----

----

I (Tiedonantoja)

EUROOPAN PARLAMENTTI

KIRJALLISET KYSYMYMSET JA VASTAUKSET

----

(2004/C 65 E/001)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0547/02

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(27. helmikuuta 2002)

Aihe:   Lentokenttämaksun kumoaminen

Suuri osa ilmailualan markkinoiden toimijoista katsoo lentokenttämaksun, jota yhtiöiltä ja itsepalveluperiaatteella toimivilta käyttäjiltä vuokrien ja muiden maksujen lisäksi peritään, jotta ne saisivat oikeuden käyttää lentokentän maanpäällisiä palveluja, olevan kohtuutonta riistoa.

Lufthansa on onnistunut saamaan lentokenttämaksun kumottua saksalaisen tuomioistuimen päätöksellä. Liikkeellä on myös tietoja, joiden mukaan Air France on ryhtynyt samansuuntaisiin toimiin.

Voiko komissio kommentoida saksalaisten tuomioistuinten päätöstä?

Aikooko se tehdä tämänsuuntaisen lainsäädäntöaloitteen?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(17. huhtikuuta 2002)

Parlamentin jäsen viitannee Frankfurt-am-Mainin Oberlandesgerichtin (ylemmän alueellisen tuomioistuimen) määräykseen, joka annettiin vuonna 2001 Hannover-Langenhagenin lentoaseman ja Lufthansan välisessä oikeudenkäynnissä.

Osapuolet olivat asiassa eri mieltä siitä, onko Hannoverin lentoasemalla oikeus vaatia Lufthansaa maksamaan lentokenttämaksua sen omahuolintana omille matkustajilleen suorittamista lähtöselvityspalve-luista ja tällaisten palvelujen tarjoamisesta muiden lentoyhtiöiden matkustajille.

Määräyksessä ei anneta päätöstä asiassa, vaan siinä lykätään asian käsittelyä ja pyydetään joistakin kysymyksistä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ennakkoratkaisua EY:n perustamissopimuksen 234 artiklan mukaisesti. Kysymykset liittyvät pääsystä maahuolinnan markkinoille yhteisön lentoasemilla 15. lokakuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/67/EY (1) tulkitsemiseen, ja yhteisöjen tuomioistuinta pyydetään pääasiassa tarkentamaan, missä määrin lentokenttämaksu voidaan poistaa omahuolintaa ja kolmannen osapuolen suorittamaa huolintaa harjoittavilta yhtiöiltä, jotka toimivat lentoasemalla jo ennen direktiivin voimaantuloa.

Yhteisöjen tuomioistuin kirjasi asian vastaanotetuksi 24. syyskuuta 2001, ja komissio toimitti tuomioistuimelle asiaa koskevat huomautuksensa 14. tammikuuta 2002.

Kyseessä olevasta asiasta ei ole suunnitteilla lainsäädäntöaloitetta, mutta komissio aloittaa vuonna 2003 koko direktiivin uudelleentarkastelun, joka voi johtaa joitakin direktiivin osia koskeviin muutosehdotuksiin.

----

(1)EYVL L 272, 25.10.1996.

----

----

(2004/C 65 E/002)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0761/02

esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(18. maaliskuuta 2002)

Aihe:   Maanviljelijöiden korvaukset

Kreikan lehdistössä julkaistujen tietojen mukaan eräs maanviljelijä Kreikassa, Trikalonin nomokseen kuuluvan Kalambakan kunnan Theopetran kylässä, on hämmästyneenä todennut, että ELGAn (Kreikan maatalousalan vakuutuslaitos) hyväksymä korvaus viljelmien raesateiden vuoksi kärsimien tuhojen johdosta ylsi 1,16 euron tähtitieteelliseen lukemaan!

Voiko Euroopan komissio kertoa, antaako se Kreikalle määrärahoja käytettäviksi luonnonkatastrofien johdosta maksettaviin korvauksiin? Onko EU:n talousarviossa varattu tällaiseen määrärahoja luonnonkatastrofeja koskevassa kohdassa ja maatalouteen vuosittain varattujen määrärahojen yhteydessä? Mikäli näin on tehty, minkä suuruisia nämä määrärahat ovat? Onko komissio tietoinen siitä, millä tavoin Kreikka hallinnoi näitä määrärahoja? Mikä on sen näkemys edellä mainitusta kreikkalaiselle maanviljelijälle maksetusta mitättömästä korvauksesta? Onko näille korvauksille määritelty vähimmäisrajoja? Onko vastaavia tapauksia esiintynyt muissa EU:n jäsenvaltioissa?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(18. huhtikuuta 2002)

Saatuaan arvoisan parlamentin jäsenen kysymyksen komissio ryhtyi toimiin ja tarkasteli ELGA:n (Kreikan maatalousalan vakuutuslaitoksen) hyväksymää epätavallisen pientä korvausta, joka koski tiettyä tapausta Trikalonin alueella sijaitsevan Kalampakan kunnan Theopetran kylässä.

ELGA ei ole lopullinen edunsaaja luonnonmullistusten johdosta maksettavia korvauksia koskevassa yhteisön toimenpiteessä, joka on mahdollista toteuttaa maaseudun kansallisen kehittämisohjelman (2000—2006) nojalla. ELGA:n toiminnan rahoittavat sen jäsenet eli yksittäiset viljelijät. Siihen sovelletaan kansallista lainsäädäntöä sekä kansallisia menettelyjä ja ylärajoja. Yhteisön nykyisen sääntelykehyksen perusteella kansalliset tukiohjelmat ilmoitetaan komissiolle ainoastaan hyväksymistä varten markkinoiden vääristymisen estämiseksi. Näin ollen komissiolla ei ole oikeutta arvioida tässä nimenomaisessa tapauksessa maksetun korvauksen määrää ja sovellettuja menettelyjä.

Asian kannalta merkityksellinen yhteisön rahoitus maksetaan maaseudun kansallisen kehittämisohjelman (2000—2006) kautta; tähän ohjelmaan sisältyy luonnonmullistusten johdosta maanviljelijöille maksettavia korvauksia koskeva toimenpide. Luonnonmullistuksista kärsineille maaseudun asukkaille maksettava taloudellinen korvaus voi kuitenkin kattaa ainoastaan menetettyjen tuotantomahdollisuuksien palauttamisen muttei ansionmenetyksiä, kuten asianlaita on Trikalonin alueella sijaitsevan Kalambakan kunnan Theopetran kylän tapauksessa. Tämän toimenpiteen lopullinen edunsaaja on Kreikan maatalousministeriön kiireellisten asioiden suunnittelusta vastaava osasto. Yhteisön sääntelykehystä sovelletaan toimenpiteen ohjelmointiin, täytäntöönpanoon ja valvontaan.

Jos sääntöjen mukaiset määrät ovat riittämättömiä Kreikan maaseutualueiden suurimpien ongelmien ratkaisemiseksi, yhteisö voi myöntää lisätukea Kreikkaa koskevan kolmannen yhteisön tukikehyksen (2000—2006) kokonaismäärärahoista, ohjelmatyövaraus mukaan luettuna. Mitään muita yhteisön varoja tai avustuksia ei voida myöntää. Kaikkiin jäsenvaltioihin sovelletaan samanlaista sääntelykehystä.

----

----

(2004/C 65 E/003)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2725/02

esittäjä(t): Camilo Nogueira Román (Verts/ALE) komissiolle

(30. syyskuuta 2002)

Aihe:   Espanjan ja Portugalin välisen moottoritien A-9 rakentamisen yhteydessä rikotaan yhteisön ympäristölainsäädäntöä

Moottoritien A-9 rakentaminen tieosuudella Rebullónin (Tui, Espanja) eritasoliittymästä Portugalin rajalle aiheuttaa valtavia ympäristövaikutuksia alueella. Rakentamisesta aiheutuu monenlaisia ympäristöhaittoja ja erityisesti jokien uomat kärsivät. Moottoritien rakentamissuunnitelmissa, jotka vaikuttavat alueen asukkaiden elämään, ei ole arvioitu ympäristövaikutuksia. Erityisesti puuttuu tutkimuksia ja selvityksiä pohjavesivaroista, jotka ovat välttämättömiä ihmisten kulutuksen tarpeisiin ja läheisten viljelysmaiden kastelemiseen. Näin ollen ojittamisessa tehdään virheitä, mistä seuraa korvaamattomia vahinkoja alueella tiettyjen sääolosuhteiden vallitessa. Toimivaltaiset hallintoviranomaiset (Espanjan alueellisen kehityksen ministeriö, Galician itsehallintoalueen hallitus, paikalliset hallintoviranomaiset) yrittävät väistää ongelman eivätkä vastaa paikallisten asukkaiden lukuisiin toistuviin mielenosoituksiin ja valituksiin. On jopa sattunut kaksi kuolemantapausta: palkin pudotessa kuoli kuorma-autonkuljettaja ja mielenosoituksessa kuoli alueen asukas (sub iudice, oikeus ei ole tehnyt päätöstä asiassa).

Voisiko komissio antaa tietoja yhteisön rahoituksesta tälle rakennushankkeelle? Voisiko komissio tutkia, onko Espanjan valtion rakennushanke rikkonut ympäristön suojelua ja jätteiden hävittämistä koskevaa säännöstöä?

Margot Wallströmin komission puolesta antama täydentävä vastaus

(3. huhtikuuta 2003)

Komissio on saanut tietää parlamentin jäsenen mainitsemista seikoista Rosa Miguelez Ramosin ja María Sornosa Martínezdesin esittämässä kirjallisessa kysymyksessä E-1924/02 (1) ansiosta. Komissio on tämän vuoksi aloittanut virallisen tutkimuksen, jonka viitenumero on 2002/2199.

Komissio on pyytänyt Espanjan viranomaisia toimittamaan asiaa koskevia lisätietoja asianomaisen unionin lainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi.

Espanjan viranomaiset ovat vastauksessaan toimittaneet reitillä tehdyn, ympäristövaikutuksia koskevan lausunnon sekä hankkeelle 30. elokuuta 2000 annetun luvan.

Lisäksi Espanjan viranomaiset ovat toimittaneet jäljennöksen vesistöä koskevasta luvusta, joka sisältyy hanketta koskevaan ympäristövaikutustutkimukseen ja jota komissio parhaillaan analysoi.

Parlamentin jäsenen esittämän, unionin mahdollista rahoitusta koskevan kysymyksen osalta ja Espanjan viranomaisten komissiolle toimittamien tietojen perusteella vaikuttaa siltä, että moottoritien A-9 rakentamista tieosuudella Rebullónin eritasoliittymästä (intercambiador de Rebullon) Portugalin rajalle rahoittaa ainoastaan toimiluvan saanut yritys, ilman unionin rahoitusta.

----

(1)EYVL C 301 E, 5.12.2002.

----

----

(2004/C 65 E/004)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2820/02

esittäjä(t): Marco Pannella (NI) komissiolle

(8. lokakuuta 2002)

Aihe:   Nguyen Dan Quen tapaus

Vietnam on ratifioinut kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen. Toukokuussa 1990 tohtori Nguyen Dan Que julkaisi väkivallattoman ihmisoikeusliikkeen nimissä manifestin, jossa hän pyysi Vietnamin hallitusta kunnioittamaan perusihmisoikeuksia, hyväksymään monipuoluejärjestelmän ja palauttamaan Vietnamin kansalle oikeuden valita oma hallitusmuotonsa vapaissa vaaleissa.

Que on ollut kahdesti vankilassa helmikuusta 1978 helmikuuhun 1988 ja sen jälkeen kesäkuusta 1990 elokuuhun 1998, yhteensä 18 vuotta. Suuren osan tuosta ajasta hän on ollut eristettynä ja tälläkin hetkellä hän on kotiarestissa.

19. syyskuuta vietettiin koko maailmassa ylikansallisen radikaalipuolueen julistaman Vietnamin demokratian ja vapauden väkivallattoman puolustamisen päivän aattoa ja USA:ssa päivän viettoa tuki Quen veli, tohtori Quan. Tuona päivänä parikymmentä poliisia tunkeutui ilman kotietsintälupaa Saigonin turvallisuusjoukkojen varapäällikön johdolla heikossa terveydentilassa olevan Quen taloon etsimään valtion vastaisina pidettäviä artikkeleita ja julkaisuja. Everstiluutnantti halusi viedä Quen väkivalloin Saigoniin, mutta Que vastusti sitä heittäytymällä lattialle väkivallattomana protestina. Poliisi poistui talosta noin neljän tunnin jälkeen jättäen sinne kymmenen vartijaa.

Tietääkö komissio tästä Quehen kohdistuneesta habeas corpus -periaatteen loukkaamisesta? Hänen ainoa rikoksensa on halu jäädä Vietnamiin edistämään demokratiaa ja vapautta sen sijaan, että lähtisi maanpakoon kuten maan viranomaiset Hanoissa toivoisivat. Eikö komissio katso, että ihmisoikeuksien, kansalaisoikeuksien ja poliittisten oikeuksien vakavat ja toistuvat loukkaukset Vietnamissa kuten Quen tapaus, ovat komission ja Vietnamin hallituksen allekirjoittaman yhteistyösopimuksen 2 artiklan vastaisia? Eikö komission pitäisi ilmoittaa, mikä elin valvoo lausekkeen noudattamista ja millä kriteereillä sitä tulisi noudattaa?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(8. marraskuuta 2002)

Komissio seuraa yhdessä Vietnamissa edustettuina olevien jäsenvaltioiden kanssa tiiviisti Vietnamin ihmisoikeustilanteen kehitystä osana unionin politiikkaa, jonka mukaisesti se rohkaisee ja tukee Vietnamin hallituksen jatkuvaa sitoutumista edistymiseen ihmisoikeuksien alalla. Lisäksi komissio ja jäsenvaltiot käyvät ihmisoikeuskysymyksistä säännöllistä vuoropuhelua Vietnamin hallituksen kanssa, ja komissio osallistuu kaikkiin ihmisoikeuskysymyksiin liittyviin virallisiin vetoomuksiin Vietnamin hallitukselle.

Komissio on hyvin tietoinen tohtori Nguyen Dan Quen sitoutumisesta edistämään väkivallattomin keinoin demokraattisten monipuoluevaalien järjestämistä Vietnamissa ja kysymyksessä kuvattua tapausta koskevista lehdistötiedoista. Komission Hanoin-edustusto ei ole vielä onnistunut saamaan luotettavaa vahvistusta näille kertomuksille, mutta se jatkaa tutkimuksiaan.

Vuonna 1995 allekirjoitetun yhteisön ja Vietnamin yhteistyösopimuksen 1 artiklassa sanotaan, että ihmisoikeuksien ja kansanvallan periaatteiden kunnioittaminen on yhteistyömme perusta. Sopimuksen 2 artiklassa ei ole erityistä viittausta ihmisoikeuksiin. Ihmisoikeuksien kunnioittamiseen ja niiden edistämiseen liittyviä kysymyksiä käsitellään yhteistyösopimuksella perustetun yhteisön ja Vietnamin sekakomitean kokouksissa.

Ottaen huomioon sopimuksen vuonna 1995 tapahtuneen allekirjoittamisen jälkeinen Vietnamin yleistilanne ja hallituksen jatkuva sitoutuminen edistykseen ei komission mielestä ole tässä vaiheessa asianmukaista katsoa, että sopimusta on rikottu. Komission edustusto ja Vietnamissa edustettuina olevat jäsenvaltiot jatkavat yhdessä Vietnamin ihmisoikeustilanteen kehityksen seuraamista ja ottavat esille erityiskysymyksiä sekä yksittäistapauksia asianmukaisten diplomaattisten kanavien välityksellä.

----

----

(2004/C 65 E/005)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3067/02

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(25. lokakuuta 2002)

Aihe:   Viinin valmistevero

Italian lehdistö ilmoitti syyskuussa, että komissio suunnittelisi viinin vähimmäisvalmisteveroasteen (joka on enemmän kuin nolla) käyttöönottoa kaikissa niissä Euroopan unionin maissa (Italia mukaan lukien), joissa tätä veroa ei ole. Valmistevero olisi 1. tammikuuta 2003 alkaen 0,13 euroa litralta ja 1. tammikuuta 2007 0,15 euroa litralta. Tämä ei koske tuottajia, jotka tuottavat 1 000 hehtolitraa viiniä vuodessa.

Italian maataloustuottajien keskusliitto (Confederazione Italiana Agricoltori) on arvioinut, että viinin valmisteveron käyttöönotto merkitsisi kuluttajille 500 miljoonan euron lisälaskua vuodessa ja johtaisi kulutuksen supistumiseen. Lisäksi viinin valmisteveron vähimmäisveroasteen mahdollinen käyttö ei vaikuttaisi kielteisesti ainoastaan myyntiin ja yritysten tuottavuuteen vaan myös byrokratian lisääntymiseen. Kaikki tämä olisi yhteisen maatalouspolitiikan vastaista, ottaen huomioon maaseudun kehityksen ja maa-alueiden suojelun.

Tiedustelisin komissiolta seuraavaa:

----

(1)EYVL L 316, 31.10.1992, s. 21.

(2)EYVL L 316, 31.10.1992, s. 29.

----

----

(2004/C 65 E/006)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3393/02

esittäjä(t): Luciana Sbarbati (ELDR) komissiolle

(22. marraskuuta 2002)

Aihe:   Viinin valmistevero

Komissio on ehdottanut, että alkoholijuomia verotettaisiin (mikä koskisi erityisesti viinejä) siten, että ”verotusta yhdenmukaistettaisiin ylöspäin”. Tämä saattaa lisätä inflaatiota ja vähentää kulutusta. Se voi myös johtaa petosten lisääntymiseen ja heikentää näin ollen markkinoiden kilpailukykyä. Sillä olisi myös ennakolta arvaamaton vaikutus unionin laajentumiseen. Ehdotus, jossa ei oteta huomioon elintasoa unionin jäsenyyttä hakeneissa maissa, vaikeuttaisi EU:n tuottajien pääsyä näille markkinoille ja sillä olisi paikallisten tuottajien kannalta kielteisiä vaikutuksia.

Viinintuottajien järjestöt pitävät tätä ehdotusta vaarallisena virheenä, koska se rasittaisi koko tuotantoalaa Italiassa, jossa on 314 DOC-merkintää (tarkistettua alkuperämerkintää) ja 24 DOCG-merkintää (tarkistettua ja taattua alkuperämerkintää), 729 000 hehtaaria viininviljelyalaa ja sen viinintuotanto on yli 50 miljoonan hehtolitraa.

Ehdotuksessa ei oteta huomioon, että viininviljelyala on hyvin hajanainen ja että alalla on pienyrityksiä, joiden viljelyala on keskimäärin 4—5 hehtaaria ja että niillä on tärkeä rooli yhteiskuntatalouden ja ympäristön kannalta.

Toisin kuin arvonlisävero, tällä valmisteveron soveltamisella olisi ratkaistava tuotteiden kulutukseen liittyvä ulkoisten kustannusten ongelma eikä siitä saisi tulla lisäveroa samalla tavoin kuin valmisteveroa sovelletaan teollisuustuotteisiin eikä raaka-aineisiin.

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-3067/02 ja P-3393/02

(6. tammikuuta 2003)

Lokakuun 19. päivänä 1992 annetto neuvoston direktiivi koskee alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverokantojen lähentämistä. Kyseisen direktiivin säännösten mukaan on tarpeen, että neuvosto tarkastelee määräajoin siinä vahvistettuja valmisteverokantoja. Tämä tarkastelu tapahtuu komission kertomuksen perusteella.

Komission yksiköt ovat parhaillaan valmistelemassa kyseistä tarkastelua. Komissio järjesti 11. syyskuuta 2002 laaja-alaisen suuntaviivoja määrittävän keskustelutilaisuuden EU:n alkoholiverojärjestelmästä. Lopullista päätöstä komission lähestymistavasta tällä alalla ei ole vielä tehty. Perustamissopimuksen laajemmat tavoitteet otetaan huomioon direktiivin 92/84/ETY 8 artiklan mukaisesti.

Komissio uskoo, että EU:n tasolla tapahtuva verokantojen yhteenmukaistaminen edellyttää sekä korkean verokannan että matalan verokannan jäsenvaltioiden entistä suurempaa sitoutumista asiaan.

Toisaalta EY:n perustamissopimuksen liitteen 1 (jota tarkoitetaan 32 artiklassa ja jossa määritellään kyseisen perustamissopimuksen 33 — 38 artiklan soveltamisalaan kuuluvat tuotteet) ja kysymyksen, onko jokin tuote valmisteveron alainen, välillä ei ole yhteyttä.

Italia soveltaa valmisteverottomuutta sekä kuohumattomiin että kuohuviineihin. Tämä lainsäädäntö on nykyisen yhteisön säännöstön mukainen.

----

----

(2004/C 65 E/007)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3350/02

esittäjä(t): Ilda Figueiredo (GUE/NGL) komissiolle

(26. marraskuuta 2002)

Aihe:   Kauppasopimukset ja tekstiili- ja vaatetusalan kaupan vapauttaminen

Komissio ilmoitti 6. marraskuuta 2002 allekirjoittaneensa EU:n ja Brasilian välisen yhteisymmärryspöytäkirjan tekstiili- ja vaatetusalan kaupan vapauttamisesta. EU sitoutuu siinä poistamaan kaikki Brasiliaan soveltamansa tekstiilituotteiden kiintiöt. Komission jäsen Pascal Lamy ilmoitti, että ”sopimus on selkeä osoitus, että EU on valmis avaamaan markkinansa tekstiilituotteille jo ennen WTO:ssa sovittua vuoden 2005 määräaikaa”. Se on siis valmis vaarantamaan tekstiili- ja vaatetusalan sopimuksen (ATC) noudattamisen, vaikka komissio vastauksessaan kysymykseeni E-3079/01 (1) katsoi, että nämä kahdenväliset sopimukset eivät uhkaa ATC-sopimuksen aikataulua. Samana päivänä komissio esitti ehdotuksen kaikkien maataloustuotteiden tullien alentamiseksi 70 prosentilla perustellen sitä kehitysmaiden auttamisella ja WTO:n Dohan kierroksen sopimuksilla. Se ehdotti suuria leikkauksia tekstiili- ja jalkinetuotteiden kiintiöihin ja tulleihin mainitsematta lainkaan korvaustoimenpiteitä näille aloille.

Molemmat ehdotukset liittyvät muihin viimeaikaisiin sopimuksiin, joissa pyritään noudattamaan tekstiili- ja vaatetusalan tuotteiden kaupan ennenaikaisen vapauttamisen strategiaa. Siinä tekstiilialaa (kuten maatalousalaakin) käytetään kauppatavarana neuvoteltaessa muiden alojen kuten palvelualan, julkisten markkinoiden ja investointien kaupan vapauttamisesta. ATC:n aikataulun ideana oli lykätä herkimpien tuotteiden avaamista, jotta alalla olisi aikaa tehdä uudelleenjärjestelyitä ja sopeutua kaupan vapauttamiseen. Eräät olivat jopa sitä mieltä, että ATC:n 10 vuoden määräaika on liian lyhyt, ottaen huomioon kaupan vapauttamisen sosioekonomiset vaikutukset erityisesti tekstiiliteollisuudesta riippuvaisilla alueilla ja maissa kuten Portugalissa, jossa tekstiili-, vaatetus- ja jalkineala ovat merkittäviä tuotanto-, vienti- ja työllistämis-elinkeinoja.

Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus

(15. tammikuuta 2003)

Elokuun 8. päivänä 2002 parafoidussa ja 7. marraskuuta 2002 allekirjoitetussa yhteisymmärryspöytäkirjassa myönnetty kiintiön korotus antaa Brasilialle uusia vientimahdollisuuksia. Euroopan unionin tuonti Brasiliasta on kuitenkin määrältään vain 0,9 prosenttia ja arvoltaan 0,3 prosenttia unionin koko tekstiili- ja vaatetustuotteiden tuonnista (noin 72,5 miljardia euroa vuonna 2001). Yhteisymmärryspöytäkirjasta mahdollisesti aiheutuvalla kasvulla ei siis todennäköisesti ole kovinkaan suurta kokonaisvaikutusta. Lisäksi koska tekstiili- ja vaatetusteollisuus jakautuu melko tasaisesti koko yhteisöön, komissio ei ennakoi Portugalissa mitään erityisiä vaikeuksia, sillä sen osuus oli vuonna 2001 4,4 prosenttia alan tuotannosta yhteisössä ja 10,9 prosenttia alan työllisyydestä. Nämä myönnytykset eivät olleet yksipuolisia, sillä niiden vastineeksi Brasilia sitoutui siihen, ettei se ylitä tiettyjä tekstiili- ja vaatetusalan enimmäistulleja (nämä enimmäistullit ovat 14 prosenttia langoille, 16—18 prosenttia kankaille ja 20 prosenttia vaatteille). Käytössä ollut 1,5 prosentin lisätulli poistettiin sen voimassaolon päätyttyä vuoden 2002 lopussa. Lisäksi molemmat osapuolet sopivat pidättäytyvänsä sellaisten muiden kuin tariffitoimenpiteiden käyttöönotosta, jotka voisivat haitata tekstiili- ja vaatetustuotteiden kauppaa. Tämä korjaa erityisesti kyseisen unionin tuotannonalan esiin tuoman ongelman, joka koskee tullausarvon määrittämistä Brasiliassa. Unionin ja Mercosurin välillä käytävien neuvottelujen yhteydessä molemmat osapuolet sopivat pyrkivänsä tekstiili- ja vaatetustuotteisiin sovellettavien tullien varhaiseen poistamiseen joko teollisuustullien poistamista koskevan aikataulun tullessa voimaan tai sen ensimmäisessä vaiheessa.

Tehdessään tämän alan markkinoille pääsyä koskevia kahdenvälisiä sopimuksia — joita on tähän mennessä kolme: Sri Lankan, Pakistanin ja nyt Brasilian kanssa — komissio noudattaa neuvoston 9. marraskuuta 2000 antamia neuvotteluohjeita hankkiakseen kauppakumppaneilta tekstiili- ja vaatetusalan markkinoille pääsyä koskevia myönnytyksiä (kuten tullinalennuksia, tullien sitomista Maailman kauppajärjestössä (WTO) ja sitoumuksia tullien ulkopuolisista esteistä), joiden vastineeksi yhteisö voi tarjota parannuksia niiden kiintiöjärjestelmiin. Koko neuvotteluprosessin ajan komissio informoi jäsenvaltioita tekstiilikomitean välityksellä ja kaikkia jäsenvaltioiden esittämiä kantoja punnitaan huolellisesti. Lisäksi kyseisen yhteisön tuotannonalan edustaja Euratex osallistuu tavallisesti aktiivisesti kahdenvälisiä sopimuksia koskevan komission neuvottelukannan valmisteluun; näin tapahtui myös unionin ja Brasilian yhteisymmärryspöytäkirjan osalta, joka sai tuen unionin tuotannonalalta ja kaikilta jäsenvaltioilta.

Komissio ei usko, että nämä sopimukset vaarantaisivat alkuperäisen kaikkien kiintiöiden täydellistä vapauttamista ja kumoamista koskevan aikataulun: niillä joko korotetaan kiintiötä tai kumotaan ne joiltakin yhteisön ulkopuolisilta mailta tapauskohtaisesti ja kahdenvälisesti ja niiden vastineeksi näiltä mailta saadaan markkinoille pääsyä koskevia sitoumuksia, joista on hyötyä unionin tuotannonalan viennille. Aikataulu pitää edelleen ja WTO:n tekstiili- ja vaatetustuotteita koskevan sopimuksen mukainen täydellinen vapauttaminen tapahtuu 1. tammikuuta 2005. Komissio ehdottomasti katsoo, että edellä mainittujen neuvotteluohjeiden mukaisista uusista sopimuksista olisi hyötyä yhteisön tekstiili- ja vaatetusteollisuudelle, koska ne parantavat pääsyä yhteisön ulkopuolisten maiden markkinoille, ja ne vaikuttavat myönteisesti tavoitteeseen täydellisestä vapauttamisesta 25 kuukauden kuluttua. Kuten tämä viimeisin sopimus osoittaa, komissio käy neuvotteluja tapauskohtaisesti.

Yhteisön WTO:lle tekemän muiden kuin maataloustuotteiden markkinoillepääsyä koskevan ehdotuksen sisällöstä on ilmeisesti syntynyt väärinkäsitys. Aloitteella pyritään järkevään vapauttamiseen poistamalla tullihuiput ja korkeat tullit sekä vähentämään tullien indeksisidonnaisuutta kaikilla aloilla ja kaikissa maissa, mutta ei esitetä prosenttilukuja tullien alennuksille. Tekstiilituotteiden osalta yhteisön ehdotuksella pyritään täydelliseen vastavuoroisuuteen siten, että tekstiili- ja vaatetustuotteiden tullit saatettaisiin samaan kapeaan haarukkaan kaikissa WTO:n jäsenmaissa. Unionin mielestä tämä edellyttää myös tullien ulkopuolisten esteiden huomattavaa vähentämistä kaikissa jäsenmaissa, jotta niillä ei kumottaisi tullien alentamisen ansiosta helpottunutta markkinoille pääsyä. Ehdotuksessa pyritään tullihuippujen ja korkeiden tullien poistamisella parantamaan tosiasiallista pääsyä yhteisön tuotannonalaa kiinnostaville markkinoille ja edistämään etelän maiden keskinäistä kauppaa helpottamalla pääsyä kehitysmaiden markkinoille, joiden kasvavaa merkitystä kehitysmaiden viejille ei pidä aliarvioida.

Koska komissio ei suunnittele tekstiili- ja vaatetustuotteita koskevan sopimuksen (ATC) kiintiöiden poistamisen aikaistamista, sen vaikutusten arviointia koskeva kysymys on aiheeton. Sen sijaan komissio on tilannut ATC-sopimuksessa suunnitellun kiintiöiden lopullisen, vuonna 2005 tapahtuvan poistamisen mahdollisista vaikutuksista tutkimuksen, joka ei ole vielä valmis. Lisäksi komissio järjestää toukokuussa 2003 kaikille asianosaisille (kuten tuojille, viejille, tuottajille, ammattijärjestöille, kuluttajille, viranomaisten edustajille) laajan konferenssin, jossa arvioidaan kiintiöiden poistamisen seurauksia sekä tekstiili- ja vaatetusteollisuuden tulevaisuutta maailmanlaajuisesti.

Koska komissio ei aio millään tavalla aikaistaa kaikkien kiintiöiden poistamista ennen kuin niistä on määrä luopua vuonna 2005, ei pitäisi olla aihetta minkäänlaisiin unionin tuotannonalalle annettaviin korvauksiin, varsinkaan koska Brasilian kanssa tehdyn kaltaiset sopimukset perustuvat molempien osapuolten tasapuoliseen markkinoille pääsyyn.

Lopuksi komissio haluaisi muistuttaa arvoisaa parlamentin jäsentä siitä, että ATC-sopimus on monenvälisten kauppaneuvottelujen tasapainoteltu tulos, jolla saatetaan päätökseen yli 30 vuotta kestänyt protektionismin politiikka, josta tuotannonalalle on toivottavasti ollut hyötyä ja jonka aikana se on voinut uudistaa rakenteitaan valmistautuakseen tulevaan vapauttamiseen. Tässä vaiheessa ei ole mitenkään mahdollista perääntyä tästä merkittävästä Uruguayn kierroksen saavutuksesta. Portugalin omassa tapauksessa — kuten kysymys on aseteltu — on tärkeää muistaa, että neuvosto teki vuonna 1995 päätöksen poikkeuksellisesta 400 miljoonan ecun rahoitusavusta Portugalille vuosina 1995 — 1999 sen tekstiili- ja vaatetusteollisuuden erityistä uudenaikaistamisohjelmaa varten (2). Tämän yhteisön avun tarkoituksena oli antaa Portugalin tekstiiliteollisuudelle mahdollisuus sopeutua kansainvälisen tilanteen asettamiin uusiin vaatimuksiin ja ATC-sopimuksesta aiheutuvaan kansainvälisen kilpailun lisääntymiseen. Komissio luottaa siihen, että tämä aloite on tuottanut hedelmää.

----

(1)EYVL C 172 E, 18.7.2002, s. 25.

(2)  Neuvoston asetus (EY) N:o 852/95, annettu 10 päivänä huhtikuuta 1995, Portugalille myönnettävästä rahallisesta tuesta tekstiili- ja vaatetusteollisuuden erityistä uudenaikaistamisohjelmaa varten (EYVL L 86, 20.4.1995).

----

----

(2004/C 65 E/008)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3416/02

esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle

(2. joulukuuta 2002)

Aihe:   Uskonnonvapaus

Laki 1990/IV ”Uskonnolliset instituutiot ja omantunnon- ja uskonnonvapaus” on vuonna 1989 tapahtuneen Unkarin hallitustavan vaihtumisen kulmakivi. Laki perustuu ihmis- ja kansalaisoikeusjulistuk-seen ja Unkarin perustuslain takaamaan kirkon ja valtion erotteluun ja siinä korostetaan kaikkien unkarilaisten tasa-arvoisuutta, elämänkatsomuksesta riippumatta. Laissa säädetään kaikille uskonnollisille yhteisöiselle tasavertaisista oikeuksista ja velvollisuuksista ja määrätään, että valtion varoista uskonnollisille instituutioille suoritetut maksut on jaettava puolueettomasti.

Viime vuonna Unkarin edellinen hallitus esitteli lain 2001/LXXIV (PA 153), jossa ehdotetaan uutta tapaa jakaa varoja uskonnollisille yhteisöille ja joka korvaisi veronmaksajien vuosittaiset vapaaehtoiset ilmoitukset epäselvine tilastoineen, jotka perustuvat hiljattain tehtyyn kiisteltyyn väestönlaskentaan.

