL C 174 E, 19.6.2001.

(2)EYVL C 235 E, 21.8.2001.

(3)EYVL C 350 E, 11.12.2001.

(4)EYVL C 93 E, 18.4.2002.

(5)EYVL C 134 E, 6.6.2002.

(6)EYVL C 160 E, 4.7.2002.

(7)EYVL C 229 E, 26.9.2002.

(8)EYVL C 92 E, 17.4.2002.

(9)EUVL C 11 E, 15.1.2004, s. 221.

(10)  Katso sivu 201.

----

----

(2004/C 33 E/243)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2228/03

esittäjä(t): Jules Maaten (ELDR) komissiolle

(2. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Rajat ylittävän työn aiheuttavat ongelmat

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(12. elokuuta 2003)

Arvoisan parlamentin jäsenen esittämä kysymys koskee ongelmia, joita liittyy rajatyöntekijöiden eläkkeitä koskevaan Alankomaiden lainsäädäntöön.

Komissio ei ole varma, viittaako arvoisa jäsen sosiaaliturvajärjestelmästä maksettaviin eläkkeisiin vai lisäeläkkeisiin/yksityisiin eläkejärjestelmiin.

Asetuksella (ETY) N:o 1408/71 (1) perustetaan sosiaaliturvan mukaisesti maksettavien eläkkeiden alalle sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisjärjestelmä niitä henkilöitä varten, jotka muuttavat jäsenvaltioiden välillä, jotta he eivät joudu epäedulliseen asemaan käyttäessään vapaata liikkuvuutta koskevaa oikeuttaan. Henkilön yhteen jäsenvaltioon maksamia sosiaaliturvamaksuja ei yhdistetä tämän toiseen jäsenvaltioon maksamiin sosiaaliturvamaksuihin. Asetuksessa säädetään ainoastaan, että työntekijä saa vanhuuseläkettä kaikista niistä jäsenvaltioista, joissa hän on ollut vakuutettuna yli 12 kuukautta.

Komissio katsoo, että sosiaaliturvajärjestelmän yhteensovittamisesta annetut yhteisön säännöt antavat asianmukaisen suojan henkilöille, jotka muuttavat jäsenvaltioiden välillä. Tämän suojan parantamiseksi edelleen komissio ehdotti kuitenkin vuonna 1998 asetuksen (ETY) N:o 1408/71 uudistamista ja yksinkertaistamista. Komissio toivoo, että ehdotus hyväksytään vuoden 2003 loppuun mennessä.

Komissio tietää hyvin ongelmat, joita aiheutuu työntekijöiden vapaalle liikkuvuudelle, joka on EY:n perustamissopimuksessa taattu perusoikeus, siitä, ettei lisäeläkkeitä voida tällä hetkellä ”siirtää” maasta toiseen. Tältä osin on syytä panna merkille, että 29. kesäkuuta 1998 annetulla neuvoston direktiivillä 98/49/EY (2) suojataan yhteisön alueella liikkuvien palkattujen työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien lisäeläkeoikeuksia ainoastaan tietyissä olosuhteissa ja tiettyjen edellytysten täyttyessä. Komissio kuulee parhaillaan työmarkkinaosapuolia siitä, olisiko tämän direktiivin lisäksi tarpeen luoda toinen lainsäädäntöväline, jolla varmistettaisiin lisäeläkkeiden siirtäminen maasta toiseen. Komissio odottaa tämän kuulemisen tuloksia, ennen kuin se päättää, mitkä lisätoimet ovat asianmukaisia ja tarpeellisia.

Lisäeläkejärjestelmään tai yksityiseen eläkejärjestelmään maksuja suorittavat saattavat lisäksi kohdata veroesteitä, mikäli näistä eläkejärjestelmistä vastaava yritys sijaitsee jossain muussa jäsenvaltiossa kuin eläkkeen maksaja. Komissio antoi näistä ongelmista tiedonannon vuonna 2001 (3). Komissio tutkii parhaillaan, ovatko joidenkin jäsenvaltioiden soveltamat säännöt yhteensopivia yhteisön oikeuden kanssa.

----

(1)  Uusin konsolidoitu versio: neuvoston asetus (EY) N:o 118/97, annettu 2 päivänä joulukuuta 1996, sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 sekä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 muuttamisesta ja saattamisesta ajan tasalle — EYVL L 28, 30.1.1997.

(2)EYVL L 209, 25.7.1998.

(3)  KOM(2001) 214 lopullinen, 19.4.2001.

----

----

(2004/C 33 E/244)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2234/03

esittäjä(t): Bartho Pronk (PPE-DE) komissiolle

(7. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Alankomaiden yleisen vanhuusvakuutuslain mukaisten eläkkeiden saanti Kreikassa

Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (1) mukaan lakisääteiset eläkkeet on anottava sosiaalivakuutuksesta vastuussa olevassa virastossa siinä jäsenvaltiossa, joka on hakijan asuinvaltio. Henkilön, joka on saanut vanhuus-vakuutuslain mukaiset oikeudet Alankomaissa, mutta asuu 65-vuoden ikäisenä Kreikassa, on haettava alankomaalaista eläkettä IKAsta, Kreikan sosiaalivakuutuksesta vastuussa olevasta virastosta. Kreikan IKAn hakuprosessi vie paljon aikaa, jopa kaksi vuotta. Oikeus Kreikan vanhuuseläkkeeseen ei vaikuta alankomaalaisen eläkkeen määrään.

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(12. elokuuta 2003)

Komissio ilmoittaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että yhteisön sosiaaliturvasäännöksissä, toisin sanoen sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1408/71 (2), sekä asetuksen N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21 päivänä maaliskuuta 1972 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 574/72 (3), ei säädetä jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmien yhdenmukaistamisesta vaan yksinomaan jäsenvaltioiden kansallisten järjestelmien yhteensovittamisesta, jotta kansalaisilla olisi mahdollisuus käyttää parhaalla mahdollisella tavalla oikeuttaan liikkua vapaasti jäsenvaltioiden alueella. Jäsenvaltiot voivat siis järjestää sosiaaliturvajärjestelmänsä vapaasti. Yhteisön lainsäädännössä on kuitenkin säädetty erilaisia sääntöjä ja periaatteita, joita jäsenvaltioiden tulee noudattaa omaa toimivaltaansa käyttäessään. Neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 574/72 säädetään, että eläkehakemukset tulee esittää asuinvaltion toimivaltaisessa laitoksessa. Mikäli asianomainen on työskennellyt ja ollut vakuutettuna kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa, oleskelupaikan toimivaltainen laitos lähettää hakemuksen edelleen jokaisen sellaisen jäsenvaltion toimivaltaiselle laitokselle, jonka alueella asianomainen on ollut vakuutettuna. Tämän menettelyn tavoitteena on se, ettei siirtotyöläisen tarvitse tehdä erillistä eläkehakemusta jokaisessa jäsenvaltiossa, jossa hän on työskennellyt, ja että oleskelupaikan laitos voi sovittaa yhteen kaikkien kyseessä olevien laitosten eläkehakemuskäsittelyn. Jos asianomainen ei kuitenkaan ole koskaan työskennellyt jäsenvaltiossa, jonka alueella hän oleskelee, hän voi lähettää hakemuksensa sen jäsenvaltion laitokseen, jossa hän on viimeksi ollut vakuutettuna.

Siirtotyöläisten eläkehakemukset tulee käsitellä toimivaltaisissa laitoksissa kohtuullisessa ajassa, jotta asianomaiset voivat nauttia heille kuuluvista etuuksista. Tässä yhteydessä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72 50 artiklassa säädetään useista toimenpiteistä, jotka nopeuttavat toimivaltaisissa laitoksissa tapahtuvaa eläkehakemusten käsittelyä ja useiden jäsenvaltioiden laitosten välistä hakemusten siirtoa. Siirtotyöläisten sosiaaliturvan hallintotoimikunnan päätöksessä N:o 118 (4) kyseisen artiklan soveltamisedellytykset on täsmennetty. Jotta täydellinen asiakirja-aineisto voitaisiin koota mahdollisimman nopeasti, on säädetty muun muassa, että asianomainen voi jättää eläkehakemuksen vuotta ennen hyväksytyn eläkeiän saavuttamista. Hallintotoimikunta tutkii parhaillaan ehdotusta päätökseksi, jonka tavoite on uudistaa ja selkeyttää jäsenvaltioiden toimivaltaisten laitosten yhteistyömenettelyä eläkehakemusten käsittelyn optimoimiseksi ja nopeuttamiseksi.

----

(1)EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2.

(2)  Asetus on saatettu ajan tasalle 2 päivänä joulukuuta 1997 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, EYVL L 28, 30.1.1997, ja sitä on viimeksi muutettu 5 päivänä kesäkuuta 2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1386/2001, EYVL L 187, 10.7.2001.

(3)EYVL L 74, 27.3.1971. Asetus on saatettu ajan tasalle 27 päivänä kesäkuuta 1997 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1290/97, EYVL L 176, 4.7.1997, ja sitä on viimeksi muutettu 5 päivänä kesäkuuta 2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1386/2001, EYVL L 187, 10.7.2001.

(4)EYVL C 306, 12.11.1983.

----

----

(2004/C 33 E/245)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2260/03

esittäjä(t): Margrietus van den Berg (PSE) komissiolle

(8. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Eurooppalainen kaupallisia jalkapallojärjestöjä koskeva lisenssijärjestelmä

Alankomaiden kuninkaallinen jalkapalloliitto (KNVB) on perustanut kaupallisia jalkapallojärjestöille uuden avoimen ja luotettavan lisenssijärjestelmän, jolla pyritään kaupallisten jalkapallojärjestöjen pitkäaikaiseen maksukykyisyyteen. Järjestelmää sovelletaan kaudesta 2004/2005 alkaen.

Miten komissio suhtautuu siihen, että Euroopalle luotaisiin Alankomaiden mallin kaltainen järjestelmä? Onko komissio valmis rohkaisemaan Euroopan jalkapalloliittoa, että tähän siirryttäisiin lyhyellä aikavälillä?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(22. elokuuta 2003)

Komissio muistuttaa arvoisaa parlamentin jäsentä siitä, että komissio voi toimia ainoastaan yhteisön toimivaltaan kuuluvissa asioissa. Urheilutoiminnan järjestäminen kuuluu jäsenvaltioiden ja urheilujärjestöjen toimivaltaan.

Komissio kannattaa lähtökohtaisesti ammattilaisjalkapalloseurojen lisenssijärjestelmien kehittämistä, kunhan ne ovat yhteisön oikeuden mukaisia. Komissio ottaa tässä yhteydessä huomioon kilpailujen tasapuolisuuden sellaisena kuin sitä suositettiin Nizzan julkilausumassa (1). Lisenssijärjestelmillä voidaan edistää seurojen moitteetonta varainhoitoa ja korjata siten joitakin ammattilaisjalkapallon lieveilmiöitä.

----

(1)  Yhteisön politiikkojen täytäntöönpanossa huomioon otettavista eurooppalaisen urheilun erityispiirteistä ja sen yhteiskunnallisesta merkityksestä 8. joulukuuta 2000 annetun, Nizzan Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmien liitteenä olevan julkilausuman 2 kohta.

----

----

(2004/C 33 E/246)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2263/03

esittäjä(t): Elspeth Attwooll (ELDR) komissiolle

(3. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Rakennerahastotuki Skotlannissa

Voiko komissio antaa tilastotietoja siitä, kuinka suuri osuus Skotlannille meneillään olevan ohjelmakauden (2000—2006) alusta lähtien myönnetystä EU:n rakennerahastotuesta on todella käytetty? Voiko komissio antaa tilastotietoja siitä, kuinka suuri osuus Skotlannille meneillään olevan ohjelmakauden aikana myönnetystä rakennerahastotuesta on vapautettu tai aiotaan vapauttaa? Voiko komissio edelleen antaa tilastotietoja siitä, kuinka suuri osuus Skotlannille viime ohjelmakauden (1993—1999) aikana alun perin myönnetystä rakennerahastotuesta todella käytettiin? Voiko komissio lisäksi antaa tilastotietoja siitä, kuinka suuri osuus Skotlannille tämän samaisen ohjelmakauden aikana myönnetystä rakennerahastotuesta myöhemmin vapautettiin? Voiko komissio määrärahojen vapauttamista koskevien tilastotietojen osalta ilmoittaa, mitkä hankkeet olivat kyseessä ja miksi määrärahat vapautettiin?

Michel Barnier’n komission puolesta antama vastaus

(4. elokuuta 2003)

Komission maksut voivat kaudella 2000—2006 olla rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 (1) 32 artiklan 1 kohdan mukaisesti ennakko-, väli- tai loppumaksuja. Väli- ja loppumaksut liittyvät tosiasiassa maksettuihin menoihin, joiden on vastattava lopullisten tuensaajien maksamia maksuja, joista on esitettävä maksukuitit tai vastaavat tositteet.

Skotlannin viranomaiset ovat tähän mennessä esittäneet maksupyynnön noin 201 miljoonasta eurosta. Se on noin 12 % Skotlannille ohjelmakaudella 2000—2006 osoitetuista rakennerahastovaroista, joiden kokonaismäärä on 1 688 miljoonaa euroa. Tämä summa ei sisällä ennakkomaksuja, joiden osuus on 7 % tukitoimelle myönnetyistä rahastovaroista.

Tällä hetkellä ainoa rakennerahastoista Skotlannissa tuettava ohjelma, johon on sovellettu ns. N+2-sääntöä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 31 artiklan 2 kohdan mukaisesti, on Highlands & Islands -alueen erityinen siirtymäohjelma. Tämän säännön mukaan vuonna 2000 tehdyistä maksusitoumuksista oli esitettävä vastaavasta arvosta maksupyyntöjä 31. joulukuuta 2002 mennessä tai hakemattomat määrät voitaisiin menettää. Tällaista vaaraa ei ole Euroopan aluekehitysrahaston, Euroopan sosiaalirahaston eikä kalatalouden ohjausrahaston osalta, sillä vuonna 2000 ei tehty maksusitoumuksia. Euroopan maatalouden tukija ohjausrahaston osalta vapautettavien määrärahojen määrästä käydään edelleen neuvotteluja komission ja Skotlannin viranomaisten välillä.

Muiden Skotlannin ohjelmien osalta N+2-sääntö voi tulla kyseeseen vuoden 2003 lopussa. Komissio pystyy määrittämään ohjelmittain mahdollisesti vapautettavat määrät vasta vuoden 2003 päätyttyä, kun se on saanut ja käsitellyt kaikki kyseisen hallintoviranomaisen esittämät maksupyynnöt.

Kaudella 1994—1999 Skotlanti sai 1 353 miljoonaa euroa rakennerahastoista. Komissio sai Skotlannin viranomaisilta ohjelmien päättämiseen tarvittavat asiakirjat määräaikaan, 31. maaliskuuta 2003, mennessä. Päättämismenettely saadaan loppuun vasta kun kaikki asiakirjat on arvioitu, myös tilintarkastuslasumat. Tällöin komissio pystyy määrittämään mahdollisten määrärahojen vapautusten määrän.

On syytä mainita, että komissio ei vahvista vapautettavia määriä hanke- vaan ohjelmakohtaisesti lopullisten maksupyyntöjen ja ohjelman päättämisasiakirjojen perusteella. Tällöin ohjelman päättäminen ei kuitenkaan estä myöhempiä päätöksiä tuen peruuttamisesta tai vähentämisestä taikka aiheettomasti maksettujen määrien palauttamisesta asetuksen (ETY) N:o 4253/88 (2), sellaisena kuin se on muutettuna (3), 24 artiklan mukaisesti.

----

(1)EYVL L 161, 26.6.1999.

(2)  Neuvoston asetus (ETY) N:o 4253/88, annettu 19 päivänä joulukuuta 1988, rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta (EYVL L 374, 31.12.1988).

(3)EYVL C 118, 28.4.1993.

----

----

(2004/C 33 E/247)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2267/03

esittäjä(t): Jules Maaten (ELDR) komissiolle

(9. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Naisten syrjiminen

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(22. elokuuta 2003)

Komissio muistuttaa arvoisaa parlamentin jäsentä siitä, että jo nyt on voimassa merkittävä yhteisön säännöstö, jonka ansiosta miesten ja naisten yhtäläisen kohtelun periaatetta voidaan soveltaa työllisyyden ja työn aloilla.

Amsterdamin sopimuksen tultua voimaan toukokuussa 1999 voimassa on ollut lisäksi uusi oikeusperusta eli EY:n perustamissopimuksen 13 artikla, jonka ansiosta neuvosto voi yhteisölle uskotun toimivallan rajoissa toteuttaa komission ehdotuksesta tarvittavat toimenpiteet muun muassa sukupuoleen perustuvan syrjinnän torjumiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän sopimuksen muiden määräysten soveltamista.

Lisäksi on syytä muistaa, että neuvosto hyväksyi jo vuonna 2000 EY:n perustamissopimuksen kyseisen 13 artiklan perusteella direktiivin (1), jolla pyritään poistamaan rotuun ja etniseen alkuperään perustuva syrjintä työhön pääsyn, tavaroiden ja palvelujen saatavuuden, mukaan lukien asuminen, sosiaaliturvan, sosiaalietuuksien ja koulutuksen aloilla.

Komissio tarkastelee tässä yhteydessä parhaillaan mahdollisuuksia soveltaa EY:n perustamissopimuksen 13 artiklaa sukupuoleen perustuvan syrjinnän torjumiseksi muillakin kuin työllisyyden ja työn aloilla.

----

(1)  Neuvoston direktiivi 2000/43/EY, annettu 29 päivänä kesäkuuta 2000, rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta, EYVL L 180, 19.7.2000.

----

----

(2004/C 33 E/248)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2268/03

esittäjä(t): Giorgio Celli (Verts/ALE) komissiolle

(3. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Raskasmetallit metsäsienissä

Syötävien metsäsienten myynti ja kulutus on lisääntynyt viime vuosina huomattavasti eikä pelkästään Italiassa. AIIPA (1):n tietojen mukaan muita kuin viljeltyjä sieniä (tuoreita, kuivattuja, pakastettuja, säilöttyjä jne.) tuodaan Italiaan vuosittain noin 20 000 tonnia. Tästä puolet kuuluu ryhmään Boletus edulis (B. aureus, B. aestivalis, B. edulis, B. pinophilus), jota tuodaan lähinnä Euroopasta, mutta yhä lisääntyvässä määrin myös Afrikasta (erityisesti Etelä-Afrikasta), Kiinasta ja Keski-Amerikasta. Italiassa sienten tuontia, valmistusta ja jakelua harjoittavia yrityksiä on jo tuhatkunta.

Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä 16. maaliskuuta 2001 (2) julkaistussa elintarvikealan tiedekomitean lausunnon perusteella annetussa asetuksessa (EY) 466/2001 määriteltiin eräiden elintarvikkeiden kuten viljeltyjen sienten epäpuhtauksien enimmäispitoisuudet. Kadmiumin osalta enimmäispitoisuus oli kaikissa viljellyissä sienissä 0,2 mg tuorepainokiloa kohti. Lyijyn enimmäispitoisuus oli kaikissa viljellyissä sienissä 0,3 mg tuorepainokiloa kohti.

Tietääkö komissio, että yhteisön lainsäädännössä ei ole lainkaan metsäsienien pitoisuuksia koskevaa säädöstä?

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä säännelläkseen kadmiumin ja lyijyn enimmäispitoisuuksia metsäsienissä, sillä arvovaltaisten tutkijoiden mukaan näitä raskasmetalleja on hälyttäviä määriä Euroopan unionissa laillisesti myytävissä metsäsienissä (3)?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(31. heinäkuuta 2003)

Vieraita aineita elintarvikkeissa koskevassa lainsäädännössä vahvistetaan lyijyn ja kadmiumin enimmäis-pitoisuudet kaikissa viljellyissä sienissä. Lainsäädäntö ei koske metsäsienien pitoisuuksia, sillä enimmäis-pitoisuuksien vahvistamisajankohtana ei ollut käytettävissä tietoa, jonka mukaan metsäsienten kautta saatava lyijyn tai kadmiumin määrä olisi kansanterveyden kannalta merkittävä.

Jäsenvaltiot ovat hiljattain keränneet uutta tietoa lyijy- ja kadmiumpitoisuuksista eri elintarvikkeissa. Raportin odotetaan valmistuvan ennen vuoden 2003 loppua. Raportin perusteella elintarvikkeiden lyijy- ja kadmiumpitoisuuksien enimmäismääriä tarkistetaan.

----

(1)  Italian elintarviketeollisuuden liiton 20. huhtikuuta 1999 jäsenyrityksilleen lähettämä kiertokirje ”kansainvälinen sienikauppa Italiassa vuonna 1998” Milano.

(2)EYVL L 77, 16.3.2001, s. 1.

(3)  Cocchi L. ja muut, 2001, Raskasmetallit ja radioaktiiviset isotoopit sienissä: terveysnäkökohdat — Toisen kansainvälisen mykotoksikologisen kokouksen pöytäkirjat; Viterbo, 6—7. joulukuuta 2001. Bresadolan sieniyhdistys; sienitutkimuskeskus, 2002; 17: 73—91.

----

----

(2004/C 33 E/249)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2269/03

esittäjä(t): Hiltrud Breyer (Verts/ALE) komissiolle

(9. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Mehiläiskuolemat ja imidaklopridin käyttö torjunta-aineiden vaikuttavana ainesosana

Ranskan, Saksan, Italian ja Itävallan mehiläistenkasvattajat ovat raportoineet mehiläisten joukkokuolemista. Eräiden alueiden mehiläiskannoista on tuhoutunut jopa 80 prosenttia. Tämä on jo alentanut vuotuista hunajantuotantoa usealla tuhannella tonnilla. Lisäksi hunajaa tuottavat mehiläiset ovat merkittäviä pölytyksen kannalta, joten myös omena-, päärynä- ja rapsisadot vähenevät.

Ranskan mehiläistenkasvattajat ovat todistaneet mehiläisten joukkokuolemia jo vuodesta 1994 ja he katsovat niiden aiheutuneen BayerCropscience-yrityksen myymästä Gaucho-hyönteismyrkystä (jonka tehoaineena käytetään imidaklopridia). Imidaklopridia käytetään sekä kasveille ruiskutettavana että siementen käsittelyssä. Tällaiset systeemiset hyönteismyrkyt kulkeutuvat kasvin siemenistä kaikkiin kasvin osiin, jolloin kasveja syövät tuholaiset kuolevat. Vaikuttava aine kulkeutuu kuitenkin myös siitepölyyn ja vahingoittaa siten mehiläisiä. Tämän vuoksi Ranskan ympäristöministeriö on kieltänyt Gaucho-myrkyn käytön auringonkukkien viljelyssä.

Imidaklopridin haitallisuus on kiistatonta — jokaisessa pakkauksessa on merkintä siitä, että aine on mehiläisille vaarallinen. Lukuisat testit ovat osoittaneet, että hyönteismyrkyn käyttö tuhoaa mehiläisten suunnistuskyvyn. Ranskan mehiläistenkasvattajien yhdistys Union Nationale d'Apiculteurs, Saksan vastaava yhdistys, luonnonsuojeluliitto ja Coordination gegen Bayer-Gefahren -liike vaativat Gaucho-myrkyn käytön lopettamista.

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(14. elokuuta 2003)

Komissio pyytää arvoisaa parlamentin jäsentä tutustumaan vastaukseen, jonka komissio antoi Dominique Souchetin kirjalliseen kysymykseen P-1804/02 (1).

Komissio on saanut tietoja mehiläiskannan vähenemisestä joissakin jäsenvaltioissa. Tällä hetkellä ei ole mitään tieteellistä näyttöä siitä, että kannan väheneminen johtuisi mistään yksittäisestä tekijästä, kuten torjunta-aineiden käytöstä.

Komissio haluaa lisäksi korostaa, että kasvinsuojeluaineissa on oltava merkintä niiden haitallisista ominaisuuksista. Ominaisuudet selvitetään äärimmäisiin altistumisolosuhteisiin perustuvissa vakiotesteissä. Merkintöihin sisältyvien tietojen lisäksi on kuitenkin otettava huomioon myös käyttöohjeet. Jäsenvaltiot eivät voi hyväksyä kasvinsuojeluainetta, jos sillä on käyttöohjeiden mukaisesti käytettynä erityisen haitallisia vaikutuksia eliöihin, jotka eivät ole sen kohteena, esimerkiksi mehiläisiin.

Imidaklopridista ilmoituksen tehneen Bayerin on nykyisten tehoaineiden tarkistamisen yhteydessä toimitettava 30. marraskuuta 2003 mennessä kattava asiaa koskeva asiakirja jäsenvaltion Saksan mietinnön esittelijää varten. Komissio on myös tietoinen Ranskassa meneillään olevista erityistutkimuksista. Kasvinsuojeluaine voidaan sisällyttää kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15. heinäkuuta 1991 annettuun neuvoston direktiiviin 91/414/ETY (2) sisältyvään tyhjentävään luetteloon ainoastaan, jos ilmoituksen tehnyt taho osoittaa, että direktiivin 5 artiklassa säädetyt edellytykset täyttyvät. Komissio ei myönnä rahoitusta tutkimuksiin, joilla selvitetään, onko imidaklop ridin käyttö hyväksyttävää.

----

(1)EYVL C 309 E, 12.12.2002.

(2)EYVL L 230, 19.8.1991.

----

----

(2004/C 33 E/250)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2271/03

esittäjä(t): Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) komissiolle

(7. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Viemäröintihankkeen eteneminen Zakynthosin kaupungissa

Zakynthosin kaupungin viemäröintihanke rahoitettiin koheesiorahaston varoin. Tarkistetun päätöksen perusteella hanke oli määrä saada valmiiksi 30. joulukuuta 2000 mennessä. Ilmenneiden suurten viivästymisten vuoksi komissio on keskeyttänyt maksut hankkeen rahoittamiseksi. Saamieni tietojen mukaan Kreikan talousministeriö on ilmoittanut tutkivansa asiaa.

Voiko komissio ilmoittaa minulle, mikä osuus hankkeesta on jo toteutettu, minkä verran maksuja on suoritettu, onko komissio saanut Kreikan talousministeriön tekemien tarkastusten tulokset ja mihin lisätoimiin komissio aikoo ryhtyä kyseisen hankkeen suhteen?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(31. heinäkuuta 2003)

Maksuviranomainen esitti komissiolle 30. lokakuuta 2001 ennakkomaksupyynnön edellä mainitusta hankkeesta. Pyyntö on edelleen käsittelemättä, koska komissio odottaa lisätietoja.

Komissio ilmoitti 19. joulukuuta 2001 Kreikan viranomaisille tähän hankkeeseen liittyvien maksujen jäädyttämisestä, koska hanketta ei ilmeisesti ollut mahdollista saattaa loppuun muutospäätöksessä säädettyyn määräaikaan (31. joulukuuta 2001) mennessä. Vain 41 prosenttia töistä oli tehty 31. lokakuuta 2001.

Komissio pyysi kirjeessään 29. marraskuuta 2002 Kreikan viranomaisilta tarkempia tietoja hankkeen etenemisestä konkreettisten rakennusvaiheiden ja varainhoidon osalta.

Kreikan viranomaiset ilmoittivat komissiolle 23. joulukuuta 2002, että maksuviranomaista on pyydetty suorittamaan hankkeen tarkastus paikan päällä ja että hankkeen etenemistä ja valmistumisnäkymiä koskevat tiedot lähetetään komissiolle tarkastuskertomuksen vastaanottamisen jälkeen.

Komissio ei ole tähän päivään mennessä saanut näitä tietoja.

----

----

(2004/C 33 E/251)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2275/03

esittäjä(t): Georges Berthu (NI) komissiolle

(7. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Maatalous — kuivuus ja kesantomaat

Kuivuus koettelee tällä hetkellä vakavasti joitakin Ranskan alueita, joilla on tämän vuoksi puutetta karjan rehuna käytettävästä heinästä. Olisiko tällaisissa tapauksissa mahdollista nyt ja mahdollisesti tulevaisuudessa esiintyvien kuivien kausien yhteydessä myöntää poikkeuksia, jotka antaisivat mahdollisuuden kasvattaa kesantomailla rehukasveja?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(29. heinäkuuta 2003)

Komissio on tietoinen siitä, että kuivuus on pahentunut monilla yhteisön alueilla kesäkuussa 2003, ja sen vuoksi viljan hallintokomitean 3. heinäkuuta 2003 antaman myönteisen lausunnon perusteella päättänyt sallia niillä Saksan, Ranskan, Italian ja Itävallan alueilla, joita asia koskee, karjanrehun oton viljelykaudeksi 2003—2004 kesannoiduilta mailta. Toimenpide on voimassa 4. heinäkuuta 2003 alkaen.

Kesantojen käytön eläinten ruokintaan on jäätävä poikkeustoimenpiteeksi, josta voidaan päättää ainoastaan alueellisen erityistilanteen vallitessa.

----

----

(2004/C 33 E/252)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2287/03

esittäjä(t): Herbert Bösch (PSE) komissiolle

(7. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Soijatuotteista perittävä arvonlisävero

Soijatuotteita käytetään etupäässä eläinperäisten maitotuotteiden korvikkeina (usein laktoosi-intoleranssi-tai maitoproteiiniallergiatapauksissa), koska niillä voidaan tarjota maitotuotteita vastaava ravintoarvo. Tämä johtaa siihen, että soija- ja maitotuotteet kilpailevat suoraan keskenään markkinoilla.

Kaikki jäsenvaltiot soveltavat maitotuotteisiin alennettua arvonlisäverokantaa, kun taas soijatuotteisiin monet jäsenvaltiot (esim. Espanja ja Itävalta) soveltavat vakioarvonlisäverokantaa, joka on huomattavasti korkeampi.

Jäsenvaltioiden on noudatettava niin sanottua neutraalin verotuksen periaatetta, joka kieltää erilaisen arvonlisäverokohtelun soveltamisen vastaaviin/samanlaisiin kilpaileviin tuotteisiin, koska tämä vääristää kilpailua. Myös EY:n tuomioistuin on useissa tapauksissa päättänyt, että samanlaisista hyödykkeistä/palveluista on perittävä arvonlisäveroa yhtenäisen kannan mukaisesti.

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(8. elokuuta 2003)

Voimassa olevien arvonlisäveroa koskevien yhteisön säännösten (kuudennen alv-direktiivin (1) 12 artiklan 3 kohta) nojalla jäsenvaltioilla on tosiaankin valtuudet soveltaa alennettua veroa elintarvikkeisiin. Elintarvikkeet mainitaan kyseisen direktiivin liitteessä H. Päättäessään alennetun veron soveltamisesta ne eivät kuitenkaan ole velvollisia soveltamaan alennettua veroa kaikkiin elintarvikkeisiin.