Kyseinen laki on todennäköisesti perustuslain vastainen, se syrjii 98 prosenttia uskonnollisista yhteisöistä ja on ristiriidassa lain 1990/IV hengen kanssa.

----

----

(2004/C 65 E/009)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3459/02

esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle

(6. joulukuuta 2002)

Aihe:   Uskonnonvapaus Unkarissa

EU:hun liittymisensä ovellakin Unkari jatkaa 15-vuotista uskonnollisen apartheidin ja ihmisoikeuksien loukkausten perinnettä.

Maan edellinen hallitus vahvisti lain LXXIV, 2001 (PA 153), joka muuttaa radikaalisti veronmaksajien uskonnollisille laitoksille antaman tuen määrittämisen perusteita. Se korvaa veronmaksajien nimenomaisen vuosittaisen ilmoituksen moniselitteisillä tilastoilla, jotka perustuvat vastikään tehtyyn laskentaan, jossa kartoitettiin kansalaisten uskonnollista taustaa.

Laki on epäoikeudenmukainen ja perustuslain vastainen; se on suunniteltu pönkittämään muutaman vakiintuneen uskonnon asemaa muiden kustannuksella.

Aikooko komissio Euroopan unionissa perustavat kunnioituksen ja suvaitsevaisuuden periaatteet huomioon ottaen kehottaa Unkarin hallitusta kumoamaan kyseisen lain yhtenä liittymisen ehdoista?

Günter Verheugenin komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-3416/02 ja E-3459/02

(21. tammikuuta 2003)

Uskonnonvapaus sekä valtion ja kirkon erottelu on taattu Unkarin perustuslaissa (1). Nykyisin maassa on kaikkiaan 104 virallisesti tunnustettua uskontoa.

Vuonna 1997 annetulla lailla kirkkojen uskonnollisten ja julkisten toimien rahoitusehdoista säännellään kirkoille annettavaa valtion rahoitustukea. Lain mukaan Unkarin valtio osoittaa tuloveron tuotosta vähintään 0,8 prosenttia kirkoille. Veronmaksajat voivat ilmoittaa veroilmoituksessaan, mille kirkolle haluavat antaa 1 prosentin tuloverostaan. Tarvittaessa valtio järjestää lisävaroja, jotta saavutetaan tavoitteena oleva 0,8 prosentin osuus tuloveron tuotosta. Edunsaajina olevien kirkkojen välinen varojen jakaminen perustuu veronmaksajien ilmoitusten suhteellisiin prosenttiosuuksiin.

Valtiontukien lisäksi kirkot ovat voineet 1. tammikuuta 2001 alkaen hyötyä luonnollisten ja oikeushenkilöiden tekemistä verovähennyskelpoisista lahjoituksista, joihin sovelletaan tiukkoja, vuonna 2000 annetussa laissa määriteltyjä ehtoja (2). Luettelo nämä ehdot täyttävistä kirkoista julkaistaan vuosittain Unkarin virallisessa lehdessä.

Maan edellinen hallitus päätti marraskuussa 2001 muuttaa kirkkojen tukemiseksi luotuja järjestelyjä. Se ehdotti parlamentin hyväksyttäväksi yleisen julkista rahoitusta koskevan lain 153 artiklaa, jolla olisi muutettu tammikuusta 2003 kirkkojen välistä jakojärjestelmää. Uusi rahoitusjärjestely perustui vuoden 2001 väestönlaskennan tuloksiin; tähän laskentaan sisältyi ensimmäisen kerran vapaaehtoinen kysymys kirkkoon kuulumisesta, mikä perustui Yhdistyneiden kansakuntien talous- ja sosiaalikomitean sekä Eurostatin yhteiseen suositukseen tulevaan maailmanlaajuiseen väestönlaskentaan liittyen.

Vuoden 2001 väestönlaskentaan sisältynyt kysymys uskonnosta näytti olleen avoin eli siihen ei liittynyt luetteloa valittavista kirkoista, vaan vastaaja saattoi nimetä uskonnon vapaasti eikä kysymykseen ollut pakko vastata.

Tästä huolimatta noin 9 miljoonaa ihmistä vastasi uskontoa koskeneeseen kysymykseen, ja heistä 7,6 miljoonaa ilmoitti kuuluvansa yhteensä 260:een eri kirkkoon/uskontokuntaan. Nämä luvut vahvistivat aiemmat arviot.

Epäselvyyksien välttämiseksi hallitus on kuitenkin päättänyt pitää voimassa vuodelta 1997 peräisin olevan kirkkojen rahoitusjärjestelmän ja on kumonnut vuonna 2001 hyväksytyn 153 artiklan. Komissio on tyytyväinen tähän muutokseen, joka tuli voimaan tammikuussa 2003 Unkarin parlamentin päätettyä siitä joulukuussa 2002.

----

(1)  Ks. perustuslain 60 artikla:

(2)  Laki CXXXIII vuodelta 2000. Vaihtoehtoja on kolme: kirkon on pitänyt joko

----

----

(2004/C 65 E/010)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3443/02

esittäjä(t): Roger Helmer (PPE-DE) komissiolle

(3. joulukuuta 2002)

Aihe:   Falun gong -liikkeen jäsenten vainot

Onko komissio tietoinen rauhanomaisen Falun gong -liikkeen edustajiin Kiinassa kohdistuneista ihmisoikeuksien loukkauksista? Kiinassa tämä rauhaarakastava elämäntapa on julistettu vaaralliseksi ja vallankumoukselliseksi kultiksi.

Onko komissio tietoinen Hong Kongissa pian julkistettavasta, ristiriitoja herättävästä 23. artiklasta? Komissio tietänee, että vallankumouksellisten kukistamiseen tähtäävä lainsäädäntö velvoittaisi Hong Kongin kieltämään kaikki järjestöt, jotka Kiinan mukaan uhkaavat kansallista turvallisuutta. Laki vaikuttaisi kaikkiin toisinajattelijaryhmiin katoliset ja demokratian puolestapuhujat mukaan lukien. Onko komissio yhtä mieltä siitä, että tämä loukkaisi vakavasti Hong Kongin itsemääräämisoikeutta ja johtaisi yhä useampien Falun gong -liikkeen jäsenten vainoamiseen?

Miten komissio aikoo vastustaa 23. artiklaa, joka mitä luultavimmin rajoittaa sanan- ja lehdistönvapautta Hong Kongissa?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(19. joulukuuta 2002)

Ihmisoikeuksien kunnioittaminen on keskeinen kysymys unionin ja Kiinan välisissä suhteissa. Vuonna 1996 käydyssä unionin ja Kiinan välisessä ihmisoikeuksia koskevassa kahdenvälisessä vuoropuhelussa unioni otti säännöllisesti esiin yksittäisiä tapauksia, esimerkiksi Falun gong -liikkeen jäseniä koskevat tapaukset, joista se oli huolestunut. Lisäksi unioni on useita kertoja ottanut virallisesti yhteyttä tuodakseen esiin huolensa raporteista, joissa on kerrottu Falun gong -liikkeen pidätettyinä olevien jäsenten kiduttamisesta ja pahoinpitelystä, ja kehottaakseen Kiinaa arvioimaan uudestaan jäsenille määrättyjä ankaria tuomioita. Unioni on erityisesti pyytänyt Kiinaa varmistamaan, että kaikille yksilöille turvataan kaikilta osin oikeudenmukainen oikeudenkäynti ja riittävä oikeudellinen edustus. Falun gong -liikkeen jäseniin kohdistuvia ihmisoikeuksien loukkauksia koskevat huolenaiheet tuotiin esiin myös maaliskuussa 2002 yleisten asioiden neuvoston Kiinan ihmisoikeuksia koskevissa päätelmissä.

Komissio katsoo, että Hong Kongin hallituksen tekemä aloite käynnistää kuulemismenettely peruslain 23 artiklan säätämiseksi on koko Kiinan kannalta erittäin tärkeä ja poliittista tarkkanäköisyyttä osoittava hanke. Koska kuulemisasiakirja laadittiin hyvin yleisesti, tarkka arvio sen vaikutuksista ihmisoikeuksiin, perusvapauksiin ja uskonnonvapauteen voidaan tehdä vasta sen jälkeen, kun lakiesitys on jätetty lainsäädäntöneuvostolle. Tämän on määrä tapahtua helmikuussa 2003.

Komissio katsoo 5. elokuuta 2002 annetussa viidennessä Hong Kongia koskevassa vuosikertomuksessa (1), että neljä ja puoli vuotta luovutuksen jälkeen ”yhden maan mutta kahden järjestelmän” periaate toimii edelleen kohtuullisen hyvin ja että Hong Kong on yleisesti ottaen säilyttänyt oikeusvaltion periaatteen, ihmisoikeudet, kansalaisvapaudet ja vapaan ja avoimen yhteiskunnan.

Kertomuksessa todetaan kuitenkin myös, että näiden periaatteiden toteutuminen käytännössä on herättänyt jonkin verran keskustelua ja epävarmuutta. Tästä syystä komissio seuraa edelleen erittäin tiiviisti Hong Kongin tapahtumia ja etenkin 23 artiklan hyväksymisprosessin etenemistä.

----

(1)  KOM(2002) 450 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/011)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3458/02

esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle

(6. joulukuuta 2002)

Aihe:   Biodieselin verokohtelu Saksassa ja Ranskassa

Mikä on rypsimetyyliesteristä (RME) valmistetun biodieselin verokohtelu tavalliseen dieselöljyyn verrattuna Saksassa ja Ranskassa?

Total-Fina-Elf -yhtiö myy dieseliä, joka sisältää osittain RME:tä. Voisiko komissio vahvistaa, johtuuko tämä Ranskan hallituksen kannustavasta verotuskäytännöstä vai Ranskan hallituksen antamasta määräyksestä?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(16. tammikuuta 2003)

----

(1)EYVL L 316, 31.10.1992.

----

----

(2004/C 65 E/012)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3472/02

esittäjä(t): Hanja Maij-Weggen (PPE-DE) komissiolle

(6. joulukuuta 2002)

Aihe:   Euroopan satamista Yhdysvaltoihin lähteviin tavaroihin kohdistuvat ylimääräiset tarkastukset

Voiko komissio vahvistaa suhtautuvansa torjuvasti sopimuksiin, joita Yhdysvaltain tullin ja eräiden Euroopan unionin satamien viranomaiset ovat tehneet Euroopan satamista Yhdysvaltoihin laivatuille tavaroille tehtävistä ylimääräisistä tarkastuksista?

Eikö komissio pidä hyvänä asiana sitä, että Yhdysvaltain tulli haluaa tehdä yhteistyötä Euroopan unionin satamaviranomaisten kanssa ehkäistäkseen Atlantin ylittävien merialusten kuljettamia kontteja hyväksikäyttävät terroristi-iskut?

Eikö olisi hyödyllisempää, jos Euroopan komissio kutsuisi Yhdysvaltain tullin ja Euroopan unionin kaikkien asianomaisten satamien viranomaiset kokoukseen, jossa luotaisiin yhdenmukainen tarkastusjärjestelmä terroristiuhan torjumiseksi?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(10. helmikuuta 2003)

Arvoisa parlamentin jäsen on huolestunut komission reaktiosta siihen, että Yhdysvaltojen tulli lisää turvatarkastuksia Euroopan satamissa terrorismin torjumiseksi. Komissio onkin pyrkinyt aktiivisesti määrittelemään yhteisön kannan tässä kysymyksessä.

Yhteisö on samaa mieltä siitä, että merikuljetusten turvallisuutta on lisättävä ja kaupankäyntiä suojattava mahdolliselta terroristihyökkäysten uhalta. Komissio on huolestunut Yhdysvaltojen aloitteen vaikutuksista erityisesti yhteisön kuljetus-, kauppa- ja tullipolitiikkoihin. Tästä syystä komissio vastustaa kahdenvälisten sopimusten tekoa aloilla, joilla edellytetään yhteisön yhteistä lähestymistapaa, mistä syystä etusijalle olisi asetettava yhteisön ja Yhdysvaltojen väliset neuvottelut. Komissio onkin lähettänyt joulukuussa 2002 virallisen ilmoituksen neljälle jäsenvaltiolle, jotka ovat tehneet kahdenvälisiä sopimuksia kyseisellä alalla.

Toisaalta komissio ymmärtää hyvin turvallisuuteen liittyvät huolet, joiden vuoksi Yhdysvallat on tehnyt kyseisen aloitteen. Komissio toteaa, että on tärkeää toteuttaa konkreettisia toimia yhteisen turvallisuustason varmistamiseksi mahdollisimman nopeasti molemmilla puolilla Atlanttia. Tämä onnistuu parhaiten virallisella yhteisön ja Yhdysvaltojen välisellä sopimuksella, jolla vahvistetaan yhteisesti sovitut normit kaikkien vientikuljetusten tarkastamiseksi ja huolehditaan entistä tiiviimmästä tulliyhteistyöstä kuljetusten turvallisuuden varmistamiseksi. Yhdysvaltojen tullille on ehdotettu, että se laajentaisi konttien turvallisuutta koskevan aloitteen (Container Security Initiative — CSI) kattamaan pilottivaiheessa mahdollisimman pian kaikki yhteisön satamat, jotka täyttävät yhteisesti sovitut vähimmäisnormit, sekä satamat, jotka mainitaan Yhdysvaltojen tullin ja jäsenvaltioiden tähän mennessä antamissa kahdenvälisissä julistuksissa. Nämä pilottisatamat toimisivat siten kokeilusatamina, joista saatujen kokemusten perusteella vahvistetaan yhteisön ja Yhdysvaltojen pidemmän aikavälin laaja-alaisen turvallisuusyhteistyön puitteet.

Komissio ja Yhdysvallat ovat valmistelleet tätä tavoitetta useissa komission ja Yhdysvaltojen tulliviranomaisten välisissä kokouksissa. Kumpikin osapuoli pitää yhteistyötä tärkeänä sekä paremman turvallisuuden että laillisen kaupankäynnin varmistamiseksi. Keskusteluissa korostettiin tiettyjä tulevaa yhteistyötä koskevia pääperiaatteita, erityisesti vastavuoroisuutta, yhteisiä normeja tarkastusten valikoimiseksi ja toteuttamiseksi, jotta turvallisuus paranisi ja samalla laillinen kaupankäynti helpottuisi.

On toivottavaa, että nämä keskustelut johtavat lähitulevaisuudessa yhteisiin toimiin kyseisissä turvallisuuskysymyksissä.

----

----

(2004/C 65 E/013)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3497/02

esittäjä(t): Claude Moraes (PSE) komissiolle

(2. joulukuuta 2002)

Aihe:   Ihmisoikeuksien loukkaukset Iranissa

Maailmalla ollaan tällä hetkellä yhä huolestuneempia Iranissa tapahtuvista ihmisoikeuksien loukkauksista, erityisesti kidutuksista ja julmuuksista, epäinhimillisestä tai alentavasta kohtelusta tai rangaistuksista kuten kivitys, amputaatio ja julkinen teloitus. On myös todisteita uskonnollisten vähemmistöjen yhä lisääntyvästä syrjinnästä, josta esimerkkinä ovat bahai-uskontoon kuuluvien vainot. ”Rakentavaa keskustelua” Iranin kanssa voitaisiin täydentää avoimella ja itsenäisellä ihmisoikeustilanteen seurannalla ja arvioinnilla, josta vastaisi edistymistä puolueettomasti seuraava erityistarkkailija.

Mihin erityisiin toimenpiteisiin on ryhdytty, jotta Iran kulkisi kohti suvaitsevampaa ja rauhallisempaa yhteiskuntaa, jossa ihmisoikeuksista voidaan keskustella avoimesti? Miten maan edistymistä voidaan tehokkaasti seurata?

EU on viime aikoina elvyttänyt suhteitaan Iraniin huolimatta siitä, että Yhdysvaltain linja on ristiriidassa EU:n politiikan kanssa. On todettu, että Yhdysvaltain Persianlahdelle sijoittamat joukot ja sen asettamat taloudelliset pakotteet ovat välitön uhka Iranille ja että näissä olosuhteissa radikaaliryhmien on helppo löytää kannattajia. EU:n voi olla erittäin vaikea luoda yhteyksiä Iranin uudistusmielisiin, jos Yhdysvallat jatkaa eristämispolitiikkaansa ja pitää Irania osana ”pahan akselia”.

Miten EU painostaa Yhdysvaltoja muuttamaan sen Iraniin kohdistuvaa eristämis- ja pakottamispolitiikkaa ja osallistumaan innokkaammin ”rakentavaan keskusteluun” EU:n nykyisen politiikan mukaisesti?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(20. joulukuuta 2002)

Suhteessa Iraniin unioni harjoittaa sitoutumispolitiikkaa puolen vuoden välein järjestettävien laajaan vuoropuheluun perustuvien kokousten, kahdenvälisten ministeritason neuvottelujen, virallisten yhteydenottojen ja Yhdistyneiden Kansakuntien (YK) kautta. Yleisten asioiden ja ulkoasioiden neuvosto hyväksyi 21. lokakuuta 2002 strategian ihmisoikeusvuoropuhelun aloittamiseksi Iranin kanssa troikan Teheraniin 30. syyskuuta — 1. lokakuuta 2002 tekemän vierailun pohjalta laaditun selvityksen suositusten perusteella. Iranin hallitus on osoittanut poliittista tahtoa käydä ihmisoikeusvuoropuhelua, jota arvioitaisiin säännöllisesti esikuva-analyysien avulla. Tässä yhteydessä voidaan todeta, että Iran on ilmoittanut olevansa valmis ottamaan vastaan YK:n erityistarkkailijat.

Neuvottelujen aloittaminen Iranin kanssa kauppa- ja yhteistyösopimuksesta (TCA) sekä poliittisen vuoropuhelun välineistä ja terrorismin torjunnan välineistä liittyy muun muassa ihmisoikeusalalla samanaikaisesti savutettuun edistykseen. Tämä on Sevillan Euroopan-neuvoston (21.—22. kesäkuuta 2002) määrittelemän poliittisen paketin lähestymistapa, joka hyväksyttiin virallisesti 12. heinäkuuta 2002 (”erottamaton kokonaisuus”, joka muodostuu TCA:sta ja erillisistä mutta siihen liittyvistä poliittisen vuoropuhelun välineistä ja terrorismin torjuntavälineistä).

Komissio on luonnollisesti edelleen huolestunut Iranin ihmisoikeustilanteesta. Sortotoimenpiteet demokraattisia elimiä, kansalaisyhteiskuntaa ja tiedotusvälineitä kohtaan ovat huolestuttavia. Oikeusvaltion periaatteen puuttuminen, mielivaltaiset pidätykset ja vähemmistöjen syrjintä aiheuttavat huolta. Julmien, epäinhimillisten ja halventavien rangaistusten käyttöä ei voida hyväksyä.

Unioni ja komissio toimivat edelleen käytettävissä olevien välineidensä kautta ja käyvät laajaa vuoropuhelua unionin yleisen Iranin politiikan tarjoamien mahdollisuuksien mukaisesti. Unioni keskustelee säännöllisesti Iranin politiikastaan Yhdysvaltojen kanssa ja tuo esiin myös erimielisyytensä erityisesti niistä Yhdysvaltojen Iranin vastaisista pakotteista, jotka perustuvat Iranin ja Libyan vastaisista pakotteista annettuun lakiin.

----

----

(2004/C 65 E/014)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3502/02

esittäjä(t): Robert Evans (PSE) komissiolle

(10. joulukuuta 2002)

Aihe:   Kiinassa tarhataan karhuja niiden sapen hyödyntämiseksi

Miten komissio käyttää vaikutusvaltaansa ja miten se tukee Kiinan hallitusta, jotta karhujen julma tarhaaminen niiden sapen hyödyntämiseksi lopetettaisiin?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(16. tammikuuta 2003)

Kiinassa on perinteisesti käytetty karhun sappea lääkinnällisiin tarkoituksiin. Karhuja alettiin tarhaamaan kaupallisesti 1980-luvulla sapen tuottamiseksi perinteistä lääketiedettä varten.

Komissio on selvillä siitä, että tarhaukseen ryhdyttiin luonnonvaraisten karhujen tähän tarkoitukseen tapahtuvan metsästyksen aiheuttaman kasvavan huolen vuoksi. Komissio kuitenkin jakaa myös arvoisan parlamentin jäsenen huolen nykyisen käytännön mahdollisista vaikutuksista eläinten hyvinvoinnille. Eläinten hyvinvointia koskevat unionin standardit ovat huippuluokkaa maailmassa ja unionin kansalaiset ovat erittäin valistuneita eläinten hyvinvoinnista. Lisäksi unionissa on annettu kattavaa lainsäädäntöä monista eläinten hyvinvointiin liittyvistä asioista.

Komission politiikoilla edistetään tuntemiskykyisiksi tunnustettujen eläinten suojelun ja hyvinvoinnin parantamista sekä unionin sisällä että sen ulkopuolella, koska komissio katsoo, että eläinten hyvinvointia koskevat standardit on saatava korkeiksi maailmanlaajuisesti.

Yhteisö jatkaa aktiivista neuvottelua eläinten hyvinvointiin liittyvistä kysymyksistä ja tekee kansainvälistä yhteistyötä parantaakseen eläinten hyvinvointia koskevaa politiikkaa maailmanlaajuisesti. Tämän päämäärän saavuttamiseksi se tavoittelee korkeatasoisia monenvälisiä standardeja, jotka laadittaisiin asiaa koskevien kansainvälisten yleissopimusten muodossa lähinnä Euroopan neuvostossa ja maailman eläintautijärjestössä.

----

----

(2004/C 65 E/015)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3525/02

esittäjä(t): Concepció Ferrer (PPE-DE) komissiolle

(10. joulukuuta 2002)

Aihe:   Kaupan esteet ehdokasmaissa

Heinäkuussa 2002 Espanjan kauppaministeri käsitteli parikymmentä vientiyritysten tekemää valitusta kaupan esteistä ehdokasmaissa. Esteet johtuvat hallinnollisista ja verotuksellisista ongelmista ehdokas-maissa, erityisesti Puolassa ja Tšekin tasavallassa, joita koski vastaavasti 48 ja 28 prosenttia valituksista.

Eniten ovat kärsineet maatalous- ja elintarvikeala, kemian ala, lääke-, tekstiili-, muovi-, puu-, huonekalu- ja jalkineala sekä rakennustarvike-, tuotantolaite- ja autonosa-ala.

Mitä toimia komissio on toteuttanut tai aikoo toteuttaa, jotta tämänkaltaiset kaupan esteet eivät lisäänny, kun Euroopan unioni lopulta laajenee?

Günter Verheugenin komission puolesta antama vastaus

(30. tammikuuta 2003)

Komissio pitää sisämarkkinoiden kitkatonta toimintaa uusien jäsenvaltioiden liittymisen alusta lähtien ensisijaisen tärkeänä asiana. Tämän varmistamiseksi toteutetaan jo nyt tehokasta seurantaa, joka kohdistuu yhteisön säännöstön lukujen mukaisiin sitoumuksiin, ja seuranta jatkuu liittymiseen saakka. Jos merkittävät häiriöt vaikuttavat todennäköisiltä, komissiolla on oikeus vedota ns. turvalausekkeeseen, josta komissio ilmoitti 9. lokakuuta 2002 ja jonka kaikki osapuolet ovat nyt hyväksyneet. Liittymissopimukseen sisältyvä turvalauseke mahdollistaa sen, että liittymistä seuraavien kolmen vuoden aikana komissio voi katsoessaan tarpeelliseksi ryhtyä soveltuviin toimiin varmistaakseen yhteisön lainsäädännön asianmukaisen täytäntöönpanon erityisesti sisämarkkinoiden (mukaan lukien elintarviketurvallisuuden) alalla sekä oikeus- ja sisäasioiden alalla. Päätöksiä voidaan tehdä jo ennen jäsenyyttä.

Tavaroiden vapaan liikkuvuuden nykyisissä jäsenvaltioissa varmistava hallinto- ja tiedotusjärjestelmä tulee automaattisesti käyttöön jäseneksi liittymisestä lähtien. Keskinäisen tunnustamisen periaatteiden ja EY:n perustamissopimuksen 28 — 30 artiklan osalta ei ole neuvoteltu siirtymäkausia. Uusien jäsenvaltioiden velvoitteet varmistaa tavaroiden vapaan liikkuvuuden kaikkien esteiden poistaminen ovat siten samat kuin 15 nykyisen jäsenvaltion tämänhetkiset velvoitteet. Nämä velvoitteet ovat voimassa riippumatta siitä, koskeeko yhdenmukaistettu tuotelainsäädäntö kyseisiä tavaroita vai ei. Jos näitä velvoitteita ei noudateta, komissio tarkastelee mahdollisuutta käynnistää rikkomismenettely samalta pohjalta kuin nykyisin jäsenvaltioiden tapauksessa.

----

----

(2004/C 65 E/016)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3539/02

esittäjä(t): Chris Davies (ELDR) komissiolle

(11. joulukuuta 2002)

Aihe:   Edullisesti hinnoiteltuja lääkkeitä on tuotu laittomasti Euroopan unioniin

Onko komissio tietoinen siitä, että Afrikan maihin tarkoitettuja edullisesti hinnoiteltuja lääkkeitä on tuotu huomattavia määriä laittomasti takaisin Euroopan unioniin myytäväksi korkeammalla hinnalla? Jos on, mitä toimenpiteitä toteutetaan sen varmistamiseksi, että EU:n rajoilla nykyisin noudatettavaa tullivalvontaa sovelletaan tehokkaasti, ja aikooko komissio ryhtyä lisätoimiin tämän kasvavan ongelman ratkaisemiseksi?

Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus

(17. tammikuuta 2003)

Komissio on todellakin tietoinen tästä ongelmasta, eli että kehitysmaiden markkinoille tarkoitettuja edullisesti hinnoiteltuja lääkkeitä tuodaan yhteisöön.

Lääkkeiden tuominen yhteisön ulkopuolisista maista jäsenvaltioihin edellyttää ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6. marraskuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/83/EY (1) säädettyä lupaa.

Nykyisin edullisesti hinnoiteltujen lääkkeiden luvattomaan tuontiin on mahdollista puuttua ainoastaan, jos on kyse teollis- ja tekijänoikeuksilla suojatuista tuotteista. Jos tavaroita, jotka on suojattu yhteisön markkinoilla tavaramerkillä tai patentilla, ilmenee markkinoilla ilman oikeudenomistajan lupaa, tämä voi ryhtyä toimiin tuojaa vastaan kansallisissa tuomioistuimissa sen varmistamiseksi, että kyseiset tavarat poistetaan markkinoilta.

Komissio on tartuntatautien ja köyhyyden vähentämistä koskevan yhteisön toimintaohjelman yhteydessä tehnyt ehdotuksen neuvoston asetukseksi (2) (komissio hyväksyi sen 30. lokakuuta 2002), jolla ehkäistäisiin kehitysmaihin myytävien, porrastetusti hinnoiteltujen lääkkeiden tuomista yhteisön markkinoille. Tultuaan voimaan asetus antaa tulliviranomaisille mahdollisuuden pidättää porrastetusti hinnoitelluiksi lääkkeiksi epäillyt tavarat (riippumatta siitä, onko niillä teollis- ja tekijänoikeussuojaa) yhteisön rajoilla, kunnes kansalliset viranomaiset tekevät päätöksen tavaroiden luonteesta ja käyttötarkoituksesta.

Komissio uskoo vakaasti, että edellä kuvatut tehostetut keinot ehkäistä edullisesti hinnoiteltujen lääkkeiden tuomista yhteisön markkinoilla myytäviksi kannustavat lääketeollisuutta ja viejiä toimittamaan riittävän määrän keskeisiä lääkkeitä köyhiin maihin edullisin hinnoin.

----

(1)EYVL L 311, 28.11.2001.

(2)  KOM(2002) 592 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/017)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3551/02

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle

(12. joulukuuta 2002)

Aihe:   Hongkongin peruslain 23 artiklan täytäntöönpano ja Falun Gong -liikkeen kannattajien oikeudet kaikkialla Kiinassa

Mitä mieltä komissio on suunnitelmista panna täytäntöön Hongkongin ”perustuslain” (Basic Law) kiistelty 23 artikla, jolla pyritään torjumaan kumouksellista toimintaa, ja kantaako komissio huolta niiden ihmisten, jotka Hongkongissa tai muualla Kiinassa haluavat osallistua rauhanomaisesti Falun Gong -liikkeen toimintaan, mahdollisuuksista harjoittaa uskontoaan esteettä ja tarvitsematta pelätä mielivaltaisia pidätyksiä? Onko komissio ottanut kysymyksen Falun Gong -liikkeestä puheeksi Kiinan hallituksen kanssa, ja katsooko komissio, että liikkeen kannattajien määrän lisääntyminen olisi nähtävä ennen kaikkea monien ihmisten haluna palata perinteisempiin ja henkisempiin kiinalaisiin käyttäytymismalleihin eikä niinkään uhkana Kiinan kommunistisen puolueen poliittiselle valta-asemalle?

Onko komissio ilmaissut huolensa uskonnonvapauden vaarantumisesta Kiinassa, ja pitääkö komissio mahdollisena, että Hu Jintaon johdolla Kiina on tulevaisuudessa valmiimpi käsittelemään asiaa?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(9. tammikuuta 2003)

Komissio on tietoinen Hongkongin hallituksen tekemästä aloitteesta käynnistää neuvotteluprosessi perustuslain 23 artiklan täytäntöönpanemista varten. Lisäksi komissio pitää kysymystä tärkeänä ja poliittisesti arkaluonteisena koko Kiinan-politiikkansa yhteydessä. Neuvotteluasiakirja on kuitenkin laadittu yleisellä tasolla, minkä vuoksi siitä ihmisoikeuksiin ja perusvapauksiin, uskonnonvapaus mukaan luettuna, todennäköisesti kohdistuvia vaikutuksia voidaan arvioida vasta, kun lakiesitys on jätetty lakiasäätävän neuvoston käsiteltäväksi. Tämän on määrä tapahtua helmikuussa 2003. Siihen asti EU seuraa tilannetta ja vaatii painokkaasti Hongkongin hallitusta ottamaan Hongkongin väestön näkökannat huomioon. Parhaillaan mietitään mahdollisen virallisen kannanoton esittämistä Hongkongin erityishallintoalueen hallitukselle.

Ihmisoikeuksien kunnioittaminen on keskeinen kysymys unionin Kiinan-suhteissa. Unionin ja Kiinan välillä vuonna 1996 käynnistetyssä kahdenvälisessä ihmisoikeusvuoropuhelussa unioni ottaa säännöllisesti esille yksittäisiä huolestuttavia tapauksia, joihin kuuluu myös Falun Gong -liikkeen kannattajiin liittyviä tapauksia. Uskonnonvapaus on keskeinen kysymys Kiinan-suhteissamme, ja tässä yhteydessä sitä on käsitelty säännöllisesti — ja tullaan myös jatkossa käsittelemään.

EU on lisäksi useaan otteeseen ilmaissut virallisesti huolensa pidätettyjen Falun Gong -liikkeen kannattajien kidutusta ja pahoinpitelyä koskevista ilmoituksista ja vaatinut Kiinaa tarkistamaan näille määrättyjä ankaria rangaistuksia. EU on erityisesti vaatinut Kiinaa takaamaan kaikille yksilöille oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin, johon sisältyy myös asianmukainen oikeusapu. Huoli Falun Gong -liikkeen kannattajia koskevista ihmisoikeusloukkauksista ilmaistiin myös Kiinan ihmisoikeustilannetta koskevissa yleisten asiain neuvoston päätelmissä maaliskuussa 2002.

Mitä tulee kysymykseen Falun Gong -liikkeen mahdollisista vaikutuksista Kiinan kommunistiseen puolueeseen, komissio kehottaa arvoisaa parlamentin jäsentä tutustumaan vastaukseen, jonka komissio antoi Chris Daviesin kirjalliseen kysymykseen E-1969/02 (1).

----

(1)EUVL C 137 E, 12.6.2003, s. 38.

----

----

(2004/C 65 E/018)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3573/02

esittäjä(t): Ilda Figueiredo (GUE/NGL) komissiolle

(13. joulukuuta 2002)

Aihe:   Perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohta ja Azorien sosiaalinen ja taloudellinen yhteenkuuluvuus

Euroopan unionin syrjäisimmillä alueilla on erityisen vaikeat olosuhteet, jotka johtuvat niiden syrjäisestä sijainnista, tuotantotoiminnan vahvasta erikoistumisesta, erityisistä luonnonoloista, rajoitetuista markkinoista ja korkeista tuotantokustannuksista, mikä heikentää niiden kestävää kehitystä ja kilpailukykyä. Tämän lisäksi monet syrjäisimmät alueet ovat maantieteellisesti eristyksissä ja etenkin Azorien asemaa vaikeuttaa vielä se, että se koostuu useista toisistaan kaukana olevista saarista. Aluepolitiikassa ja maatalouspolitiikassa on syrjäisimmille alueille tarkoitettuja erityisohjelmia, ja Amsterdamin sopimukseen sisältyy määräys erityistoimien toteuttamisesta kyseisten alueiden erityisolojen huomioonottamiseksi etenkin maatalouden alalla.