Komissio on hiljattain antanut alennettua alv:a koskevan direktiiviehdotuksen (2). Ehdotuksen keskeisenä tavoitteena on sisämarkkinoiden toimivuuden parantaminen järkiperäistämällä jäsenvaltioiden tekemien veronalennusten käyttöä mahdollisten kilpailun vääristymien välttämiseksi antaen jäsenvaltioille tasapuoliset mahdollisuudet alennettujen verojen soveltamiseen.

Ehdotuksen yhteydessä ei ole tehty muutoksia elintarvikkeita koskevaan ryhmään. Komissio käytti kuitenkin tilaisuutta hyväkseen muistuttaakseen jäsenvaltioita tuomioistuimen oikeuskäytännön huomioon ottamisesta niiden päättäessä alennettujen verojen soveltamisalasta ja etenkin neutraalin verotuksen periaatteesta, johon sisältyy kaksi muuta periaatetta, alv:n yhdenmukaisuus ja kilpailun vääristymien ehkäiseminen.

----

(1)  Kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY, annettu 17 päivänä toukokuuta 1977, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste (EYVL L 145, 13.6.1977). Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2002/93/EY (EYVL L 331, 7.12.2002).

(2)  KOM(2003) 397 lopullinen.

----

----

(2004/C 33 E/253)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2305/03

esittäjä(t): Philip Claeys (NI) komissiolle

(14. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Kampanja ”Monimuotoisuuden puolesta syrjintää vastaan”

Euroopan komission jäsen Anna Diamantopoulou käynnisti 16. kesäkuuta 2003 kampanjan ”Monimuotoisuuden puolesta syrjintää vastaan”. Kampanjaan kuuluu muun muassa verkkosivuston avaaminen, mutta kyseiset sivut ovat saatavilla ainoastaan kolmella kielellä (englanti, saksa ja ranska). Pääsivulla todetaan kuitenkin, että jatkossa sivut ovat saatavilla kaikilla EU:n virallisilla kielillä (”In the future this website will be available in all EU languages”). Kuitenkaan 2. heinäkuuta, yli kaksi viikkoa kyseisen verkkopalvelun käynnistämisen jälkeenkään, sivujen tekstit eivät vielä olleet luettavissa Euroopan unionin muilla virallisilla kielillä.

Miksi kyseinen kampanja aloitettiin, vaikka tekstejä ei vielä ollut ehditty kääntää?

Mistä käännösten viivästyminen johtuu?

Eikö verkkosivuston tarjoaminen ainoastaan kolmella EU-kielellä, vaikka sen kustannukset tulevat yhtä lailla myös muiden kielialueiden veronmaksajien kannettaviksi, ole itsessään eräänlaista syrjintää?

----

----

(2004/C 33 E/254)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2306/03

esittäjä(t): Philip Claeys (NI) komissiolle

(14. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Kampanja ”Monimuotoisuuden puolesta syrjintää vastaan”, epäsuora syrjintä

Euroopan komission jäsen Anna Diamantopoulou käynnisti 16. kesäkuuta 2003 kampanjansa ”Monimuotoisuuden puolesta syrjintää vastaan”. Kampanjan verkkosivuilla mainitaan niin kutsuttu epäsuora syrjintä yhtenä syrjinnän muotona. Esimerkkinä kerrotaan, että on epäsuoraa syrjintää edellyttää, että työpaikkaa hakeva henkilö suorittaa tietyn kielen taitoa mittaavan kokeen, vaikka kyseistä kielitaitoa ei tarvita haettavana olevan paikan tehtävien suorittamiseen. Kokeen avulla voidaan siten karsia pois muunkieliset hakijat (”À titre d'exemple, exiger de toute personne qui postule pour un emploi donné de subir une épreuve dans une langue particulière, même si cette connaissance linguistique n'est pas nécessaire pour l'exécution de l'emploi vacant, est un cas de discrimination indirecte. Le test pourrait exclure toutes les personnes qui ont une autre langue maternelle”).

Tässä on kyse ongelmasta, johon on tähän asti todellakin kiinnitetty liian vähän huomiota. On paljon sellaisia EU:n Brysselin toimielinten lähellä olevia yrityksiä ja järjestöjä, jotka käyttävät hakumenettelyissään paikallista väestöä syrjiviä kielikriteereitä. Lisäksi on yleisesti tunnettua, että eräissä työpaikkailmoituksissa ei mainita niinkään kielitaitoa yhtenä kriteerinä, vaan hakijalta edellytetään kielen puhumista äidinkielenään.

Miten komission jäsen aikoo tarttua kohtuuttomien kielivaatimuksien muodossa esiintyvän epäsuoran syrjinnän ongelmaan kampanjassa ”Monimuotoisuuden puolesta syrjintää vastaan”? Mitä konkreettisia aloitteita on tähän liittyen suunnitteilla?

----

----

(2004/C 33 E/255)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2319/03

esittäjä(t): Philip Claeys (NI) komissiolle

(14. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Kampanja ”Monimuotoisuuden puolesta syrjintää vastaan”

Monimuotoisuuden puolesta ja syrjintää vastaan käytävä kampanja kestää useita vuosia ja sen aluksi tarkastellaan työpaikalla tapahtuvan syrjinnän muotoja. Monimuotoisuuden puutteesta syytettyjä yrityksiä verrataan autoteollisuudessa törmäystesteissä käytettyihin nukkeihin. Kampanjan verkkosivulla ja esitteessä maalataan toisaalta idyllinen kuva yrityksistä, joissa on ”monimuotoisuutta”: niiden työntekijät ovat motivoituneempia ja luovempia ja jopa niiden voitot ovat suuremmat.

Kuitenkin useilla eri aloilla toimii yrityksiä, jotka eivät ole etnisen koostumuksensa puolesta ”monimuotoisia”, mutta jotka ovat silti suorituskykyisiä, luovia ja innovatiivisia muun muassa työntekijöidensä taitojen ja valmiuksien monipuolisuuden ansiosta. Se, että useilla yrityksillä ei ole monta ulkomaalaista työntekijää palveluksessaan ei kuitenkaan tarkoita, että kyse olisi minkäänlaisesta syrjinnästä. Usein on niin, että ulkomaalaisilla ei yksinkertaisesti ole vaadittua pätevyyttä, mikä voi johtua esimerkiksi puutteellisesta kielitaidosta ja korkeasta koulun keskeyttämisasteesta.

Mitä menettelyjä aiotaan sisällyttää kampanjaan sen välttämiseksi, että hyvää tarkoittavat yritykset leimaantuvat ”liian” vähäisen etnisen monimuotoisuuden vuoksi?

Onko komissio tietoinen siitä vaarasta, että yritykset voivat yhteisön tai muiden viranomaisten kampanjoinnin synnyttämän painostuksen alla turvautua niin kutsuttuun ”positiiviseen” syrjintään, minkä seurauksena muita pätevämmät hakijat sivuutetaan, koska he eivät ole ulkomaalaisia? Mihin toimenpiteisiin komissio harkitsee ryhtyvänsä monimuotoisuuskampanjoiden kyseisenlaisten vääristyneiden vaikutusten torjumiseksi?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-2305/03, E-2306/03 ja E-2319/03

(26. elokuuta 2003)

Arvoisan parlamentin jäsenen mainitseman aloitteen tarkoituksena on tiedottaa ihmisille heidän uusista oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan, jotka perustuvat EY:n perustamissopimuksen 13 artiklan pohjalta vuonna 2000 annettuihin kahteen syrjinnän vastaiseen direktiiviin (1). Kampanja rahoitetaan syrjinnän torjumista koskevan yhteisön toimintaohjelman (2) osiosta, joka koskee valistustoimintaa.

Kampanjan verkkosivut ovat pian saatavilla kaikilla unionin kielillä. Kampanjamateriaalin eri kieliversioita viimeistellään parhaillaan, kun asianomaisia sidosryhmiä (kansallisia viranomaisia, työmarkkinaosapuolia ja valtiosta riippumattomia järjestöjä) on kuultu kampanjamateriaalin mukauttamisesta kuhunkin jäsenvaltioon sopivaksi. Verkkosivujen avaamisella aluksi kolmella kielellä pyrittiin välttämään viivytyksiä kampanjan käynnistämisessä. Tämä toimintatapa on johdonmukainen sen käytännön kanssa, jota noudatetaan yhteisön toimielinten, myös parlamentin, muilla verkkosivustoilla, joissa osa sivuista on saatavilla rajoitetusti vain muutamalla kielellä. Avoimuuden vuoksi on syytä antaa tiedot saataville mahdollisimman nopeasti sen sijaan, että odotettaisiin kaikkien yhteisön kielten olevan saatavilla.

Parlamentin jäsen kysyy lisäksi kielikokeiden käytöstä joissakin työpaikoissa sekä vaatimuksista, jotka liittyvät vaadittuun taidon tasoon. Mitä tulee syrjivään käytäntöön, jossa työpaikkailmoitusten valintaperusteena käytetään äidinkielisyyttä, komissio on selvittänyt yleisesti kantansa tähän ongelmaan useissa vastauksissa kirjallisiin kysymyksiin. Parlamentin jäsentä pyydetäänkin tutustumaan vastauksiin, jotka komissio on antanut kirjallisiin kysymyksiin E-4100/00 (Staes) (3), E-0779/01 (Staes) (4), E-1356/01 (Gemelli) (5), E-1681/01 (Staes) (6), E-1682/01 (Staes) (6), E-2331/01 (Ferrer) (6), E-2900/01 (Staes) (7), E-2901/01 (Staes) (7), E-2944/01 (Staes) (7), E-3189/01 (Rothley) (7), E-3572/01 (Staes) (8), E-0941/02 (Staes) (9), E-2764/02 (Staes) (10), E-1733/03 (Leinen) (11) ja E-2018/03 (Staes) (12).

Mitä tulee arvoisan parlamentin jäsenen kysymykseen ”positiivisesta syrjinnästä”, sukupuolisyrjintää koskevassa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä (13) asetetaan selkeät rajat niiden toimenpiteiden soveltamiselle, joilla pyritään torjumaan tiettyihin ryhmiin kohdistuvia haittoja työmarkkinoilla. Näillä rajoilla estetään sellaisten toimenpiteiden käyttäminen, joilla edistetään vähemmän pätevien työntekijöiden palkkaaminen sillä perusteella, että he kuuluvat heikommassa asemassa olevaan tai syrjittyyn ryhmään.

Komissio ei myöskään pidä riskinä sitä, että ”hyvää tarkoittavat yritykset leimaantuvat liian vähäisen etnisen monimuotoisuuden vuoksi”.

----

(1)  Neuvoston direktiivi 2000/43/EY, annettu 29 päivänä kesäkuuta 2000, rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta — EYVL L 180, 19.7.2000, ja neuvoston direktiivi 2000/78/EY, annettu 27 päivänä marraskuuta 2000, yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista - EYVL L 303, 2.12.2000.

(2)  Neuvoston päätös 2000/750/EY, tehty 27 päivänä marraskuuta 2000, syrjinnän torjumista koskevan yhteisön toimintaohjelman perustamisesta (vuosiksi 2001—2006) — EYVL L 303, 2.12.2000.

(3)EYVL C 174 E, 19.6.2001.

(4)EYVL C 235 E, 21.8.2001.

(5)EYVL C 350 E, 11.12.2001.

(6)EYVL C 93 E, 18.4.2002.

(7)EYVL C 134 E, 6.6.2002.

(8)EYVL C 160 E, 4.7.2002.

(9)EYVL C 229 E, 26.9.2002.

(10)EYVL C 92 E, 17.4.2002.

(11)EUVL C 11 E, 15.1.2004, s. 221.

(12)  Katso sivu 201.

(13)  Esim. tuomiot asioissa C-450/93, Kalanke, 17.10.1995; C-409/95, Marschall, 11.11.1997.

----

----

(2004/C 33 E/256)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2314/03

esittäjä(t): Paul Rübig (PPE-DE) komissiolle

(14. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Veriplasmasta peräisin olevien lääketuotteiden markkinoille pääsyä koskevat rajoitukset Japanissa

Japanin eduskunta hyväksyi vuonna 2002 uuden lain, jonka mukaan koti- ja ulkomaisilta verestä ja veriplasmasta peräisin olevien tuotteiden valmistajilta vaaditaan vuosittaiset ennusteet ennakoiduista toimituksista. Vaikka yksi tämän uuden lain (verenkeräämisen, -luovutuksen ja -välittämisen valvontaa koskeva laki/Showa 31 (1956), laki nro 169) tarkoituksista on varmistaa verituotteiden riittävät toimitukset Japanissa, lain ensisijaisena tarkoituksena on edistää maan omavaraisuutta.

Uuden lain nojalla laaditaan joka vuosi verituotteiden tarjonta- ja kysyntäsuunnitelma, ja Japanin hallitus suosittaa tuontiyrityksille niiden toimituksien vähentämistä, jos on määritelty, että tuonti vähentää kotimaisten verituotteiden kysyntää. Yritysten, jotka kieltäytyvät noudattamasta näitä suosituksia, liiketoimintaluvat saatetaan peruuttaa.

Mahdolliset merkintävaatimukset, jotka saattavat edellyttää ulkomaisilta tuottajilta, että niiden on mainittava, että tuotteet ovat peräisin korvausta saaneista lähteistä, aiheuttavat myös suurta huolta ja voivat aiheuttaa syrjiviä vaikutuksia.

Eikö komissio ole yhtä mieltä siitä, että tällainen politiikka on kaupan ja markkinoille pääsyn vakava este, koska syrjitään tuotteita, jotka on valmistettu huipputekniikkaa noudattaen ja jotka ovat sallittuja Euroopan unionin jäsenvaltioiden markkinoilla? Eikö komissio katso, että tämä asia olisi otettava esille ja siitä olisi keskusteltava WTO:n seuraavalla neuvottelukierroksella Cancunissa lokakuussa 2003?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(1. syyskuuta 2003)

Komissio huomauttaa ensinnäkin, että kaikki veriplasmasta peräisin olevat lääkkeet, jotka Euroopan lääkearviointivirasto on hyväksynyt markkinoitaviksi unionin alueella, ovat alkuperästä riippumatta erittäin tiukkojen turvallisuusvaatimusten mukaisia.

Mitä tulee Enforcement Ordinance -asiakirjan muutokseen, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa, komissio on tietoinen kyseisistä säännöksistä ja on kysyjän tavoin huolissaan tilanteesta. Ei pidä soveltaa sellaisia kaupan rajoituksia, jotka eivät ole oikeutettuja.

Komission käsityksen mukaan edellä mainittuihin Japanin säännöksiin sisältyy kaksi huolestuttavaa näkökohtaa:

Kaupan teknisistä esteistä tehdyn sopimuksen mukaan Maailman kauppajärjestön (WTO) jäsenten olisi varmistettava, että kansainvälistä kauppaa tarpeettomasti rajoittavia teknisiä määräyksiä ei laadita, hyväksytä eikä sovelleta. Lisäksi WTO:n jäsenmaiden tulisi varmistaa, että mistään jäsenmaasta tuoduille tuotteille ei anneta vähemmän suoptuisaa kohtelua kuin kotimaisille tai toisista maista peräisin oleville samankaltaisille tuotteille.

Huolestuttavia ovat säännökset, joissa pyritään syrjimään verenluovutuslähteitä tai alkuperämaita tai jotka epäoikeudenmukaisesti — ilman tieteellistä perustetta — antavat ymmärtää, että maksutta kotimaisilta luovuttajilta saadut verituotteet ovat turvallisempia kuin maksun saaneilta luovuttajilta peräisin olevat tuontituotteet. Arvoisa parlamentin jäsen on varmasti kuitenkin tietoinen siitä, että direktiivissä 2002/98/EY (1) vaaditaan jäsenvaltioita toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet ”edistääkseen vapaaehtoista ja maksutta tapahtuvaa verenluovutusta sen varmistamiseksi, että veri ja veren komponentit ovat mahdollisimman suurelta osin peräisin tällaisista luovutuksista” (20 artikla).

Eriteltyihin päällysmerkintöihin ei ole tarvetta, jos tuotteiden laatu ja turvallisuus taataan vastaavasti.

Komissio analysoi parhaillaan tilannetta määrittääkseen Japanin lainsäädännön tarkan luonteen ja vaikutukset sekä erityisesti sen taloudelliset vaikutukset eurooppalaisiin valmistajiin. Kysymys siitä, ovatko oikeudelliset säännökset ristiriidassa WTO:n sääntöjen kanssa, vaatii lisäanalyysejä.

Komissio on kuitenkin jo ottanut asian esille kahdenvälisissä kontakteissaan Japanin viranomaisten kanssa, myös EU:n ja Japanin välisen sääntelyn uudistamista koskevassa vuoropuhelussa.

----

(1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/98/EY, annettu 27 päivänä tammikuuta 2003, laatu- ja turvallisuusvaatimusten asettamisesta ihmisveren ja veren komponenttien keräämistä, tutkimista, käsittelyä, säilyttämistä ja jakelua varten sekä direktiivin 2001/83/EY muuttamisesta, EUVL L 33, 8.2.2003.

----

----

(2004/C 33 E/257)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2315/03

esittäjä(t): Paul Rübig (PPE-DE) komissiolle

(14. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Veriplasmasta peräisin olevien lääketuotteiden markkinoille pääsyn rajoitukset Australiassa

Australian monopolijärjestely (The Plasma Fractionation Agreement) mahdollistaa, että CSL Limited -yritys on Australian ainoa veriplasmasta peräisin olevien lääketuotteiden toimittaja. Näin on huolimatta siitä, että CSL Limited -yritys nauttii samasta kauppaa koskevasta vapaudesta kuin eurooppalaiset tuottajat Euroopan unionin ja muilla suuremmilla markkinoilla.

Turvallisuusstandardit, joiden nojalla veriplasmasta peräisin olevia lääketuotteita valmistetaan ja jaellaan, eivät poikkea CSL:n ja niiden muiden suurempien tuottajien välillä, joiden tuotteiden pääsy Australian markkinoille on estetty. Syrjintää tapahtuu myös siinä, että muista kuin australialaisista lähteistä peräisin olevien ja veriplasmasta peräisin olevien lääketuotteiden kohdalla on osoitettava tehokkuutta ja turvallisuutta koskevia parannuksia markkinoille pääsyn saavuttamiseksi.

Eikö komissio ole yhtä mieltä siitä, että tällainen politiikka on kaupan ja markkinoille pääsyn vakava este, koska syrjitään tuotteita, jotka on valmistettu huipputekniikkaa noudattaen ja jotka ovat sallittuja Euroopan unionin jäsenvaltioiden markkinoilla? Eikö komissio katso, että tämä asia olisi otettava esille ja siitä olisi keskusteltava WTO:n seuraavalla neuvottelukierroksella Cancunissa lokakuussa 2003?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(1. syyskuuta 2003)

Ensimmäisenä kommenttina komissio huomauttaa, että kaikki Euroopan lääkearviointiviraston (EMEA) EU:ssa myytäviksi hyväksymät veriplasmasta peräisin olevat valmisteet noudattavat tiukimpia turvallisuusvaatimuksia oli niiden alkuperä mikä tahansa. Veriplasmasta peräisin olevien valmisteiden perusturvallisuus taataan monin erilaisin toimenpitein. Koska Australiassa ja EU:ssa sovelletaan samanlaisia turvallisuus- ja laatuvaatimuksia, eurooppalaisia valmisteita syrjiville toimenpiteille ei näyttäisi olevan kansanterveydellisiä perusteita.

Komissio on tietoinen tilanteesta ja yhtä mieltä siitä, että Australian monopolijärjestely on huolestuttava markkinoille pääsyn kannalta.

Komission käsityksen mukaan Australian ulkopuolella tuotettujen veriplasmasta peräisin olevien valmisteiden pääsy Australian markkinoille sallitaan ainoastaan poikkeustapauksissa.

Maailman kauppajärjestön (WTO) määräysten mukaan WTO:n jäsenten olisi taattava, että minkä tahansa jäsenen alueelta tuodut valmisteet saavat vähintään yhtä edullisen kohtelun kuin kansallista alkuperää olevat samanlaiset tuotteet ja muista maista peräisin olevat samanlaiset tuotteet.

Komissio analysoi parhaillaan tilannetta määrittääkseen edellä mainitun monopolijärjestelyn tarkan luonteen ja vaikutukset sekä erityisesti sen taloudelliset vaikutukset eurooppalaisiin valmistajiin. Kysymys siitä, ovatko markkinaolosuhteet WTO:n sääntöjen vastaiset, vaatii lisäanalyysejä.

Tulosten perusteella komissio ryhtyy tarvittaviin toimiin, esimerkiksi ottaa asian esille Australian viranomaisten kanssa tai asiaankuuluvassa WTO:n komiteassa.

----

----

(2004/C 33 E/258)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2316/03

esittäjä(t): Armando Cossutta (GUE/NGL) komissiolle

(14. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Kielten osaaminen Euroopan unionissa

Uuden multimediatekniikan kuten DVD-levyjen yleistymisen myötä Euroopan kansalaiset voivat katsoa hankkimiaan elokuvia unionin eri kielillä. Aivan liian usein on kuitenkin niin, että markkinoilla olevat DVD-levyt ovat saatavilla korkeintaan kahtena kieliversiona, eikä kaikkia kieliversioita ole aina tekstitetty.

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(4. syyskuuta 2003)

Komissio haluaa arvoisan parlamentin jäsenen tavoin parantaa kielten oppimista ja opetusta unionissa.

Parlamentin jäsentä kiinnostaa ehkä tietää, että komissio on äskettäin julkaissut muille toimielimille osoitetun tiedonannon (1)”Kielten oppimisen ja kielellisen monimuotoisuuden edistäminen — Toimintaohjelma 2004—2006”.

Tiedonannossa otetaan esiin nimenomaan uuden tekniikan mahdollisuudet kielten oppimisen edistämisessä:

Lisäksi komissio aikoo käynnistää selvityksen, jossa analysoidaan elokuvien ja tv-ohjelmien tekstittämisen lisäämisen mahdollisuuksia edistää kieltenopiskelua ja tarkastellaan keinoja, joilla voitaisiin lisätä tekstitetyn av-aineiston käyttöä kieltenopiskelussa.

Toisen kysymyksen eli lainsäädäntöaloitteiden osalta on korostettava, että komissiolla ei ole valtuuksia tehdä lainsäädäntöaloitteita tällä alalla.

Komissio katsoo, että dvd-levyt kuuluvat niihin lukuisiin välineisiin, joiden avulla on mahdollista luoda Eurooppaan kielimyönteinen ympäristö. Siksi komissio kannattaa dvd-levyjen käyttöä.

----

(1)  KOM(2003) 449 lopullinen.

----

----

(2004/C 33 E/259)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2324/03

esittäjä(t): Bill Newton Dunn (ELDR) komissiolle

(14. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Onko Britannian hallituksella oikeus maksaa erisuuruisia eläkkeitä kansallisen terveydenhuoltojärjestelmänsä piirissä työskenteleville eri kategorioiden henkilöille?

Britannian hallitus palkitsee vähintään 20 vuotta kansallisessa terveydenhuoltojärjestelmässä mielisairaan-hoitoalalla toimineet työntekijänsä laskemalla kunkin palvelusvuoden kaksinkertaisena määritettäessä eläkkeitä.

Eräs valitsijoistani työskenteli mielisairaanhoitoalalla vuodesta 1994 vuoteen 1999, mutta siirtyi sitten yleiselle sairaanhoitoalalle. Nykyisten sääntöjen mukaan kyseistä palvelusaikaa, 1994—1999, ei siis lasketa kaksinkertaisena.

Eikö tämä syrjintä ole epäoikeudenmukaista ja laitonta ottaen esimerkiksi huomioon oikeustapauksen Coloroll Pension Trustees Ltd vastaan Russell, jossa annetun tuomion mukaan työeläkerahaston edunvalvojien on tehtävä kaikkensa varmistaakseen, että Rooman sopimuksen 1999 artiklan mukaista tasa-arvoisen kohtelun periaatetta todella noudatetaan?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(14. elokuuta 2003)

Komissio ei voi näiden tietojen perusteella todeta, onko yhteisön oikeutta rikottu naisten ja miesten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen osalta. Komissio pyytää arvoisaa parlamentin jäsentä toimittamaan yksityiskohtaisempia tietoja kyseisen valitsijan tapauksesta.

----

----

(2004/C 33 E/260)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2326/03

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(16. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Henkisen ja ruumiillisen työn tekijöiden erilaiset erokorvaukset

Henkisen ja ruumiillisen työn tekijöiden työttömyysturva on Kreikan työlainsäädännön mukaan erilainen. Työnsä menettänyt ruumiillisen työn tekijä saa paljon pienempiä korvauksia kuin työtön henkisen työn tekijä. Ammattiyhdistysliikkeet toivovat, että korvauksista tehtäisiin tasapuolisempia luonnollisesti tasa-arvonäkökohtien vuoksi, ja ettei matalien erokorvausten vuoksi edistettäisi ruumiillisen työn tekijöiden erottamista.

Voiko komissio antaa tietoja muiden jäsenvaltioiden tilanteesta? Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä, jotta korvausten tasapuolistamista edistetään EU:n tasolla?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(14. elokuuta 2003)

Komissio julkaisi vuonna 1997 kertomuksen, jossa käsiteltiin jäsenvaltioiden tilannetta työsuhteiden päättämisen osalta. Komissio lähettää kopion kertomuksesta suoraan arvoisalle parlamentin jäsenelle ja parlamentin sihteeristölle.

Nizzan Eurooppa-neuvostossa joulukuussa 2000 hyväksytyssä Euroopan sosiaalipoliittisessa toimintaohjelmassa komissiota pyydettiin järjestämään vuoteen 2004 mennessä keskustelu yksittäisistä irtisanomista.

Komissio käynnisti kesäkuussa 2003 useita tutkimuksia, joilla on tarkoitus selvittää jäsenvaltioiden nykytilanne. Kun tutkimukset saadaan päätökseen, on tarkoitus julkaista ajantasaistettu kertomus vuonna 2004. Komissio pohtii silloin, mitä toimia tulevaisuudessa olisi toteutettava.

----

----

(2004/C 33 E/261)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2330/03

esittäjä(t): Véronique Mathieu (EDD) komissiolle

(16. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Pullotettujen juomien vienti Saksaan

Suuret saksalaiset kauppaketjut ovat ilmoittaneet ranskalaisyrityksille aikeistaan lopettaa näiden tuotteiden myynnin sen jälkeen, kun Saksan hallitus oli päättänyt alkaa soveltaa tammikuussa 2003 annettua asetusta ensi lokakuusta lähtien.

Saksan viranomaiset eivät ole toteuttaneet kyseisen lainsäädännön edellyttämiä logistisia toimenpiteitä, vaan jättäneet tuotanto- ja jakeluportaan vastuulle tyhjien pullojen keräämisen ja niiden palauttamisen sinne, mistä ne ovat peräisin.

Asia vaikuttaa välittömästi ranskalaisiin juomiin ja ennen kaikkea pullotettuihin kivennäisvesiin, koska lainsäädännössä edellytetään, että vientiyritysten on huolehdittava tyhjien pullojen palautumisesta Ranskaan. Näin syntyy todellinen kilpailun vääristymä. Eikö Saksa näin ollen harjoita yhteisön oikeuden vastaisesti protektionismia, kun se käytännössä estää viennin Saksaan?

Voiko komissio ottaa kantaa siihen, onko kyseinen kansallinen säädös sopusoinnussa toisaalta yhteisön sisämarkkinalainsäädännön ja toisaalta pakkausdirektiivin säännösten kanssa?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(29. elokuuta 2003)

Komissio esitti asiaa C-309/02 koskevissa huomioissaan kannanoton, jonka mukaan pantillinen kerta-käyttöpakkaus on periaatteessa hyväksyttävissä pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun direktiivin 94/62/EY 7 artiklan ja EY:n perustamissopimuksen 28 artiklan nojalla, kunhan muutos olemassa olevasta palautusjärjestelmästä pantillisiin kertakäyttöpakkauksiin perustuvaan järjestelmään toteutetaan ilman keskeytyksiä eikä unionin sisäiselle kaupalle aiheuteta suhteettomia esteitä.

Tämän johdosta sisämarkkinoista vastaava komission jäsen Frits Bolkestein ja ympäristöasioista vastaava komission jäsen Margot Wallström esittivät 15. toukokuuta 2003 päivätyssä kirjeessään Saksan ympäristöministeri Jürgen Trittinille näkemyksensä, jonka mukaan Saksassa käytössä oleva pantillisiin kertakäyttöpakkauksiin perustuva järjestelmä voi olla selvästi ristiriidassa sekä EY:n perustamissopimuksen 28 artiklan että pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY (1) 7 artiklan kanssa. Ministeri Trittin vastasi 6. kesäkuuta, 7. heinäkuuta ja 18. heinäkuuta 2003 päivätyillä kirjeillä. Näissä kirjeissä ministeri ilmoittaa, että Saksan hallitus aikoo ottaa käyttöön yhteisön lainsäädännön mukaisen palautusjärjestelmän 1. lokakuuta 2003 mennessä ja että tuohon päivään jäljellä oleva aika on tarpeen käytännön toteutukseen liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi.

Myös liittokansleri Gerhard Schröder esitti komission puheenjohtaja Romano Prodille 18. heinäkuuta lähettämässään kirjeessä henkilökohtaisen sitoumuksensa, jonka mukaan Saksan hallitus ei salli mitään lisäsiirtymäaikaa määräajaksi asetetun lokakuun 1. päivän 2003 jälkeen.

Puheenjohtaja Prodi vastasi liittokansleri Schröderille 23. heinäkuuta 2003. Hän ilmaisi edelleen jatkuvan huolensa Saksan pakollisen panttijärjestelmän nykyisestä soveltamisesta. Erityisesti hän pyysi unionin tuonnille nykyisestä järjestelmästä aiheutuvien vaikutusten vuoksi liittokansleria harkitsemaan mahdollisuutta panttijärjestelmän keskeyttämiseksi nykyisessä muodossaan, kunnes koko Saksan alueen kattava palautusjärjestelmä on toiminnassa. Lisäksi hän totesi, että komission on aloitettava rikkomisesta johtuva menettely Saksaa vastaan, jos 1. lokakuuta 2003 mennessä ei ole perustettu yhteisön lainsäädännön mukaista palautusjärjestelmää.

----

(1)EYVL L 365, 31.12.1994.