Maitoalalla ja maidon jalostuksella on tärkeä merkitys Azorien taloudelle. Tämän alan sosiaalis-taloudellista merkitystä ei pitäisi aliarvioida, ja alan suoraan tai välillisesti luomat yritykset ja työpaikat ovat äärimmäisen tärkeitä alueen taloudelliselle ja sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle. EU:n aluepolitiikan pitäisi siksi tukea maitoalan kehitystä ja sen myötä alueen taloudellista elinkelpoisuutta. Maidontuotanto on sopeutettu aluekohtaisiin kiintiöihin, mikä merkitsee maitoalan yhteisen markkinajärjestelyn sääntöjen mukaisesti sakkoja niille, jotka ylittävät kiintiöt. Jos Azorit joutuvat maksamaan sakkoja, alueen talous ja etenkin maitoalaan perustuva talous vaarantuu.

Edellä olevat seikat ja perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan huomioon ottaen

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(5. helmikuuta 2003)

Yhteisö on säätänyt asetuksessa (EY) N:o 1257/1999 (1) maaseudun kehittämistoimenpiteistä Azorien hyväksi kaudella 2000—2006. Näitä toimenpiteitä ovat useasta rahastosta rahoitettava toimenpideohjelma, jota tuetaan rakennerahastoista, erityisesti EMOTR:n ohjausosastosta (133 554 miljoonalla eurolla) sekä maaseudun kehittämisohjelma, jota tuetaan EMOTR:n tukiosaston varoista (122 206 miljoonalla eurolla).

Näiden ohjelmien perusteella maaseudun kehittämiseen myönnettävän tuen tarkoituksena on erityisesti tuotantorakenteiden parantaminen, maataloustuotannon suunnanmuutos ja uudelleensuuntaus, tuotteiden laadun parantaminen, kestävä kehitys, toimintojen monipuolistaminen jne. Eräisiin näihin ohjelmiin sisältyvistä toimenpiteistä on jo sovellettu erityisiä rakenteellisia poikkeuksia, joista säädetään asetuksessa (EY) N:o 1453/2001 (2).

Maaseudun kehittämistoimet on joka tapauksessa sovitettava yhteen yhteisen maatalouspolitiikan muiden toimenpiteiden kanssa, yhteisten markkinajärjestelyjen yhteydessä toteutettavat toimet mukaan lukien.

Maitotuotannon osalta mainitun asetuksen (EY) 1453/2001 26 artiklan perusteella Azoreille myönnetään tukea karjankasvatus- ja maitotuotealojen paikallisten tuotteiden tuotantoa ja kaupan pitämistä koskevan kokonaistukiohjelman toteuttamiseksi vuosina 2002—2006. Toimivaltaiset viranomaiset esittävät ohjelmaluonnokset komissiolle hyväksyttäviksi. Tähän mennessä toimivaltaiset viranomaiset eivät ole vielä esittäneet yhtään ohjelmaluonnosta tämän määräyksen perusteella.

Azorien maidontuotanto ylittää nykyisin 500 000 tonnia vuodessa, eli se on kasvanut kymmenessä vuodessa lähes 60 prosenttia; vastaavaa kasvua ei ole saavutettu millään muulla Euroopan alueella. Tällaisesta kehityksestä seuraa lähes väistämättä, että maidontuottajille maksettava hinta on Azoreilla Euroopan alhaisimpia. Myös tärkeintä jalostetta, juustoa, on vaikea saada kaupaksi, ja sen hinta on vastaavien mantereella myytävien tuotteiden hintoja paljon alhaisempi, sillä saariston ulkopuolista kysyntää ei ole riittävästi eikä sen kehittämiseksi ole yhteistyössä ponnisteltu riittävästi esimerkiksi toteuttamalla mainitun asetuksen (EY) N:o 1453/2001 26 artiklassa tarkoitettuja toimia.

Portugalin viranomaiset ovat lähettäneet komissiolle pyynnön, joka koskee vapauttamista edellä mainitun asetuksen 23 artiklasta, jossa säädetään maitokiintiöiden vahvistamisesta lisämaksujen määrityksen yhteydessä. Pyyntöä perustellaan viittaamalla erittäin syrjäisten alueiden tuotantoon, erityisesti Azorien maidontuotantoon, liittyviin erityispiirteisiin.

Komissio tutkii pyynnön ja käsittelee sen ottaen huomioon Azorien erityisaseman erittäin syrjäisiin alueisiin kuuluvana alueena, mutta kuitenkin varmistaen yhteisön oikeuden johdonmukaisuuden ja loukkaamattomuuden sovellettaessa asiaa koskevia määräyksiä, erityisesti asetusta (EY) N:o 1453/2001.

----

(1)  Neuvoston asetus (EY) N:o 1257/1999, annettu 17 päivänä toukokuuta 1999, Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta, EYVL L 160, 26.6.1999.

(2)  Neuvoston asetus (EY) N:o 1453/2001, annettu 28 päivänä kesäkuuta 2001, tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Azorien ja Madeiran hyväksi ja asetuksen (ETY) N:o 1600/92 kumoamisesta (Poseima), EYVL L 198, 21.7.2001.

----

----

(2004/C 65 E/019)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3608/02

esittäjä(t): Cristiana Muscardini (UEN) komissiolle

(16. joulukuuta 2002)

Aihe:   Naton laajentuminen ja EU:n puolustuspolitiikka

Naton 19 valtionpäämiehen ja hallitusten päämiehen Prahassa 21.—22. marraskuuta pidetyssä huippukokouksessa, johon osallistui 27 Naton kumppanuusmaata ja jotka tapasivat Euro-atlanttisessa kumppa- nuusneuvostossa, käsiteltiin kahta keskeistä kysymystä. Näitä kysymyksiä ovat Naton strategisen kapasiteetin ja sen laajentumisen ajan tasalle saattaminen kolme vuotta ennen entisen Neuvostoliiton blokkiin kuuluvien kolmen maan liittymistä.

Naton poliittis-strategisen profiilin uudelleen määrittely on käynyt tarpeelliseksi epävakautta ja epävarmuutta lisäävien tekijöiden monipuolistumisen myötä (tilanne on muuttunut entisen Neuvostoliiton aiempaan hallitsevaan uhkaan nähden). Samoin on määriteltävä uudelleen vuoden 1991 ja 1999 strategisessa opissa Natolle uskottujen tehtävien laajentaminen. Näissä strategisissa opeissa tarkasteltiin joukkotuhoaseiden lisääntymisen vastustamista sekä kansainvälisen terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa. Prahan kokouksen tulosten perusteella Nato näyttäisi olevan edelleen uuden eurooppalaisen turvallisuuskehyksen poliittinen ja sotilaallinen tukipilari, vaikka huippukokouksessa ei onnistuttukaan ratkaisemaan Naton poliittisia ja institutionaalisia ongelmia.

Tiedustelisin komissiolta seuraavaa:

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(17. tammikuuta 2003)

Arvoisan parlamentin jäsenen esittämät kysymykset ylittävät komission toimivallan, joten sen ei ole asianmukaista vastata niihin.

----

----

(2004/C 65 E/020)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0025/03

esittäjä(t): Dirk Sterckx (ELDR) komissiolle

(13. tammikuuta 2003)

Aihe:   Niiden tuotteiden luettelo, joiden osalta voidaan ryhtyä vastatoimiin Yhdysvaltojen Foreign Sales Corporation -ohjelman johdosta

Euroopan komissio julkisti 13. syyskuuta 2002 ehdotuksensa niiden tuotteiden luetteloksi, joiden osalta voidaan harkita vastatoimia vastauksena Yhdysvaltojen ”Foreign Sales Corporation” -ohjelmansa mukaisesti määräämään verokohteluun. Eräät kyseiseen luetteloon sisältyvien tuotteiden maahantuojat ovat olleet tyytymättömiä tähän toimenpiteeseen. Eikö ole olemassa vaara, että se vahingoittaa vakavasti tiettyjä eurooppalaisia yrityksiä? Onko komissiolla jo jonkinlainen käsitys siitä, miten asianosaiset tahot reagoivat luetteloon? Aikooko komissio muuttaa luetteloa voidakseen ottaa kyseiset reaktiot huomioon? Milloin komissio tekee lopullisen päätöksensä?

Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus

(7. helmikuuta 2003)

Arvoisan parlamentin jäsenen mukaan yhteisön maahantuojat ovat huolissaan kielteisistä vaikutuksista, joita voi koitua niiden liiketoimille, jos amerikkalaisiin tuotteisiin kohdistuvia seuraamuksia määrätään.

Tästä syystä on tarpeen muistuttaa seikoista, jotka liittyvät Maailman kauppajärjestön (WTO) sääntöjen kanssa ristiriidassa olevaan lainsäädäntöön (Foreign Sales Corporation/Extraterritorial Income, FSC/ΕΤΙ), joka mahdollistaa sen, että yhdysvaltalaiset yritykset saavat laitonta vientitukea jopa noin neljä miljardia Yhdysvaltain dollaria vuodessa. Sen jälkeen kun yhteisö oli asettanut FSC/ETI-lainsäädännön WTO:ssa menestyksekkäästi kyseenalaiseksi, WTO myönsi yhteisölle 30. elokuuta 2002 oikeuden ryhtyä vastatoimiin määräämällä tuontitulleja tietyille Yhdysvalloista tuotaville tavaroille edellä mainittuun summaan saakka. Yhdysvallat ei kuitenkaan ole vielä ryhtynyt konkreettisiin toimiin ristiriitaisuuden poistamiseksi, vaikka Yhdysvaltain kongressin hallinto ja johtavassa asemassa olevat jäsenet ovat ilmaisseet pyrkivänsä siihen.

Samalla on tehtävä selväksi, että tässä kiistassa komission tavoitteena ei ole määrätä yhdysvaltalaisiin tuotteisiin kohdistuvia vastatoimia vaan saada aikaan sellaisten laittomien toimenpiteiden lopettaminen, jotka vaikuttavat haitallisesti yhteisön yritysten etuihin. Siten komission tavoitteena on varmistaa, että Yhdysvallat noudattaa FSC:tä koskevia WTO:n sääntöjä mahdollisimman pikaisesti. Jos Yhdysvallat ei kuitenkaan noudata sääntöjä, yhteisöllä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin käyttää WTO:n sääntöjen mukaisia oikeuksiaan.

Yrittääkseen kuitenkin minimoida kielteiset seuraukset, joita mahdollisista vastatoimista voisi aiheutua eurooppalaiselle teollisuudelle, komissio on käynnistänyt julkisen kuulemisen valittaessa ainoastaan sellaisia tuotteita, joiden tuonti Yhdysvalloista muodostaa enintään 20 prosenttia kokonaistuonnista yhteisöön. Näin ollen komissio arvioi parhaillaan asianomaisilta osapuolilta julkisen kuulemisen aikana saatuja kommentteja. Toteuttaessaan tätä analyysia komissio pyrkii varmistamaan erityisen huolellisesti, että yhteisön etuja ei loukata, mikä on loppujen lopuksi koko menettelyn tavoite. Asiasta tehdään lopullinen päätös jäsenvaltioiden kuulemisen jälkeen vuoden 2003 ensimmäisen neljänneksen aikana. Tässä vaiheessa ei kuitenkaan voida esittää mitään kommentteja yksittäisten tuotteiden sisällyttämisestä mahdolliseen seuraamusluetteloon tai niiden poistamisesta siitä.

----

----

(2004/C 65 E/021)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0180/03

esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle

(30. tammikuuta 2003)

Aihe:   Geneettisesti muunnellut sadot

Onko jäsenvaltioiden kansalaisilla oikeus tutustua ympäristön valvontamenettelyn yksityiskohtiin ja menettelyn tuloksiin geneettisesti muunnelluilla sadoilla tehtävien kokeilujen aikana ja niiden jälkeen?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(14. maaliskuuta 2003)

Geneettisesti muunnettujen organismien, geneettisesti muunnellut sadot mukaan luettuna, kokeellista levittämistä säännellään tällä hetkellä geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön 12. maaliskuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/18/EY (1) Β osalla, joka tuli voimaan 17. lokakuuta 2002. Tällä hetkellä (20. helmikuuta 2003) direktiivin nojalla on suoritettu 22 kokeellista levitystä. Yhteenveto levityksistä on julkisesti saatavilla Euroopan komission yhteisen tutkimuskeskuksen www-sivuilla osoitteessa http://gmosnif.jrc.it

Direktiivillä 2001/18/EY korvattiin 23. huhtikuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/220/ETY (2), jonka B-osassa annettiin vastaavasti säännökset geneettisesti muunnettujen organismien, sadot mukaan luettuna, kokeellisesta levittämisestä. Direktiivin 90/220/ETY voimaantulon eli lokakuun 1991 ja sen korvaamisen eli 17. lokakuuta 2002 välisenä aikana sen nojalla suoritettiin noin 1700 kokeellista levitystä. Yhteenveto levityksistä on julkisesti saatavilla Euroopan komission yhteisen tutkimuskeskuksen www-sivuilla osoitteessa http://biotech.jrc.it

Direktiivin 90/220/ETY mukaisesti sen jäsenvaltion viranomaiset, jossa kokeellinen levittäminen tapahtui, vastasivat kokeellista levittämistä koskevien hakemusten tutkimisesta ja sitä koskevien lupien myöntämisestä. Menettelyä noudatetaan myös direktiivin 2001/18/EY säännösten mukaisesti.

Direktiivin 90/220/ETY 4 artiklassa jäsenvaltioita vaaditaan varmistamaan, että niiden toimivaltaiset viranomaiset huolehtivat direktiivin noudattamisen tarkastamisessa ja valvomisessa tarvittavista toimenpiteistä. Myös direktiivissä 2001/18/EY on vastaava vaatimus.

Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset ovat siis vastuussa geneettisesti muunnettujen kokeilusatojen paikalla tehtävistä tarkastuksista, seuranta mukaan luettuna, ja asiaa koskevat tiedot ovat heillä.

Näin ollen direktiivin 2001/18/EY 9 artiklan 2 kohdassa edellytetään nyt että, ”jäsenvaltioiden on huolehdittava, että yleisö voi tutustua kaikkea Β osan mukaista, alueellaan tapahtuvaa GMO:en levittämistä koskeviin tietoihin”.

----

(1)EYVL L 106, 17.4.2001.

(2)EYVL L 117, 8.5.1990.

----

----

(2004/C 65 E/022)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0204/03

esittäjä(t): Bert Doorn (PPE-DE) komissiolle

(3. helmikuuta 2003)

Aihe:   Tšekin pankkialan saama valtiontuki

Tutkin hyvin kiinnostuneena Euroopan komission kertomusta EU:n ehdokasvaltioita koskevasta valtiontukien tulostaulusta. Pidän komission siinä esittämää aloitetta kertomusten laatimisesta tulevien EU:n jäsenvaltioiden valtiontuista hyvin myönteisenä. Tämä on välttämätön askel kohti ehdotonta avoimuutta ja tärkeä kysymys ehdokasvaltioiden liittymisten kannalta.

Euroopan komission kertomuksessa tehdään kuitenkin useassa yhteydessä selväksi, että annetut tiedot koskevat ainoastaan ehdokasvaltioiden itse toimittamia lukuja ja että ne eivät näin ollen perustu Euroopan komission itse tekemiin selvityksiin.

Tämän vuoksi haluan pyytää komissiota antamaan lisätietoja seuraavista kysymyksistä:

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(19. maaliskuuta 2003)

Valtiontukien tulostaulu

Voimassa olevien tukien luettelo

----

----

(2004/C 65 E/023)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0260/03

esittäjä(t): Giovanni Pittella (PSE) komissiolle

(29. tammikuuta 2003)

Aihe:   ”Ohjelmien mukaiset” hankkeet

Edelliseen vedoten kysyn komissiolta,

----

(1)EYVL L 161, 26.6.1999, s. 1.

----

----

(2004/C 65 E/024)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0261/03

esittäjä(t): Giovanni Fava (PSE) komissiolle

(29. tammikuuta 2003)

Aihe:   ”Ohjelmien mukaiset” hankkeet

Edelliseen vedoten kysyn komissiolta,

Michel Barnier'n komission puolesta antama

yhteinen täydentävä vastaus

kirjallisiin kysymyksiin P-0260/03 ja P-0261/03

(14. huhtikuuta 2003)

Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1260/1999 30 artiklassa määritellään toimintaohjelmaan liittyvien menojen tukikelpoisuusedellytykset.

Italian tavoite 1 -alueita koskevan yhteisön tukikehyksen mukaan ohjelmien puitteissa voidaan ”täytäntöönpanon ensimmäisen vaiheen” (2) aikana ja jatkuvuuden takaamiseksi rahoittaa meneillään olevia toimia edellyttäen, että toimet ovat (toimenpidetasolla) sopusoinnussa sekä ohjelmien omien tavoitteiden, strategioiden ja menettelyjen kanssa että yhteisön lainsäädännön ja rakennerahastojen sääntöjen kanssa. Oletamme, että parlamentin jäsen tarkoittaa tätä ”täytäntöönpanon ensimmäistä vaihetta” viitatessaan kysymyksessään niin sanottuihin ”tukihankkeisiin”.

Todisteet ”täytäntöönpanon ensimmäistä vaihetta” koskevan menettelyn tuloksista on esitettävä ohjelmien vuotta 2002 koskevissa vuosittaisissa täytäntöönpanokertomuksissa, jotka kyseisten ohjelmien seurantakomiteoiden on hyväksyttävä ja toimitettava komissiolle viimeistään kesäkuussa 2003.

Rakennerahastoja koskevan toissijaisuusperiaatteen mukaan tavoite 1 -ohjelmien menot ilmoitetaan toimenpiteiden yhteydessä, joten komissio ei voi erottaa toisistaan ”täytäntöönpanon ensimmäistä vaihetta” koskevan menettelyn mukaisesti rahoitettuja hankkeita ja ohjelma-asiakirjan täydennysten mukaisesti sovittujen menettelyjen ja perusteiden mukaan rahoitettuja hankkeita.

Koska ”täytäntöönpanon ensimmäistä vaihetta” koskeva menettely rajoittuu hyväksyttyjen tavoite 1 -ohjelmien alkuvaiheeseen ja koska menettelyn mukaan ei voida rahoittaa ohjelmien tavoitteiden ja täytäntöönpanosääntöjen vastaisia hankkeita, komissiolla ei ole todisteita siitä, että menettely vaarantaisi yhteisön tukikehyksen ja toimenpideohjelmien perusteella sovittujen kehitystavoitteiden ja -strategioiden toteutumisen.

Täydentävyyden osalta 21. kesäkuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1260/1999 säädetään, että periaatteen toteutuminen on tarkastettava väliarvioinnin yhteydessä. Väliarviointi on määrä suorittaa vuoden 2003 lopussa. Komissio varmistaa tässä yhteydessä, että täydentävyysperiaatetta noudatetaan koko Italian tavoitetta 1 koskevan yhteisön tukikehyksen suhteen.

----

(1)EYVL L 161, 26.6.1999, s. 1.

(2)  Kyseisellä kesäkuussa 2002 päättyneellä ajanjaksolla ohjelmien seurantakomiteoiden oli hyväksyttävä hankkeiden valintaperusteet ohjelma-asiakirjan täydennysten mukaisesti. Tämän jälkeen hankkeet ohjelmien eri toimenpiteisiin valitaan näiden perusteiden mukaisesti.

----

----

(2004/C 65 E/025)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0387/03

esittäjä(t): Mario Mantovani (PPE-DE) komissiolle

(7. helmikuuta 2003)

Aihe:   ”Fenice”-nimisen laitoksen rakentaminen erityisjätteen ja myrkyllisen jätteen polttamista varten

Fiatin tilaamaa erityisjätteen ja myrkyllisen jätteen polttolaitosta ”Feniceä” koskeva ongelma juontaa juurensa vuoteen 1994.

Fenice-yhtiö päätti perustaa Biellan maakunnassa sijaitsevaan Verronen kuntaan laitoksen, jossa ”erityisjätteiksi ja vaarallisiksi jätteiksi” luokiteltuja jätteitä hävitetään polttamalla YVA-asetuksen 11/08/1995 nojalla.

Fenicen esittämä ympäristövaikutusarviointi on vuodelta 1993 ja sen perustana olevat tuulimittaukset on tehty Camerin lentokentän säähavaintokeskuksessa Novaran maakunnassa. Alueellisen ympäristöviraston (ARPA) Biellan maakunnan viranomaisille äskettäin toimittamat tutkimustulokset, jotka on tarkistettu Verronen kunnassa sijaitsevassa tutkimuskeskuksessa, ovat kuitenkin täysin toisenlaisia kuin Fenicen esittämät. Näiden tietojen valossa hankkeen toteuttaminen on vielä vaarallisempaa kuin aiemmin luultiin, kun otetaan huomioon Biellan erikoinen pinnanmuodostus ja runsaat sateet, jotka estävät saasteiden hajoamisen erittäin teollistuneelle alueelle, jossa kasvaimista johtuva kuolleisuus on suurta. Kiinteän kaupunkijätteen hävittämistä varten Biellan maakunnassa on jo tekninen laitos. Jätteenpolttolaitos Fenice olisi paitsi alueelle sopimaton, myös koko Italian suurin.

Hanke, josta ympäristövaikutusarviointi tehtiin, koski Fiatin Piemonten ja Lombardian tuotantolaitosten jätehuoltoa, mutta tällä välin on hyväksytty uusi alueellinen jätehuoltosuunnitelma, jossa ei mainita lainkaan Piemonten ja Lombardian alueiden tästä kysymyksestä tekemiä YVA-asetuksen mukaisia sopimuksia.

Tietääkö komissio tästä hankkeesta ja siitä onko sen toteuttamiseksi haettu yhteisön rahoitusta?

Voiko se ilmoittaa voidaanko tähän tapaukseen soveltaa seuraavia direktiivejä:

Sen lisäksi, ottaen huomioon tehtyjen tutkimusten valtavat erot ja mahdolliset riskit Biellan maakunnan 82 kunnan asukkaille sekä ympäristölle ja alueen tulevaisuudelle, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä varmistaakseen yhteisön lainsäädännön asianmukaisen noudattamisen tässä kysymyksessä ja estääkseen jätteenpolttolaitoksen rakentamisen?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(10. maaliskuuta 2003)

Komission tietojen mukaan kysymyksessä on yksityinen hanke, joka ei täytä Piemonten toimintaohjelmassa määriteltyjä rakennerahastoista myönnettävään yhteisön yhteisrahoitukseen oikeuttavia kelpoisuusvaatimuksia.

Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27. kesäkuuta 1985 annetussa neuvoston direktiivissä 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 3. maaliskuuta 1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY (5), säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistettava, ”että ennen luvan myöntämistä hankkeet, joilla etenkin laatunsa, kokonsa tai sijaintinsa vuoksi todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia, alistetaan lupamenettelyyn ja että niiden vaikutukset arvioidaan”. Direktiivin kattamat hankkeet nimetään liitteissä. Liitteessä I luetellut hankkeet on arvioitava ympäristövaikutusten arviointimenettelyssä.

Direktiivin 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna, liite I kattaa arvoisan parlamentin jäsenen mainitseman hankkeen. Siksi se on arvioitava ympäristövaikutusten arviointimenettelyssä.

Parlamentin jäsenen antamien tietojen perusteella näyttää siltä, että hanke arvioitiin ympäristövaikutusten arviointimenettelyssä vuonna 1995 (mikä johti YVA-asetukseen 11/08/1995) rakentajan vuonna 1993 esittämän vaikutustenarvioinnin valossa. Lisäksi näyttää siltä, että paikallisten viranomaisten äskettäin suorittamat tutkimukset tuottivat täysin erilaisia tuloksia kuin rakentajan alun perin esittämät, että tälle laitokselle ei tällä välin ole myönnetty lupaa ja että tällä hetkellä rakentaja on päättänyt perustaa laitoksen YVA-asetuksen 11/08/1995 nojalla.

Edellä todetun valossa komissio haluaa painottaa, että yleisesti ottaen tapauksessa, jossa ympäristövaikutusten arviointi on tehty, mutta lupaa ei ole myönnetty, ja jos ympäristön tila muuttuu tai hankkeen vaikutuksesta ympäristöön on olemassa erilaisia tutkimustuloksia arvion tekemisen ajankohdan ja luvan myöntämisen ajankohdan väliltä, seurauksena on, että arviointia saatetaan joutua päivittämään tai jatkamaan. Näin ollen uudet tiedot, jotka liittyvät hankkeen todennäköisiin merkittäviin ympäristövaikutuksiin, on otettava huomioon lupamenettelyn aikana. Mitä tulee tähän nimenomaiseen tapaukseen, tilanne näyttäisi olevan liian aikaisessa vaiheessa; arvoisan parlamentin jäsenen antamien tietojen perusteella voidaan päätellä, että meneillään ei ole hankkeelle haettavaa lupaa koskevaa hallintomenettelyä, joka perustuisi YVA-asetukseen 11/08/1995. Edellä todetun valossa, koska ympäristövaikutusten arviointi-direktiivin soveltamisesta tehdylle valitukselle ei ole konkreettisia perusteita, direktiiviä ei voida tällä hetkellä todeta rikotun. Jos arvoisa parlamentin jäsen hankkii lisätietoja, joiden avulla komissio voi todeta mahdollisen rikkomuksen direktiiviä (ETY) 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna, vastaan, komissio pystyisi tutkimaan asiaa.

Jätteistä 15. heinäkuuta 1975 annettua neuvoston direktiiviä 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 18. maaliskuuta 1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY säädetään hävittämis- ja kierrätys-toimenpiteistä, mukaan luettuna jätteiden polttaminen. Tämä direktiivi ei kuitenkaan sisällä vaatimuksia, joita voitaisiin soveltaa hävittämis- tai kierrätyslaitoksen suunnitteluvaiheeseen.

Mitä tulee teollisuuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen estämisestä 28. kesäkuuta 1984 annettuun neuvoston direktiiviin 84/360/ETY, jos suunnitellun vaarallisten jätteiden polttolaitoksen kapasiteetti on yli 10 tonnia päivässä, direktiiviä 84/360/ETY ei sovelleta, koska sen korvaa ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämisestä 24. syyskuuta 1996 annettu neuvoston direktiivi 96/61/EY (6). Jos kapasiteetti kuitenkin on pienempi, sovelletaan neuvoston direktiiviä 84/360/ETY. Tärkeämpää on, että voidaan soveltaa jätteenpoltosta 4. joulukuuta 2000 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2000/76/EY (7). Direktiiviä 2000/76/EY tullaan soveltamaan olemassa oleviin laitoksiin, direktiivin määritelmän mukaan 28. joulukuuta 2005 alkaen, kun taas uusiin laitoksiin sen säännöksiä sovelletaan 28. joulukuuta 2002 alkaen. Lisäksi vaarallisten jätteiden polttamista säännellään vaarallisten jätteiden polttamisesta 16. joulukuuta 1994 annetulla neuvoston direktiivillä 94/67/EY (8), jolla kumotaan neuvoston direktiivi 2000/76/EY.

----

(1)EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40.

(2)EYVL L 78, 26.3.1991, s. 32.

(3)EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39.

(4)EYVL L 188, 16.7.1984, s. 20.

(5)EYVL L 73, 14.3.1997.

(6)EYVL L 257, 10.10.1996.

(7)EYVL L 332, 28.12.2000.

(8)EYVL L 365, 31.12.1994.

----

----

(2004/C 65 E/026)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0411/03

esittäjä(t): Eija-Riitta Korhola (PPE-DE) komissiolle

(17. helmikuuta 2003)

Aihe:   Öljykuljetukset herkillä merialueilla

Itämerellä on muutamia alueita kuten Suomenlahti, Tanskan salmet tai Ahvenanmaan saaristo, joissa luonto on erityisen haavoittuvainen merikuljetusten aiheuttamille riskeille. Luultavaa on, että myös Pohjanmerellä, Atlantin rannikolla ja Välimerellä on helposti osoitettavissa tällaisia alueita, joilla riskien välttämiseksi saattaisi olla tarpeen määritellä rajoituksia vaarallisten aineiden merikuljetuksille.

Onko komissio valmis harkitsemaan erityisen herkkien merialueiden nimeämistä EU:n aluevesillä niin, että vaarallisten aineiden merikuljetuksia näiden alueiden läpi voidaan tarvittaessa rajoittaa (esim. sää- ja muiden olosuhteiden mukaan)?

----

----

(2004/C 65 E/027)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0536/03

esittäjä(t): Samuli Pohjamo (ELDR) komissiolle

(26. helmikuuta 2003)

Aihe:   Itämeri PSSA-luokitetuksi alueeksi

Itämerellä ja erityisesti Suomenlahdella on kuluneena talvena ollut erityisen kovat jääolosuhteet. Ahtojäät ovat painaneet laivoja puristuksiin ja niiden kulkeminen ylipäätään ilman jäänmurtajien avustusta on ollut tuskallista.

Suomenlahdella liikkuu myös laivoja, joilla on hyvin puutteellinen jäävarustus. Erityinen huolenaihe liittyy Venäjän Koiviston satamasta öljyä kuljettaviin tankkereihin, joilla osalla ei ole riittävää jäävahvistusta, osalla vain keulassa muttei sivuilla.

Koiviston sataman öljykuljetusten on ennakoitu tuplaantuvan lähivuosina. Lisäksi venäläiset suunnittelevat Suomenlahden pohjukkaan kahta uutta öljyn lastauspaikkaa.

Jos Suomenlahdella sattuisi öljykatastrofi, sen korjaus olisi vieläkin vaikeampaa alueen saaristoisuuden ja luonnon herkkyyden takia kuin esimerkiksi Espanjassa. Lisäksi öljyntorjuntakalusto on monilla rannikkomailla hyvin puutteellinen. Muilla mailla kuin Suomella ei ole kalustoa, joka voisi toimia jääolosuhteissa.

Pyydän saada tietää, voisiko komissio edistää Itämeren saamista ns. PSSA-luokitelluksi alueeksi eli erityisen herkäksi merialueeksi ja sitä kautta edistää merenkulun turvallisuutta alueella?

Loyola de Palacion komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-0411/03 ja E-0536/03

(3. huhtikuuta 2003)

Komissio haluaa kiinnittää parlamentin jäsenen huomion siihen, että Kansainvälinen merenkulkujärjestö (IMO) on ainoa elin, jolla on oikeus osoittaa erityisen haavoittuvia alueita.

Merioikeusyleissopimuksen 211 artiklan nojalla reunavaltiot voivat riittävien kansainvälisten sääntöjen puuttuessa meren pilaantumisen ehkäisemiseksi hyväksyä pakollisia erityistoimia, joita sovelletaan IMO:n erityisalueiksi hyväksymillä merialueilla kulkeviin aluksiin.

Tämä edellyttää luvan hakemista ja saamista IMO:lta. Lupaa haetaan ilmoituksella, jossa reunavaltion on ilmoitettava tiedot tarkoittamistaan alueista ja annettava tieteelliset ja tekniset perusteet.

IMO tekee päätöksen 12 kuukauden kuluessa, ja jos hakemus hyväksytään, erityismääräyksiä sovelletaan 15 kuukauden kuluttua.

Unionin tason koordinoitua toimintaa tarvitaan muun muassa tukemaan Ranskan esittämiä hakemuksia, jotta saataisiin nopeasti vireille IMO:n menettely luonnonvaroiltaan ja liikenteen erityisluonteen vuoksi erityisten herkkien alueiden yksilöimiseksi ja suojelemiseksi.

Liikenneneuvoston 6. joulukuuta 2002 hyväksymien päätelmien mukaisesti unionin on myös tehtävä aloite YK:n merioikeusyleissopimuksen tarkistamisesta, jotta reunavaltiot voisivat paremmin suojautua riskialttiiden alusten kauttakulun aiheuttamaa saastumisriskiä vastaan, mihin sisältyy myös kauttakulku 200 meripeninkulman yksinomaisella talousvyöhykkeellä. Komissio tulee pyytämään neuvostolta neuvottelulupaa mainitun yleissopimuksen tarkistamisneuvotteluja varten.

----

----

(2004/C 65 E/028)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0461/03

esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(19. helmikuuta 2003)

Aihe:   Myytäväksi tarkoitetut eläimet

Erikoistuneista eläinkaupoista voi ostaa lemmikeiksi jopa leguaaneja, käärmeitä, hämähäkkejä ja krokotiileja, eli eläimiä, joilla ei ole mitään tekemistä käsitteen ”kotieläin” kanssa ja joiden tottumukset, fysiikka ja tarpeet tekevät mahdottomaksi niiden oleskelun taloissa tai asunnoissa, joissa ne kärsivät.

Voiko Euroopan komissio ilmoittaa, onko olemassa jokin tietty direktiivi tai muita yhteisön oikeudellisia säädöksiä, joissa määritetään, mitä eläimiä saa myydä kotieläiminä? Mitä komissio aikoo tehdä estääkseen tällaisen ilmeisen eläinten riistämisen, jonka ainoana tarkoituksena on voiton tavoittelu?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(19. maaliskuuta 2003)

Komissio on tietoinen siitä, että eksoottisia eläimiä ja etenkin matelijoita, myydään yhä enemmän eläinkaupoissa. Yhteisöllä ei ole erityistä lainsäädäntöä, jossa määriteltäisiin, mitä eläimiä saa myydä kotieläimiksi. Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä 9. joulukuuta 1996 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 338/97 (1) sisältää kuitenkin joukon eläintensuojelua koskevia säännöksiä, joilla on merkitystä tässä yhteydessä. Asetuksen soveltamisalaan kuuluu yli 30 000 eläin- ja kasvilajia, jotka on lueteltu neljässä liitteessä, jaoteltuina niiden uhanalaisuusaseman mukaan. Liite A sisältää uhanalaiset lajit, kun taas liitteen Β lajit eivät välttämättä nyt ole uhanalaisia, mutta saattavat joutua uhanalaisiksi, jos kauppaa ei säännellä tiukasti. Jos lajit sisältyvät näihin liitteisiin, sovelletaan seuraavia säännöksiä:

Asetuksen 4 artiklassa säädetään, että elävälle yksilölle voidaan myöntää tuontilupa ainoastaan, jos toimituspaikassa varatut tilat on asianmukaisesti varustettu sen asianmukaista pitämistä ja hoitamista varten. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että tätä säännöstä noudatetaan.

Joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta asetuksessa kielletään kaikki liitteessä A lueteltujen lajien yksilöitä koskeva kaupallinen toiminta. Tämä koskee myös liitteessä Β lueteltujen lajien yksilöitä, joiden osalta ei voida todistaa, että ne on hankittu yhteisössä tai tuotu yhteisöön noudattaen voimassa olevaa luonnonvaraisten eläinten ja kasvien säilyttämistä koskevaa lainsäädäntöä.

Asetuksessa säännellään myös elävien yksilöiden kuljettamista yhteisön alueella. Mitä tulee liitteen Β lajeihin, yksilöiden haltija voi luovuttaa yksilön vasta, kun on varmistettu, että vastaanottajalle on asianmukaisesti ilmoitettu niistä sijoituspaikan järjestelyistä, varusteista ja käytännön toimista, joita yksilön asianmukainen hoito vaatii. Tämä säännös koskee luonnonvaraisten eläinten ja kasvien kauppiaita ja eläinkauppojen omistajia, joiden ei pitäisi myydä eläviä eläimiä ja kasveja antamatta ostajalle tarvittavia tietoja asianmukaisesta hoidosta. Tehdäkseen kaupalliset toimijat tietoisiksi velvollisuuksistaan komissio rahoittaa jäsenvaltioissa tiedotuskampanjan, jonka on tarkoitus käynnistyä myöhemmin vuonna 2003.

Lisäksi asetus antaa komissiolle mahdollisuuden laatia rajoituksia sellaisten liitteen Β lajien elävien yksilöiden tuonnille yhteisöön, joilla on todettu olevan pienet mahdollisuudet säilyä huomattavaa osaa todennäköisestä eliniästään hengissä vankeudessa. Tällä hetkellä tuontirajoituksia näillä perusteilla on olemassa noin 15 lajille. Matelijoiden pitoa kotitalouksissa koskeneiden viimeaikaisten keskustelujen puitteissa EU:n tieteellinen tarkasteluryhmä — jäsenvaltioiden tieteellisten viranomaisten edustajista koostuva elin — on päättänyt tarkastella liitteissä jo lueteltuja lajeja ja muita, jotka saattavat soveltua lueteltaviksi, mahdollisesti vuoden 2004 aikana.

----

(1)EYVL L 61, 3.3.1997.

----

----

(2004/C 65 E/029)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0464/03

esittäjä(t): Antonio Di Pietro (ELDR) komissiolle

(19. helmikuuta 2003)

Aihe:   Tietojenkäsittelytieteiden tutkinnon suorittaneiden mahdollisuudet ammatin harjoittamiseen

Vuonna 1969 Italiassa luotiin matemaattis-luonnontieteellisiin tiedekuntiin tietojenkäsittelytieteiden nelivuotinen maisterin tutkintoon johtava koulutusohjelma ja vuonna 1992 käynnistettiin puolestaan samantasoinen tietotekniikan koulutusohjelma.

Tietojenkäsittelytieteiden ja tietotekniikan koulutusohjelmat ovat kaikinpuolin samanarvoisia, minkä Italian yliopistoneuvosto (CUN) vahvisti vuonna 1999, ja nämä tutkinnot suorittaneet ovat aina olleet täysin päteviä suorittamaan kaikkia tietojen välittämiseen ja käsittelyyn liittyviä tehtäviä. Kuitenkin kesäkuussa 2001 annetun presidentin asetuksen 328/2001 (Italian ammattikuntien uudistus) mukaan vain insinöörien rekisterin tietojenkäsittelyosastoon rekisteröidyt henkilöt voivat harjoittaa tietojen välittämiseen ja käsittelyyn erikoistuneen henkilön ammattia ja atk-spesialistin ammattia.

Opetusministeriön (MIUR) 28. toukokuuta 2002 antamassa tiedotteessa ei anneta vanhanmallisen tietojenkäsittelytieteiden tutkinnon suorittaneille mahdollisuutta suorittaa valtion tutkintoa, liittyä ammatti-rekisteriin ja harjoittaa ammattia, jota he olivat harjoittaneet ilman minkäänlaista epäilystä heidän pätevyydestään siihen asti kunnes nämä säännökset tulivat voimaan. He eivät saa edes osallistua tarjouskilpailuihin tai tehdä konsulttityötä, koska niiden edellytyksenä on kirjaaminen rekisteriin tai pätevän ammatillisen tahon antama lupa. Kyseessä on siis täydellinen syrjintä.

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä, jotta turvataan sijoittautumisoikeus, vapaan liikkuvuuden ja luottamuksen periaatteet ja yleensäkin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen periaatteet ja vältetään vanhan järjestelmän mukaisen tietojenkäsittelytieteiden tutkinnon suorittaneiden, työnsä ammattimaisesti ja luotettavasti hoitavien henkilöiden syrjintä sekä annetaan mahdollisuus hyödyntää sekä jäsenvaltioissa että yhteisön yhteismarkkinoilla yhtäläisesti kaikkia palveluita ja/tai neuvoja, joiden tarjoajilla on täysin toisiaan vastaava pätevyys?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(25. maaliskuuta 2003)

Direktiivi 89/48/ETY (1) kattaa laajalti eri ammatteja, myös insinöörin ammatin, ja sen tavoitteena on helpottaa sijoittautumisvapauden, työntekijöiden liikkumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden toteutumista. Direktiivillä ei yhdenmukaisteta jäsenvaltioissa eri ammatteihin valmistavaa koulutusta. Sillä ainoastaan perustetaan ammatillisten tutkintojen vastavuoroisen tunnustamisen ”yleinen järjestelmä”, jonka myötä EU:n kansalaiset, jotka ovat hankkineet ammattipätevyyden omassa jäsenvaltiossaan, voivat harjoittaa ammattiaan toisessa jäsenvaltiossa, vaikka heillä ei ole kyseisen valtion lainsäädännön mukaan vaadittavaa tutkintoa.

Direktiivin mukaisesti jäsenvaltioiden on tunnustettava tiettyjen edellytysten täyttyessä muissa jäsenvaltioissa hankittu ammattipätevyys. Jäsenvaltiot voivat muilta osin edelleen säännellä ammatteja omalla alueellaan ja päättää tiettyyn ammattiin vaadittavan pätevyyden tasosta ja luonteesta (esim. koulutuksen kestosta, harjoittelujakson suorittamisesta, vaadittavista tutkintotodistuksista ja ammattiin pääsystä kilpailun kautta) sekä kunkin ammatin toimenkuvasta. Näin ollen arvoisan parlamentin jäsenen esille tuoma asia kuuluu yksinomaan Italian viranomaisten vastuualueeseen.

----

(1)  Neuvoston direktiivi 89/48/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1988, vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä, EYVL L 19, 24.1.1989.

----

----

(2004/C 65 E/030)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0466/03

esittäjä(t): Christa Randzio-Plath (PSE) komissiolle

(20. helmikuuta 2003)

Aihe:   Työolot kukkaviljelmillä

Eurooppa on edelleen suurin markkina-alue erityisesti Latinalaisesta Amerikasta ja Afrikasta tuleville leikkokukille. Kukkaviljelmien työntekijät työskentelevät vähimmäispalkoilla, epävarmoin työsopimuksin, usein ilman asianmukaista suojavaatetusta torjunta-aineiden aiheuttamien myrkytysten varalta, ja heidän terveytensä on suuressa vaarassa. Työolojen kohentamisessa esimerkiksi naisten asianmukaisen suojavaatetuksen osalta on edistytty esimerkiksi Ecuadorissa; toisissa maissa on palkallinen äitiysloma. Yllä mainitut olosuhteet ovat kuitenkin vielä arkipäivää.

Pascal Lamyn komission puolesta antama vastaus

(1. huhtikuuta 2003)

----

(1)  KOM(2001) 416 lopullinen.

(2)  KOM(2001) 252 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/031)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0475/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(20. helmikuuta 2003)

Aihe:   Sähköisen maksuliikenteen petosalttius, joka aiheutuu rikollisten mahdollisuuksista tyhjentää pankkitilejä

Lähde: Alankomaalainen päivälehti ”De Volkskrant”7. helmikuuta 2003

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(1. huhtikuuta 2003)

----

(1)  www.cifas.org.uk.

(2)  KOM(2001) 254 lopullinen.

(3)EYVL L 149, 2.6.2001.

----

----

(2004/C 65 E/032)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0516/03

esittäjä(t): Miet Smet (PPE-DE) neuvostolle

(24. helmikuuta 2003)

Aihe:   Naisten oikeudet Nigeriassa

Euroopan unionin ja Nigerian yhteistyö perustuu AKT—EU-kumppanuuteen. Molemmat osapuolet allekirjoittivat seuraavien kahdenkymmenen vuoden ajaksi AKT—EU-yhteistyön puitteet luovan Cotonoun sopimuksen, jonka mukaan molemmat osapuolet noudattavat ihmisoikeuksia ja kunnioittavat miesten ja naisten tasa-arvoisuutta.

Nigeriassa ei kunnioiteta naisten oikeuksia siitä huolimatta, että Nigeria on allekirjoittanut nämä periaatteet. Uutistoimisto AFP:n mukaan Nigeriassa sijaitsevilla alueella naisia kivitetään. Kivityksestä päättävät islamilaiset tuomioistuimet, jotka soveltavat sharian lakia. Uutistoimisto Reuters mainitsee, että Nigeria on yksi valtioista, joissa naisia vielä yleisesti ympärileikataan, erityisesti valtion pohjoisosan islaminuskoisilla alueilla.

Onko EU jo ilmaissut kantansa näihin vakaviin naisten oikeuksien loukkauksiin? Jos se ei ole, aikooko EU ilmaista kantansa näihin loukkauksiin?

Aiotaanko perustaa mekanismi, jolla naisten oikeuksien kunnioittamista Nigeriassa valvotaan ja jolla se tehdään velvoittavaksi? Harkitaanko mahdollisuutta, että EU pidättäytyy yhteistyöstä Nigerian kanssa, mikäli tämä valtio loukkaa jatkuvasti naisten oikeuksia ja yleisesti ihmisoikeuksia? Jos vastaus edellisiin kysymyksiin on kielteinen, aikooko EU tulevaisuudessa harkita näitä mahdollisuuksia?

Jos sekä naisten oikeuksien kunnioittamiseen liittyvästä valvonnasta ja velvoitteista on olemassa säännöt ja jos Nigerian ja EU:n välisestä yhteistyöstä mahdollisesti pidättäydytään, koskeeko tämä kaikkia Cotonoun sopimuksen allekirjoittaneita valtioita?

Vastaus

(17. marraskuuta 2003)

EU on yhä huolissaan siitä, että sharia-tuomioistuimet jatkavat kivittämällä suoritettavien kuolemantuomioiden langettamista. Puheenjohtajavaltio on reagoinut Euroopan unionin puolesta arvoisan edustajan mainitsemiin tapauksiin. EU ilmaisi julkilausumassaan 27. maaliskuuta 2002 olevansa tyytyväinen siihen, että Safiya Hussaini vapautettiin kuolemantuomiosta kivittämällä. Tämän jälkeen EU seurasi tiiviisti myöskin kivityskuolemantuomion saaneen Amina Lawalin tapausta ja ilmaisi julkilausumassaan 21. elokuuta 2002 syvän huolensa muutoksenhakutuomioistuimen päätöksestä, jolla Amina Lawalin tekemä valitus hylättiin. EU jatkaa tämän tapauksen seuraamista myös jatkossa.

Molempiin tapauksiin liittyen ja edustustojen päällikköjen kanssa käytävässä poliittisessa vuoropuhelussa EU jatkaa kuolemanrangaistusta koskevan kantansa esittämistä ja rohkaisee Nigerian hallitusta jatkamaan työtä kuolemanrangaistuksen poistamiseksi ja kaikenlaisen julman, epäinhimillisen ja halventavan kohtelun tai rankaisemisen estämiseksi.

Euroopan unioni aikoo jatkaa Nigerian kanssa käytävää poliittista vuoropuhelua vaikuttaakseen tämän asian edistymiseen jatkossa. Se kehottaa painokkaasti Nigerian viranomaisia kunnioittamaan täysimääräisesti kansainvälisiä velvoitteitaan ja erityisesti ihmisoikeuksia ja ihmisarvoa varsinkin naisten kyseessä ollessa (1).

Lisäksi EU pitää kansalaisyhteiskunnan merkitystä erittäin tärkeänä ja tukee erityisesti tällä alalla toimivien ihmisoikeusjärjestöjen ja muiden kansalaisjärjestöjen toimintaa.

Kuten kysymyksessä todetaan, Nigerian ja EU:n välinen yhteistyö tapahtuu Cotonoussa 23. kesäkuuta 2000 allekirjoitetun AKT—EY-kumppanuussopimuksen puitteissa. Tämän sopimuksen olennaisena piirteenä on kaikkien ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioitus sen 9 artiklan mukaisesti. Cotonoun sopimuksen 96 artikla sisältää mahdollisuuden, että sopimuksen allekirjoittaneet osapuolet voivat ryhtyä neuvotteluihin, kun jokin osapuoli ei ole täyttänyt esimerkiksi ihmisoikeuksien kunnioittamiseen liittyvää velvoitettaan. Neuvotteluihin ryhdytään poliittisen vuoropuhelun epäonnistuttua. Jos neuvotteluista kieltäydytään tai ne eivät johda ratkaisuun, voidaan toteuttaa aiheelliset toimenpiteet, joihin voi kuulua kehitysyhteistyön keskeyttäminen.

----

(1)  Barcelonan Eurooppa-neuvosto, 15. ja 16. maaliskuuta 2002.

----

----

(2004/C 65 E/033)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0556/03

esittäjä(t): María Izquierdo Rojo (PSE) komissiolle

(20. helmikuuta 2003)

Aihe:   Yhteisön rahoitustuki ja naisten pääsyn kieltäminen Athos-vuorelle

Ottaen huomioon, että Euroopan parlamentti on hyväksynyt viime kuukausien aikana kaksi päätöslauselmaesitystä (Swiebelin ja Izquierdo Rojon mietinnöt), joissa vastustetaan sitä, että naisilta on pääsy kielletty Kreikassa sijaitsevalle Athos-vuorelle,

ja ottaen huomioon, että alueelle on myönnetty tukea luostareiden korjaamiseen ja uudistamiseen sekä niin miehille kuin naisillekin kuuluvien kulttuuriaarteiden säilyttämiseen, pyydän komissiota vastaamaan seuraaviin kysymyksiin:

Michel Barnier'n komission puolesta antama täydentävä vastaus

(15. toukokuuta 2003)

----

(1)EYVL C 318 E, 13.11.2001.

----

----

(2004/C 65 E/034)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0576/03

esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) komissiolle

(28. helmikuuta 2003)

Aihe:   Metsäalueiden luokituksen muuttaminen Kreikassa

Kreikan parlamentin lainsäädännön valmistelutyöstä vastaava toimikunta sai vastikään päätökseen maatalousministeriön lakiesityksen käsittelyn. Lain otsikkona on ”Metsäekosysteemien suojelu, metsä-rekisterin laadinta, metsien ja metsämaiden omistusoikeuksien muuttaminen ja muut säädökset”.

Metsänhoitajien arvioiden mukaan kyseisen lakiesityksen hyväksyminen johtaisi siihen, että kussakin läänissä 5 000 hehtaaria metsää ja metsämaita luokiteltaisiin uudelleen, mikä merkitsisi yhteensä 170 000 hehtaarin uudelleenluokittelua koko Kreikassa, kun otetaan huomioon, että maan lääneistä 34 on metsien peittämiä. Ympäristöviranomaisten esittämien syytösten mukaan lakiesitys tuo satojatuhansia alueita maananastajien armoille.

Maatalousministeriön lakiesityksen ohella ympäristön ja aluesuunnittelun sekä yleisten töiden ministeriö ja valtiovarainministeriö ajavat yhteistä kantaa, jonka mukaan anastetut alueet, joiden luokittelu muuttuu maatalousministeriön lakiesityksen perusteella, voidaan jatkossa luovuttaa maananastajille korvausta vastaan ja niille voidaan rakentaa kaavoittamattominakin alueina, koska ympäristön ja aluesuunnittelun sekä yleisten töiden apulaisministerin ilmoituksen mukaan kaavoittamattomalle alueelle rakentamisen käsite poistetaan vuoteen 2004 mennessä.

Kun otetaan huomioon, että Kreikan metsäalueet jatkuvasti vähenevät entisestään, että Kreikan kaupunkisuunnittelussa ja rakentamisessa vallitsee jo nykyisellään kaaos ja että komission aiemman ilmoituksen mukaan ”jäsenvaltioiden on vältettävä toimia, jotka voivat heikentää niiden alueella sijaitsevien metsien tilaa”, katsooko komissio, että kyseisessä lakiesityksessä noudatetaan metsien ja yleisesti ympäristön suojelua koskevaa yhteisön politiikkaa? Aikooko komissio antaa suosituksia toimivaltaisille kreikkalaisille viranomaisille, jotta ne noudattaisivat Euroopan unionissa samoin kuin kansainvälisissä kokouksissa tekemiään sitoumuksia?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(3. huhtikuuta 2003)

Komissiolla ei ole (eikä tarvitsekaan olla) tietoa kyseisestä lakiesityksestä Kreikassa, sillä yhteisön tasolla ei ole olemassa yleisesti sitovaa sopimusta metsien määritelmästä. Euroopan unionista tehdyissä sopimuksissa ei määrätä erityisestä yhteisestä metsäpolitiikasta. Siten kansallista metsälainsäädäntöä ja kansallisia metsiin liittyviä määritelmiä koskevat asiat kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan, ja muutos Kreikan kansallisessa metsälainsäädännössä on jäsenvaltion vastuulla.

Metsien hoito, säilyttäminen ja kestävä kehitys ovat kuitenkin olennaisia aihepiirejä nykyisissä yhteisissä politiikoissa.

Yhteisö tukee jäsenvaltioita metsien hoidossa ja suojelussa: Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17. toukokuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1257/1999 (1) tuetaan metsien hoito- ja suojelutoimenpiteitä. Lisäksi komissio on ehdottanut asetusta metsien ja ympäristövuorovaikutusten seurannasta yhteisössä (”Forest Focus” (2)) osallistuakseen yhteisön metsien suojeluun seurannan keinoin.

Näin ollen Kreikan hallituksen on varmistettava, että tämä kansallisen lainsäädännön muutos on mainittujen nykyisten yhteisön politiikkojen ja lainsäädännön mukainen.

----

(1)EYVL L 160, 26.6.1999.

(2)EYVL C 20 E, 28.1.2003.

----

----

(2004/C 65 E/035)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0592/03

esittäjä(t): Bernd Lange (PSE) komissiolle

(28. helmikuuta 2003)

Aihe:   Euroopan unionin Niedersachsenin osavaltiolle myöntämät tuet vuonna 2002

Romano Prodin komission puolesta antama täydentävä vastaus

(11. marraskuuta 2003)

Vastauksensa pituuden vuoksi komissio lähettää sen suoraan kunnianarvoisalle jäsenelle ja parlamentin sihteeristölle.

----

----

(2004/C 65 E/036)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0596/03

esittäjä(t): Jonas Sjöstedt (GUE/NGL) komissiolle

(28. helmikuuta 2003)

Aihe:   EU:n eri alueiden taloudellisen kehityksen seuranta

Ruotsalainen taloudellista kasvua tutkiva laitos ITPS (Institutet för tillväxtpolitiska studier) julkaisi hiljattain vuoden 2002 kertomuksen alueellisesta kehityksestä. Kertomuksesta kävi ilmi, että vuosina 1996—2001 alueellinen työllisyyskehitys on ollut unionissa kaikkein heikointa Ruotsin Keski-Norlannissa. Bruttotuotannon kehitys ei ole ollut juuri hääppöisempää: Keski-Norlanti sijoittuu 198:ksi EU:n 204 alueen joukossa.

Luvut ovat mielenkiintoisia, sillä ne osoittavat, mitä Ruotsissa on tapahtunut EU:hun liittymisen jälkeen.

Haluaisin tietää, ottaako komissio todella huomioon tällaiset tiedot uusista rakennetuista keskusteltaessa. Mitä voidaan oppia Keski-Norlannin kehityksestä EU:hun liittymisen jälkeen?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(10. huhtikuuta 2003)

Ruotsin eri alueiden taloudellinen kehitys on vaihdellut voimakkaasti viime vuosina, vaikka todisteet osoittavatkin Keski-Norlannin kehittyneen heikommin kuin monet muut unionin alueet.

Taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevässä toisessa väliraportissa (1), jonka komissio hyväksyi 30. tammikuuta 2003, esitetään viimeisimmät tilastotiedot kaikista 15 jäsenvaltion ja uusien jäsenvaltioiden alueista.

Raportti osoittaa, että vuosina 1995—2000 ostovoimaerojen mukaan korjattu asukaskohtainen bruttokansantuote (BKT) heikkeni Keski-Norlannissa muuhun unioniin verrattuna 108,6 prosentista 97,1 prosenttiin unionin keskiarvosta. Koko Ruotsia koskeva luku kasvoi tänä aikana hieman, 106,1 prosentista 106,6 prosenttiin unionin keskiarvosta.

Tämä suuntaus vahvistetaan myös ruotsalaisen ITPS-instituutin (Swedish Institute for Growth Policy Studies) laatimassa alueiden tilannetta käsittelevässä raportissa ”Regionernas tillstånd 2002”.

Alueen työttömyys on kuitenkin laskussa: se on vähentynyt 11,5 prosentista vuonna 1996 seitsemään prosenttiin vuonna 2001. Suuntaus on kääntynyt vastakkaiseksi verrattuna liittymistä edeltävään aikaan, jolloin työttömyysaste kasvoi merkittävästi, hieman alle neljästä prosentista kymmeneen prosenttiin vuosina 1991 — 1995.

Vuoden 2006 jälkeisen ajanjakson osalta komissio antaa parlamentille ja neuvostolle ehdotuksen eurooppalaisen koheesiopolitiikan uudistamisesta vuoden 2003 loppuun mennessä julkistettavan taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevän kolmannen väliraportin yhteydessä.

----

(1)  KOM(2003) 34 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/037)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0616/03

esittäjä(t): Lord Inglewood (PPE-DE) komissiolle

(25. helmikuuta 2003)

Aihe:   Tupakkatuotteiden mainontaa ja sponsorointia koskeva direktiivi

Vahvistaako komissio, että sen aloite tupakkatuotteiden mainontaa ja sponsorointia koskevaksi direktiiviksi ei ollut tarkoitettu estämään sellaisten tuotemerkkien käytön jatkumista, jotka on alun perin varattu muille kuin tupakkatuotteille ja joita edelleen käytetään hyvässä tarkoituksessa muiden kuin tupakkatuotteiden mainontaan ja sponsorointiin, mikäli mainokset eroavat samannimisten tupakkatuotteiden mainoksista?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(13. maaliskuuta 2003)

Komissio voi vahvistaa, että tehdessään ehdotuksen parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tupakkatuotteiden mainontaa ja sponsorointia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä (1) sen aikomuksena ei ollut estää sellaisten tuotemerkkien käytön jatkamista, jotka on alun perin varattu muille kuin tupakkatuotteille ja joita edelleen käytetään hyvässä tarkoituksessa muiden kuin tupakkatuotteiden mainontaan ja sponsorointiin, mikäli mainokset eroavat samannimisten tupakkatuotteiden mainoksista.

----

(1)EYVL C 270 E, 25.9.2001.

----

----

(2004/C 65 E/038)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0637/03

esittäjä(t): Baroness Sarah Ludford (ELDR) komissiolle

(4. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Turvapaikanhakijoiden vastaanotto-olosuhteet

Englannin korkein oikeus päätti 19. helmikuuta 2002, että Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisuutta, maahanmuuttoa ja turvapaikkaa koskevan, vuonna 2002 voimaan tulleen lain 55 pykälän 1 kohta on ihmisoikeuksia koskevan Euroopan yleissopimuksen vastainen. Kyseisen säännöksen nojalla Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus voi automaattisesti kieltäytyä tarjoamasta ruokaa ja suojapaikkaa turvapaikanhakijalle, jos tämä ei ole ilmoittanut hakevansa turvapaikkaa ”niin pian kuin on käytännössä kohtuullista”. Tuomioistuin totesi, että ruoan ja suojapaikan epääminen loukkaa hakijan ihmisoikeuksia ja että kohtelu on epäinhimillistä ja alentavaa, jos turvapaikanhakija on todellisessa vaarassa jäädä heitteille ja hänen terveytensä voi vaarantua.

Yhdistyneen kuningaskunnan lain sanamuoto on sama kuin neuvoston direktiivin 2003/9/EY (1) 16 artiklan 2 kohdassa, jossa on säädetty turvapaikanhakijoiden vastaanottoa koskevista vähimmäisvaatimuksista. Näin ollen myös muut jäsenvaltiot saattavat rikkoa ihmisoikeuksia koskevaa Euroopan yleissopimusta, jos ne automaattisesti kieltäytyvät hyväksymästä liian myöhään jätettyjä turvapaikkahakemuksia. Aikooko komissio varmistaa — koska pyrkimyksenä on soveltaa Euroopan unionin lainsäädäntöä samalla tavalla kaikissa jäsenvaltioissa —, että kaikki jäsenvaltiot noudattavat Yhdistyneen kuningaskunnan osoittamaa linjaa, niin ettei turvapaikanhakijoita jätetä heitteille?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(3. huhtikuuta 2003)

Arvoisa parlamentin jäsen on Englannin ylemmän oikeusasteen tuomioistuimen (High Court) päätöksen jälkeen pyytänyt komissiolta selvitystä turvapaikanhakijoiden vastaanottoa koskevista vähimmäisvaatimuksista annetun neuvoston direktiivin 2003/9/EY 16 artiklan 2 kohdan (1) täytäntöönpanosta.

Komissiolla ei ole toimivaltaa puuttua asioihin, joita koskeva yhteisön lainsäädäntö ei ole vielä tullut voimaan. Tämän direktiivin säännökset on vielä saatettava osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä. Määräaika säännösten saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä on 6. helmikuuta 2005.

Arvoisa parlamentin jäsen on varmaankin tietoinen siitä, että Yhdistyneen kuningaskunnan sisäministeri on valittanut tuomioistuimen päätöksestä ja että vetoomustuomioistuin (Court of Appeals) on antanut asiasta tuomionsa.

Alustavan tarkastelun perusteella näyttäisi siltä, että tuomio noudattelee samoja linjoja direktiivissä säädettyjen periaatteiden kanssa.

Direktiivissä säädetään mahdollisuudesta evätä vastaanotto-olosuhteet tapauksissa, joissa turvapaikanhakija ei ole pystynyt osoittamaan, että turvapaikkahakemus on tehty niin pian kuin on käytännössä kohtuullista hänen saavuttuaan kyseiseen jäsenvaltioon. Siinä edellytetään myös, että vastaanotto-olosuhteiden epäämistä koskevat päätökset on tehtävä kussakin yksittäistapauksessa erikseen, objektiivisesti ja puolueettomasti, ja että päätökset on perusteltava. Lisäksi direktiivissä säädetään, että päätösten on perustuttava asianomaisen henkilön henkilökohtaiseen tilanteeseen, erityisesti heikossa asemassa olevien henkilöiden kohdalla. Siinä varmistetaan lisäksi, että päätöksiin on olemassa muutoksenhakumahdollisuus.

----

(1)EUVL L 31, 6.2.2003, s. 18.

----

----

(2004/C 65 E/039)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0649/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(5. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Alankomaiden tilintarkastustuomioistuimen esittämä arvostelu, joka koskee avoimuuden puutetta yhteisön rahastojen hallinnossa, eri rahavirtojen ja jäsenvaltioiden osalta

Michaele Schreyerin komission puolesta antama täydentävä vastaus

(10. heinäkuuta 2003)

----

(1)EYVL L 161, 26.6.1999.

(2)EYVL L 63, 3.3.2001.

----

----

(2004/C 65 E/040)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0686/03

esittäjä(t): Marie Isler Béguin (Verts/ALE), José Mendiluce Pereiro (PSE) ja Alexander de Roo (Verts/ALE) komissiolle

(7. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Espanjan kansallisten vesivarojen hallintasuunnitelma, rakennerahastot ja alueelliset epätasapainot

Euroopan komissio tutkii parhaillaan Espanjan hallituksen jättämää hakemusta, joka koskee Espanjan kansallisten vesivarojen hallintaohjelman (Plan Hidrológico Nacional), erityisesti Ebro-joelta Suur-Barcelonan alueelle ja Espanjan itäosiin tehtävien juoksutusten, yhteisrahoitusta Euroopan unionin rahastoista.

Erään tiedemiesryhmän mukaan alueet, joilta vesi juoksutettaisiin ja joihin juoksutukset eniten vaikuttaisivat (Aragonin alueet ja Ebron alajuoksulla sijaitsevat Katalonian alueet) ovat köyhempiä kuin alueet, joille vesi juoksutettaisiin (Suur-Barcelonan alue, Valencian itsehallintoalueen, Murcian ja Almerían rannikkoseudut sekä Murcian ja Alicanten välinen ylätasanko). Kotitalouksien käytettävissä olevilla tuloilla mitattuina esimerkiksi Murcian rannikkoseutujen vauraat alueet ovat köyhempiä kuin Pyreneiden seudun köyhät alueet.

Tämä ero johtuu seuraavista syistä:

Harmaan talouden kukoistus näillä kehittyneillä alueilla ei ole sattumaa, vaan kertoo hallinnon puutteesta (muillakin kuin vesistöjen käyttöä koskevilla aloilla), joka liittyy näillä alueilla noudatettavaan kehitysmalliin.

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(9. huhtikuuta 2003)

Unionilla on käytettävissään kaksi välinettä infrastruktuuri-investointien, muun muassa vesivarojen hallintaan osoitettavien investointien, tukemiseen: Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR) ja koheesiorahasto.

EAKR tukee taloudellisia kehitysohjelmia rakennerahastojen tavoitteiden 1 ja 2 sekä Urban- ja Interreg-yhteisöaloitteiden mukaisilla tukikelpoisilla alueilla.

Yksittäisten hankkeiden valinta suurhankkeita lukuun ottamatta on jäsenvaltioiden viranomaisten vastuulla sen jälkeen, kun ohjelmien yleisluonteisista strategisista tavoitteista on sovittu komission kanssa. Viranomaisten valitsemien hankkeiden on kuitenkin oltava kaikissa suhteissa yhteisön lainsäädännön, muun muassa ympäristölainsäädännön, mukaisia.

Suurhankkeet sekä koheesiorahaston tukemat hankkeet edellyttävät komission hyväksyntää. Tällaisten hankkeiden ympäristövaikutukset on arvioitava.

Nykyisten ohjelmien sosiaaliset ja taloudelliset vaikutukset arvioidaan vuoden 2003 kuluessa ohjelmien väliarvioinnin yhteydessä, ja jäsenvaltioilla on väliarvioinnin tulosten perusteella mahdollisuus tarvittaessa muuttaa kehitysstrategiaansa.

Asiaankuuluvissa säännöksissä edellytetään myös ohjelmien jälkikäteisarviointia niiden päättymisen jälkeen. Tämä arviointi antaa mahdollisuuden arvioida ohjelmien vaikutusta kyseisten alueiden sosiaaliseen ja taloudelliseen kehitykseen vielä tarkemmin.

----

(1)  Muita vaikuttavia tekijöitä ovat voimakas muuttoliike Aragonin alueelta ja ikääntyneen väestön verrattain suuri osuus väestöstä Ebron alajuoksulla. Tästä johtuen kyseisten alueiden sosiaalis-taloudellinen talo on huomattavasti alhaisempi kuin Suur-Barcelonan alueella ja muilla juoksutuksista hyötyvillä rannikkoseuduilla (Arrojo Agudo P. et al., Ebro-joelta tehtävien juoksutusten sosiaalis-taloudellisia vaikutuksia koskeva analyysi Análisis y valoración socioeconómica de los trasvases del Ebro, WWF:n Euroopan toimisto, syyskuu 2002).

(2)  Euroopan komission tiedonannon mukaan (Mateman, S. & Rencoy, P. H., Undeclared Labour in Europe — Towards an integrated approach of combating undeclared labour, Regioplan Research Advice and Information, Amsterdam, lokakuu 2002) pimeän työvoiman osuuden Espanjan bruttokansantuotteesta arvioidaan olevan 15—20 prosenttia ja täten huomattavasti Euroopan keskiarvoa (9 prosenttia) korkeampi. Pimeän työvoiman osuus on korkein Espanjan itäosissa: Murciassa 32 prosenttia, Andalusiassa 29 prosenttia, Valencian maakunnassa 24 prosenttia (Euroopan talous- ja sosiaalikomitean harmaata taloutta ja Toledon sopimuksen viidettä suositusta koskeva tiedonanto La economía sumergida en relación a la quinta recomendación del Pacto de Toledo, Talous- ja sosiaalikomitean tiedonantoja, Madrid, 1999).

(3)EYVL L 161, 26.6.1999, s. 1.