----

----

(2004/C 33 E/262)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2339/03

esittäjä(t): Ilda Figueiredo (GUE/NGL) komissiolle

(16. heinäkuuta 2003)

Aihe:   American Tool -yhtiön siirtäminen pois Albergaria-a-Velhasta

Monikansallisella American Tool -yhtiöllä on Albergaria-a-Velhassa eri kokoisia sahoja ja muita leikkaamis-välineitä valmistava tehdas. Yhtiö ilmoitti 27. kesäkuuta 2003 työntekijöilleen aikovansa lopettaa toimintansa Portugalissa syyskuussa, ja pani näin alulle prosessin, joka johtaa 74 työntekijän joukkoirtisanomiseen.

Yritys, joka aikoo siirtää Albergaria-a-Velhan tuotantotoiminnan Tanskaan, kertoo työntekijöille osoittamassaan kirjeessä tehtaan sulkemisen johtuvan taloudellisiin suhdanteisiin liittyvistä ja teknisistä syistä.

Tehtaan sulkeminen tulee yllättäen, sillä yrityksen ja yritysryhmän rahoitusongelmista ei ole tiedetty. Tanskan lisäksi yritysryhmällä on useita yksiköitä eri puolilla Euroopan unionia, etenkin Espanjassa ja Italiassa.

Tämän vuoksi pyydän komissiota kertomaan, onko yritys saanut tukea Euroopan unionilta, ja mikäli on, minkä verran.

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(29. elokuuta 2003)

Komissio kerää parhaillaan tietoja, joita se tarvitsee vastatakseen kysymykseen. Se ilmoittaa tuloksistaan mahdollisimman pian.

----

----

(2004/C 33 E/263)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2342/03

esittäjä(t): Paul Rübig (PPE-DE) komissiolle

(16. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Bolzanon autonomisen provinssin rakennustyöntekijöiden kassa (Cassa Edile Provincia Autonoma Bolzano) ja ulkomaisten rakennusyhtiöiden suorittamat maksut

Itävaltalainen Strabag AG -yhtiö on esittänyt syytöksen, että Bolzanon autonomiseen provinssiin työntekijöitä lähettäneiltä itävaltalaisilta rakennusyrityksiltä vaaditaan maksuja sikäläiseen rakennustyöntekijöiden kassaan (Cassa Edile), vaikka ne suorittavat sikäläisen rakennustyöntekijöiden lomista ja korvauksista annetun lain (Bauarbeiter-Urlaubs- und Abfertigungsgesetz) sekä yleisestä sosiaaliturvasta annetun lain nojalla keskeisiltä osiltaan vastaavia maksuja jo Itävallassa.

Etenkin kunnat vaativat kaksinkertaisia maksuja julkisia rakennusurakoita myönnettäessä. Lisäksi unionin kansalaisuutta vailla oleville ei myönnetä työlupia, koska kyseinen itävaltalainen yritys on Italian ammattiyhdistysten mukaan kieltäytynyt rekisteröimästä työntekijöitään kassan jäseniksi.

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(22. elokuuta 2003)

Arvoisa parlamentin jäsen tuo esiin kysymyksiä, jotka liittyvät rajat ylittävien palvelujen tarjoamisen vapauteen ja palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16 päivänä joulukuuta 1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/71/EY (3) säännöksiin.

----

(1)EYVL L 18, 21.1.1997, s. 1.

(2)EYVL C 50, 22.2.1999, s. 41.

(3)EYVL L 18, 21.1.1997.

(4)EYVL C 50, 22.2.1999.

----

----

(2004/C 33 E/264)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2344/03

esittäjä(t): Toine Manders (ELDR) komissiolle

(16. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Interreg-byrokratia

Alankomaiden Interreg-tukiasetuksessa on kohtia, jotka vaikeuttavat hallintoa tarpeettomasti. Esimerkkinä mainittakoon vaatimus, että kaikista laskuista ja palkanmaksuista on esitettävä maksutositteet, jotta tukia ylipäänsä voitaisiin myöntää. Tämä jarruttaa järjestöjen halua anoa tukia, minkä vuoksi tukipotentiaalia ei hyödynnetä täysimääräisesti.

Interreg-BMG-tuen (Benelux-Middengebied) hakeminen koetaan Alankomaissa usein raskassoutuiseksi menettelyksi: jo luonnos yksityiskohtaiseksi hankesuunnitelmaksi lopputuotteiden määrittelyineen tulee kalliiksi. Lisäksi hallinto toimii hyvin monimutkaisesti: on esitettävä todistuksia, laskuja, kopioita palkkakuiteista ja nyt vielä lisäksi maksutositteita.

Käytännössä tämä tarkoittaa, että kumppanin on joka kuukausi tarkistettava palkanmaksulistasta, ketkä ovat olleet mukana hankkeessa, ja tulostettava kyseinen lista sekä esitettävä myös maksutosite tai pankin tiliote kaikesta rahaliikenteestä. Kaikki nämä seikat löytyvät automaattisesti maksulevykkeiltä, ja ne on suhteellisen helppo löytää järjestelmästä, mutta niiden tulostaminen on hankalaa, koska listat ovat erittäin pitkiä. Asia voidaan ilmaista lyhyesti seuraavasti: vaikka kumppanin hallinto ja kirjanpito on automatisoitu, yhteisö vaatii nyt lisäksi kirjallisia tositteita/kopioita.

Lisäksi on käynyt ilmi, että erilaisten kansallisten menettelyjen ja tulkintojen vuoksi erittäin sopivat hankeideat jäävät vaille Interreg-tukea ja hukataan aivan liian paljon aikaa, koska asianmukainen koordinaatio puuttuu.

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(22. elokuuta 2003)

Komissio kerää parhaillaan tietoja, joita se tarvitsee vastatakseen kysymykseen. Se ilmoittaa tuloksistaan mahdollisimman pian.

----

----

(2004/C 33 E/265)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2375/03

esittäjä(t): Alexander de Roo (Verts/ALE) komissiolle

(16. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Sydänsimpukkakalastus uhkaa haahkoja

Päivälehti NRC-Handelsbladissa (5. kesäkuuta 2003) julkaistun uutisen mukaan on osoitettu, että kaupallinen mekaaninen äyriäiskalastus vaikuttaa kielteisesti Waddenzeen simpukoita ravinnoksi käyttäviin lintulajeihin. Eräs biologiryhmä totesi, että haahkojen (Somateria mollissima) määrä oli vähentynyt huomattavasti, jopa 50 prosenttia.

Alankomaiden matalikkoyhdistys (De Waddenvereniging) katsoo, että mekaaninen äyriäiskalastus vaurioittaa koko ekosysteemiä, koska merenpohjaa kynnetään.

Matalikkoyhdistys ja Alankomaiden lintujensuojeluyhdistys vaativat, että Waddenzeen äyriäiskalastus lopetetaan, jotta haahkapopulaatiolle aiheutuvat valtavat tuhot estetään. Talvella 1999/2000 havaittiin 21 000 kuollutta lintua. Hiljattain tehtyjen tutkimusten mukaan äyriäisten niukkuus ja haahkojen kuolemat liittyvät suoraan toisiinsa. Tieto, jonka mukaan kuolemat aiheutuvat loisista, näyttää olevan väärä.

Direktiivin 92/43/ETY (1) 6 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on toimittava erityisten suojelutoimien alueilla erityisen tehokkaasti luontotyyppien ja lajien elinympäristöjen heikentymisen sekä niitä lajeja koskevien häiriöiden estämiseksi, joita varten alueet on osoitettu, siinä määrin kuin nämä häiriöt saattaisivat vaikuttaa merkittävästi tämän direktiivin tavoitteisiin.

Tämä säännös koskee sellaisia erityisillä suojelutoimien alueilla sovellettavia nykyisiä toimia, joilla voidaan vaikuttaa luonnonvaraisten lintujen suojeluun. Sen täytäntöönpanon vuoksi näitä toimia on mahdollisesti tarkistettava, tai ne on lopetettava.

Jakaako komissio sen käsityksen, että näiden uusien tietojen vuoksi on ryhdyttävä toimiin lintujen suojelemiseksi tällä lintudirektiivin piiriin kuuluvalla alueella?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(29. elokuuta 2003)

Komissio pani vireille vuonna 2001 kaksi parlamentin jäsenen esittämää kysymystä koskevaa oikeusasiaa, joista toinen liittyy mm. kaupallista mekaanista äyriäiskalastusta ja sotilaallisia toimia Waddenzeen alueella koskevaan puitepäätökseen (asia 2001/2164) ja toinen suoraan haittavaikutuksiin, joita Waddenzeen alueen äyriäiskalastuksella on luonnonvaraisiin lintukantoihin (asia 2001/4491). Alankomaat on osoittanut Waddenzeen alueen erityiseksi suojelualueeksi luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2. huhtikuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY (2) (lintudirektiivin) perusteella, ja aluetta on ehdotettu yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21. toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (3) (luontotyyppidirektiivin) perusteella. Asiat on pantu vireille, koska Alankomaat mahdollisesti rikkoo luontotyyppidirektiivin 6 artiklan 2, 3 ja 4 kohtaa. Luontotyyppidirektiivin 7 artiklan mukaan direktiiviä sovelletaan myös lintudirektiivin perusteella luokiteltuihin erityissuojelualueisiin.

Asiat ovat parhaillaan arviointivaiheessa. Erityisen tärkeää on osoittaa mahdollinen selvä syy-seuraussuhde äyriäiskalastuksen ja luonnonvaraisten lintujen rekisteröityjen kuolemien välillä. Komissio ottaa parlamentin jäsenen toimittamat tiedot huomioon arvioidessaan, täyttääkö Alankomaat lintu- ja luontotyyppidirektiivien vaatimukset.

----

(1)EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7.

(2)EYVL L 103, 25.4.1979.

(3)EYVL L 206, 22.7.1992.

----

----

(2004/C 33 E/266)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2379/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(18. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Pienyritykset ja julkiset hankinnat

Onko komission mielestä pienyrityksillä riittävästi mahdollisuuksia tehdä julkisia hankintoja koskevia sopimuksia EU:ssa? Millä tavoin komissio aikoo pyrkiä parantamaan tilannetta? Aikooko se tarkastella mahdollisuutta alentaa sopimuksen suuruuden rajaa, joka on ilmoitettava, ja yksinkertaistaa ilmoitusmenettelyjä?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(5. syyskuuta 2003)

Vastauksena arvoisan parlamentin jäsenen kysymykseen pienten yritysten osallistumisesta julkisiin hankintoihin komissio haluaa korostaa, että se kiinnittää erityistä huomiota paremman lainsäädäntökehyksen laatimiseen, jotta hankintojen mahdollisimman suuri avoimuus taattaisiin kaikille toimijoille. Komission pääasiallisena tavoitteena on luoda todelliset eurooppalaiset sisämarkkinat julkisten hankintojen alalla, mutta myös vastata yritysten tarpeisiin yksinkertaistamisen ja avoimuuden osalta.

Julkisia hankintoja koskevien direktiivien (1) muutosehdotukset ovat parhaillaan Euroopan parlamentin ja neuvoston yhteispäätösmenettelyssä. Ehdotukset sisältävät huomattavia parannuksia nykytilanteeseen. Sen lisäksi, että ehdotuksissa yksinkertaistetaan menettelyjä, ne sisältävät toimenpiteitä, joista pienet ja keskisuuret yritykset (pk-yritykset) voivat suoraan hyötyä. Näillä toimenpiteillä annetaan muun muassa hankintaviranomaisille mahdollisuus jakaa sama hankinta pienempiin eriin, jotta niiden toteuttaminen olisi mahdollista pienille yrityksille. Lisäksi niillä helpotetaan sähköisten menettelyjen käyttöä. Tiedonsaantia on myös parannettu huomattavasti toukokuun 2002 jälkeen, mikä on seurausta ilmoitusten sisällön entistä laajemmasta standardoinnista.

Samanaikaisesti tämän lainsäädäntötyön kanssa komissio on käynnistänyt tutkimuksen, jonka tarkoituksena on mitata tarkemmin pk-yritysten mahdollisuutta osallistua julkisiin hankintoihin sisämarkkinoilla. Tutkimuksen tulokset saadaan vuoden 2003 loppuun mennessä. Ensimmäiset arviot osoittavat, että pk-yritysten osallistuminen julkisiin hankintoihin yhteisön kynnysarvojen yläpuolella on kaiken kaikkiaan tyydyttävää. On kuitenkin todettava, että useita seikkoja voidaan vielä parantaa. Suurimmat esteet pienten yritysten osallistumiselle julkisiin hankintoihin liittyvät erityisesti tiedonpuutteeseen hankinnoista ja voimassa olevista menettelyistä, liian suureen hallinnolliseen ja taloudelliseen taakkaan, hankintojen kokoon, yritysten valmistautumiseen sekä vaikeuksiin muutoksenhakukeinojen käytössä.

Komissio esittää tiedonannossaan sisämarkkinastrategiasta ja vuosien 2003—2006 painopisteistä (2) yksityiskohtaisesti ne toimet, jotka se aikoo toteuttaa tilanteen parantamiseksi. Komissio muistuttaa kuitenkin, että ”jäsenvaltioiden on osallistuttava entistä enemmän sen varmistamiseen, että sääntöjä, joista ne ovat itse sopineet, sovelletaan tehokkaasti. Jäsenvaltioiden olisi myös yksinkertaistettava kansallisia sääntöjään ja standardoitava eri hankintayksiköitä koskevia menettelyjään niin paljon kuin mahdollista, jotta yritysten olisi helpompi osallistua tarjouskilpailuihin”. Lisäksi komissio kehottaa jäsenvaltioita ”virtaviivaistamaan ja yksinkertaistamaan omaa lainsäädäntöään ja yhdenmukaistamaan menettelyjä”.

Mitä tulee yhteisön kynnysarvot alittaviin julkisiin hankintoihin, jotka kiinnostavat pk-yrityksiä eniten, yhteisön lainsäädäntö tarjoaa tiettyjä takeita yrityksille erityisesti avoimuuden, yhtäläisen kohtelun ja syrjimättömyyden suhteen. Tutkimus pk-yritysten osallistumisesta julkisiin hankintoihin voi myös olla inspiraation lähde niin talouden toimijoille kuin kansallisille lainsäätäjille ja hankintaviranomaisille. Siinä esitetään kahden oppaan muodossa tiettyjä eurooppalaisia hyviä käytänteitä, joiden avulla nämä toimijat voivat yhteisön lainsäädäntöä noudattaen toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet pk-yritysten osallistumisen laajentamiseksi.

Mitä tulee julkisia hankintoja koskevien direktiivien soveltamista koskeviin kynnysarvoihin ja erityisalojen julkisiin hankintoihin, Euroopan parlamentti hyväksyi toisessa käsittelyssä 2. heinäkuuta 2003 pidetyssä äänestyksessä neuvoston yhteisessä kannassa ilmoitetut kynnysarvot, jotka noudattavat nykyisin voimassa olevia kynnysarvoja. Näiden kynnysarvojen alentamista ei näin ollen harkita.

Ilmoitusmenettelyjen yksinkertaistamisen pitäisi toteutua, kun yhteisön tasolla hyväksytyt uudet direktiivit saatetaan asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä. Komissio aikoo lisäksi ehdottaa julkisiin hankintoihin sovellettavien muutoksenhakua koskevien direktiivien muuttamista kansallisten muutoksenhakumenettelyjen käytön parantamiseksi ja selventämiseksi.

----

(1)  Ks. neuvoston 20 päivänä maaliskuuta 2003 vahvistama yhteinen kanta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta (2000/0115 (COD)).