----

----

(2004/C 65 E/041)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0687/03

esittäjä(t): Joan Vallvé (ELDR) ja Carles-Alfred Gasòliba i Böhm (ELDR) komissiolle

(7. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Toimet Euroopan unionin pähkinätuotannon suojaamiseksi

Katalonian itsehallintoalueella tuotetaan 20 000 — 25 000 tonnia kuorittuja pähkinöitä vuodessa. Verrattuna Turkkiin, jossa kuorimattomia pähkinöitä tuotetaan 600 000 tonnia vuodessa, tuotettu määrä on suhteellisen pieni.

Euroopan unionin ja Turkin vuonna 1998 allekirjoittamassa assosiaatiosopimuksessa sovittiin kompromissista, jonka mukaan Turkki ei saa viedä koko pähkinäsatoaan suoraan Euroopan unionin markkinoille. Tämä menettely takasi sen, että kuoritun pähkinän kilohinta pysyi 500 ja 600 pesetan välillä vuosina 1998—2000.

Kun Turkin liiran devalvoitiin vuonna 2001, viennin määrää lisättiin, sillä Turkin ei enää kannattanut pitää niin suurta osaa pähkinäsadosta itsellään. Tämä viennin lisääntyminen Euroopan unioniin aiheutti hintojen laskun.

Espanjan hallitus jätti Euroopan komissiolle vetoomuksen, joka koski hedelmä- ja vihannesalan yhteisen markkinajärjestelyn käyttöönottoa koskevassa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2200/96 (1) säädettyjen toimenpiteiden käyttämistä pähkinäntuotannon suojaamiseksi.

Vetoomuksen jättämisestä on nyt kulunut useita kuukausia. Pyydämme komissiota vastaamaan seuraaviin kysymyksiin: Aikooko komissio ryhtyä toimiin suojatakseen Euroopan unionin pähkinäntuotantoa, jota lisääntynyt tuonti Turkista vahingoittaa?

Milloin näihin toimiin ryhdytään?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(15. huhtikuuta 2003)

Espanjan virallista pyyntöä Turkista peräisin olevia hasselpähkinöitä koskevien suojatoimenpiteiden toteuttamiseksi tutkitaan ja arvioidaan parhaillaan; samalla analysoidaan pyynnön tueksi esitettyjä tilastotietoja.

Esitettyjen tilastotietojen monimutkaisuuden vuoksi ja koska unionin allekirjoittamista kansainvälisistä sopimuksista aiheutuvia velvoitteita on noudatettava (hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä 28 päivänä lokakuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2200/1996 37 artiklan 4 kohta), komissio on kuullut Turkin viranomaisia ja ollut yhteydessä yhteisön hasselpähkinäalan eri toimijoihin.

Komissio on laatinut asiasta perinpohjaisen selvityksen Espanjan viranomaisten tähän mennessä toimittamien tietojen, saatavissa olevien tilastotietojen ja edellä mainittujen kuulemisten tulosten pohjalta. On kuitenkin mahdollista, että tämän selvityksen tutkimisen jälkeen Espanjan viranomaisilta joudutaan pyytämään lisätietoja.

Kun arviointi on saatettu loppuun, komissio päättää, onko asiassa tarpeen ryhtyä toimenpiteisiin, jotta yhteisön perustamissopimuksen 33 artiklan tavoitteet eivät vaarantuisi.

----

(1)EYVL L 297, 21.11.1996, s. 1.

----

----

(2004/C 65 E/042)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0726/03

esittäjä(t): Rosa Miguélez Ramos (PSE) komissiolle

(11. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Prestige-öljykatastrofi ja solidaarisuusrahasto

Euroopan parlamentti hyväksyi 21. marraskuuta 2002 päätöslauselman Prestige-öljytankkerin katastrofista Galician rannikon edustalla. Päätöslauselman 8 kohdassa Euroopan parlamentti

Lisäksi Euroopan parlamentti hyväksyi 19. joulukuuta 2002 päätöslauselman meriturvallisuudesta ja toimenpiteistä öljytankkeri Prestigen aiheuttaman katastrofin seurausten lievittämiseksi. Päätöslauselman 12 kohdassa Euroopan parlamentti

Kuinka paljon solidaarisuusrahaston varoja on osoitettu Prestigen aiheuttaman katastrofin seurausten lievittämiseksi?

Kuinka suuren prosenttiosuuden kyseinen määrä kattaa tuhojen ja vaurioiden arvioidusta kokonaismäärästä?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(9. huhtikuuta 2003)

Espanjan viranomaiset pyysivät komissiota tammikuussa 2003 käynnistämään Euroopan unionin solidaarisuusrahaston (EUSR) toimenpiteet Prestige-öljytankkerin onnettomuuden ja sen seurauksena Galician rannikolle levinneiden öljypäästöjen vuoksi.

Komissio on tutkinut pyyntöä Euroopan unionin solidaarisuusrahaston perustamisesta 11 päivänä marraskuuta 2002 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2012/2002 (1) (jäljempänä EUSR-asetus) säädettyjen edellytysten kannalta. Komissio on todennut, ettei katastrofia voida Espanjan viranomaisten toimittamien tietojen perusteella pitää asetuksessa tarkoitettuna ”suurkatastrofina”, koska aiheutuneiden tuhojen laajuus ei ylitä asetettua toimintakynnystä, joka on kolme miljardia euroa tai 0,6 prosenttia bruttokansantulosta (BKTL).

EUSR-asetuksessa kuitenkin säädetään, että poikkeuksellisissa tilanteissa rahastosta voidaan myöntää tukea alueelle, kun sitä on koetellut poikkeuksellinen katastrofi, jolla on vakavia ja pitkäaikaisia vaikutuksia huomattavan väestönosan elinoloille ja talouden vakaudelle alueella. EUSR:n toimenpiteitä voidaan käyttää vain poikkeuksellisesti, jos on osoitettu, että EUSR-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan perusteet täyttyvät, ja komission on lisäksi tutkittava tämän kohdan perusteella tehdyt pyynnöt erittäin tarkasti.

Komissio vahvistaa, että se tutkii parhaillaan Espanjan tekemää pyyntöä ja että se on EUSR-asetuksen vaatimusten mukaisesti pyytänyt Espanjan viranomaisilta lisätietoja voidakseen suorittaa asianmukaisen arvioinnin.

Vasta kun tämä arviointi on saatettu loppuun, komissio voi tehdä talousarviosta vastaavalle viranomaiselle ehdotuksen solidaarisuusrahaston toimenpiteiden käynnistämistä.

----

(1)EYVL L 311, 14.11.2002.

----

----

(2004/C 65 E/043)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0756/03

esittäjä(t): Joan Vallvé (ELDR) komissiolle

(12. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Sähköalan vapauttaminen Baleaareilla

Kirjallisessa kysymyksessä E-2260/00 (1) komission yksiköille esitettiin yksi sähköenergian hintojen vapauttamisprosessiin liittyvä ajankohtainen ongelma. Baleaareilla kyseisestä vapauttamisesta odotettavat positiiviset hintoja laskevat vaikutukset voisivat jäädä toteutumatta, koska eristyneillä alueilla — maantieteellisen sijainnin takia — täysin vapaiden markkinoiden luominen ei ole toteutettavissa. Erillisten järjestelmien täydellinen vapauttaminen voi jopa aiheuttaa negatiivisia vaikutuksia, kuten hintojen nousua, lukumäärältään harvojen kilpailijoiden muodostamien monopolien tai oligopolien käyttäytymisen takia.

Komission yksiköiden tähän tilanteeseen ehdottama ratkaisu oli se, että jos Espanjan hallitus ei katso asianmukaiseksi vapauttaa pieniä erillisiä verkkoja, se voisi vedota sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 19. joulukuuta 1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/92/EY (2) 24 artiklan 3 kohdan säännöksiin ja pyytää lupaa poiketa direktiivin keskeisimmistä säännöksistä edellyttäen, että se takaa sähkömarkkinoiden tehokkaan sääntelyn avulla loppukäyttäjälle asianmukaisen hintatason.

Lisäksi komissio ilmoitti, että se on täysin tietoinen saarten energiahuoltoa koskevasta erityistilanteesta ja että se oli analysoimassa tilannetta ja selvittämässä mahdollisuutta hyväksyä erityisratkaisuja ja toimenpiteitä etenkin edistettäessä uusiutuvia energialähteitä, joiden laajentumispotentiaali on yleensä hyvin merkittävä saarilla, joita ei ole kytketty kansallisiin verkkoihin.

Haluaisin tietää seuraavaa: Onko komissio jo saanut päätökseen tapauksen selvittämisen? Onko se päättänyt hyväksyä joitakin erityistilanteita koskevia toimenpiteitä?

Onko komissio tietoinen, onko Espanjan hallitus tai jokin jäsenvaltio turvautunut edellä mainitun direktiivin 96/92/EY 24 artiklan 3 kohtaan pyytääkseen lupaa poiketa direktiivin keskeisimmistä säännöksistä?

Lopuksi on vielä muistettava, että direktiiviä ollaan muuttamassa yhteispäätösmenettelyn mukaisesti ja että Euroopan parlamentti pyytää 24 artiklan poistamista kokonaisuudessaan. Onko komissio suunnitellut jotakin toimenpidettä, jolla edistettäisiin kyseisten pienten erillisten verkkojen täydellistä vapauttamista kuten on asian laita Baleaarien saarilla, jotka olisivat edelleen poikkeussäännösten alaisia voimatta turvautua niihin?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(12. toukokuuta 2003)

Komissio tukee aktiivisesti uusiutuvien energialähteiden käyttöä saarialueilla — joihin myös Baleaarit kuuluvat — tutkimusta ja teknologista kehitystyötä (TTK) koskevissa yhteisön puiteohjelmissa ja Altener-ohjelmassa. Altener-ohjelmassa pyritään edistämään uusiutuvien energianlähteiden käyttöä. Kun ohjelma on hyväksytty, sitä jatketaan osana Euroopan älykäs energiahuolto -ohjelmaa.

Lisäksi Mallorcalla on tehty uusiutuvien energialähteiden alan kumppanuussopimus tuulivoiman käytön edistämiseksi. Sopimus on osa komission vauhdittamiskampanjaa uusiutuvien energialähteiden tehokkaan käyttöönoton edistämiseksi yhteisön alueella.

Komission tietojen mukaan yksikään jäsenvaltio ei ole pyytänyt lupaa saada poiketa sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 19. joulukuuta 1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/92/EY säännöksistä kyseisen direktiivin 24 artiklan 3 kohdan perusteella.

Uudessa direktiiviehdotuksessa sähkön ja maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä (3) jäsenvaltioille jätetään mahdollisuus anoa samankaltaista poikkeusta kuin mistä säädetään direktiivin 96/92/EY 24 artiklan 1 kohdassa. Tämä mahdollisuus sisältyy neuvoston 3. helmikuuta 2003 vahvistamaan yhteiseen kantaan (EY) N:o 5/2003 (4). Yhteisen kannan 24 artikla koskee varotoimenpiteitä hätätilanteissa.

Asiasta voidaan kuitenkin antaa lopullinen vastaus vasta, kun direktiiviluonnos on hyväksytty lopullisesti, mikä tapahtuu todennäköisesti lähiaikoina.

----

(1)EYVL C 89 E, 20.3.2001, s. 170.

(2)EYVL L 27, 30.1.1997, s. 20.

(3)EYVL C 240 E, 28.8.2001.

(4)EUVL C 50 E, 4.3.2003.

----

----

(2004/C 65 E/044)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0797/03

esittäjä(t): Paulo Casaca (PSE) komissiolle

(14. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Komission antama objektiivinen tieto petokalojen viljelyn aiheuttamista haitoista ympäristölle

Vastauksessaan kysymykseeni E-0009/2003 (1) komissio pitää kiinni väitteestään, jonka se esitti kysymykseeni E-2675/02 (2) antamassaan vastauksessa, jonka mukaan minä olisin kannattanut sellaista näkökantaa, että vesiviljely olisi nykyään suurin uhka kalastuksen kestävälle kehitykselle, mikä ei vastaa todellisuutta, kuten minulla oli mahdollisuus selvittää kysymyksessäni E-0009/2003 ja kuten teen uudestaan tässä.

Esimerkiksi Portugalissa simpukoiden tuotanto on perinteisesti ollut paljon tärkeämpää kuin petokalojen viljely. Se työllistää lukuisia ihmisiä — tavallisesti vähävaraisia — ja vaikuttaa merkittävästi heidän ansioihinsa. Simpukoiden tuotantoa uhkaavat turismista peräisin olevat saasteet (Ria Formosan tapaus), mutta tästä komissiolla ja sen ”kalanviljelystrategialla” ei ole mitään sanottavaa.

Tiedeyhteisöstä, tärkeimmistä ympäristöjärjestöistä ja lehdistöstä peräisin olevat tiedot ovat täysin ristiriidassa sen kanssa, miten komissio puolustaa sekä vastauksissaan parlamentin tekemiin kysymyksiin että ”strategiassaan” petokalojen viljelyä.

Näin ollen kysyn komissiolta, milloin se aikoo antaa objektiivista ja riippumatonta tietoa vahingoista, joita petokalojen viljely aiheuttaa kestävälle kalastukselle?

Franz Fischlerin komission puolesta antama

(22. huhtikuuta 2003)

Komissio viittaa arvoisan parlamentin jäsenen samasta aiheesta tekemiin kirjallisiin kysymyksiin (E-2675/02 ja E-0009/03) antamiinsa vastauksiin, joissa mainitaan, että komission kanta on vesiviljelyalan kestävää kehitystä koskevan yhteisön strategian (3) mukainen, oli kyse sitten voimaperäisestä kalanviljelystä taikka laajaperäisestä simpukanviljelystä. Euroopan parlamentti hyväksyi tämän strategian 16. tammikuuta ja neuvosto 28. tammikuuta 2003.

Parlamentin jäsen ilmaisee huolensa vesiviljelyn mahdollisista vaikutuksista vesien ekosysteemiin. Näitä näkökohtia tarkastellaan mainitussa strategiassa, samoin kuin toimenpiteitä, joita komissio edellyttää ympäristön huomioon ottavan toiminnan varmistamiseksi.

Matkailusta simpukkavesille aiheutuvan pilaantumisen osalta sovelletaan simpukkavesiltä vaadittavasta laadusta 30 päivänä lokakuuta 1979 annettua neuvoston direktiiviä 79/923/ETY (4). Tämän direktiivin mukaan jäsenvaltioiden on nimettävä simpukkavedet ja laadittava ohjelmia niiden pilaantumisen vähentämiseksi.

----

(1)EUVL C 161 E, 10.7.2003, s. 167.

(2)EUVL C 155 E, 3.7.2003, s. 40.

(3)  KOM(2002) 511 lopullinen.

(4)EYVL L 281, 10.11.1979.

----

----

(2004/C 65 E/045)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0802/03

esittäjä(t): Marco Pannella (NI), Emma Bonino (NI), Marco Cappato (NI), Gianfranco Dell'Alba (NI), Benedetto Della Vedova (NI) ja Maurizio Turco (NI) komissiolle

(17. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Vietnamin viranomaisten tohtori Que Nguyeniin kohdistama vaino ja Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeuskomitean 27. heinäkuuta 2002 vahvistamien johtopäätösten noudattaminen

Tohtori Que Nguyen on yksi Vietnamin rauhanomaisen demokratialiikkeen arvostetuimmista ja kansavälisesti tunnustetuimmista henkilöistä.

Tohtori Que Nguyen oli vuosina 1978—1988 ensimmäisen kerran vangittuna, ja osan kyseisestä ajasta hän oli eristettynä ja häntä myös kidutettiin.

Vuonna 1990, kun hän oli perustanut väkivallattoman ihmisoikeusliikkeen ja julkaissut 11. toukokuuta 1990 liikkeen manifestin, jossa vaadittiin ihmisoikeuksien noudattamista, poliittista moniarvoisuutta ja vapaita vaaleja, tohtori Que Nguyen pidätettiin ja häntä pidettiin eristyksissä. Vuonna 1991, farssinomaisen puolen tunnin oikeudenkäynnin päätteeksi, hänet tuomittiin 20 vuodeksi vankeuteen ja viideksi vuodeksi kotiarestiin, koska hän oli yrittänyt ”kumota hallituksen”.

Vuonna 1995 tohtori Que Nguyen sai Robert Kennedy Human Rights Award -palkinnon, jonka myönsi Robert F. Kennedy Memorial -säätiö. Lisäksi tohtori Que Nguyen on ollut useita kertoja ehdolla Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi, ja hän kuuluu Amnesty Internationalin mielipidevankien luetteloon.

Vietnamin hallitus armahti tohtori Que Nguyenin vuonna 1998, ja hänet siirrettiin kotiarestiin, jossa hän on edelleen, osittain siksi, että hän on jyrkästi kieltäytynyt tulemasta karkotetuksi Vietnamista. Hänen vainoamisensa jatkuu kuitenkin edelleen, ja turvallisuusjoukot häiritsevät jatkuvasti hänen mahdollisuuksiaan ilmaista vapaasti ajatuksiaan, ja hänen ei anneta käyttää puhelinta tai Internetiä.

Kansainvälisen radikaalipuolueen (jonka jäseneksi tohtori Que Nguyenin veli, tohtori Quan Nguyen, oli liittynyt) järjestämän maailmanlaajuisen teemapäivän, jonka aiheena oli vapauden ja demokratian aikaansaaminen myös Vietnamiin, aattona 20. syyskuuta 2002 Vietnamin turvallisuusjoukot hyökkäsivät tohtori Que Nguyenin kotiin ja etsivät käsiinsä tämän kirjoituksia ja artikkeleita, joiden joukossa oli myös Montagnard-heimoon kuuluvien pakolaisten (jotka Kambodžan hallitus luovutti Hanoin viranomaisille ja joista ei ole sen koommin kuultu mitään) Kambodžassa kärsimän kohtelun tuomitseva kirjoitus, ja yrittivät pidättää hänet, koska hän vaati oikeuksiensa kunnioittamista.

Tohtori Que Nguyen kärsii korkeasta verenpaineesta ja hänen munuaistensa toimintaan vaikuttavista vakavista terveysongelmista, ja Vietnamin hallituksen häneen jo yli vuosikymmenen ajan kohdistaman vainon jatkuminen saattaa horjuttaa hänen terveyttään lopullisesti.

Chistopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(24. huhtikuuta 2003)

Komission käsityksen mukaan tohtori Nguyen Dan Que ei ole enää kotiarestissa, mutta hänet pidätettiin uudelleen 17. maaliskuuta 2003. Vietnamin ulkoministeriö vahvisti tohtori Quen pidätyksen.

Komission Vietnamin-politiikan tavoitteena on kannustaa ja tukea maan ihmisoikeus- ja demokratiaprosessia ja tuoda esiin huolensa mahdollisista väärinkäytöksistä ja tilanteen huononemisesta. Komissio seuraa tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa maan ihmisoikeustilanteen kehitystä ja osallistuu kaikkiin ihmisoikeuksia koskeviin toimenpiteisiin, joita unioni kohdistaa Vietnamin hallitukseen.

Komissio on yhtä mieltä Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeuskomitean kanssa, joka ilmoitti heinäkuussa 2002 olevansa huolissaan kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan yleissopimuksen täytäntöönpanosta Vietnamissa. Samalla komissio kuitenkin panee merkille Vietnamin ponnistelut kansallisen oikeusjärjestyksen uudistamiseksi, jotta maa pystyisi täyttämään erityisesti ihmisoikeuksia koskevat sitoumuksensa. Tässä yhteydessä komissio suhtautuu myönteisesti siihen, että Vietnamin hallitus on päättänyt laatia suunnitelman oikeudellisista uudistuksista kansainvälisen avunantajayhteisön tuella toteutetun oikeudellisten välineiden arvioinnin pohjalta.

Komissio ja jäsenvaltiot ovat toistuvasti kehottaneet Vietnamin hallitusta kunnioittamaan poliittista vapautta ja uskonnonvapautta sekä lujittamaan taloudellisia ja sosiaalisia oikeuksia. EU esitti vaatimuksensa Hanoissa tammikuussa 2002 pidetyn neuvoa-antavan ryhmän kokouksen julkilausumassa. Lisäksi komissio ja jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet suhtautuvansa myönteisesti kaikkiin mahdollisuuksiin tukea Vietnamin hallituksen toimenpiteitä hallitusjärjestelmän ja julkishallinnon lujittamiseksi, ihmisoikeuksien parantamiseksi sekä sellaisten ihmisoikeuksia ja muita aloja koskevien kansainvälisten lisäyleissopimusten allekirjoittamisen ja täytäntöönpanon valmistelemiseksi, joilla tuesta voi olla hyötyä.

Ihmisoikeuksien kunnioittaminen sekä yhteisön ja Vietnamin keskinäisen yhteistyösopimuksen 1 artiklassa esitetyn demokratian periaatteet muodostavat komission ja Vietnamin hallituksen välisen vuoropuhelun perustan. Komissio seuraa jäsenvaltioiden kanssa Vietnamin ihmisoikeustilannetta edelleen tiiviisti ja toteuttaa tarvittaessa aiheelliset toimet.

----

----

(2004/C 65 E/046)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0811/03

esittäjä(t): Alexander de Roo (Verts/ALE) ja Bernd Lange (PSE) komissiolle

(17. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Ulkona käytettävien laitteiden melupäästöjä koskevan direktiivin 2000/14/EY tarkistaminen

Direktiivi 2000/14/EY (1), joka hyväksyttiin käyttöön 8. toukokuuta 2000, lähentää jäsenvaltioiden melupäästöstandardeja sekä ulkona käytettävien laitteiden tietoja koskevaa lainsäädäntöä. Direktiivin soveltamisalaan kuuluvat äänekkäät laitteet kuten rakennuskoneet, kompressorit, jäähdytyslaitteet, hydrauliset iskuvasarat tai ruohonleikkurit (katso liite 1).

Direktiivin 20 artiklan 3 kohdassa pyydetään komissiota antamaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 3. heinäkuuta 2002 kertomus siitä, miten tekniikan kehityksellä alennetaan ruohonleikkureiden ja nurmikon viimeistelyleikkureiden raja-arvoja. Kyseiseen kertomukseen on tarkoitus tarvittaessa liittää ehdotus direktiivin muuttamiseksi ja 12 artiklassa olevien ohjeellisten arvojen korvaamiseksi uusilla. Komissio ei tähän mennessä (helmikuu 2003) ole toimittanut kertomusta.

Voiko komissio selittää, miksi direktiivin 2000/14/EY 20 artiklan 3 kohdassa mainitun kertomuksen ja muutosehdotuksen teko on viivästynyt? Mihin mennessä komissio aikoo julkaista kyseiset asiakirjat?

Voiko komissio kertoa yleisesti, miten se tällä hetkellä toimii varmistaakseen, että samaisen direktiivin 20 artiklan 1 kohdassa mainittu kertomus direktiivin täytäntöönpanosta valmistuu viimeistään 3. tammikuuta 2005?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(2. toukokuuta 2003)

Ulkona käytettävien laitteiden melupäästöjä ympäristöön koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 8. toukokuuta 2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/14/EY (2) yhdenmukaistetaan jäsenvaltioiden lainsäädäntöä ulkona käytettävien laitteiden melupäästöjä koskevista standardeista. Siinä asetetaan ruohonleikkureihin vuodesta 2003 lähtien sovellettavat raja-arvot sekä joukko ohjeellisia arvoja, joita voitaisiin soveltaa vuodesta 2006 lähtien.

Direktiivin 20 artiklan 3 kohdan mukaan komission on annettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomus siitä, mahdollistaako tekniikan kehitys ruohonleikkureihin, nurmikon viimeistelyleikkureihin ja nurmikon reunojen viimeistelyleikkureihin sovellettavien raja-arvojen alentamisen, sekä tarvittaessa ehdotus direktiivin muuttamiseksi. Erään tutkimuslaitoksen tehtäväksi annettiin teknisen selvityksen laatiminen ruohonleikkureiden melun vähentämistä koskevasta teknisestä kehityksestä. Vuonna 2002 komissio sai selvityksen ja sen jälkeen selvitystä tarkastelemaan asetetun työryhmän tekemän lausunnon. Lisäksi käynnistettiin työ tulosten taloudellisten vaikutusten arvioimiseksi. Sen valmistuttua komissio laatii kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Kertomus sisältyy komission vuoden 2003 työohjelmaan ja komission odotetaan siis antavan sen Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

Komissio on aloittanut direktiivin 20 artiklassa mainittua direktiivin uudelleentarkastelua silmällä pitäen 18 artiklan nojalla perustetun komitean kanssa direktiivin täytäntöönpanosta saatujen kokemusten tarkastelun, kokoaa direktiivin 16 artiklassa vaadittuja melutietoja ja on perustamassa sidosryhmistä ja jäsenvaltioiden asiantuntijoista koostuvaa työryhmää, jonka on tarkoitus avustaa komissiota tarkasteluun liittyvien teknisten kysymysten arvioimisessa.

----

(1)EYVL L 162, 3.7.2000, s. 1.

(2)EYVL L 162, 3.7.2000.

----

----

(2004/C 65 E/047)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0846/03

esittäjä(t): María Herranz García (PPE-DE) komissiolle

(18. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Laadun edistäminen

Yhteisen maatalouspolitiikan uudistusta koskevassa komission ehdotuksessa säädetään maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja menekinedistämistoimista sisämarkkinoilla annetun asetuksen (EY) N:o 2826/2000 (1) kumoamisesta vuonna 2005, vaikka asetukseen liittyvät rahoitushankkeet on saatu silloin tuskin vasta alulle. Komissio haluaa korvata kyseisen menekinedistämiskampanjoiden rahoittamiseen pyrkivän asetuksen uudella, maaseudun kehittämistä koskevaan ohjelmalohkoon sisältyvällä toimenpiteellä, jolla pyritään laatukriteerien edistämiseen, vedoten tarpeeseen välttää kaksinkertaista rahoitusta.

Riippumatta siitä, että komission esittämällä syyllä ei ole mitään perusteita, koska kahdella edellä mainitulla aloitteella on täysin erilaiset, jopa vastakkaiset tavoitteet, voisiko komissio kertoa miksi päätöstä, joka jäsenvaltioiden tulisi tehdä uudistuksesta, on ennakoitu vähentämällä jo vuonna 2003 asetuksen (EY) N:o 2826/2000 täytäntöönpanoon suunnattuja määrärahoja? Komission yksiköiden etukäteen antamien syiden mukaan määrärahojen leikkaaminen johtuu monien vuonna 2002 esitettyjen hankkeiden huonosta laadusta. Uskooko komissio, että tällaisella menettelytavalla edistetään toimijoiden motivaatiota ja kehittymistä?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(15. huhtikuuta 2003)

On totta, että maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja menekinedistämistoimista sisämarkkinoilla 19 päivänä joulukuuta 2000 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 2826/2000 perustuvista ensimmäisistä tiedotus- ja menekinedistämisohjelmista päätettiin elokuussa 2002. Tämän vuoksi myös talousarviossa yhteisön sisämarkkinoiden menekinedistämistoimiin varatuista 50,3 miljoonasta eurosta käytettiin vain 15 448 miljoonaa euroa (varainhoitovuosi 2002). Vuoden 2003 talousarviossa tarkoitukseen on varattu 46,6 miljoonaa euroa (budjettikohdat B1-3800 ja B1-3810) ja ennakkotietojen perusteella varojen käytössä on päästy parempiin tuloksiin.

Komissio vahvistaa, että talousarviovarojen vähäisen käytön yhtenä syynä on tehtyjen menekinedistämi-sehdotusten huono laatu. Saaduista 120 ehdotuksesta vain 14 jäsenvaltion ammatillisten järjestöjen tekemät 40 ehdotusta voitiin hyväksyä asetuksen vaatimusten ja menekinedistämisohjelmien ohjeiden mukaisina.

Sen osalta korvataanko asetus (EY) N:o 2826/2000 yhteisön maatalouspolitiikan (YMP) uudistamis-ehdotukseen sisältyvän maaseudun kehittämisehdotuksen alaisella uudella säädöksellä on syytä todeta, että komissio arvioi parhaillaan ehdotuksesta parlamentissa ja neuvostossa käytävän keskustelun pohjalta, voitaisiinko molemmat järjestelmät säilyttää ja välttää päällekkäisyydet.

----

(1)EYVL L 328, 23.12.2000, s. 2.

----

----

(2004/C 65 E/048)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0854/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(20. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Toiminnan vakauden valvonta

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(2. toukokuuta 2003)

----

(1)  Komission lehdistötiedotteet IP/01/1880 ja IP/03/97.

(2)  Ks. yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 19 päivänä joulukuuta 1991, Franchovich ja Bonifaci, yhdistetyt asiat C-6/90 ja C-9/90, Kok.1991, s. I-5357.

(3)  Ks. yhteisön tuomioistuimen tuomio 5 päivänä maaliskuuta 1996, The Queen vastaan Secretary of State for Transport, ex parte: Factortame Ltd ym., yhdistetyt asiat C-46/93 ja C-48/93, Kok. 1996, s. I-1029.

----

----

(2004/C 65 E/049)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0876/03

esittäjä(t): Ioannis Marínos (PPE-DE) komissiolle

(21. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Lainankorkojen nousu Kreikassa

Kreikassa liikkuvat huhut kelluvien lainankorkojen 2 prosentin noususta herättävät suurta huolestumista. Kreikan lehdistössä julkaistujen tietojen mukaan tämä korkojen nousu on täysin päinvastainen kuin muissa euroalueen maissa (joissa vallitsee suuntaus laskea korkoja). On tunnettua, että Kreikassa pankit tarjoavat 1—2 prosentin talletuskorkoja, mutta myöntävät lainaa luottokorttien haltijoille jopa 16 prosentin korolla, josta johtuu, että korkojen vaihteluväli Kreikassa on euroalueen suurimpia. Mainittakoon, että korkojen nousu synnyttää epätoivoa kuluttajissa, jotka ovat ottaneet lainaa asunnon hankkimistarkoituksessa uskoen hallituksen vakuuttelua ”lainankorkojen jatkuvasta laskusta”. Uusi demokratia -puolue kiinnitti tähän seikkaan huomiota painottaen myös Kreikan pankkien välisen täyden kilpailun puuttumista. On huomattava, että kuten Uusi demokratia -puolueen taloudellisten asioiden koordinaattori kansanedustaja G. Alogoskoufiskin totesi, Kreikan pankkijärjestelmässä hallitus nimittää yli puolet pankkien johtajista. Kreikassa tunnetaan erityistä huolta siitä, että taloudessa ajaudutaan yleiseen korkojen nousuun, jonka vaikutukset kuluttajille ja talouden kasvuvauhdille olisivat ilmeisiä. Kreikan kuluttajien ja lainanottajien liitto totesi julkaisemassaan tiedotteessa, että Euroopan keskuspankin tietojen mukaan Kreikan kulutusluottojen korot ovat keskimäärin kolme prosenttiyksikköä korkeammat kuin muissa euroalueen maissa. Mainittakoon, että Kreikan pankin johtaja Garganas on todennut, että melko vastikään hyväksyttyyn niin sanottuja ylisuuria korkoja koskevaan lakiin sisältyy suuria epäselvyyksiä, jonka vuoksi pankit eivät noudata sitä.

Mikä on komission kanta lainankorkojen nousuun Kreikassa? Miksi korot nousevat Kreikassa samaan aikaan kun muissa euroalueen maissa on havaittavissa aivan päinvastainen suuntaus? Onko komissio saanut Kreikan viranomaisilta tietoja ylisuurista koroista, jotka ovat vieneet monet kreikkalaiset yrittäjät ja ammatinharjoittajat taloudelliseen katastrofiin?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(7. toukokuuta 2003)

Koska yhteisössä on pitkälti yhtenäiset rahoitusmarkkinat, yhteisvaluutta ja yhteinen rahapolitiikka, vaikuttaa kilpailu yhä enemmän markkinoilla sovellettaviin ehtoihin. Yksittäiset laitokset voivat kuitenkin päättää asiakkaisiinsa sovellettavista ehdoista oman strategiansa, taseensa ja muiden näkökohtien mukaan. Tämä on mahdollista siitä huolimatta, että laitoksiin vaikuttavat yhteiset tekijät, kuten markkinoilla vallitsevan lainanoton ja -annon välisen suhteen muutokset. Rahoituslaitokset voivat etenkin heikon taloudellisen kasvun aikoina päättää kiinnittää tavanomaista enemmän huomiota riskinäkökohtiin. On lisäksi syytä huomata, että korkojen hajonta on viime aikoina lisääntynyt Kreikan lisäksi myös eräissä muissa maissa.

Aika ajoin on tehty ad hoc -tutkimuksia eräiden laitosten välisestä väitetystä salaisesta sopimuksesta tai yhteistyöstä, joka liittyy asiakkaisiin sovellettaviin ehtoihin. Toistaiseksi ei kuitenkaan ole saatu todisteita siitä, että Kreikassa olisi syyllistytty salaisten sopimusten tekemiseen tai määräävän aseman väärinkäyttöön. Kreikan kilpailuviranomaisella (Hellenic Competition Commission) on hyvä asema valvoa Kreikan pankkimarkkinoiden kilpailua. Komissio välittää kysymyksessä esitetyn huolen Kreikan kilpailuviranomaiselle.

----

----

(2004/C 65 E/050)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0881/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(21. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Perhettä tukevat toimenpiteet — Giunta regionale del Lazion ehdotus lapsille tarkoitettujen tilojen rakentamiseksi ja kunnostamiseksi

Puheenjohtaja Francesco Storacen johtaman ja komission puheenjohtajan Romano Prodin läsnäollessa 21. marraskuuta 2002 Brysselissä pidetyn Giunta regionale del Lazion ylimääräisen kokouksen jälkeen päätettiin, että Euroopan komissiota pyydetään edistämään yhteisön toimia pienille lapsille tarkoitettujen uusien tilojen rakentamiseksi.