(2)  Ks. komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Sisämarkkinastrategia — Vuosien 2003—2006 painopisteet. KOM(2003) 238, 7.5.2003.

----

----

(2004/C 33 E/267)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2386/03

esittäjä(t): Raffaele Costa (PPE-DE) komissiolle

(18. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Terveydenhuollon edistämisprojektien rahoitus

Komissio on käyttänyt terveyden edistämistä koskevaan yhteisön ohjelmaan, ja siinä pelkästään julkisen terveydenhuollon edistämiseen, enemmän kuin 9,5 miljoonaa euroa, rahoittamalla 20 projektia. Kuinka suuret ovat olleet yksittäisten projektien kustannukset ja komission tukena maksamat kokonaissummat näille projekteille? Onko yksittäisten hankkeiden kunnollinen lopputulos varmistettu? Onko komissio valmis viipymättä julkaisemaan Internetissä analyyttisen, informatiivisen ja kunnolla dokumentoidun vastauksen?

----

----

(2004/C 33 E/268)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2389/03

esittäjä(t): Raffaele Costa (PPE-DE) komissiolle

(18. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Terveyden edistämistä koskeva ohjelma 1997—2002

Mitkä ammatilliset yhdistykset, kansalaisjärjestöt, jäsenvaltioiden hallinnolliset yksiköt ja julkiset tai yksityiset organisaatiot ovat saaneet rahoitusta tai tukea (joko jo toteutunutta tai luvattua) ja missä määrin, kun verrataan niihin toimiin, jotka mainitaan terveyden edistämistä koskevassa yhteisön ohjelmassa 1997-2002?

Voisiko komissio myös ilmoittaa, ovatko tiedossa rahoituksen todellinen kohde ja hankkeiden lopputulokset?

David Byrnen komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-2386/03 ja E-2389/03

(18. elokuuta 2003)

Parlamentti ja neuvosto hyväksyivät 16. huhtikuuta 1996 tekemällään päätöksellä N:o 645/96/EY (1) viisivuotisen terveyden edistämistä, terveydestä tiedottamista, terveyskasvatusta ja -koulutusta koskevan yhteisön toimintaohjelman, jonka kokonaismäärärahat olivat 35 miljoonaa ecua. Parlamentti ja neuvosto hyväksyivät 17. maaliskuuta 2001 tämän ohjelman jatkamisen 31. joulukuuta 2002 saakka ja ohjelman kahdelle viimeiselle vuodelle osoitetut 14,54 miljoonan suuruiset lisämäärärahat.

Päätöksen N:o 645/96/EY 7 artiklan 2 kohdan mukainen, terveyden edistämistä koskevan ohjelman väliarviointi on tehty. Sitä koskeva kertomus on julkaistu kokonaisuudessaan komission Internet-sivulla http://europa.eu.int/comm/health/index_en.html. Tämän ohjelman ja muiden kansanterveyttä koskevien ohjelmien yhteistä loppuarviointia tehdään parhaillaan. Kertomus loppuarvioinnista julkaistaan vuonna 2004.

Kaikkia terveyden edistämistä koskevasta ohjelmasta rahoitettuja hankkeita on seurattu välikertomuksen arvioinnin yhteydessä ottaen huomioon määrärahat ja loppukertomuksen. Mikäli teknisissä kertomuksissa tai rahoitusselvityksissä on ollut epäselvyyksiä, on toteutettu täydentäviä valvontatoimia, kuten käyntejä paikan päällä, jotta voidaan suorittaa tarkka tilintarkastus ja selvittää kaikki epäselvyydet ja kysymykset. Lisäksi on tehty joitakin tilintarkastukseen liittyviä käyntejä, jotka ovat perustuneet toimia koskevaan suppeaan otokseen tai tapauksiin, joissa varoja on myönnetty useille vuosille.

Liitteenä olevasta luettelosta käyvät ilmi hankkeet, joita on rahoitettu terveyden edistämistä koskevasta ohjelmasta vuodesta 1996, ja hankkeille myönnettyjen määrärahojen yksityiskohtainen erittely.

----

(1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 645/96/EY, tehty 29 päivänä maaliskuuta 1996, terveyden edistämistä, terveydestä tiedottamista, terveyskasvatusta ja -koulutusta koskevan yhteisön toimintaohjelman hyväksymisestä kansanterveyden alalla, EYVL L 95, 16.4.1996.

----

----

(2004/C 33 E/269)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2387/03

esittäjä(t): Raffaele Costa (PPE-DE) komissiolle

(18. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Infrastruktuurin rakentaminen työterveyshuollon kehittämiseksi

Euroopan unionilla on vastuu yleisestä terveydenhuollosta ja erityisesti työterveyshuollon edistämisestä. Vuoden 2002 aikana komissio on rahoittanut projektia, joka tähtää infrastruktuurin rakentamiseen työterveyshuollon kehittämiseksi, tukemalla 985 000 eurolla Essenin Federal Association of Company Health Insurance Funds -rahastoa. Projekti tähtää tukitoimien kehittämiseen jäsenvaltioissa, jotta niissä edistettäisiin työterveyshuoltoa ja siten pantaisiin toimeen unionin politiikkaa. Kysyn komissiolta, millaisia järjestelmiä kehitetään projektissa mukana oleville jäsenvaltioille? Miten komissio varautuu varmistamaan projektin onnistuneen lopputuloksen?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(14. elokuuta 2003)

Arvoisa parlamentin jäsen viittaa terveyden edistämistä, terveydestä tiedottamista, terveyskasvatusta ja -koulutusta koskevan yhteisön toimintaohjelman rahoitussopimukseen. Terveyden edistämistä työpaikoilla koskeva eurooppalainen verkosto toteuttaa parhaillaan ohjelmaa kaikissa valtioissa, kolmessa Euroopan talousalueeseen (ETA:an) kuuluvassa valtiossa ja viidessä ehdokasvaltiossa. Rahoitussopimuksen tavoitteena on muun muassa kehittää kansallisia tukirakenteita, joilla voidaan levittää ja panna täytäntöön tehokkaita strategioita ja toimenpiteitä terveyden edistämiseksi työpaikoilla.

Tukirakenteet, joita kutsutaan myös terveyden edistämistä työpaikoilla koskeviksi kansallisiksi foorumeiksi, muodostavat kansallisen tietojen ja kokemusten vaihdon foorumin, jolla myös kaikki terveyden edistämiseen työpaikalla osallistuvat sidosryhmät voivat tehdä yhteistyötä. Tiiviille yhteistyölle asetetaan yhteiset tavoitteet ja säännöt kansallisten painopisteiden ja käytäntöjen mukaisesti. Useimmissa tässä hankkeessa mukana olevissa maissa kansallisella foorumilla on epävirallinen asema, ja se tekee päätökset vapaaehtoisuuteen perustuvan yksimielisyyden pohjalta. Kansalliseen foorumiin osallistuu hallinnollisia sidosryhmiä, kuten hallituksen viranomaisia, alueviranomaisia ja muita toimivaltaisia viranomaisia, sekä työmarkkinaosapuolten, sosiaaliturvaelinten ja yksityisten tahojen edustajia, kuten yrityksiä, ammatti- ja sovittelujärjestöjä sekä rahoituslaitoksia.

Terveyden edistämistä työpaikoilla koskeva eurooppalainen verkosto valmistelee terveyden edistämistä työpaikoilla koskevan epävirallisen kansallisen foorumin perustamista alueelleen. Näissä aloitteissa hyödynnetään mahdollisimman paljon terveyden edistämistä työpaikoilla koskevia, jo perustettuja verkkoja ja terveyden edistämisessä työpaikoilla Euroopasta ja jäsenvaltioista saatuja kokemuksia, ja tarvittaessa perustetaan uusia rakenteita, kuten verkostoja tai foorumeita. Hankkeen lopulliset tulokset ja erityisesti kansallisten terveyden edistämistä työpaikoilla koskevien tukirakenteiden tilanne ja työskentelymenetelmät esitellään Dublinissa järjestettävässä terveyden edistämistä työpaikoilla koskevan eurooppalaisen verkoston neljännessä konferenssissa 14. ja 15. kesäkuuta 2004.

----

----

(2004/C 33 E/270)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2393/03

esittäjä(t): Bill Miller (PSE) komissiolle

(21. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Komission valkoinen kirja ”EU:n nuorisopolitiikan uudet tuulet”

Baijerin osavaltiossa Saksassa sijaitsevat retkeilymajat ovat määränneet asiakkaidensa ikärajaksi 26 vuotta, jotta ne voisivat saada verovapauden. Miten kyseinen valkoinen kirja (KOM(2001) 681 lopullinen.) vaikuttaa Baijerin määräämään ikärajaan? Onko ikärajojen asettaminen ensinkään laillista? Tällä hetkellä Baijeri on Saksan ainoa osavaltio, jonka retkeilymajoissa on ikäraja.

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(27. elokuuta 2003)

Nuorisoa koskevassa valkoisessa kirjassa (1)”EU:n nuorisopolitiikan uudet tuulet” ehdotetaan Euroopan unionille uutta nuorisoalan yhteistyöjärjestelmää. Tämä uusi järjestelmä, joka sisältää avoimen koordinointimenetelmän, vahvistettiin neuvoston 27. kesäkuuta 2002 antamassa päätöslauselmassa (2), ja se koskee neljää aihekohtaista politiikan painopistealuetta: osallistuminen, tiedotus, nuorisoasioita koskevan tietämyksen lisääminen ja vapaaehtoistyö.

Valkoinen kirja on siten ensimmäinen askel kohti lisääntyvää yhteistyötä nuorisopolitiikan alalla, ja siinä voidaan käsitellä vain rajallista määrää nuorten määrittämiä aihekohtaisia painopistealueita. Näin myös otetaan jäsenvaltiot täysimääräisesti huomioon ja noudatetaan toissijaisuusperiaatetta tällä alalla. Valkoisen kirjan tarkoituksena on asettaa laajat poliittiset toimintalinjat nuorisopolitiikalle Euroopassa eikä käsitellä verotukseen liittyviä kysymyksiä.

----

(1)  KOM(2001) 681 lopullinen.

(2)  Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöslauselma, annettu 27 päivänä kesäkuuta 2002, nuorisoalan eurooppalaisista yhteistyöpuitteista (EYVL C 168, 13.7.2002, s. 2).

----

----

(2004/C 33 E/271)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2394/03

esittäjä(t): Bill Miller (PSE) komissiolle

(21. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Komission valkoisen kirjan ”EU:n nuorisopolitiikan uudet tuulet” tila

Mikä on komission valkoisen kirjan ”EU:n nuorisopolitiikan uudet tuulet” tila tällä hetkellä (1)?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(29. elokuuta 2003)

Komission julkaisemat valkoiset kirjat ovat asiakirjoja, jotka sisältävät ehdotuksia yhteisön toimiksi tietyllä alalla. Valkoinen kirja voi neuvoston ottaessa sen myönteisesti vastaan johtaa unionin toimiin asianomaisella alalla.

Komissio ehdottaa 21. marraskuuta 2001 hyväksymässään EU:n nuorisopolitiikan uusia tuulia koskevassa valkoisessa kirjassa erityisesti, että nuorisoalalla toteutettaisiin yhteistyö, joka kattaa seuraavat neljä ensisijaista tavoitetta: osallistuminen, tiedottaminen, vapaaehtoistyö ja valistustyö nuorisoasioissa.

Neuvosto antoi 27. kesäkuuta 2002 päätöslauselman (2), jossa se ottaa myönteisesti vastaan komission valkoisen kirjan nuorisoalan eurooppalaisista yhteistyöpuitteista. Päätöslauselman myötä pannaan täytäntöön valkoisessa kirjassa esitetyt ehdotukset.

Komissio laati jäsenvaltioiden ehdotusten pohjalta osallistumista ja tiedottamista koskevan valmisteluasiakirjan (3) sekä ehdotuksen yhteisiksi tavoitteiksi (4). Neuvosto keskusteli näistä komission asiakirjoista toukokuussa 2003.

Valistustyön nuorisoasioissa ja vapaaehtoistyön osalta komissio aikoo toimia vastaavasti. Jäsenvaltiot käsittelevät parhaillaan näitä kahta ensisijaista tavoitetta.

----

(1)  KOM(2001) 681 lopullinen.

(2)EYVL C 168, 13.7.2002.

(3)  Komission yksiköiden valmisteluasiakirja: Raportti jäsenvaltioiden vastauksista nuorten osallistumista ja heille tiedottamista koskevaan kyselyyn, SEK(2003) 465.

(4)  Komission tiedonanto neuvostolle: Valkoisen kirjan ”EU:n nuorisopolitiikan uudet tuulet” seuranta — Ehdotus nuorten osallistumista ja heille tiedottamista koskeviksi yhteisiksi tavoitteiksi nuorisoalan eurooppalaisista yhteis-työpuitteista 27. kesäkuuta 2002 annetun neuvoston päätöslauselman pohjalta, KOM(2003) 184 lopullinen.

----

----

(2004/C 33 E/272)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2404/03

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(21. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Kanin epitsoottisen enterokoliitin torjuntaan käytettävä sinkkibasitrasiini, joka on yhteisön lainsäädännön vuoksi kielletty Belgiassa, mutta jota käytetään uudestaan Alankomaissa ja Ranskassa

Neuvoston 17. joulukuuta 1998 antaman asetuksen (EY) N:o 2821/98 (1) rehujen lisäaineista annetun neuvoston direktiivin 70/524/ETY (2) muuttamisesta siltä osin kuin se koskee tiettyjen antibioottien hyväksymisen peruuttamista sovelletaan kieltoon käyttää sinkkibasitrasiinia rehujen lisäaineena. Kasvattajat käyttävät sinkkibasitrasiinia muun muassa kanin epitsoottisen enterokoliitin ehkäisemiseksi. Belgian hallitus on kieltänyt asetuksen mukaisesti sinkkibasitrasiinin käytön. Ongelmana on, että tuotetta markkinoiva yritys Allpharma haki sinkkibasitrasiinin rekisteröintiä lääkeaineeksi myöhässä. Nyt kasvattajat eivät voi käyttää mitään tuotetta tämän taudin torjumiseksi. Alankomaissa ja Ranskassa sinkkibasitrasiinin käyttö on poikkeustapauksissa sallittua. Tämä aiheuttaa epäreilua kilpailua belgialaisten ja alankomaalaisten tai ranskalaisten kasvattajien välillä.

Onko komissio tietoinen, että Alankomaat ja Ranska ovat sallineet uudestaan sinkkibasitrasiinin käytön, vaikka tuote on yhteisön lainsäädännön mukaan kielletty, ja että markkinat vääristyvät tämän vuoksi?

Sinkkibasitrasiini on ainoa tällä hetkellä tunnettu keino torjua kanin epitsoottista enterokoliittia. Myöntääkö komissio, että tämä tilanne vääristää markkinoita?

Jos myöntää, aikooko komissio ryhtyä toimiin ratkaisun löytämiseksi?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(1. syyskuuta 2003)

Rehujen lisäaineista 23 päivänä 1970 marraskuuta annetulla neuvoston direktiivillä 70/524/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (EY) 2821/98, kielletään sinkkibasitrasiinin käyttö lisäaineena kasvunedistämiseen, ei eläinlääkkeiden vaikuttavana aineena tiettyjen sairauksien hoitoon tai ehkäisyyn.