Naisten työttömyyden kasvu ja parisuhteiden kriisi ovat aiheuttaneet nopeita muutoksia perheiden rakenteeseen ja lasten elinolosuhteisiin. Tehokkaiden sosiaalisten ja koulutuksellisten rakenteiden tarjoaminen perheille on keino niiden naisten työpaikan ja työelämän tasa-arvon turvaamiseksi, jotka jäävät ydinperheen pariin hoitamaan ja kasvattamaan lapsia. Lisäksi elämisen kalleus estää uusien perheiden perustamisen, mistä seuraa väestönkasvun aleneminen, josta on jo useiden vuosien ajan käyty keskustelua Euroopassa. Näin ollen on tarpeen ryhtyä asiaa koskeviin johdonmukaisiin toimenpiteisiin myös sen vuoksi, ettei Italiassa ja muissa jäsenvaltioissa ole riittävästi tarjolla pienille lapsille suunnattuja palveluja. Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen toimeksiantama ja Yorkin yliopiston vuonna 2002 toteuttama vertaileva tutkimus alaikäisiin kohdistuvien tukitoimien tilanteesta Euroopan unionin 15 jäsenvaltiossa ja Norjassa, Yhdysvalloissa, Australiassa, Kanadassa, Israelissa, Japanissa ja Uudessa-Seelannissa osoitti, etteivät tukitasot ole joissakin jäsenvaltioissa riittäviä niin avustusten myöntämisen kuin palvelujen tarjoamisenkaan suhteen.

Ottaen huomioon 3. kesäkuuta 2002 esittämäni aikaisemman kysymyksen E-1551/02 (1) ja komission siihen 15. heinäkuuta 2002 antaman vastauksen, jossa se ilmaisi olevansa kiinnostunut perheasioista, vaikkakaan Euroopan unionilla ei ole minkään oikeusperustan pohjalta toimivaltaa kyseisellä alalla ja ottaen huomioon, että perustamissopimuksen 308 artikla antaa valtuudet määrätä yhteisön toimia, jotka osoittautuvat tarpeellisiksi yhteismarkkinoiden toiminnassa, vaikka perustamissopimuksessa ei ole tähän liittyviä määräyksiä, sekä ottaen huomioon lukuisat aloitteet, joissa vaaditaan Euroopan unionilta toimia perhepolitiikan alalla ja perusoikeuskirjan (9 artikla) perheelle antaman painoarvon,

voiko komissio vastata seuraaviin kysymyksiin:

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(7. toukokuuta 2003)

Kysymykseen siitä, aikooko komissio ryhtyä toimiin perhepolitiikan alalla, komissio vastaa toistamalla, ettei Euroopan unionilla ole minkään oikeusperustan pohjalta toimivaltaa perhepolitiikkaan liittyvien toimenpiteiden kehittämiseksi ja täytäntöönpanemiseksi. Nämä ovat kansallisia toimenpiteitä ja jäsenvaltiot ovat yksin vastuussa niiden määrittelemisestä ja täytäntöönpanosta. Tämä lähestymistapa on yhdenmukainen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen vuonna 1998 antaman, oikeusperustaa koskevan tuomion kanssa (Yhdistynyt kuningaskunta vastaan syrjäytymisen torjumista koskevat yhteisön toimet — asia C-106/96, 12. toukokuuta 1998). Tällä perusteella ja ottaen huomioon toissijaisuusperiaatteen, komissio ei harkitse perhepoliittisten aloitteiden edistämistä tai rahallista tukemista.

Päivähoidon osalta komissio on Euroopan työllisyysaloitteen yhteydessä aktiivisesti edistänyt (ehdottamalla suuntaviivoja jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikoille) kohtuuhintaisten, helposti saatavilla olevien ja laadukkaiden lastenhoitopalveluiden tarjoamista naisten työelämään osallistumisen tukemiseksi. Lisäksi komissio valvoo sitä, kuinka jäsenvaltiot toteuttavat Tukholman ja Barcelonan Eurooppa-neuvostoissa asetettuja, päivähoitopalvelujen tarjoamista koskevia tavoitteita. Sosiaalista osallisuutta koskevan prosessin ja köyhyyden torjumisen yhteydessä kiinnitetään huomiota myös työ- ja perhe-elämän yhteensovittamiseen, hoidon tarjoamiseen ja lasten sosiaalisen syrjäytymisen poistamiseen ja näiden seuraamiseen.

Kuten parlamentin jäsen huomautti, tämä osoittaa, että päivähoidon tarjoaminen on tärkeä poliittinen tavoite. Tästä huolimatta toimintaperiaatteiden soveltamiseksi tarvittavat konkreettiset toimet ovat jäsenvaltioiden vastuulla, vaikka komissio seuraakin näitä toimia.

Mitä tulee ohjelmiin pienille lapsille tarkoitettujen tilojen rakentamisen rahoittamiseksi Lazion alueella, komission suoraan hallinnoimat ohjelmat (joihin sovelletaan julkisia hankintoja koskevia sääntöjä) eivät mahdollista rahoituksen antamista päiväkotien rakentamiselle. Tämäntyyppisille hankkeille voidaan kuitenkin myöntää varoja rakennerahastoista, mikäli se sisältyy alueelliseen ohjelmaan. Koska näitä rahastoja hallinnoidaan pääasiassa aluetasolla, rahoituksen mahdollisuus on varmistettava asianomaiselta alueelliselta elimeltä.

----

(1)EYVL C 301 E, 5.12.2002, s. 177.

----

----

(2004/C 65 E/051)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0888/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(21. maaliskuuta 2003)

Aihe:   KOR-ohjelman varojen käyttö Fiumicinon kunnassa

Italian hallituksen valtiovarainministeriön valvontakomitea esitteli syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseistä tutkimuksesta ilmeni huolestuttavasti myös se hitaus ja tehottomuus, jolla jotkut aluehallinnot hankepäätöksensä tekevät.

Myös Euroopan komissio on korostanut useaan otteeseen olevansa huolestunut yhteisön varojen puutteellisesta käytöstä kunnissa.

Ottaen huomioon, että erityisesti joidenkin paikallishallintojen, kuten Fiumicinon kunnan, on ehdottoman tarpeellista käyttää yhteisön varoja rakennetoimien tukemiseen kalastus- ja vesiviljelyalalla sekä kalastuksesta ja vesiviljelystä saatavien tuotteiden jalostamisessa ja markkinoinnissa, voiko komissio vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/052)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1186/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(1. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Anconan kunnan käyttämät kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineestä (KOR) myönnetyt varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Anconan kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja tukeakseen kalatalouteen, vesiviljelyyn ja niistä saatavien tuotteiden jalostukseen ja markkinointiin liittyviä rakennetoimia.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/053)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1187/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(1. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Carraran kunnan käyttämät kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineestä (KOR) myönnetyt varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Carraran kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja tukeakseen kalatalouteen, vesiviljelyyn ja niistä saatavien tuotteiden jalostukseen ja markkinointiin liittyviä rakennetoimia.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/054)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1188/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(1. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Livornon kunnan käyttämät kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineestä (KOR) myönnetyt varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Livornon kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja tukeakseen kalatalouteen, vesiviljelyyn ja niistä saatavien tuotteiden jalostukseen ja markkinointiin liittyviä rakennetoimia.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/055)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1189/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(1. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Massan kunnan käyttämät kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineestä (KOR) myönnetyt varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Massan kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja tukeakseen kalatalouteen, vesiviljelyyn ja niistä saatavien tuotteiden jalostukseen ja markkinointiin liittyviä rakennetoimia.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/056)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1190/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(1. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Pesaron kunnan käyttämät kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineestä (KOR) myönnetyt varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Pesaron kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja tukeakseen kalatalouteen, vesiviljelyyn ja niistä saatavien tuotteiden jalostukseen ja markkinointiin liittyviä rakennetoimia.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

Franz Fischlerin komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-0888/03, E-1186/03,

E-1187/03, E-1188/03, E-1189/03 ja E-1190/03

(15. toukokuuta 2003)

Fiumicinon, Livornon, Massan, Carraran, Anconan ja Pesaron kunnat voivat hakea hankkeille rahoitusta kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineestä (KOR) kalastusta koskevan yhtenäisen ohjelma-asiakirjan perusteella, joka kattaa Italiassa koko tavoitteen 1 ulkopuolelle jäävän alueen kaudella 2000—2006.

Tämän ohjelman perusteella yhteisrahoituskelpoiset aloitteet koskevat paitsi kalastuslaivastoon kohdistuvia toimia, myös hankkeita, joilla tähdätään muun muassa keinotekoisten riuttojen rakentamiseen veden luonnonvarojen suojelemiseksi, vesiviljelylaitosten rakentamiseen tai kunnostamiseen, kalastussatamien varustustason nostamiseen, kalastustuotteiden jalostus- ja myyntilaitosten rakentamiseen ja kunnostamiseen ja sisävesikalastuksen ja pienimuotoisen rannikkokalastuksen edistämiseen, sekä sosioekonomisia toimenpiteitä.

Yhtenäisen ohjelma-asiakirjan hallinto kuuluu Italian maa- ja metsätalousministeriön kalastus- ja vesiviljely-osaston toimivaltaan. Osasto on puolestaan siirtänyt muiden kuin kalastuslaivastoihin liittyvien toimenpiteiden hallinnon alueellisten hallintoviranomaisten kalastusyksiköiden vastuulle. Yhtenäisen ohjelma-asiakirjan hallinnosta vastaavana viranomaisena ministeriö toimittaa komissiolle vuosittaisen toteutumisastetta koskevan kertomuksen 30. huhtikuuta mennessä asetuksen (EY) N:o 366/2001 mukaisesti (1).

Ministeriön ja asianomaisten alueiden kautta saatujen tietojen mukaan yksikään edellä mainituista kunnista ei ole esittänyt 31. joulukuuta 2002 mennessä hankkeita lopullisena saajana, kun taas jokaisessa näistä kunnista muut saajat (kalastajat, osuuskunnat ja kalastusalan yritykset) ovat esittäneet hankkeita.

Lisätietoja antavat seuraavat hallintoviranomaiset:

----

(1)  Komission asetus (EY) N:o 366/2001, annettu 22. helmikuuta 2001, neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2792/1999 määritettyjen toimien täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, EYVL L 55, 24.2.2001.

----

----

(2004/C 65 E/057)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-0901/03

esittäjä(t): James Fitzsimons (UEN) komissiolle

(17. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Laitteet radonkaasun suodattamiseen pohjavedestä

Kuten komissio tietää, pohjavedessä on luonnosta peräisin olevaa radioaktiivista kaasua. Ei ole kuitenkaan selvää, miten radon voidaan suodattaa pois vedestä. Onko komissio tietoinen tästä ongelmasta ja onko sen tiedossa tapoja tai laitteita, joilla kyseinen kaasu voitaisiin suodattaa pois?

Philippe Busquinin komission puolesta antama vastaus

(10. huhtikuuta 2003)

Komissio on tietoinen ongelmasta, joka aiheutuu luonnosta peräisin olevan radonkaasun esiintymisestä pohjavedessä erityisesti silloin, kun vesi on tarkoitettu juomavedeksi. Komission suosituksen 2001/928/Euratom mukaan on harkittava korjaavia toimia, jos julkisten vesilaitosten toimittaman veden radonpitoisuus on yli 100 Bq/l.

Ydinfission turvallisuutta koskevan ohjelman (Euratom) puitteissa on toteutettu nimenomaan kyseistä ongelmaa koskeva Tenawa-tutkimushanke. Tämän vuonna 1999 päättyneen hankkeen yleistavoitteena oli tutkia eri poistomenetelmiä ja kaupallisesti saatavilla olevia laitteita sekä niiden kykyä poistaa luonnon nuklideja juomavedestä. Hankkeessa tutkittiin useita tekniikoita, kuten haihduttamista, rakeisen aktiivihiilen käyttöä, ioninvaihtoa ja kalvomenetelmää. Joillakin näistä tekniikoista radonkaasu saatiin poistettua yli 99-prosenttisesti. Lisätietoja hankkeesta saa hankkeen www-sivustolta http://iwga-sig.boku.ac.at/project/tenawa/tenawa1_e.htm.

Viidennen puiteohjelman parhaillaan käynnissä olevassa RADWAT-tutkimushankkeessa (Rural Area Development With Advanced Technology eli maatalousalueiden kehitys kehittyneen teknologian avulla), joka rahoitetaan ympäristön ja kestävän kehityksen alaohjelmasta CRAFT-järjestelmän puitteissa, keskitytään innovatiivisen, pohjavedessä olevan radonkaasun mittaukseen ja seurantaan tarkoitetun järjestelmän kehittämiseen. Tämä kaksivuotinen hanke päättyy helmikuussa 2004.

----

----

(2004/C 65 E/058)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0920/03

esittäjä(t): Antonio Tajani (PPE-DE) ja Gerardo Galeote Quecedo (PPE-DE) komissiolle

(24. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Hollannin viranomaisten vapauttama mullah Krekar

Onko komissio tietoinen, että Hollannin viranomaiset ovat vapauttaneet kansainvälisen Ansar al-Islam -islamilaisjärjestön johtajan mullah Krekarin?

Tietääkö komissio, että Iranista karkotuksensa jälkeen Amsterdamin lentokentällä pidätetty mullah Krekar oleskelee tällä hetkellä turvapaikkaoikeuden perusteella Norjassa?

Onko komissio tietoinen, että mullah Krekarin johtama terroristijärjestö olisi valmistanut kemiallisia ja biologisia aseita ja tehnyt niillä kokeita ja että yksi aseista on kuolettavan myrkyllinen risiini, jota vastaan ei ole olemassa rokotetta?

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä vastustaakseen mullah Krekarin toimia ja estääkseen, ettei hän kykene liikkumaan Euroopan unionin alueella, kuten hän pidätystään edeltäneinä vuosina onnistui tekemään?

Kuinka komissio aikoo varmistaa, että Norja suhtautuu riittävän valppaasti mullah Krekarin ja hänen järjestönsä toimintaan, sillä kyseinen järjestö vaikuttaa saaneen lukuisia jäseniä Afganistanista paenneista Bin Ladenin kannattajista?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(28. toukokuuta 2003)

Komissio on tietoinen mullah Krekarin tapauksesta.

Yhdistyneiden Kansakuntien pakotekomitean 24. helmikuuta 2003 tekemän tarkistuksen mukaisesti komissio on antanut 25. helmikuuta 2003 asetuksen (EY) N:o 350/2003 asetuksen (EY) N:o 881/2002 muuttamisesta (1). Ansar al-Islam on lisätty luetteloon henkilöistä, ryhmistä ja yhteisöistä, joita asetuksessa tarkoitettu varojen sekä muiden taloudellisten resurssien jäädyttäminen koskee.

Schengenin sopimuksen 96 artiklan (2) mukaan kolmannen valtion kansalaiselta voidaan evätä pääsy jäsenvaltioiden alueelle määräämällä hänelle maahantulokielto Schengenin tietojärjestelmässä. Tällaista jonkin jäsenvaltion antamaa maahantulokieltoa on noudatettava periaatteessa jokaisessa Schengenin säännöstöä kokonaisuudessaan toteuttavassa 13 jäsenvaltiossa sekä niissä valtioissa, jotka ovat assosioituneet Schengenin säännöstöön kuten Norja ja Islanti. Schengenin sopimuksen 96 artiklan mukainen maahantulokieltopäätös voi perustua yleiseen turvallisuuteen ja järjestykseen tai kansalliseen turvallisuuteen kohdistuvaan uhkaan, jonka ulkomaalaisen läsnäolo kansallisella alueella aiheuttaa.

Eri jäsenvaltioiden tekemistä päätöksistä mahdollisesti aiheutuvien ristiriitatilanteiden selvittämiseksi Schengenin sopimuksen 25 artikla mahdollistaa konsultointimenettelyt jäsenvaltioiden välillä. Tätä menettelyä käytetään, kun jäsenvaltio aikoo myöntää tai on jo myöntänyt oleskeluluvan ulkomaalaiselle, joka on määrätty 96 artiklan mukaiseen maahantulokieltoon Schengenin tietojärjestelmässä. Menettelyä käytetään myös, kun jäsenvaltio aikoo määrätä 96 artiklan mukaiseen maahantulokieltoon kolmannen valtion kansalaisen, jolla on jonkin toisen jäsenvaltion myöntämä voimassa oleva oleskelulupa.

Schengenin sopimuksen 25 artiklan mukaisten konsultointimenettelyjen tuloksena voidaan

Jos jäsenvaltiot määräisivät mullah Krekarin Schengenin sopimuksen 96 artiklan mukaiseen maahantulokieltoon, konsultointimenettelyt tarjoaisivat edellä mainitut kaksi mahdollisuutta.

Mitä tulee komission mahdollisiin toimiin sen varmistamiseksi, että Norja pitää silmällä mullah Krekaria ja hänen järjestöään, komissio ilmoittaa arvoisille parlamentinjäsenille, että asia kuuluu ainoastaan Norjan viranomaisten toimivaltaan. Komissio ei voi määrätä maahantulokieltoja eikä sillä ole tietoja jo määrätyistä maahantulokielloista. Jäsenvaltiot hoitavat Schengenin tietojärjestelmää ja jäsenvaltioiden viranomaiset vastaavat kansallisista maahantulokielloista. Jos 96 artiklan mukaista maahantulokieltoa ei kuitenkaan ole vielä määrätty mullah Krekarille, jäsenvaltiot voisivat tehdä Schengenin tietojärjestelmään Schengenin sopimuksen 99 artiklan mukaisen ilmoituksen tarkkailua tai yksittäisiä tarkastuksia varten.

----

(1)  Komission asetus (EY) N:o 350/2003, annettu 25 päivänä helmikuuta 2003, tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 467/2001 kumoamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 881/2002 muuttamisesta kolmannentoista kerran, EUVL L 51, 26.2.2003.

(2)  Sopimus 14 päivänä kesäkuuta 1985 tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta Schengenissä 19 päivänä kesäkuuta 1990 tehtyyn yleissopimukseen, EYVL L 239, 22.9.2000.

----

----

(2004/C 65 E/059)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-0946/03

esittäjä(t): Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) komissiolle

(26. maaliskuuta 2003)

Aihe:   EU:n osuus Malagan Picasso-museo -hankkeessa

Guggenheimin museo on muuttanut Bilbaon kaupunkikuvaa modernimmaksi ja elvyttänyt kaupungin taloutta. Malagan viranomaiset toivovat, että myös rakenteilla oleva Picasso-museo vauhdittaa tulevaisuudessa Malagan kaupungin kehitystä ja tuo kaupunkiin uutta ilmettä.

Malagan odotukset kokea samanlaista kehitystä kuin Bilbao Guggenheimin myötä kannustavat hallinnon kaikkia osa-alueita tekemään parhaansa, jotta kyseisestä museosta tulisi todellinen nykyajan symboli kaupungissa, joka haluaa edustaa muutakin kuin aurinkoa ja hiekkarantaa.

Voisiko komissio ilmoittaa, miten se osallistuu Malagan Picasso-museo -hankkeeseen ja missä määrin se katsoo museon olevan osa EU:n yhteistä kulttuuriperintöä?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(25. huhtikuuta 2003)

Komissio haluaa kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomion siihen, että se ei ole osallistunut Malagan Picasso-museon rakentamiseen.

----

----

(2004/C 65 E/060)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1034/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(28. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Anconan kunnan käyttämät Leader+-ohjelmasta myönnetyt varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Anconan kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja tukeakseen innovatiivisia maaseudun kehittämistoimia, joiden tarkoituksena on tuoda esiin kulttuuri- ja luonnonperintöä, luoda uusia työpaikkoja taloudellisia olosuhteita vahvistamalla ja parantaa maaseutuyhteisöjen organisatorisia mahdollisuuksia.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/061)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1038/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(28. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Maceratan kunnan käyttämät Leader+-ohjelmasta myönnetyt varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Maceratan kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja tukeakseen innovatiivisia maaseudun kehittämistoimia, joiden tarkoituksena on tuoda esiin kulttuuri- ja luonnonperintöä, luoda uusia työpaikkoja taloudellisia olosuhteita vahvistamalla ja parantaa maaseutuyhteisöjen organisatorisia mahdollisuuksia.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/062)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1041/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(28. maaliskuuta 2003)

Aihe:   Pesaron kunnan käyttämät Leader+-ohjelmasta myönnetyt varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Pesaron kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja tukeakseen innovatiivisia maaseudun kehittämistoimia, joiden tarkoituksena on tuoda esiin kulttuuri- ja luonnonperintöä, luoda uusia työpaikkoja taloudellisia olosuhteita vahvistamalla ja parantaa maaseutuyhteisöjen organisatorisia mahdollisuuksia.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/063)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1156/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(1. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Anconan kunnan käyttämät Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastosta myönnetyt varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Anconan kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja maataloustuotteiden jalostuksen ja kaupan tukemiseen sekä maaseudun kehittämiseen.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

Franz Fischlerin komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-1034/03, E-1038/03, E-1041/03 ja E-1156/03

(24. huhtikuuta 2003)

Esitetyt kysymykset koskevat tapaa, jolla Anconan, Maceratan ja Pesaron kunnat ovat käyttäneet Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastosta (EMOTR) myönnettyjä varoja. Parlamentin jäsen kysyy komissiolta erityisesti sitä, ovatko edellä mainitut kunnat esittäneet hankkeita EMOTR:lle, ovatko ne saaneet rahoitusta kyseisiin hankkeisiin ja onko kyseiset varat käytetty.

EMOTR:n tukiosasto osallistuu Marchen alueella maaseudun kehittämissuunnitelman yhteisrahoitukseen kaudella 2000—2006. Komissio on hyväksynyt suunnitelman 26. syyskuuta 2000 päätöksellä K(2000) 2726. Maaseudun kehittämissuunnitelma kattaa koko alueen lukuun ottamatta kahta tukitoimenpidettä, jotka toteutetaan vain tavoitteen 2 perusteella tukikelvottomilla alueilla. Kyseiset toimenpiteet liittyvät kylien uudistamiseen ja kehittämiseen sekä maatalouden kehittämiseen liittyvien infrastruktuurien parantamiseen. Maceratan ja Pesaron kunnat voivat esittää näitä koskevia hankkeita, koska ne eivät kuulu tavoitteen 2 piiriin. Anconan, Maceratan ja Pesaron kunnat voivat esittää hankkeita maaseudun kehittämissuunnitelman kaikkien muiden sellaisten toimenpiteiden perusteella, joissa julkiset laitokset kuuluvat tuen saajiin.

EMOTR:n ohjausosasto osallistuu yhteisöaloiteohjelman Leader+-yhteisrahoitukseen kaudella 2000—2006. Komissio on hyväksynyt yhteisrahoituksen 13. joulukuuta 2001 päätöksellä K(2001) 4144. Marchen alue on rajoittanut ohjelman täytäntöönpanoa maaseutualueiden valintaperusteiden perusteella komission jäsenvaltioille 14. huhtikuuta 2000 antaman tiedonannon (1) määräysten mukaisesti: näiden ehtojen perusteella Anconan, Maceratan ja Pesaron kunnat, joiden väestötiheys on suurempi kuin tiedonannossa ilmoitettu tiheys, eivät ole tukikelpoisia Leader+-yhteisöaloitteen puitteissa.

Komissio on hyväksynyt mainitut ohjelmat tarkistettuaan, että ne ovat yhteisön asiaan liittyvien säännösten mukaisia. Käytännön hallinto on jäsenvaltioiden vastuulla maantieteellisesti sopivimmalla tasolla. Ohjelmien täytäntöönpano on toimivaltaisten kansallisten ja/tai alueellisten viranomaisten vastuulla. Niiden on huolehdittava muun muassa sellaisten mahdollisten tuensaajien ehdottamien hankkeiden valinnasta, jotka ovat tukikelpoisia ja jotka esittävät tukihakemuksen. Komissio saa tietoja varojen käyttötavoista kumppanuuden puitteissa, kyseessä olevien ohjelmien täytäntöönpanokertomuksista sekä seurantakomiteoissa, joihin se osallistuu. Rahoituksen seurannan ja fyysisen seurannan indikaattoreiden muodossa toimitetut tiedot ja arviointiperusteet eivät kuitenkaan koske yksittäisiä tuen piiriin hyväksymisen tapauksia, jotka eivät toissijaisuusperiaatteen mukaan kuulu komission toimivaltaan.

Komissio pyytääkin parlamentin jäsentä ottamaan yhteyttä Marchen alueen maatalouden Assessorato-viranomaiseen ja pyytämään tietoja edellä mainittujen ohjelmien yksittäisistä tuensaajista, erityisesti Anconan, Maceratan ja Pesaron kunnista.

----

(1)  Komission 14. huhtikuuta 2000 jäsenvaltioille antama tiedonanto, jossa määritellään suuntaviivat maaseudun kehittämistä koskevaa yhteisöaloitetta varten (Leader+), 2000/C 139/05, EYVL C 139, 18.5.2000.

----

----

(2004/C 65 E/064)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1176/03

esittäjä(t): María Sornosa Martínez (PSE) komissiolle

(1. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Yhteisön Espanjalle myöntämä rahoitus

Voisiko komissio toimittaa minulle täydellisen luettelon vesirakennushankkeista, joihin Espanjan valtio on anonut vuosiksi 2000—2006 rahoitusta rakennerahastoista tai koheesiorahastosta joko yksittäisinä suurhankkeina tai toimenpideohjelmiin sisältyvinä hankkeina?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(12. toukokuuta 2003)

Kuten koheesiorahastosta 16 päivänä toukokuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1164/1994 (1), sellaisena kuin se on muutettuna 21. kesäkuuta 1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY) 1264/1999 (2) ja 21. kesäkuuta 1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY) 1265/1999 (2), 14 artiklan 3 kohdassa ”Tiedotus ja mainonta” säädetään, komissio julkaisee vuosittain Euroopan unionin virallisessa lehdessä pääkohdat kyseisen asetuksen perusteella myönnettyä rahoitusta koskevista päätöksistä.

Tiedot luokitellaan maan ja myönnetyn avun alan mukaan. Koheesiorahastosta rahoitettuja vesirakennus-suunnitelmia koskevat tiedot löytyvät kohdista ”vesihuolto ja veden laatu” ja ”jäteveden poisto ja käsittely”.

Espanjaa koskevat tiedot on julkaistu seuraavissa Euroopan unionin virallisissa lehdissä:

Vuotta 2002 koskevat tiedot, jotka on jo lähetetty julkaistaviksi, on liitetty tämän vastauksen liitteeksi I ja lähetty suoraan parlamentin sihteeristölle ja parlamentin jäsenelle.

Hankkeet, joille on haettu rahoitusta mutta jotka ovat vielä harkittavina tai joille on myönnetty rahoitusta vuonna 2003, luetellaan tämän vastauksen liitteessä II, joka on lähetty suoraan parlamentin sihteeristölle ja parlamentin jäsenelle.

Niiden hankkeiden osalta, jotka saavat rahoitusta Euroopan aluekehitysrahastosta rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 (2) perusteella, jäsenvaltiot ovat velvollisia ilmoittamaan komissiolle vain suurhankkeiden rahoitusta koskevat hakemukset. Tiedot näistä hankkeista esitetään tämän vastauksen liitteessä III, joka on lähetty suoraan parlamentin sihteeristölle ja parlamentin jäsenelle.

----

(1)EYVL L 130, 25.5.1994.

(2)EYVL L 161, 26.6.1999.

----

----

(2004/C 65 E/065)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1206/03

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Eurooppalaiset koulutusohjelmat ja Turkki

Turkki osallistuu Sokrates-, Leonardo da Vinci - ja Nuoriso-ohjelmiin. Turkin hallitus ja Euroopan unioni ovat sopineet toteuttavansa vuonna 2004 joukon ohjelmia, joihin osallistuu yliopistoja, koulutusjärjestöjä ja nuorisoa. Kysyn komissiolta, sisältyykö edellä mainittuihin ohjelmiin kurdinkielisiä ohjelmia ja voidaanko kurdinkielisiä ohjelmia toteuttaa Euroopan unionin maissa, joissa asuu kurdisiirtolaisia?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(5. toukokuuta 2003)

Turkki ei vielä osallistu Sokrates-, Leonardo da Vinci - ja Nuoriso-ohjelmiin. Valmisteleviin toimiin on ryhdytty, jotta Turkki voisi osallistua täysipainoisesti kyseisiin ohjelmiin vuonna 2004. Ehdot sen osallistumiselle ovat samat kuin ne, joita sovelletaan muihin ehdokasvaltioihin, ja ne noudattavat ohjelmien sääntöjä.

Yhteisön koulutusalan Sokrates-toimintaohjelman toisesta vaiheesta tehdyn päätöksen N:o 253/2000/EY muuttamisesta 27. helmikuuta 2003 tehdyssä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä N:o 451/2003/EY (1) mukaisesti Lingua- ja Comenius-ohjelmien yhteydessä tapahtuvaan vieraiden kielten oppimiseen liittyvien toimien osalta valintakelpoiset kielet ovat yhteisön virallisten kielten lisäksi iirin ja letzeburgin kielet. Etusija annetaan näistä kielistä niille, joita käytetään tai opetetaan vähemmän. Vähemmistökielet ja alueelliset kielet eivät ole valintakelpoisia näissä toimissa.

Vastaavasti samaa periaatetta sovelletaan Turkin osallistumiseen kyseisiin ohjelmiin.

Lingua- ja Comenius- kielihankkeiden viitekehyksen ulkopuolella on kuitenkin tärkeää huomata, että alueelliset ja vähemmistökielet voivat olla aiheena ja yhteistyön kohteena muissa Sokrates- ja Leonardo da Vinci -hankkeissa.

----

(1)EUVL L 69, 13.3.2003.

----

----

(2004/C 65 E/066)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1210/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Anconan kunnan käyttämät kaupunkien kestävää kehittämistä Euroopan unionissa koskevaan toimintakehykseen liittyvät varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Anconan kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja edistääkseen kaupunkiympäristön kestävää kehittämistä.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/067)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1211/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Carraran kunnan käyttämät kaupunkien kestävää kehittämistä Euroopan unionissa koskevaan toimintakehykseen liittyvät varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Carraran kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja edistääkseen kaupunkiympäristön kestävää kehittämistä.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/068)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1212/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Firenzen kunnan käyttämät kaupunkien kestävää kehittämistä Euroopan unionissa koskevaan toimintakehykseen liittyvät varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Firenzen kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja edistääkseen kaupunkiympäristön kestävää kehittämistä.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/069)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1213/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Livornon kunnan käyttämät kaupunkien kestävää kehittämistä Euroopan unionissa koskevaan toimintakehykseen liittyvät varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Livornon kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja edistääkseen kaupunkiympäristön kestävää kehittämistä.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/070)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1214/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Maceratan kunnan käyttämät kaupunkien kestävää kehittämistä Euroopan unionissa koskevaan toimintakehykseen liittyvät varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Maceratan kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja edistääkseen kaupunkiympäristön kestävää kehittämistä.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/071)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1215/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Massan kunnan käyttämät kaupunkien kestävää kehittämistä Euroopan unionissa koskevaan toimintakehykseen liittyvät varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Massan kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja edistääkseen kaupunkiympäristön kestävää kehittämistä.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/072)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1216/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Perugian kunnan käyttämät kaupunkien kestävää kehittämistä Euroopan unionissa koskevaan toimintakehykseen liittyvät varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Perugian kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja edistääkseen kaupunkiympäristön kestävää kehittämistä.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/073)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1217/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Pesaron kunnan käyttämät kaupunkien kestävää kehittämistä Euroopan unionissa koskevaan toimintakehykseen liittyvät varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Pesaron kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja edistääkseen kaupunkiympäristön kestävää kehittämistä.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/074)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1218/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Pisan kunnan käyttämät kaupunkien kestävää kehittämistä Euroopan unionissa koskevaan toimintakehykseen liittyvät varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Pisan kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja edistääkseen kaupunkiympäristön kestävää kehittämistä.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/075)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1219/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Pistoian kunnan käyttämät kaupunkien kestävää kehittämistä Euroopan unionissa koskevaan toimintakehykseen liittyvät varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Pistoian kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja edistääkseen kaupunkiympäristön kestävää kehittämistä.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/076)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1220/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Praton kunnan käyttämät kaupunkien kestävää kehittämistä Euroopan unionissa koskevaan toimintakehykseen liittyvät varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Praton kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja edistääkseen kaupunkiympäristön kestävää kehittämistä.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/077)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1221/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Sienan kunnan käyttämät kaupunkien kestävää kehittämistä Euroopan unionissa koskevaan toimintakehykseen liittyvät varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Sienan kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja edistääkseen kaupunkiympäristön kestävää kehittämistä.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/078)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1222/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Ternin kunnan käyttämät kaupunkien kestävää kehittämistä Euroopan unionissa koskevaan toimintakehykseen liittyvät varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Ternin kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja edistääkseen kaupunkiympäristön kestävää kehittämistä.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/079)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1223/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Fiumicinon kunnan käyttämät kaupunkien kestävää kehittämistä Euroopan unionissa koskevaan toimintakehykseen liittyvät varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Fiumicinon kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja edistääkseen kaupunkiympäristön kestävää kehittämistä.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/080)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1224/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Frosinonen kunnan käyttämät kaupunkien kestävää kehittämistä Euroopan unionissa koskevaan toimintakehykseen liittyvät varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Frosinonen kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja edistääkseen kaupunkiympäristön kestävää kehittämistä.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

----

----

(2004/C 65 E/081)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1235/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(2. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Rooman kunnan käyttämät kaupunkien kestävää kehittämistä Euroopan unionissa koskevaan toimintakehykseen liittyvät varat

Italian valtiovarainministeriön valvontakomitea antoi syyskuussa 2002 selonteon Euroopan unionin myöntämien varojen käytöstä.