Eläinlääkkeiden luvanantoa säädellään eläinlääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6 päivänä marraskuuta 2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (3). Kyseisen direktiivin 6 artiklassa säädetään, että luvan myöntämisen ennakkoedellytys on, että vaikuttava aine sisältyy asetuksen (ETY) N:o 2377/90 (4) liitteeseen I, II tai III. Sinkkibasitrasiini on lisätty kyseisen asetuksen liitteeseen I 27. maaliskuuta 2003 (5). Siksi toimivaltaisten viranomaisten on täysin laillista myöntää myyntilupa sinkkibasitrasiinia sisältävälle eläinlääkkeelle kanin epitsoottisen enterokoliitin hoitoon edellyttäen, että valmisteen laatu, turvallisuus ja teho on osoitettu.

Direktiivin 2001/82/EY 7 artiklan mukaisesti jäsenvaltio voi, jos terveystilanne niin vaatii, myöntää toisessa jäsenvaltiossa luvan saaneelle eläinlääkkeelle myyntiluvan tai sallia kyseisen lääkkeen antamisen eläimille. Belgian viranomaisilla on näin ollen toimivalta ratkaista, ovatko tällaiset toimenpiteet oikeutettuja tässä tapauksessa. Komissio ei voi kommentoida markkinoiden mahdollista vääristymistä, joka aiheutuu jäsenvaltioiden omaan toimivaltaansa kuuluvalla alalla tekemistä päätöksistä.

----

(1)EYVL L 351, 29.12.1998, s. 4.

(2)EYVL L 270, 14.12.1970, s. 1.

(3)EYVL L 311, 28.11.2001.

(4)  Neuvoston asetus (ETY) N:o 2377/90, annettu 26 päivänä kesäkuuta 1990, yhteisön menettelystä eläinlääkejäämien enimmäismäärien vahvistamiseksi eläinperäisissä elintarvikkeissa, EYVL L 224, 18.8.1990.

(5)EUVL L 81, 28.3.2003.

----

----

(2004/C 33 E/273)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2411/03

esittäjä(t): Karl-Heinz Florenz (PPE-DE), Willi Görlach (PSE), Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE), Christa Klaß (PPE-DE) ja Dagmar Roth-Behrendt (PSE) komissiolle

(21. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Yritysten keittiöistä peräisin oleva ruokajäte

Kirjalliseen kysymykseen E-1154/03 (1) komission antaman vastauksen perusteella esitämme seuraavat lisäkysymykset:

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(14. elokuuta 2003)

Täydennyksenä vastaukseen, jonka komissio äskettäin antoi arvoisan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen E-1154/03, komissio vahvistaa, että vastauksessa mainittua tietoa entisten elintarvikkeiden keräämisestä ja käsittelystä ei ole vielä saatavilla.

Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on valvottava lainsäädännön noudattamista ja varmistettava, ettei ateriajätettä syötetä laittomasti hyötyeläimille ja että se hävitetään turvallisesti. Komission elintarvike- ja eläinlääkintävirasto seuraa edelleen tilannetta varmistaakseen lainsäädännön yhdenmukaisen täytäntöönpanon.

Jäsenvaltioiden on muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden terveyssäännöistä 3 päivänä lokakuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1774/2002 (2) 35 artiklan mukaisesti ilmoitettava komissiolle asetuksen noudattamiseksi toteutetuista toimenpiteistä vuoden kuluessa sen voimaantulosta. Komissio varmistaa asianmukaisin toimin, että se saa tämän tiedon ajallaan.

----

(1)EUVL C 268 E, 7.11.2003, s. 177.

(2)EYVL L 273, 10.10.2002, s. 1.

----

----

(2004/C 33 E/274)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2465/03

esittäjä(t): Giuseppe Gargani (PPE-DE), Fiorella Ghilardotti (PSE) ja Enrico Ferri (PPE-DE) komissiolle

(23. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Tekijänoikeusdirektiivin 2001/29/EY soveltaminen jäsenmaissa

Euroopan parlamentti ja neuvosto antoivat 22. toukokuuta 2001 direktiivin 2001/29/EY (1) tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa. Mihin toimiin Euroopan komissio aikoo ryhtyä valvoakseen ja varmistaakseen, että jäsenvaltiot saattavat sen oikein osaksi kansallista lainsäädäntöään?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(4. syyskuuta 2003)

Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22. toukokuuta 2001 annetun direktiivin 2001/29/EY (2) hyväksymisen jälkeen ja jo ennen kuin direktiivi tuli voimaan sen julkaisupäivänä eli 22. kesäkuuta 2001 komissio aloitti suunnitelmalliset toimet avustaakseen jäsenvaltioita direktiivin oikea-aikaisessa ja asianmukaisessa saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä. Jäsenvaltioiden kanssa järjestettiin aiheesta kaikkiaan neljä epävirallista kokousta: toukokuussa 2001, joulukuussa 2001, kesäkuussa 2002 sekä lokakuussa 2002. Lisäksi komission edustajat vierailivat jäsenvaltioiden pääkaupungeissa käydäkseen toimivaltaisten viranomaisten kanssa kahdenvälisiä neuvotteluja direktiivin täytäntöönpanosta. Aiheesta keskusteltiin myös tekijänoikeuksia käsittelevän yhteyskomitean ensimmäisessä kokouksessa 10. maaliskuuta 2003. Direktiivin 2001/29/EY 12 artiklan nojalla perustettu yhteyskomitea koostuu jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten edustajista, ja sen puheenjohtajana on komission edustaja. Lisäksi komissio lähetti kaikille jäsenvaltioille kirjeen, jossa se muistutti direktiivin pikaisen täytäntöönpanon tärkeydestä yhteisön kansainvälisten sitoumusten toteutumisen kannalta (direktiivin myötä yhteisö ja sen jäsenvaltiot panevat täytäntöön WIPO:n tekijänoikeussopimuksen sekä WIPO:n esitys- ja äänitesopimuksen, jotka Maailman henkisen omaisuuden järjestö WIPO hyväksyi 20. joulukuuta 1996).

Jäsenvaltioiden oli määrä saattaa direktiivi 2001/29/EY osaksi kansallista lainsäädäntöä 22. joulukuuta 2002 mennessä. Tanska ja Kreikka pääsivät tähän tavoitteeseen määräajassa. Italia saattoi direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään huhtikuussa 2003 ja Itävalta kesäkuussa 2003. Komissio on saanut näiltä neljältä jäsenvaltiolta viralliset ilmoitukset kansallisista täytäntöönpanosäännöksistä. Saksa on antanut täytäntöönpanoa koskevan lain heinäkuussa 2003. Muiden jäsenvaltioiden odotetaan saattavan direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöä vuoden 2003 kuluessa. Perustamissopimusten valvojana komissio jatkaa rikkomismenettelyjä niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka eivät vielä ole ilmoittaneet direktiivin saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä.

----

(1)EYVL L 167, 22.6.2001, s. 10.

(2)EYVL L 167, 22.6.2001.

----

----

(2004/C 33 E/275)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2479/03

esittäjä(t): Daniel Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE) komissiolle

(24. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Thaimaalaiset, filippiiniläiset ja indonesialaiset tonnikalasäilykkeet

Thaimaa, Filippiinit ja Indonesia hyötyvät 1. heinäkuuta 2003 alkaen EU:n tonnikalasäilykkeiden vientikiintiöstä, jossa arvotulli on laskettu 12 prosenttiin neuvoston 5. kesäkuuta 2003 CN-koodeihin 16041411, 16041418 ja 16042070 kuuluvien tonnikalasäilykkeiden tuontia koskevan tariffikiintiön avaamisesta ja hallinnoinnista antaman asetuksen (EY) N:o 975/2003 (1) mukaisesti.

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(29. elokuuta 2003)

Terveyttä koskevat vaatimukset, joita sovelletaan kalastustuotteiden, muun muassa tonnikalan, tuonnissa Indonesiasta, Filippiineiltä ja Thaimaasta, on vahvistettu komission päätöksissä 94/324/EY (2), 95/190/EY (3) ja 94/325/EY (4) (sellaisina kuin ne ovat muutettuina).

----

(1)EUVL L 141, 7.6.2003, s. 1.

(2)  Komission päätös 94/324/EY, tehty 19 päivänä toukokuuta 1994, Indonesiasta peräisin olevien kalastus- ja vesiviljelytuotteiden tuontia koskevista erityisvaatimuksista, EYVL L 145, 10.6.1994.

(3)  Komission päätös 95/190/EY, tehty 17 päivänä toukokuuta 1995, Filippiineiltä peräisin olevien kalastus- ja vesiviljelytuotteiden erityisten tuontiedellytysten vahvistamisesta, EYVL L 123, 3.6.1995.

(4)  Komission päätös 94/325/EY, tehty 19 päivänä toukokuuta 1994, Thaimaasta peräisin olevien kalastus- ja vesiviljelytuotteiden tuontia koskevista erityisvaatimuksista, EYVL L 145, 10.6.1994.

(5)  Neuvoston direktiivi 91/493/ETY, annettu 22 päivänä heinäkuuta 1991, terveyttä koskevista vaatimuksista kalastustuotteiden tuotannossa ja saattamisessa markkinoille, EYVL L 268, 24.9.1991.

----

----

(2004/C 33 E/276)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2501/03

esittäjä(t): Anne Jensen (ELDR) komissiolle

(29. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Budjettikohta B3-4000 vuonna 2002

Vuonna 2002 komissio myönsi varoja talousarvion alamomentista B3-4000 ohjelmiin ”yrityksen sosiaalinen vastuu”, ”teolliset suhteet”, ”sosiaalinen vuoropuhelu” ja ”rahoitusosakkuus”. Joihinkin hankkeisiin on haettu komissiolta varoja ja myös saatu niitä. Kysymyksen esittäjä ei ole kiinnostunut rahoitusta saaneiden hankkeiden määrästä vaan seuraavasta:

Voiko komissio ilmoittaa, kuinka moneen edellä mainittuihin ohjelmiin sisältyvään hankkeeseen on haettu varoja? Samoin pyydän ilmoittamaan, kuinka suuri osuus kyseisiin ohjelmiin lukeutuvista hankkeista on hylätty?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(22. elokuuta 2003)

Komissio sai vuonna 2002 kaiken kaikkiaan 307 hakemusta, jotka liittyivät budjettikohtaan Β3-4000. Hakemuksista hyväksyttiin 125. Toisin sanoen hyväksymisprosentti oli 41.

Seuraavassa on vastaava erittely alaohjelmittain:

----

----

(2004/C 33 E/277)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2505/03

esittäjä(t): Maurizio Turco (NI) komissiolle

(29. heinäkuuta 2003)

Aihe:   EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukainen menettely 2001/2151 Italian tasavaltaa vastaan Televisio ilman rajoja -direktiivin 89/552/ETY 226 artiklan rikkomisen vuoksi

Vuonna 2001 komissio aloitti Italiaa vastaan EY:n perustamissopimuksen mukaisen rikkomusmenettelyn n:o 2001/2151, joka koski neuvoston direktiivin 89/552/ETY (1) täytäntöönpanoa (muutettuna direktiivillä 97/36/EY (2)).

20. maaliskuuta 2002 se päätti (PV (2002) 1560) lähettää virallisen huomautuksen Italian viranomaisille.

Carat Exportin äskettäin tekemän tutkimuksen mukaan Italiassa mainosten määrä (435 mainosta) on kaksinkertainen Saksaan (220) ja Ranskaan (260) verrattuna.

Televiranomaisten (Italian laissa määrätty taho, joka valvoo kyseisten määräysten noudattamista) raporteissa vuosista 2000 (kohta 8.1.), 2001 (kohta 2.5.1.) ja 2002 (kohta 3.12.1.) sanotaan, että se on aloittanut tutkimukset ja muut toimet selvittääkseen, mitä mainoksia ja sponsorointia koskevia rikkomuksia televisiolähetyksissä on tehty.

Onko komissio sitä mieltä, että Italian valtio on direktiivin 89/552/ETY mukaisesti riittävästi valvonut lähetystoiminnan harjoittajia kaupallisen mainonnan kannalta (mainosten ajoitus, mainoskatkot, mainosten määrä, ostoskanava, kaupalliset tiedotteet)?

Onko komission mielestä menetelmä, jolla tutkitaan onko direktiivin määräyksiä rikottu ja jonka Italian hallitus on hyväksynyt täytäntöön pannessaan direktiivin, tarkoitukseensa sopiva? Onko komission mielestä Italian viranomaisten tulkinta määräyksistä direktiivin kirjaimen mukainen?

Tietääkö komissio, kuinka monta rikkomusta televiranomaiset näyttivät toteen vuosina 1999—2002 ja kuinka monta seuraamusta sen johdosta määrättiin?

Ovatko komission mielestä televiranomaiset panostaneet riittävästi työvoimaa ja varoja sille lain mukaan kuuluvien tehtävien tehokkaaseen hoitamiseen?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(1. syyskuuta 2003)

Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsema rikkomisesta johtuva menettely perustui komission vuonna 1999 suorittamaan seurantaan. Seurantatulokset antoivat aiheen epäillä, valvoivatko Italian viranomaiset riittävästi ”televisio ilman rajoja” -direktiivin (3) IV luvun täytäntöönpanosäännösten soveltamista. Italian viranomaiset totesivat vastineessaan, että seurantajakso ajoittui siirtymäkauteen, jolloin toimivaltuudet siirrettiin yleisradiotoiminnan ja julkaisutoiminnan sääntöjä valvovalta viranomaiselta ja viestintäministeriöltä uudelle viranomaiselle. Viranomaisten mukaan tilanne on sittemmin parantunut huomattavasti.

Komissio pyysi lisätietoja mainontasääntöjen valvonnan parantumisesta, ja Italian viranomaiset antoivat 21. toukokuuta 2003 tyydyttävät vastaukset komission esittämiin kysymyksiin. Valvontahenkilöstön määrä oli kasvanut noin 30 prosenttia vuosien 2000 ja 2002 välisenä aikana (4,5:stä 6:een kokopäiväiseen työntekijään). Taloudelliset resurssit olivat samanaikaisesti kaksinkertaistuneet (61 000 eurosta 122 000 euroon). Italian viranomaisten mukaan yleisradiopalvelun harjoittajia vastaan aloitettiin 198 oikeudenkäyntiä vuonna 1999 ja 497 oikeudenkäyntiä vuonna 2000. Nykyistä menettelyä on tiettävästi yksinkertaistettu äskettäin annetulla ylioikeuden tuomiolla, ja siksi televiranomaiset voivat entistä helpommin määrätä tehokkaita seuraamuksia.

Koska direktiivin soveltaminen oli olennaisesti parantunut, komissio päätti 9. heinäkuuta 2003 lopettaa tapauksen käsittelyn. Tästä huolimatta komissio voi käynnistää tai jatkaa rikkomisesta johtuvia menettelyjä, jotka koskevat tiettyjä Italiassa sovellettuja mainontakäytäntöjä.

----

(1)EYVL L 298, 7.10.1989, s. 23.

(2)EYVL L 202, 30.7.1997, s. 60.

(3)  Neuvoston direktiivi 89/552/ETY, annettu 3 päivänä lokakuuta 1989, televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta, sellaisena kuin se on muutettuna 30 päivänä kesäkuuta 1997 annetulla parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/36/EY.