Kyseisestä selonteosta kävi ilmi, että jotkut paikalliset viranomaiset valitsevat hankkeita huolestuttavan hitaasti ja tehottomasti.

Myös Euroopan komissio on useaan otteeseen korostanut, että paikalliset viranomaiset hyödyntävät riittämättömästi Euroopan unionin myöntämiä varoja.

Erityisesti tietyt alueelliset yksiköt, kuten Rooman kunta, tarvitsevat kipeästi unionin varoja edistääkseen kaupunkiympäristön kestävää kehittämistä.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

Michel Barnier'n komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-1210/03, E-1211/03, E-1212/03, E-1213/03,

E-1214/03, E-1215/03, E-1216/03, E-1217/03, E-1218/03, E-1219/03,

E-1220/03, E-1221/03, E-1222/03, E-1223/03, E-1224/03 ja E-1235/03

(21. toukokuuta 2003)

Komissio pyytää parlamentin jäsentä tutustumaan komission tiedonantoon ”Kaupunkien kestävä kehittäminen Euroopan unionissa: toimintakehys” (1). Tiedonannossa pohditaan tapoja koordinoida parhaalla mahdollisella tavalla eri lähestymistapoja, joita komissio on kehittänyt moniin kaupunkiympäristöä koskeviin alakohtaisiin politiikkoihin.

Kaupunkien mahdollisesti käyttämien yhteisön varojen osalta toimintakehyksessä suositellaan erityisen huomion kiinnittämistä kaupunkien ongelmiin esittäessä toimintaohjelmia, jotka kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten toimeenpanemien rakennerahastojen tavoitteiden 1, 2 ja 3 piiriin.

Yhteisön varoja ei ole tämän vuoksi myönnetty suoraan edellä mainitun toimintakehyksen puitteissa parlamentin jäsenen mainitsemille kuudelletoista italialaiselle kaupungille eikä yleisemminkään millekään muulle eurooppalaiselle kaupungille.

----

(1)  KOM(98) 605 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/082)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1254/03

esittäjä(t): Bernard Poignant (PSE) komissiolle

(3. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden välisen tavarakaupan tilastot

Asetuksessa (ETY) N:o 3330/91 (1) säädetään yhteisön jäsenvaltioiden välisen tavarakaupan tilastoista. Pienyrittäjät katsovat, että näiden tavarakaupan kannalta tarpeettomien ilmoitusten tekeminen hankaloittaa yritysten tehokasta hallinnointia. Niiden tekemättä jättäminen merkitsee niille kuitenkin noin 1 500 euron sakkoja.

Säännöksistä käy ilmi, että direktiivin 77/388/ETY (2) 24 ja 25 artiklassa tarkoitettujen toimijoiden ei tarvitse tehdä tavarakauppaa koskevia ilmoituksia. Kyseisissä artikloissa säädetään, että pienet yritykset voivat saada verohelpotuksia ja tehdä yksinkertaisempia veroilmoituksia.

Ranskassa yhteisön jäsenvaltioiden välisen tavarakaupan tilastoista annettua asetusta tulkitaan kuitenkin niin, että kaikki toimijat, joiden hankintojen arvo on yli 100 000 euroa, ovat velvollisia tekemään kyseiset tavarakauppaa koskevat ilmoitukset. Näiden ilmoitusten lisäksi toimijoiden on tehtävä myös arvonlisäveroa koskevat ilmoitukset, joissa annetaan samat tiedot.

Yritystensä hallinnon helpottamiseksi jotkut yritykset ovat vaatineet pakollisia ilmoituksia koskevan raja-arvon korottamista 150 000 euroon tai jopa 200 000 euroon.

Miten komissio suhtautuu tähän ehdotukseen? Kuinka olisi mahdollista sekä varmistaa yhteisön tavarakaupan tilastojen saatavuus että yksinkertaistaa yritysten hallinnointia?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(15. toukokuuta 2003)

Tilastotiedot jäsenvaltioiden välisestä tavarakaupasta kerätään jäsenvaltioiden välisen tavarakaupan tilastoista 7. marraskuuta 1991 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3330/91 (ns. Intrastat-asetus) mukaisesti.

Tämä asetuksen soveltamisala on tarkoin rajattu tilastoihin, ja useimmissa maissa tilastotiedot kerätäänkin erillään niistä tiedoista, joita arvonlisäverovelvollisten on toimitettava kansallisille veroviranomaisille yhteisön sisäisten tavaran toimitusten ja saapumisten osalta. Koska Intrastatista vastaava Ranskan viranomainen on Direction Générale des Douanes et Droits Indirects (tullin ja epäsuorien verojen pääosasto), Ranska on kuitenkin päättänyt käyttää tilastoilmoitusta, jota käytetään myös verotarkoituksiin.

Vapautuksen kynnysarvo on 100 000 euroa, ja tätä pienempien yritysten ei Ranskassa tarvitse toimittaa tilastotietoja. Kynnysarvo on peräisin Intrastat-asetuksesta, jonka kynnysarvojärjestelmällä pyritään varmistamaan, että yrityksille (erityisesti pk-yrityksille) tietojen toimittamisesta koituva taakka ei ole suhteeton tilastollisiin päämääriin nähden. Soveltaessaan Intrastat-asetusta Ranska käyttää myös muita kynnysarvoja, joiden ansiosta toimitettavien tietojen määrää voidaan muuttaa suhteessa yrityksen käymän kaupan laajuuteen.

Ranska on jo 1. tammikuuta 2001 nostanut vapautukseen sovellettavaa kynnysarvoa. Tätä ennen arvo oli 38 000 euroa. Ranskan viranomaisten (Direction Générale des Douanes) antamien tietojen mukaan tämä kynnysarvon nosto vapautti ilmoituksen antamisesta todennäköisesti noin 50 000 yritystä, joiden vuotuisen kaupan arvo vuonna 2000 jäi uuden kynnysarvon alle. Niistä yrityksistä, joiden on toimitettava Intrastat-ilmoitus, joka kolmas voi lisäksi toimittaa yksinkertaistetun ilmoituksen.

Tilastolliset kynnysarvot, jotka perustuvat Intrastat-asetuksessa säädettyihin laatuvaatimuksiin, eroavat niistä kynnysarvoista, joita jäsenvaltiot voivat direktiivin 77/388/ETY (3) mukaisesti soveltaa, jotka on annettu verotarkoituksiin ja jotka voivat olla erityisen edullisia tietyille ammattialoille.

Komissio aikoo lähiaikoina toimittaa parlamentille ja neuvostolle ehdotuksen uudeksi Intrastat-asetukseksi. Tavoitteena on edelleenkin tarjota tyydyttävät tiedot tilastojen käyttäjille ja samalla rajoittaa yrityksille koituvaa vastaustaakkaa. Ranskassa sovellettavia kynnysarvoja voitaisiin mahdollisesti jälleen muuttaa, kun uusi asetus todennäköisesti tulee voimaan vuonna 2005.

----

(1)EYVL L 316, 16.11.1991, s. 1.

(2)EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1.

(3)  Kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, annettu 17. toukokuuta 1977.

----

----

(2004/C 65 E/083)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1267/03

esittäjä(t): Ioannis Marínos (PPE-DE) komissiolle

(3. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Odysseus-yhteisöohjelma

Luotettavan Agence Europe -tiedotuslehden mukaan (12. maaliskuuta 2003) laitonta siirtolaisuutta torjuvan Odysseus-yhteisöohjelman ensimmäinen vaihe epäonnistui yhteisen työkielen puuttumisen ja tekniseen yhteensopimattomuuteen liittyvien ongelmien vuoksi, jotka vaikeuttivat viiden espanjalaisen, italialaisen, ranskalaisen, britannialaisen ja portugalilaisen laivan yhteisiä toimia, kuten todetaan Espanjan viranomaisten EU:n puheenjohtajavaltio Kreikalle lähettämässä asiakirjassa.

Artikkelissa mainitaan myös, että tämän yhteisöohjelman toteuttamisen aikana ei havaittu yhtäkään laitonta siirtolaista.

Komission jäsen António Vitorino on saman julkaisun mukaan ehdottanut, että Välimeri jaettaisiin kolmeen laittoman siirtolaisuuden valvontavyöhykkeeseen, joita vastaavasti valvoisivat Italia, Kreikka ja Espanja.

Onko komissio edelleen toiveikas laittoman siirtolaisuuden torjuntaa koskevien yhteisöohjelmien menestyksen suhteen edellä mainitun epäonnistumisen jälkeen? Mitä erityistoimia pannaan täytäntöön Egeanmeren herkällä alueella, joka on tuhansien laittomien siirtolaisten sisääntuloportti Kreikkaan ja Euroopan unionin muihin jäsenvaltioihin?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(15. toukokuuta 2003)

Komissiolla ei ole tapana ottaa kantaa lehtikirjoituksiin.

Komissio haluaa kuitenkin muistuttaa, että Espanjan viranomaisten alaisuudessa toteutettu Odysseus-yhteisöohjelma liittyi yhteisiin operaatioihin ulkorajoilla, joista määrättiin oikeus- ja sisäasiainneuvoston 13. kesäkuuta 2002 hyväksymässä, ulkorajojen valvontaa koskevassa suunnitelmassa. Sevillassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto (21.—22. kesäkuuta 2002) määritteli yhteiset operaatiot ensisijaisiksi toimiksi.

Neuvoston toimivaltainen elin (ohjausryhmä ”Scifa+”) hyväksyi yhteiseksi operaatioksi muun muassa parlamentin jäsenen kysymyksessään mainitseman Odysseus-ohjelman, joka toteutettiin Espanjan johdolla ja johon osallistuivat osallistuvina jäsenvaltioina Ranska, Italia, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta sekä tarkkailijoina eräät muut jäsenvaltiot (kuten Kreikka ja Alankomaat) ja ehdokasvaltiot (esimerkiksi Puola ja Latvia). Espanjan esittelemässä suunnitelmassa operaation tavoitteena oli, että usean jäsenvaltion laivastot vartioisivat yhdessä Schengenin alueen ulkorajoja, mikä muun muassa vähentäisi laitonta maahanmuuttoa.

Kokeilu- ja yhteishankkeiden tavoitteena on muun muassa selvittää, mitä (oikeudellisia ja toiminnallisia) ongelmia jäsenvaltioilla on tämänkaltaisessa operaatiossa. Kielestä johtuvat kommunikointiongelmat ja laitteiden yhteensopimattomuudesta aiheutuvat ongelmat ovat todellisia vaikeuksia, joihin on etsittävä ratkaisua yhteisestä koulutuksesta tai laitteiden yhteentoimivuudesta. Muistutukseksi todettakoon, että näihin vaikeuksiin kiinnitettiin huomiota jo komission tiedonannossa ulkorajojen yhdennetystä valvonnasta (1).

Komission hahmottelemista ratkaisuvaihtoehdoista todettakoon, että Thessalonikin Eurooppa-neuvostossa (20.–21. kesäkuuta 2003) voitaneen vahvistaa, että Sevillan Eurooppa-neuvoston kesäkuussa 2002 tekemät päätökset on pantu täytäntöön asianmukaisesti. Yleisesti Thessalonikin Eurooppa-neuvostossa voitaneen myös arvioida ulkorajojen valvontaa koskevan suunnitelman ensimmäisen soveltamisvuoden tulokset.

Puheenjohtajavaltio Kreikka valmistelee Thessalonikissa julkaistavaa raporttia, joka sisältää muun muassa päätelmät edellisen vuoden aikana toteutetuista yhteis- ja kokeiluhankkeista. Komissiolla on tarkoitus osallistua raportin laadintaan ehdottamalla suunniteltujen aloitteiden rationalisointia.

Sen ehdotuksen osalta, jonka oikeus- ja sisäasioista vastaava komission jäsen on tehnyt Välimeren jakamisesta kolmeen vyöhykkeeseen, komission on kerrottava parlamentin jäsenelle, että ehdotuksen on tehnyt neuvonantaja, joka vastaa Euroopan unionin merirajojen tarkastusten ja valvonnan parantamista koskevasta, neuvoston pyynnöstä toteutetusta komission toteutettavuustutkimuksesta. Kyseinen komission jäsen tiedotti neuvonantajan asiaa koskevan työn edistymisestä oikeus- ja sisäasiain neuvostolle 27.–28. helmikuuta 2003. Lopullinen raportti toteutettavuustutkimuksesta valmistunee kesäkuussa 2003.

Komissio tai jäsenvaltiot päättävät toimivaltansa mukaisesti eri aloitteista tehtyjen päätelmien ja edellä mainitun toteutettavuustutkimuksen pohjalta mahdollisuudesta tehdä lakialoitteita tai toiminnallisia aloitteita, jotka pannaan täytäntöön edellä mainitussa suunnitelmassa vahvistettujen tavoitteiden saavuttamiseksi.

----

(1)  KOM(2002) 703 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/084)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1351/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(10. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Hintojen lähentyminen

Uskooko komissio, että euron käyttöönotto on tähän mennessä edistänyt hintojen lähentymistä euroalueella ja näin lujittanut yhteismarkkinoita ja tehostanut taloudellisten resurssien jakamista? Voiko komissio esittää yhteenvedon hintojen lähentymiskehitystä tukevista tiedoista?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(26. toukokuuta 2003)

Euron pitäisi edistää hintojen lähentymistä monella tapaa. Ensinnäkin euron myötä euroalueelta poistuvat valuuttakurssien muutokset ja rahapolitiikkojen erot eli hintoja hajauttavat tekijät. Toiseksi valuuttakurssien muutosten poistuminen vähentää maksutapahtumista aiheutuvia kustannuksia sekä rajat ylittävään kauppaan ja investointiin liittyviä riskejä. Tämän pitäisi edistää rajat ylittävää kauppaa (1) ja investointeja, lisätä kilpailupaineita euroalueella ja painaa lähentyviä hintoja alaspäin. Kolmanneksi eurosetelien ja -kolikoiden käyttöönoton pitäisi lisätä tuotteiden hintoja koskevaa avoimuutta euroalueen valtioissa, minkä pitäisi lisätä kilpailupaineita sekä painaa lähentyviä hintoja alaspäin. Teoriassa hintojen kasvavan avoimuuden ansiosta yritysten pitäisi pystyä myös yhdentämään hintoja vaivattomammin, mikä voisi johtaa hintojen nousuun, mutta tällainen toiminta on yhteisön ja jäsenvaltioiden kilpailupolitiikan sääntöjen vastaista.

Euro ei poista euroalueelta hintojen hajontaa kokonaan. Hintojen hajonta säilyy esimerkiksi erilaisten välillisten verojen ja kaupan esteiden takia, mihin yhteisön politiikoilla pyritään vaikuttamaan. Lisäksi jopa täysin yhdentyneellä euroalueella markkinahintojen hajonta säilyy esimerkiksi makuerojen ja kuljetuskustannusten vaihtelun takia.

Valvoessaan talousalueen hintatason lähentymistä komissio käyttää pääasiallisena tietolähteenä Eurostatin hintatasoindeksejä. Tiedoista käy ilmi, että hintatason lähentyminen euroalueella on jatkunut siitä lähtien, kun euro otettiin käyttöön vuonna 1999. Vuonna 1998 hintojen hajonta (2) oli euroalueella 12,9 prosenttia ja vuonna 2001 (uusimmat tiedot) 12,3 prosenttia. Koko yhteisössä hintatason hajonta kasvoi hieman vuosina 1998—2001 ja vaihteli enemmän. Euroalueen ja koko yhteisön hintojen hajonnan kehityksessä vuodesta 1998 esiintyneet erot voivat johtua euron käyttöönotosta, vaikka muutkin tekijät vaikuttavat hintatasoon.

Taulukko 1 — Hintatason hajonta Euroopan unionin maissa ja euroalueen maissa (3)

Hintatasoindeksejä koskeviin tietoihin ennen vuotta 2000 vaikuttaa asteittain vuodesta 1995 käyttöön otettu uusi kansantalouden tilinpitojärjestelmä (EKT95) (4). Vuotta 2001 koskevat tiedot ovat ennakkotietoja.

Toinen merkittävä tekijä hintojen hajontaa koskevissa tiedoissa on, että yhteisön ja euroalueen hintojen lähentyminen on hidastunut viime vuosina (5) euron käyttöönotosta huolimatta. Hintojen lähentymisen hidastuminen aiheutuu ehkä siitä, että sisämarkkinoiden hintoja lähentävä alkuperäinen vaikutus on loppunut. Lisäksi euron käyttöönottoa edelsi useiden vuosien ajan monien euroalueen jäsenten välisten valuuttakurssien vakauden kasvu, mikä tarkoittaa, että vakaat valuuttakurssit vaikuttivat hintojen lähentymiseen osittain jo ennen euron käyttöönottoa. Tässä yhteydessä on syytä panna merkille, että Belgian, Saksan, Ranskan, Luxemburgin, Alankomaiden ja Itävallan valuuttakurssit ovat pitkään olleet vakaita suhteessa toisiinsa, ja maiden välinen hintojen hajonta oli vain 1,3 prosenttia vuonna 2001. On kuitenkin liian aikaista sanoa, onko eurosetelien ja -kolikoiden käyttöönotto tammikuussa 2002 antanut uuden sysäyksen hintojen lähentymiselle, sillä tähän mennessä saadut uusimmat tiedot ovat vuodelta 2001.

Uusimmat tiedot yksittäisten tuotteiden hintojen lähentymisestä sisältyvät seuraaviin komission julkaisuihin:

Näiden julkaisujen perusteella yksittäisten tuotteiden hintaerot ovat merkittävät, mutta havaittavissa on myös jonkin asteista lähentymistä. Esimerkiksi uusin tiedonanto autojen hinnoista (tiedot marraskuulta 2002) osoittaa, että uusien autojen hintaerot ovat edelleen suuret, vaikka hinnat ovat lähentyneet jonkin verran erityisesti euroalueella. Cardiffin kertomuksessa osoitettiin, että vuosina 1992—2001 eri tuotteiden hinnat kehittyivät eri tavoin, vaikka yleisin suuntaus olikin hintojen lähentyminen ja samanaikainen laskeminen. Sisämarkkinoiden tulostauluista käy ilmi, että jäsenvaltioiden välillä on huomattavia hintaeroja päivittäistavaroissa, tuoreissa elintarvikkeissa ja kulutuselektroniikassa (tiedot kerätty vuosina 1999—2000), vaikkakaan mikään maa ei näyttänyt olevan kaikissa tuotteissa korkean tai alhaisen hintatason maa. European Economy -julkaisun Supplement A -osassa todettiin, että hintojen hajonta oli kaikissa tutkituissa tuoteluokissa suurempaa yhteisön alueella kuin Yhdysvalloissa (tiedot vuodelta 1998).

Yhteenvetona voidaan todeta, että euroalueella on näyttänyt tapahtuneen jatkuvaa hintojen lähentymistä sen jälkeen, kun euro otettiin käyttöön vuonna 1999, vaikka lähentyminen on ollut hitaampaa kuin 1990-luvulla. Tähän mennessä asiaa ei ole tutkittu kovinkaan paljon, koska tietojen saanti kestää ja kuluu vuosia, ennen kuin euron täydelliset vaikutukset käyvät ilmi. Komissio seuraa jatkossakin tarkkaan euron vaikutusta hintojen lähentymiseen.

----

(1)  Sekä Bun ja Klaasen (2002) että Micco, Stein ja Ordoñez (2002) totesivat, että EMUlla on ollut tutkimustulosten mukaan myönteisiä vaikutuksia euroalueen osapuolten väliseen kauppaan vuoden 1999 alusta.

(2)  Hintojen hajontaa mitataan tässä euroalueeseen kuuluvien jäsenvaltioiden hintatasojen variaatiokertoimella.

(3)  Hintojen hajontaa mitataan tässä jäsenvaltioiden hintatasojen variaatiokertoimella.

(4)  Yksityiskohtaisemmat tiedot on annettu Eurostatin Statistics in Focus -julkaisussa N:o 32/2002, ”Purchasing Power Parities and related economic indicators for EU, EFTA and Candidate Countries: Preliminary results for 2000”, 30. heinäkuuta 2002.

(5)  Huomiota tukee J. H. Rogers (2002), joka käytti toista hintatasoa koskevaa tiedostoa.

(6)  KOM(2002) 743 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/085)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1361/03

esittäjä(t): Roger Helmer (PPE-DE) komissiolle

(4. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Jäsenvaltioiden nettomaksuosuudet EU:lle ja vastaavat nettosaamiset

Voiko komissio ilmoittaa, mikä on 15 jäsenvaltion nettomaksuosuus EU:lle ja vastaavat nettosaamiset vuosina 1998, 1999, 2000, 2001 ja 2002? Mitkä ovat vastaavat suunnitellut osuudet vuosina 2003 ja 2004 nykyisten jäsenvaltioiden osalta sekä laajentuneen unionin jäsenvaltioiden osalta vuosina 2005, 2006, 2007 ja 2008?

Pyydän tietoja vain suorista varainsiirroista eikä oletetuista aineettomista eduista.

Michaele Schreyerin komission puolesta antama vastaus

(5. toukokuuta 2003)

Komissio esittää seuraavat tiedot vastauksena parlamentin jäsenen pyyntöön:

----

----

(2004/C 65 E/086)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1394/03

esittäjä(t): Caroline Lucas (Verts/ALE) komissiolle

(16. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Irlannissa toimiva Euroopan komission elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto

Voiko komissio ilmoittaa, mitkä yritykset vastasivat Irlannissa sijaitsevan Euroopan komission elintarvike-ja eläinlääkintätoimiston suunnittelusta ja rakentamisesta?

Voiko komissio lisäksi toimittaa

Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus

(19. kesäkuuta 2003)

Grangessa Irlannissa toimiva Euroopan komission elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto hankittiin Dublinissa sijaitsevan yleisten töiden toimiston (Office of Public Works, OPW) kautta. Rakennuksen suunnitteli yleisten töiden toimiston arkkitehtiosasto, ja tarjouskilpailun jälkeen rakennussopimus annettiin Michael Mc Namara & Co:lle.

----

----

(2004/C 65 E/087)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1405/03

esittäjä(t): Herbert Bösch (PSE) komissiolle

(23. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Komission henkilöstöpolitiikka

Komission Wienissä toimiva edustusto herätti huomiota työhönottomenettelyillään noin kaksi vuotta sitten, kun henkilöstöä palkattiin erilaisiin tehtäviin sopimusperiaatteella ja ilman Brysselissä sijaitsevan komission tietoa. Komission tekemissä tarkastuksissa näiden työntekijöiden oli painuttava ”maan alle” eli heidät määrättiin noina päivinä jatkamaan työskentelyään edustuston sijasta kotona. Itävallan työ- ja sosiaaliasioita käsittelevä tuomioistuin (Arbeits- und Sozialgericht) on sittemmin jo tuominnut komission eräässä asiassa, ja Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF) on käynnistänyt tutkimukset.

Komission Wienin edustuston entinen apulaispäällikkö, Hatto Käfer, aloitti äskettäin työt Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen lehdistötiedottajana, ja samalla hänet ylennettiin A5-virasta A3-virkaan. Hatto Käfer oli komission tarkastaessa edustustoa se henkilö, joka määräsi kirjallisesti kaikki sopimussuhteessa olevat työntekijät jäämään kotiin, jatkamaan työskentelyä siellä ja olemaan ilmestymättä komission edustustoon.

Alberto Hasson, joka aikoinaan vastasi jäsenvaltioissa toimivista edustustoista, on nyt lehdistö- ja viestintäpääosaston voimavarat -linjan virkaa toimittavana johtajana, ja hänet on tarkoitus ennen pitkää vakinaistaa kyseiseen johtajan virkaan. Alberto Hasson oli yksi henkilöistä, jotka olivat päävastuussa komission Wienin edustustosta, ja hän on muun muassa vastuussa myös edustuston työpaikkaneuvoston jäsenen välittömästä erottamisesta.

Onko komission menettelytapojen mukaista ylentää virkamiehiä, joiden toimia parhaillaan tutkitaan?

Jos on, missä kaikissa tapauksissa komissio on näin menetellyt?

Jos ei ole, miten komissio aikoo reagoida tällaisiin tapauksiin?

Romano Prodin komission puolesta antama vastaus

(15. heinäkuuta 2003)

Kysymyksessä mainitaan nimeltä komission virkamiehiä ja esitetään heitä vastaan tiettyjä väitteitä, mikä loukkaa heidän mainettaan sekä syyttömyysolettaman periaatetta, joka suojelee kaikkia yksilöitä, ja saattaa lisäksi aiheuttaa vahinkoa asianomaisten virkamiesten hallinnolliselle ja oikeudelliselle asemalle.

Komissio haluaa esittää seuraavat oikaisut eräisiin arvoisan parlamentin jäsenen esille tuomiin seikkoihin:

----

----

(2004/C 65 E/088)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1411/03

esittäjä(t): Ioannis Marínos (PPE-DE) ja Stavros Xarchakos (PPE-DE) neuvostolle

(23. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Interreg-ohjelman täytäntöönpano Albaniassa

Etelä-Albanian kansallisen kreikkalaisvähemmistön edustajien esittämien syytösten mukaan ja Albanian parlamentin jäsenen Karamelosin Euroopan parlamentissa äskettäin (2. huhtikuuta 2003) antaman haastattelun perusteella Interreg II -yhteisöohjelman varoista, jotka koskivat toimia Kreikan ja Albanian välisen rajan molemmin puolin, otettiin käyttöön vain 30 prosenttia, mutta Interreg III -ohjelmaa (joka luotiin ohjelmakaudelle 2000—2006) ei ole vielä pantu täytäntöön. Tästä seuraa, että Etelä-Albanian kansainvälisesti tunnustetun kreikkalaisvähemmistön asemaa parantavia hankkeita ja aloitteita ei tueta yhteisön varoin. Kyseinen vähemmistö kärsi vuosikymmeniä vainosta Hoxhan tyrannian ja totalitaarisen hallinnon alaisuudessa, eikä se vieläkään pysty nauttimaan sille kuuluvista demokraattisista perusoikeuksista, kuten EU:n elimetkin ovat toistuvasti todenneet. Edellä mainitut edustajat korostivat Euroopan parlamentissa vieraillessaan, että — 12 vuotta totalitaarisen hallinnon kaatumisen jälkeen — Albanian kreikkalaisväestöä ei ole vieläkään kokonaisuudessaan laskettu lakeja kunnioittavien eurooppalaisten valtioiden standardien mukaisesti.

Pitävätkö edellä mainitut Interreg II- ja Interreg III -ohjelmia koskevat seikat paikkansa? Jos pitävät, mikä on syynä tähän viivästymiseen, joka vaikuttaa tuhansien Etelä-Albaniassa asuvien kreikkalaisten ja albanialaisten elämänlaatuun? Miten neuvosto aikoo velvoittaa Albanian laskemaan väestönsä luotettavasti ja eurooppalaisten väestönlaskentastandardien mukaisesti, jotta määritettäisiin kreikkalaisvähemmistön ja muiden Albaniassa elävien vähemmistöjen (mustalaiset, romanit, slaavit jne.) koko?

Vastaus

(17. marraskuuta 2003)

----

----

(2004/C 65 E/089)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1421/03

esittäjä(t): Pernille Frahm (GUE/NGL) komissiolle

(15. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Maatalouspolitiikka

Kuinka suureksi komissio arvioi EU:n maatalouspolitiikan ”Producer Support Estimate” -osuuden ja kuinka suuri osa tästä on ”Market price support” -tukea? Kuinka suuri osa näistä summista koskee yksittäisiä tuotteita, kuten sokeria, naudanlihaa, maitotuotteita, vehnää ja vihanneksia?

Franz Fischlerin komission puolesta antama täydentävä vastaus

(2. kesäkuuta 2003)

Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD:n) kokonaistukiarvion (Total Support Estimate) tuottajatukiarviolla eli PSE-mittarilla (Producer Support Estimate) mitataan sitä, miten suuren osuuden tulonsiirrot kuluttajilta ja veronmaksajilta maataloustuottajille muodostavat tuotetuista tavaroista saadusta maatalouden keskitulosta. Mittari kehitettiin, jotta voidaan arvioida jonkin OECD-maan kansantalouden maatalousalalle poliittisten toimenpiteiden perusteella antamia tukia. Talousarvioon sisältyvät määrärahat ovat vain osa sitä.

Käytetyssä menetelmässä on kuitenkin monia heikkoja kohtia, sillä siinä nämä tulonsiirrot (jotka ilmaistaan teoreettisina euroina tai dollareina tai muina kansallisina valuuttoina) lasketaan epätäydellisissä markkinaolosuhteissa syntyvän sisämarkkinoiden ja maailmanmarkkinoiden hintaeron perusteella. Lisäksi siinä otetaan huomioon markkinahintojen vaihtelut, joita valuuttakurssien käyttö vahvistaa. Valuuttakursseihin puolestaan vaikuttavat talouden yleinen käyttäytyminen ja valuuttakeinottelu. Vaikka politiikka ei siis muuttuisikaan, PSE saattaa suurentua tai pienentyä näiden muuttujien vuoksi.

OECD on viime vuosina tähdentänyt joidenkin tukitoimenpiteiden (markkinatuki, panokseen ja tuotokseen sidotut maksut) tuotantoa, markkinoita ja kauppaa vääristävää luonnetta ja verrannut niitä vähemmän vääristäviin politiikkoihin tai politiikkoihin, jotka eivät lainkaan aiheuta vääristymiä, tai tuotantomääristä riippumattomiin tukiin, kuten pinta-alatukiin, tiloille myönnettäviin suoriin tulotukiin sekä tukiin, joilla on historiaan perustuva oikeutus.

Komissio on johdonmukaisesti tuonut esiin nykyisen menetelmän heikkoudet ja väärät tulkinnat eli tulonsiirtojen yliarvioinnin ja tarkkaillut tiettyjen politiikkojen haitallisia vaikutuksia sisämarkkinoihin ja maailmanmarkkinoihin ja maatalousyrityksille suoraan päätyvien tukien määrään (tulonsiirtojen tehokkuus).

Euroopan yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) uudistuksessa — kestävää maataloutta koskevat pitkän aikavälin näkymät — komissio ehdottaa politiikkoja, joilla minimoidaan tukien vääristävä vaikutus ja varmistetaan maataloustuotannon kestävyys ja yrittäjyys myöntämällä tuotantomääristä riippumattomia tukia vastineeksi korkamman tasoisesta hyvästä maatalouskäytännöstä, mihin kuuluu myös parempi ympäristöstä huolehtiminen. Kun tuet muutetaan tuotantomääristä riippumattomiksi, kunkin viljelijän tukitoimina saama tulon osuus kasvaa oleellisesti, kun taas vääristävien toimien, kuten markkinatuen, määrä vähenee huomattavasti.

OECD:n laskelmien mukaan kokonaistuottajatukiarvio on keskimäärin 100,266 miljardia euroa vuosina 2000—2002, ja siitä 57 prosenttia eli 56,820 miljardia euroa on laskelmien mukaan markkinatukea ja 40 prosenttia suoraan liitettävissä erityisiin perustuotetukiin (Commodity Price Support). Tämä luku on yliarvioitu johtuen useista eri syistä, kuten viitehinnoista, valuutan vaihtokursseista jne., eikä siihen ole laskettu mukaan sitä 29 prosentin osuutta maataloustuotannosta, jonka tukitasot ovat hyvin matalat tai olemattomat (kuten hedelmät ja vihannekset, viini, kukat ja koristekasvit jne). jolloin 71:tä prosenttia koskeva perustuotepolitiikka on laajennettu koskemaan jäljelle jäävää satoa.

Mainituista yksittäisistä tuotteista voidaan sanoa, että OECD:n laskelmien mukaan kysymyksessä mainittujen tuotteiden markkinatuet ovat sokerille 1,131 miljardia euroa, naudan- ja vasikanlihalle 15,364 miljardia euroa (johtuen lähinnä BSE-tautiin liittyvistä toimista), maidolle 7,71 miljardia euroa ja vehnälle 4,488 miljardia euroa. Kuten edellä selitettiin, 71 prosentin PSE ei kata muita vihanneksia kuin perunan. Kaikille muille perustuotteille arvioitu tukimäärä on vain 5,674 miljardia euroa.

----

----

(2004/C 65 E/090)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1425/03

esittäjä(t): Dorette Corbey (PSE) komissiolle

(15. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Pakkauksista ja pakkausjätteistä annettu direktiivi

Pakkauksista ja pakkausjätteistä annettua direktiiviä (94/62/EY (1)) ollaan paraikaa muuttamassa. Direktiivin 6 artiklassa vahvistetaan pakkausjätteiden hyödyntämistä ja kierrätystä koskevia määrällisiä tavoitteita. Artiklan johdantokappale kuuluu seuraavasti:

Voiko komissio vahvistaa, että hyödyntämistä ja kierrätystä koskevien tavoitteiden toteuttaminen on jäsenvaltioille vaikea tehtävä?

Voiko komissio vahvistaa, että se yhteisön oikeuden moitteetonta täytäntöönpanoa, noudattamista ja soveltamista valvovana elimenä aikoo saattaa vastuuseen ne jäsenvaltiot, jotka eivät saavuta 6 artiklassa vahvistettuja tavoitteita?