----

----

(2004/C 33 E/278)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2519/03

esittäjä(t): Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) ja Françoise Grossetête (PPE-DE) komissiolle

(29. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Saksan pakollinen panttijärjestelmä

Virvoitusjuomien, oluen ja veden kertakäyttöisiin pakkauksiin sovellettavan pakollisen panttijärjestelmän käyttöönotto Saksassa 1. tammikuuta 2003 alkaen on johtanut tuontiyritysten vakavaan epäsuoraan syrjintään. Tämän tölkkejä ja kertakäyttöisiä muovi- ja lasipulloja koskevan pakollisen panttijärjestelmän seurauksena Saksan vähittäismyyjät ovat poistaneet nämä pakkaukset liikkeistään, koska niiden talteenotto on monimutkaista, epähygieenistä ja kallista.

Tästä on seurannut, että virvoitusjuomien, vesien ja oluen maahantuonti on pysähtynyt lähes kokonaan. Ulkomaiset yritykset voivat toimittaa tuotteitaan Saksan markkinoille vain kertakäyttöisissä pakkauksissa tuontikuljetusten etäisyyksien ja yritysten rakenteen vuoksi. Saksalaiset yritykset ovat säilyttäneet tai jopa kasvattaneet markkinaosuuksiaan, koska ne voivat toimittaa tuotteensa uudelleen täytettävissä pakkauksissa, joihin uudet pakolliset panttisäännöt eivät vaikuta.

Ria Oomen-Ruijten esitti asiaa koskevia kysymyksiä 1. heinäkuuta pidetyn täysistunnon keskustelussa pakkauksista ja pakkausjätteistä ja sai komission jäseneltä Margot Wallströmiltä seuraavan vastauksen: ”Komission jäsen Bolkestein ja minä olemme tehneet selväksi, että emme ole tyytyväisiä Saksan tämänhetkiseen tilanteeseen, ja olemme kehottaneet Saksan hallitusta luomaan yhteisön lainsäädännön mukaisen palautusjärjestelmän, joka voi toimia myös koko maan kattavan kertakäyttöpantin pohjalta. Olemme ryhtymässä toimenpiteisiin ja jatkamme niitä vastedeskin.”

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(29. elokuuta 2003)

Tapauksen tausta on selitetty komission 3. heinäkuuta 2003 antama vastauksessa kirjalliseen kysymykseen 1549/03 (1).

Komissio antaa seuraavan vastauksen parlamentin jäsenten esittämiin lisäkysymyksiin: Sisämarkkinoista vastaava komissaari Frits Bolkestein ja ympäristöasioista vastaava komissaari Margot Wallström esittivät 15. toukokuuta 2003 päivätyssä kirjeessään Saksan ympäristöministerille Jürgen Trittinille näkemyksensä siitä, että Saksan soveltama kertakäyttöisten pakkausten järjestelmä voi rikkoa EY:n perustamissopimuksen 28 artiklaa ja pakkauksista ja pakkausjätteistä 20. joulukuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY (2) 7 artiklaa. Ministeri Trittin vastasi 6. kesäkuuta, 7. heinäkuuta ja 18. heinäkuuta 2003 päivätyillä kirjeillä, joissa hän mainitsee, että Saksan hallitus on päättänyt ottaa käyttöön yhteisön lainsäädännön mukaisen palautusjärjestelmän 1. lokakuuta 2003 ja että jäljellä oleva aika ennen mainittua määräaikaa käytetään järjestelmän käytännön toteuttamiseen liittyvien ongelmien ratkaisemiseen.

Kansleri Gerhard Schröder antoi 18. heinäkuuta 2003 päivätyssä kirjeessään komission puheenjohtajalle Romano Prodille henkilökohtaisen sitoumuksensa siitä, ettei Saksan hallitus enää hyväksy määräajan 1. lokakuuta 2003 ylittävää siirtymäkautta.

Romano Prodi vastasi Gerhard Schröderille 23. heinäkuuta 2003 ja toi kirjeessään esille jatkuvan huolensa pakollisesta panttijärjestelmästä, jota Saksa soveltaa edelleen. Erityisesti järjestelmän tuontiin kohdistuvien vaikutusten vuoksi Romano Prodi pyysi Gerhard Schröderiä ensinnäkin harkitsemaan mahdollisuutta keskeyttämään järjestelmän soveltamisen nykyisessä muodossaan, kunnes koko Saksan alueella toimiva palautusjärjestelmä on otettu käyttöön. Lisäksi Romano Prodi toi esille sen, että komissio on käynnistettävä rikkomista koskeva menettely Saksaa vastaan, ellei Saksassa ole 1. lokakuuta 2003 mennessä otettu käyttöön yhteisön lainsäädännön mukaista palautusjärjestelmää.

----

(1)EUVL C 11 E, 15.1.2004, s. 192.

(2)EYVL L 365, 31.12.1994. s. 10.

----

----

(2004/C 33 E/279)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2529/03

esittäjä(t): David Bowe (PSE) komissiolle

(29. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Lävistykset

Pitääkö komissio tarpeellisena antaa ehdotuksia kaupallisten tatuointi- ja lävistyspalvelujen toimilupia koskevista yhteisistä vähimmäisnormeista EU:ssa? Ne edistäisivät kansanterveydellisiä etuja ja estäisivät sheffieldiläisen Daniel Hindlen kuoleman kaltaisia tarpeettomia tragedioita. Jos komissio ei pidä ehdotuksia tarpeellisina, voisiko se perustella kantansa?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(29. elokuuta 2003)

Komissio on tietoinen terveydellisistä epävarmuustekijöistä, jotka liittyvät tatuointeihin ja lävistyksiin.

Jotkin jäsenvaltiot, muun muassa Yhdistynyt kuningaskunta, ovat ottaneet hiljattain käyttöön kansallisia toimenpiteitä, jotka koskevat tatuointi- ja lävistyskäytäntöjen turvallisuus- ja hygienianäkökohtia. Kuten arvoisa parlamentin jäsen on todennut, käytössä ei ole yhteisön laajuisia yhdenmukaistettuja toimenpiteitä eikä standardeja.

Kuluttajien terveyden suojelun johdonmukaisen ja yhtenäisen korkean tason takaamiseksi komissio on käynnistänyt toiminnan, jossa kerätään ja arvioidaan kaikkia tarvittavia tietoja tatuointien ja lävistysten terveysnäkökohdista. Toiminta kuuluu äskettäin perustettuun Euroopan kemiallisten riskien tietojärjestelmä -hankkeeseen, jossa käsitellään kuluttajien altistumista tuotteista/tavaroista vapautuville kemikaaleille (EIS-CHEMRISKS). Hankkeessa järjestetään eri aihepiireihin keskittyviä kokouksia ja seminaareja alan tiedemiehille ja asiantuntijoille. Tietojen keruu painottuu seuraaviin aiheisiin: kemikaalien tyypit ja turvallisuustiedot, jotka tukevat kemikaalien käyttöä tatuoinnissa, tatuointeja ja lävistyksiä koskevat kansalliset säännöt unionin alueella ja muualla, tatuointien ja lävistysten yhteydessä todetut terveydelle haitalliset vaikutukset sekä hygieniakäytännöt ja -vaatimukset samoin kuin koulutusvaatimukset.

Komissio julkaisi äskettäin tämän toiminnan pohjalta kolme valmisteluasiakirjaa: katsauksen julkaistuihin raportteihin, joissa käsitellään tatuointien ja lävistysten yhteydessä todettuja terveydelle haitallisia vaikutuksia, yhteenvedon unionissa ja muualla voimassa olevista, tatuointeja ja lävistyksiä koskevista säännöksistä sekä muistion, joka koskee Isprassa, Italiassa, 5.-6. toukokuuta 2003 järjestettyä asiantuntijaseminaaria (1).

Toimintaan osallistuvat asiantuntijat saanevat nämä asiakirjat piakkoin lopulliseen muotoon. Komission on tarkoitus toimittaa asiakirjat komission tiedekomiteoiden käsiteltäviksi, ennen kuin päätetään tarvittavista jatkotoimista.

Lisäksi komissio on tilannut erillisen selvityksen, jossa tutkitaan lävistyksissä käytettyjen metalliseosten puhtausvaatimuksia, varsinkin niiden nikkelipitoisuutta sekä niistä mahdollisesti aiheutuvia ihoallergioita (kosketusallergioita). Selvitys on annettu myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean (SCTEE:n) arvioitavaksi. Komissio päättää mahdollisista tarvittavista toimenpiteistä SCTEE:n lausunnon perusteella.

----

(1)  http://europa.eu.int/comm/consumers/cons_safe/news/eis_tattoo_proc_052003_en.pdf http://europa.eu.int/comm/consumers/cons_safe/news/eis_tattoo_risk_052003_en.pdf http://europa.eu.int/comm/consumers/cons_safe/news/eis_tattoo_reg_052003_en.pdf.

----

----

(2004/C 33 E/280)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2534/03

esittäjä(t): Margrietus van den Berg (PSE) komissiolle

(29. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Rajaseudun koululaiset

Alankomaiden rajakuntien on jo pitkään täytynyt hoitaa Saksan puolella rajaa asuvien mutta Alankomaiden puolella peruskoulua käyvien alankomaalaisten perheiden lasten koulutus. Esimerkiksi Beekin (Ubbergenin) Biezenkampin peruskoulun 800 koululaisista tällaisia on 33. Losserin kunnassa heitä on 35 ja Groesbeekissä 19. Maastrichtin kunnassa on 200 Belgiasta tulevaa koululaista.

Kunta ei saa minkäänlaista valtiontukea näitä rajaseudun koululaisia varten, koska peruskoulun infrastruktuurille myönnetään rahoitusta kunnassa asuvien 0—19-vuotiaiden lasten määrän perusteella.

Kesäkuun 2. päivänä 2003 julkaistiin Saksaan muuttaneita Alankomaiden kansalaisia koskeva tutkimus, jonka oli tilannut muun muassa Geldrelandin ja Overrijsselin lääni ja Euregio. Tällä hetkellä Saksan puoleisella rajaseudulla elää noin 18 500 Alankomaiden kansalaista, ja on arvioitu, että heidän määränsä kasvaa vuosien 2003 ja 2007 aikana 20 000—40 000:een.

Jos tämän kasvun vuoksi oppilasmäärä lisääntyy samansuuntaisesti, esimerkiksi Biezenkampin peruskoulussa rajan toiselta puolen tulevien koululaisten määrä kohoaisi vuoteen 2007 mennessä vielä 30—60 hengellä. Infrastruktuuriongelmaan on löydettävä ratkaisu.

Rajaseuduilla kokeillaan uutta eurooppalaista yhteistyötä. Juuri näillä alueilla saadaan koulutusalan yhteistyössä hyötyä Euroopan integraatiosta.

Katsooko komissio, että olisi ryhdyttävä toimiin lisäkustannuksien korvaamiseksi kunnille?

Näkeekö komissio mahdollisuuksia kannustaa jäsenvaltioita ryhtymään tällaisiin toimiin, jotta rajaseudun yhteistyötä helpotetaan, ja siitä tehdään pysyvämpää?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(27. elokuuta 2003)

Komissio yhtyy arvoisan parlamentin jäsenen huoleen rajaseudulla asuviin ja naapurimaassa koulua käyviin oppilaisiin liittyvistä infrastruktuurikustannuksista. Oppilaiden ja opiskelijoiden liikkumisen edistäminen on keskeisellä sijalla yhteisön koulutuspolitiikassa.

Jäsenvaltioiden koulutusjärjestelmien järjestäminen ja rahoittaminen eivät kuitenkaan kuulu yhteisön toimivaltaan. EY:n perustamissopimuksen 149 artiklassa todetaan selvästi: ”Yhteisö myötävaikuttaa korkealaatuisen koulutuksen kehittämiseen rohkaisemalla jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä [...] pitäen täysin arvossa jäsenvaltioiden vastuuta opetuksen sisällöstä ja koulutusjärjestelmän järjestämisestä”. Tämän vuoksi komissiolla ei ole toimivaltaa puuttua asiaan, joka koskee lasten koulunkäynnin kustannuksia toisessa maassa.

----

----

(2004/C 33 E/281)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2560/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(4. elokuuta 2003)

Aihe:   Käsityötaiteen tukeminen

Äskettäin tehdyn tutkimuksen mukaan Italiassa on EU-maista eniten käsityöläisyrityksiä ja käsityöläisiä. Käsityöteollisuus, jonka alalla yrityksiä on noin puolitoista miljoonaa ja työntekijöitä yli kolme miljoonaa, on yksi Italian talouden tukipylväitä, ja se muodostaa noin 15 prosenttia koko maan BKT:stä. Kuitenkaan käsityöteollisuudella ei ole yhtenäistä lainsäädäntöä, vaikka se on tärkeä osa taloutta kaikissa unionin valtioissa. Esimerkiksi Ranskassa ja Italiassa voimassa olevat säännökset ovat aivan erilaisia kuin Saksassa ja Itävallassa.

Suuntaus talouden eri sektorien harmonisointiin johtaa vain pk-yritysten esille nostamiseen ja sääntelyyn yleisellä tasolla, mutta käsityöyritykset unohdetaan ja ad hoc -toimintatapoja ei tälle alalle tarjota, vaikka se on tuotannon pohjana suurimmalle osalle EU:n yrityksiä. Lisäksi vieläkään ei ole tehty täydellistä tutkimusta EU:n käsityöläisyrityksistä eikä ole määritelty ”eurooppalaista käsityöläisyritystä”.

Käsityöteollisuus kuitenkin ilmentää EU:n eri kulttuureja, minkä vuoksi sitä olisi suojeltava ja tuettava kaikissa muodoissaan.

Voisiko komissio kertoa,

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(5. syyskuuta 2003)

----

(1)  59, rue Cambronne — 75015 Paris. — ch.beaux.arts@wanadoo.fr.

----

----

(2004/C 33 E/282)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2570/03

esittäjä(t): Maurizio Turco (NI) komissiolle

(6. elokuuta 2003)

Aihe:   Saksan liittotasavallassa kirkkoon kuulumattomien työttömien työttömyyskorvauksista perittävä kirkollisvero

Koska edellä mainittu käytäntö on vastoin Saksan perustuslain takaamaa uskonnonvapautta sekä tasavertaisen kohtelun, valtion maallisuuden ja valtion ja kirkon erottamisen periaatteita, voiko komissio ilmoittaa, onko se tietoinen edellä esitetyistä seikoista, ja jos on, niin onko se tehnyt kyseistä asiaa koskevia aloitteita, ja jos on, niin mitä aloitteita?

Katsooko komissio, että edellä mainitut seikat ovat ristiriidassa yhteisön säännöstön kanssa?

Jos edellä mainittuun asiaan ei löydetä ratkaisua, mitä virallisia aloitteita Euroopan unioni voisi tehdä suhteessa Saksan liittotasavaltaan, jotta uskonnonvapauden periaatteen noudattaminen voitaisiin turvata?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(15. syyskuuta 2003)

Asia johon viitataan ei kuulu yhteisön toimivaltaan.

----

----

(2004/C 33 E/283)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2580/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(6. elokuuta 2003)

Aihe:   Väärennettyjen euroseteleiden tuotannon oletettava yleistyminen euroa rinnakkaisvaluuttana käyttävissä harvaan asutuissa valtioissa

Lähde: alankomaalaisen päivälehden Rotterdams Dagbladin 18. heinäkuuta 2003 ilmestynyt numero.

Michaele Schreyerin komission puolesta antama vastaus

(18. syyskuuta 2003)

Komissio kerää parhaillaan tietoja, joita se tarvitsee vastatakseen kysymykseen. Se ilmoittaa tuloksistaan mahdollisimman pian.

----