Onko komissio samaa mieltä siitä, että jäsenvaltioiden toteuttamat toimenpiteet ovat vain keino täyttää 6 artiklassa asetetut velvollisuudet, mutta ei itse tavoitetta?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(3. kesäkuuta 2003)

Pakkausjätteiden hyödyntäminen ja kierrättäminen ovat jäsenvaltioiden laillisia velvollisuuksia pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY 6 artiklan mukaisesti. Komissio voi vakuuttaa täyttävänsä tehtävänsä EY:n perustamissopimuksen valvojana ja seuraavansa tapauksia, joissa direktiivissä asetetut tavoitteet eivät toteudu. Tarpeen vaatiessa se myös aloittaa EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaisen rikkomisesta johtuvan menettelyn.

Jäsenvaltioiden tulee direktiivin 94/62/ETY 6 artiklan mukaisesti toteuttaa tarvittavat toimenpiteet täyttääkseen säännöksessä asetetut tavoitteet. Jäsenvaltiot voivat valita keinot, joilla täyttää tavoitteet, yhteisön lainsäädäntöä noudattaen.

----

(1)EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10.

----

----

(2004/C 65 E/091)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1448/03

esittäjä(t): Chris Davies (ELDR) komissiolle

(28. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Radioaktiivinen ydinjäte ja -polttoaine

Mitä vaatimuksia komissio on esittänyt varmistaakseen eurooppalaisilla vesillä tapahtuvien radioaktiivisen ydinjätteen ja -polttoaineen laivakuljetusten turvallisuuden?

Onko komissio ilmaissut huolensa Cumbriassa Yhdistyneissä kuningaskunnissa sijaitsevan Sellafieldin ydinpolttoaineen jälleenkäsittelylaitoksen ydinpolttoainekuljetuksista?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(26. toukokuuta 2003)

Komissio pyytää parlamentin jäsentä tutustumaan komission samasta tai samantyyppisistä aiheista aiemmin antamiin vastauksiin, joista saa asiasta lisätietoja (James Fitzsimonsin toukokuun 2001 parlamentin istuntojakson kyselytunnilla esittämä suullinen kysymys H-0398/01 (1), Hiltrud Breyerin kirjallinen kysymys E-3277/01 (2), James Fitzsimonsin heinäkuun 2002 parlamentin istuntojakson kyselytunnilla esittämä suullinen kysymys H-0501/02 (3) sekä Avril Doylen kirjallinen kysymys P-1904/02 (4)).

Radioaktiivisten aineiden kansainvälistä kuljetusta säännellään kansainvälisellä lainsäädännöllä, kuten kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) säännöillä meriteitse tapahtuvien kuljetusten tapauksessa, yhteisön lainsäädännöllä sekä asianosaisen lähettäjävaltion, vastaanottajavaltion ja kauttakulkuvaltioiden lainsäädännöillä ja säännöillä.

Lisäksi 13. syyskuuta 1993 vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavia aluksia koskevista vähimmäisvaatimuksista annettu neuvoston direktiivi 93/75/ETY (5) velvoittaa tällaisista aluksista vastuussa olevia ilmoittamaan ennen alusten lähtöä jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle aluksen päämäärän, reittisuunnitelman ja kuljetettavat vaaralliset aineet.

Yhdistyneessä kuningaskunnassa sekaoksidi- eli MOX-polttoainelastit tarkastetaan osana maan turvajärjestelyjä. Komission on varmistettava Euratomin ydinmateriaalivalvonnan avulla turvajärjestelyjen täytäntöönpanoa.

Tämäntyyppisten alusten turvajärjestelyjen on oltava kansainvälisten ja kansallisten radioaktiivisten aineiden kuljetusta koskevien säännösten mukaisia. Kansallisten viranomaisten tehtävänä on varmistaa, että näitä säännöksiä noudatetaan.

Yhdistyneen kuningaskunnan ydinvoiman siviilikäytön turvallisuudesta vastaava toimisto (Office of Civil Nuclear Security, OCNS) on vastuussa turvallisuussääntelystä, jota sovelletaan ydinvoiman siviili-operaattoreiden suorittamiin herkiksi luokiteltujen ydinaineiden kuljetuksiin. Toimisto on Yhdistyneen kuningaskunnan ydinaineiden turvajärjestelyjä koskevista toimista tehdyn yleissopimuksen mukaisesti nimeämä kansallinen viranomainen, joka vastaa ydinaineiden kansainvälisistä kuljetuksista.

Yhdysvaltojen ja Japanin viranomaiset tarkastelivat uudelleen myös Japanin ja Yhdistyneen kuningaskunnan välisiä sekaoksidipolttoaineen kuljetuksia koskevia turvajärjestelyjä. Kaikkien turvallisuusviranomaisten mielestä turvajärjestelyt ovat riittävän järeät vastaamaan kaikkiin mahdollisiin uhkiin.

Edellisten tietojen perusteella Japanin ja Yhdistyneen kuningaskunnan välisiä sekaoksidipolttoaineen kuljetuksia koskevat turvajärjestelyt ovat riittävät.

----

(1)  Kirjallinen vastaus, 15.5.2001.

(2)EYVL C 172 E, 18.7.2002.

(3)  Kirjallinen vastaus, 2.7.2002.

(4)EYVL C 277, 14.11.2002.

(5)EYVL L 247, 5.10.1993.

----

----

(2004/C 65 E/092)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1463/03

esittäjä(t): Paulo Casaca (PSE) komissiolle

(29. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Puuvillan viljely Alquevan kastelualueella

Alquevan uusi kasteluallas mahdollistaa Portugalissa puuvillan viljelyn, jota on harjoitettu unionin alueella ennestään Espanjassa ja Kreikassa. Puuvilla on jo vahvistettu yhdeksi Alquevan alueen viljelylajiksi, ja alan tarjoamat investointimahdollisuudet ovat huomattavat.

Aikooko komissio tarjota Portugalille vastaavat edellytykset puuvillan viljelyn harjoittamiseen kuin Espanjalle ja Kreikalle? Voisiko komissio perustella vastauksensa?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(5. kesäkuuta 2003)

Komissio on tietoinen Alquevan kastelualtaan rakennustöiden edistymisestä ja altaan tarjoamista maanviljelyn kehittämismahdollisuuksista.

Uudistaessaan puuvillan tukijärjestelmää asetuksella (EY) N:o 1051/2001 (1) neuvoston tavoitteena oli kuitenkin nimenomaan hillitä puuvillan viljelyn lisääntymistä sen kielteisten ympäristövaikutusten vuoksi. Tästä syystä sekä tuen suuruuden ja sen hehtaaria kohden laskettujen budjettikulujen vuoksi komissio ei pidä todennäköisenä lakimuutoksia, joilla pyrittäisiin puuvillan viljelyn lisäämiseen.

Komissio aikoo kuitenkin ottaa puuvillan tukijärjestelmän tulevaisuuden uudelleen pohdittavaksi.

----

(1)  Neuvoston asetus (EY) N:o 1051/2001, annettu 22 päivänä toukokuuta 2001, puuvillan tuotantotuesta, EYVL L 148, 1.6.2001.

----

----

(2004/C 65 E/093)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1508/03

esittäjä(t): Gabriele Stauner (PPE-DE) komissiolle

(28. huhtikuuta 2003)

Aihe:   Alamomentti A-1090 — komissaarien palkan lisät

Komission jäsenet ovat vuosien ajan nauttineet palkan lisistä, kun he ovat siirtäneet osan palkastaan muiden EU-maiden tileille asemapaikassaan Brysselissä olevien tilien sijasta ja hyötyneet näin niin kutsuttujen korjauskertoimien soveltamisesta. Komissio on ilmoittanut puolustuksekseen muun muassa (ks. vastaus kirjalliseen kysymykseen P-1805/02 (1)), että neuvosto ja parlamentti ovat vuosittain ottaneet talousarvioon kyseisiin siirtoihin tarvittavat määrärahat ja että nämä olisi mainittu selvästi vastaavissa selvitysosissa.

Varainhoitovuoteen 2002 asti asiaa koskevaan alamomenttiin (A-1090 — Toimielimen jäsenten palkkajärjestelyn mahdollinen mukauttaminen/Korjauskertoimet) liitettiin seuraava selvitysosa: ”Se [määräraha] kattaa myös sen korjauskertoimen vaikutuksen, jota sovelletaan siihen palkan osaan, joka siirretään säännöllisesti eri maahan kuin missä asemapaikka on.” Komissio ehdotti tätä selvitysosaa myös varainhoitovuoden 2003 alustavassa talousarvioesityksessä. Ministerineuvosto poisti sen ensimmäisessä käsittelyssä, ja parlamentti vahvisti poiston.

Mitä johtopäätöksiä komissio tekee budjettivallan käyttäjän päätöksestä poistaa kyseinen selvitysosa?

Katsooko komissio, että komission jäsenet voivat jatkossakin hyötyä korjauskertoimista siirtäessään osan palkastaan eri maahan kuin missä heidän asemapaikkansa sijaitsee?

Mitä johtopäätöksiä komissio tekee siitä, että komission jäsenten palkkajärjestelyä käsittelevässä asetuksessa ei edes mainita mahdollisuutta soveltaa korjauskertoimia palkkojen siirtoon?

Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus

(23. kesäkuuta 2003)

Kuten parlamentin jäsen tietää edellisten vastausten perusteella, korjauskerroinjärjestelyjä, joihin hän viittaa, on aina sovellettu yhteisöjen tuomioistuimen ja tilintarkastustuomioistuimen jäseniin sekä komission jäseniin. Kuten parlamentin jäsen tietää, yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut uudelleen käytännön laillisuuden hallintopäätöksellä. Parlamentin jäsen on varmasti tietoinen siitä, että yhteisöjen tuomioistuimen ja tilintarkastustuomioistuimen jäsenet alkoivat tämän jälkeen jälleen käyttää järjestelmää. Komission kesäkuussa 2002 tekemä päätös keskeyttää korjauskertoimen soveltaminen on yhä voimassa.

Kun neuvosto päätti poistaa huomautuksen, johon parlamentin jäsen kysymyksessään viittaa, se, ettei komissiota ollut kuultu tai sille ollut tiedotettu asiasta eikä asiaa ollut selitetty selittävässä muistiossa, sai budjettipääosaston pääjohtajan huomauttamaan neuvoston budjettikomitean puheenjohtajalle 7. toukokuuta 2002, että komissio piti menettelyä ”epänormaalina”. On kuitenkin selvää, ettei kyseistä budjettikohtaa koskeva huomautus vaikuttanut millään tavalla asian laillisuuteen, kuten ei myöskään huomautuksen poistaminen, mikä ilmenee siitä, että määrärahat siirtoihin säilytettiin (edellisten vuosien tasolla).

----

(1)EYVL C 309 E, 12.12.2002, s. 164.

----

----

(2004/C 65 E/094)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1515/03

esittäjä(t): André Brie (GUE/NGL) komissiolle

(6. toukokuuta 2003)

Aihe:   Laajat metsienhakkuut luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelualueilla Elbe-Elsterin alueella (Brandenburgin osavaltio, Saksa)

Schwarze Elster-, Pulsnitz- ja Röder -jokien varrella (Elbe-Elsterissä Brandenburgin osavaltiossa) on jo jonkin aikaa toteutettu huomattavia metsien ja pensaiden hakkuutoimia, jotka asiasta vastaava viranomainen (Brandenburgin osavaltion ympäristövirasto) on perustellut välttämättöminä kyseisten joki-penkereiden siistimis- ja kunnostustoimina.

Tällaisia toimia on toteutettu/toteutetaan seuraavilla luontotyyppien suojelualueilla:

Brandenburgin ympäristövirasto katsoo, että kyse on kunnostustoimesta (tulvilta suojeluun liittyvistä kiireisistä syistä), vaikka kyseiset joet eivät aiheuttaneet minkäänlaista tulvavaaraa elokuun 2002 tai tammikuun 2003 tulvien aikana. Kyseisillä luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelualueilla toteutetut merkittävät metsienhakkuut haittaavat huomattavasti elinympäristöä ja suojelun kohteina olevia eläinlajeja.

Voiko komissio kertoa,

Margot Wallströmin komission puolesta antama täydentävä vastaus

(18. syyskuuta 2003)

Parlamentin jäsen on tietoinen siitä, että luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21. toukokuuta 1992 annetun direktiivin 92/43/ETY (1) 6 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaan kaikki suunnitelmat tai hankkeet, jotka ovat omiaan vaikuttamaan merkittävästi yhteisön tärkeänä pitämään alueeseen, on arvioitava asianmukaisesti sen kannalta, miten ne vaikuttavat alueen suojelutavoitteisiin. Jos arvioinnin tulos on kielteinen, hanke voidaan toteuttaa ainoastaan erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä ja vaihtoehtoisten ratkaisujen puuttuessa. Tällaisessa tapauksessa jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarvittavat korvaavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että Natura 2000 -verkosto säilyy yhtenäisenä.

Esillä olevassa tapauksessa komissiolle ei ole toimitettu tietoja parlamentin jäsenen kuvaamasta tilanteen kehittymisestä. Parlamentin jäsenen toimittamien asiakirjojen perusteella komissio on kuitenkin koonnut lisätietoja tilanteen kehittymisestä.

Näiden tietojen mukaan tilanne näyttäisi olevan seuraava:

----

(1)EYVL L 206, 22.7.1992.

----

----

(2004/C 65 E/095)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1585/03

esittäjä(t): Joan Vallvé (ELDR) komissiolle

(8. toukokuuta 2003)

Aihe:   Kielten moninaisuus

Olen ilahtunut komission jäsen Viviane Redingin artikkelista (Agence Europe, 12. huhtikuuta), jossa hän puolustaa kielten moninaisuutta ja on sitä mieltä, että englanti ei välttämättä ole kaikkein tärkein kieli. Reding mainitsee kotimaansa Luxemburgin, jonka asukkaiden äidinkieli on luxemburg ja jossa voi kuulla naapurimaiden Saksan ja Ranskan kieliä sekä italialaisten ja portugalilaisten yhteisöjen kieliä. Englantia opitaan koulussa. Maa on hyvin varustautunut elämään monikielisessä yhteisössä. Reding kysyy, kannattaako luxemburgilaisten todellakin opetella mieluummin englantia kuin naapurimaiden kieliä ja pitäisikö vähemmistökieltä puhuvien opetella ensisijaisesti englantia? Kielten käyttö jakautuu niin eri tavoin eri puolilla Eurooppaa, että kaikkien ei ole mielekästä valita samaa kieltä.

Comenius-kieliohjelman päämääränä on rohkaista kaikkien kieliryhmien osallistumista hankkeisiin. Kielten moninaisuuden edistämistä koskevan hankkeen hakuohjeissa (2000) sanotaan, että Comenius-kieli-hankkeilla pyritään edistämään kielellistä moninaisuutta Euroopassa rohkaisemalla käyttämään Euroopan unionin kaikkia virallisia kieliä (sekä iiriä ja luxemburgia), ja erityisesti unionin vähiten puhuttuja ja opetettuja kieliä. Myös EFTA/ETA-maiden ja Sokrates-ohjelmaan osallistuvien unionin jäsenyyttä hakevien maiden kansallisia kieliä tuetaan.

Comenius-kielihankkeissa ainakin toinen kahdesta osallistujasta edustaa yleensä vähän puhuttuja ja vähän opetettuja kieliä. Monet oppilaat saavat siten mahdollisuuden oppia kieltä, joka ei kuulu heidän opetusohjelmaansa. Tämä on näiden hankkeiden merkittävä lisäarvo. Lisäksi ohjeiden liitteessä 3, jossa on yhtäläisten mahdollisuuksien periaatteen sisällyttämistä Sokrates-ohjelman toiseen vaiheeseen koskeva kappale, sanotaan, että kaikkien etnisten ja kielellisten ryhmien edustajien aktiivista osallistumista ohjelmaan tuetaan.

Kun otetaan huomioon kaikki edellä mainitut aikeet sekä Euroopan parlamentin päätöslauselma Euroopan unionin tiedotus- ja viestintästrategiasta (P5_TA-PROV(2003)0187, Strasbourg, 10. huhtikuuta 2003), jossa korostetaan kaikkien jäsenvaltioissa tunnustettujen virallisten kielten ottamista huomioon, miten Euroopan komissio suhtautuu mahdollisuuteen lisätä Sokrates-hakuohjeiden uuteen painokseen viittaus kaikkiin lähialueiden virallisiin kieliin?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(19. kesäkuuta 2003)

Euroopan parlamentin ja neuvoston 24 päivänä tammikuuta 2000 tehdyssä päätöksessä N:o 253/2000/EY yhteisön koulutusalan Sokrates-toimintaohjelman toisesta vaiheesta (1) määritellään niiden hankkeiden kohdekieliksi, joiden tavoitteena on kielen opetuksen ja opiskelun edistäminen, yhteisön viralliset kielet sekä iiri ja letzeburgesch (päätöksen N:o 253/2000/EY liite: toiminta 1: Comenius: kouluopetus, toiminta 1.1, 2 b kohta).

Näin ollen ei ole mahdollista lisätä hakuoppaan uuteen painokseen viittausta kaikkiin lähialueiden virallisiin kieliin Comeniuksen kielen opetuksen ja opiskelun edistämistä koskevissa hankkeissa.

Sellaiset Comeniuksen kouluopetushankkeet, joissa edistetään koulujen välisiä kumppanuuksia (päätöksen N:o 253/2000/EY liite: toiminta 1: Comenius: kouluopetus, toiminta 1.1, 2 a kohta) voidaan kuitenkin kohdentaa näihin kieliin osallistuvien koulujen yhteistä etua koskevina aiheina.

----

(1)EYVL L 28, 3.2.2000.

----

----

(2004/C 65 E/096)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1622/03

esittäjä(t): Patricia McKenna (Verts/ALE) komissiolle

(13. toukokuuta 2003)

Aihe:   Nitraattidirektiivistä poikkeaminen

Irlannin hallitus on hiljattain luvannut Irlannin maatalousjärjestöille, että se aikoo hakea poikkeusta nitraattidirektiivissä 91/676/ETY (1) säädetyistä lietteen levittämisen rajoituksista.

Mikä on komission vastaus tähän lupaukseen, joka tehtiin uuden Sustaining Progress -nimisen kansallisen kumppanuussopimuksen neuvotteluiden aikana?

Irlanti on vauras ja pitkäaikainen Euroopan unionin jäsenvaltio, joka silti yhä yrittää etsiä keinoja laistaa Euroopan unionin lainsäädännön soveltamista. Onko komissio yhtä mieltä siitä, että tämä käytös antaa huonon esimerkin unioniin liittyville valtioille?

----

(1)EYVL L 375, 31.12.1991, s. 1.

----

----

(2004/C 65 E/097)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1623/03

esittäjä(t): Patricia McKenna (Verts/ALE) komissiolle

(13. toukokuuta 2003)

Aihe:   Euroopan unionin direktiivien täytäntöönpano Irlannissa

Irlanti ei ole vielä pannut täytäntöön Euroopan unionin direktiiviä 91/676/ETY (1), eikä se ole rajoittanut lietteen ja lannoitteiden levittämistä viljelysmaalle veden laadun suojelemiseksi. Irlanti on ainoa jäsenvaltio, joka ei ole vielä tehnyt niin.

Mitä toimenpiteitä komissio aikoo toteuttaa varmistaakseen, että Irlanti soveltaa direktiiviä? Onko komissio yhtä mieltä siitä, että Irlanti toistuvasti jättää panematta täytäntöön Euroopan unionin ympäristölainsäädäntöä ja että nyt tarvitaan järeitä toimenpiteitä, jotta lainsäädäntö saatettaisiin voimaan nopeasti ja asianmukaisesti?

----

(1)EYVL L 375, 31.12.1991, s. 1.

----

----

(2004/C 65 E/098)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1624/03

esittäjä(t): Patricia McKenna (Verts/ALE) komissiolle

(13. toukokuuta 2003)

Aihe:   Nitraatille pilaantumisalttiiden vyöhykkeiden määrittely Irlannissa

Irlanti ei ole vielä määritellyt nitraatille pilaantumisalttiita vyöhykkeitä, kuten nitraattidirektiivissä 91/676/ETY (1) vaaditaan. Kaksi vuotta sitten ympäristöministeriö lupasi tehdä niin, mutta mitään ei ole tapahtunut. Mitä toimenpiteitä komissio toteuttaa varmistaakseen, että Irlanti täyttää nitraattidirektiivissä mainitut velvollisuutensa? Uhkaako komissio maataloustukien maksujen jäädyttämisellä, ellei Irlanti sovella direktiiviä? Onko Irlannin hallitus antanut tietoja parannusehdotuksista ja direktiivin soveltamisen aikataulusta?

Margot Wallströmin komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-1622/03, E-1623/03 ja E-1624/03

(26. kesäkuuta 2003)

Komissio on sitoutunut varmistamaan, että kaikki jäsenvaltiot — Irlanti mukaan luettuna — noudattavat vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12. joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/676/ETY vaatimuksia. Se jätti 10. lokakuuta 2001 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi Irlannin vaatimusten noudattamisvelvollisuuden laiminlyönnin (2). Komissio kiinnitti erityistä huomiota nitraatin vuoksi pilaantumisalttiiden vyöhykkeiden määrittelemättä jättämiseen sekä niitä koskevien toimintaohjelmien laatimatta jättämiseen. Tuomioistuin ei ole vielä tehnyt päätöstä.

Yhteisön rahastojen ja varsinkin maaseudun kehittämisen osalta (Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen 17. toukokuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1257/1999 (3)) voidaan todeta, että direktiivin 91/676/ETY täytäntöönpanoa koskevat komission suuntaviivat lähetettiin jäsenvaltioille toukokuussa 2000. Näiden suuntaviivojen mukaan maaseudun kehittämistä koskevissa ohjelma-asiakirjoissa kyseisten maiden on ilmaistava selkeällä ja peruuttamattomalla tavalla sitoumuksensa varmistaa ohjelmiensa johdonmukaisuus pilaantumisalttiiden vyöhykkeiden suojelun kanssa direktiivin 91/676/ETY mukaisella tavalla.

Maaseudun kehittämistä koskeviin ohjelma-asiakirjoihin on sisällytettävä:

Suuntaviivoissa komissio totesi tekevänsä jäsenvaltioille virallisen ilmoituksen aikomuksestaan toteuttaa välittömiä ja tarkoituksenmukaisia toimenpiteitä havaitessaan sääntöjenvastaisuuksia täytäntöönpanon edellytyksissä neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1257/1999 ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 17. toukokuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1258/1999 (5) tarkoitetulla tavalla; tässä nimenomaisessa tapauksessa kyseessä on nitraatin vuoksi pilaantumisalttiiden vyöhykkeiden määrittelemättä jättäminen.

Irlanti sisällytti nämä sitoumukset komission hyväksymään maaseudun kehittämissuunnitelmaansa vuoden 2001 loppuun mennessä.

Irlannin viranomaiset ilmoittivat 23. helmikuuta 2003 aikomuksestaan soveltaa toimintaohjelmaa Irlannin koko alueella direktiivin 91/676/ETY 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Ne ilmoittivat, että toimintaohjelma laadittaisiin kesäkuuhun 2003 mennessä.

On ennenaikaista ottaa kantaa poikkeuksiin, koska ei ole vielä olemassa toimintaohjelmaa, jota mahdollinen poikkeus koskisi.

Kaikki unioniin liittyvät valtiot ovat jäsenyysneuvottelujen aikana sitoutuneet saattamaan direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöä ja panemaan sen täytäntöön sekä myös laatimaan toimintaohjelmia viimeistään liittyessään unioniin. Komissio seuraa tarkoin näitä valmisteluja.

----

(1)EYVL L 375, 31.12.1991, s. 1.

(2)  Asia C-2001/396, komissio v. Irlanti.

(3)EYVL L 160, 26.6.1999.

(4)EYVL L 214, 13.8.1999.

(5)EYVL L 160, 26.6.1999.

----

----

(2004/C 65 E/099)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1684/03

esittäjä(t): Jens-Peter Bonde (EDD) komissiolle

(20. toukokuuta 2003)

Aihe:   Käsitteen ”sopimus komission kanssa” määritelmä

Komissio vastasi 11. helmikuuta valintakoemenettelyä koskeneeseen kysymykseeni E-2968/02 (1), ja sen johdosta haluaisin tarkastella lähemmin käsitettä ”sopimus komission kanssa”.

Vastauksessa todetaan, että χ ehdokasta kutsuttiin suullisiin kokeisiin ja että näistä x:llä oli tai on ollut sopimuksia komission kanssa.

Voitteko ystävällisesti ilmoittaa, kuuluuko kuvaus ”Young National Expert” määritelmään ”sopimus komission kanssa”?

Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus

(20. kesäkuuta 2003)

Komission 11. helmikuuta 2003 antamassa vastauksessa ilmaisu ”henkilöt, joilla oli tai oli ollut sopimus komission kanssa” tarkoitti hakijoita, joilla oli tai oli ollut pysyvä sopimus taikka väliaikaisen tai ylimääräisen toimihenkilön sopimus Euroopan yhteisöjen muuhun henkilöstön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen I osan 1 artiklan 18 kohdan ja 2 artiklan 18 kohdan mukaisesti.

Kansallisten asiantuntijoiden sopimuksia ei ole syötetty komission tietokantoihin, eikä tätä tietoa kysytä kilpailun osanottajilta.

----

(1)EUVL C 192 E, 14.8.2003, s. 88.

----

----

(2004/C 65 E/100)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1713/03

esittäjä(t): Ioannis Marínos (PPE-DE) ja Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(23. toukokuuta 2003)

Aihe:   Pääomamarkkinoiden toiminta Kreikassa

Kreikan pörssimarkkinoilla jaettiin vuosien 1999 ja 2001 välillä pääomaa uudelleen noin 100 miljardin euron verran. Kreikan pörssimarkkinoiden yleisen hintaindeksin nopea lasku (joka alkoi vuonna 2000 ja kiihtyi vuosina 2001 ja 2002) aiheutti yhteiskunnallista epävakautta ja hankaloitti niiden satojen tuhansien Kreikan kansalaisten tilannetta, jotka olivat sijoittaneet säästönsä pääomamarkkinoille (tai lainanneet sijoitusta varten). Tilanteen vuoksi on aiheellisesti esitetty kysymyksiä Kreikan pääomamarkkinoiden toimintatavoista ja valvonnasta sekä mahdollisuudesta välttää tämänkaltaisen tilanteen syntyminen tulevaisuudessa.

Miten komissio suhtautuu Kreikan pääomamarkkinoiden rakenteeseen ja toimintaan erityisesti vuosien 1999 ja 2001 välisenä ajanjaksona? Esiintyikö samankaltaista pääoman uudelleenjakoa muissakin yhteisön jäsenvaltioissa?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(26. kesäkuuta 2003)

Komissio ei voi vahvistaa parlamentinjäsenten mainitsemia lukuja, jotka koskevat sijoittajien tappioita Kreikan osakemarkkinoilla. On luonnollisesti huolestuttavaa, että osakekurssit ovat laskeneet nopeasti Kreikan markkinoilla.

On kuitenkin huomattava, että Kreikan osakemarkkinoiden yleishintaindeksin jyrkkää laskua edelsi huomattavan nopea kurssinousu vuosina 1996—2000. Pörssin toiminnan ajanmukaistaminen ja tuleva liittyminen talous- ja rahaliittoon (EMU) kasvattivat 1990-luvun lopulla sijoittajien odotuksia osakkeiden tuotosta. Ateenan pörssin yleishintaindeksi nousi noin 600 prosenttia vuosina 1996—1999. Sittemmin se on laskenut noin 65 prosenttia. Alamäki on kieltämättä ollut jyrkkä, mutta kehitys on ollut samansuuntainen useimmilla muillakin markkinoilla. Ranskan tärkein indeksi on laskenut noin 50 prosenttia tammikuusta 2000. Saksassa pörssi-indeksi on laskenut noin 55 prosenttia ja Iso-Britanniassa noin 40 prosenttia.

Teknologia-, media- ja teleosakkeiden kurssinousun aiheuttaman pörssikuplan puhkeamisen myötä kurssit ovat laskeneet muillakin aloilla. Sijoittajat suhtautuvat epäillen yritysten tulevaan tuloskehitykseen maailmantalouden heikentyessä ja geopoliittisen epävarmuuden kasvaessa. Myöskään omistajaohjauksen (corporate governance) tasoon ja markkinoiden eheyteen ei luoteta. Komissio korostaa, että kaikki rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmaan sisältyvät toimenpiteet on toteutettava nopeasti ja täysimääräisesti. Lisäksi on kehitettävä omistajaohjausta ja rationalisoitava unionin sääntely- ja valvontapuitteita. Näin voidaan selvästi parantaa sijoittajansuojaa, mikä puolestaan lisää rahoitusjärjestelmän vakautta ja tehokkuutta. Tämä hyödyttää sekä sijoittajia että yrityksiä.

----

----

(2004/C 65 E/101)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1758/03

esittäjä(t): María Sornosa Martínez (PSE) komissiolle

(20. toukokuuta 2003)

Aihe:   Prestigen onnettomuus ja epidemiologisten tutkimusten tarpeellisuus sen vaikutuksista terveyteen

Ympäristökatastrofin aiheuttaneesta Prestigen uppoamisesta on nyt kulunut muutama kuukausi. Onnettomuuden kansanterveydellisistä vaikutuksista, toisin sanoen altistuneiden henkilöiden elimistön kontaminaation tasosta ei ole julkaistu minkäänlaisia tietoja. Asianomaisten henkilöiden verestä tai virtsasta ei ole mitattu mereen valuneeseen öljyyn sisältyvien tai siitä vapautuneiden myrkyllisten yhdisteiden pitoisuuksia. Nämä pitoisuudet pitäisi mitata nyt, jotta voitaisiin seurata onnettomuuden vaikutuksia väestöön.

Onnettomuuden erinäisiä välittömiä terveysvaikutuksia, jotka aiheutuivat suorasta tai epäsuorasta kosketuksesta Prestigestä valuneeseen öljyyn, on jo havaittu (mainittakoon esimerkiksi silmän sidekalvon tulehduksia, päänsärkyä, pahoinvointia ja hengitysvaikeuksia). Vielä ei kuitenkaan ole tietoa terveyshaitoista, joita krooninen altistuminen mahdollisesti myrkyllisille yhdisteille saattaa aiheuttaa tulevaisuudessa.

Espanjan Greenpeace on julkaissut yhdessä lääketieteellisen tutkimuslaitoksen (Instituto Municipal de Investigación Médica) ja Barcelonan autonomisen yliopiston kanssa raportin Prestigen onnettomuuden kansanterveydellisistä vaikutuksista (”El impacto del vertido del Prestige sobre la salud de las poblaciones humanas, la salud publica”), jossa ehdotetaan kaksivaiheisen tutkimuksen toteuttamista niiden lyhyellä ja pitkällä aikavälillä ilmenevien vaikutusten määrittelemiseksi, joita altistuminen onnettomuuden seurauksille aiheuttaa.

Perussopimusten mukaan terveyden edistäminen kuuluu yhteisön toimivaltaan erilaisten toimintaohjelmien ja tutkimuksien välityksellä, joilla kerätään tietoja terveyttä koskevista indikaattoreista ja seurataan ja valvotaan epidemiologista kehitystä.

Onko komissio aiemmin edistänyt tutkimuksia, joissa käsitellään öljylle altistumisen lyhyen ja pitkän aikavälin terveysvaikutuksia?

Aikooko komissio ottaa huomioon Espanjan Greenpeacen raporttiin sisältyvät vaatimukset ja edistää Prestigen onnettomuuden seurausten tutkimista?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(19. kesäkuuta 2003)

Komissio on iloinen voidessaan vastata arvoisan parlamentin jäsenen kysymykseen siitä, onko olemassa yhteisön toimintaohjelmaa ympäristötekijöiden terveysvaikutusten tutkimuksesta, että parlamentti ja neuvosto hyväksyivät päätöksellä 1296/1999/EY (1), saasteperäisten sairauksien vastaisen yhteisön toimintaohjelman osana kansanterveyden alalla toteutettavia toimia (1999—2001).

Mikään ohjelmasta rahoitettu hanke ei koske öljylle altistumisen terveysvaikutuksia, sillä näistä vaikutuksista on varsin paljon tieteellistä näyttöä, jota on jo käytetty alan ympäristölainsäädännön ja työturvallisuutta koskevan lainsäädännön tieteellisenä perustana.

Jos uuden 23. syyskuuta 2002 hyväksytyn kansanterveysalan toimintaohjelman (2) (päätös N:o 1786/2002/EY) komitean jäsenet katsovat öljylle altistumisen pitkän aikavälin terveysvaikutusten muodostavan ensisijaisen alan, komissio sisällyttää alan vuoden 2004 työohjelman ensisijaisiin toimiin.

----

(1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1296/1999/EY, tehty 29 päivänä huhtikuuta 1999, saasteperäisten sairauksien vastaisen yhteisön toimintaohjelman hyväksymisestä osana kansanterveyden alalla toteutettavia toimia, EYVL L 155, 22.6.1999.

(2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1786/2002/EY, tehty 23 päivänä syyskuuta 2002, yhteisön kansanterveysalan toimintaohjelman hyväksymisestä, EYVL L 271, 9.10.2002.

----

----

(2004/C 65 E/102)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1760/03

esittäjä(t): Mario Borghezio (NI) komissiolle

(27. toukokuuta 2003)

Aihe:   Torino—Lyon: Euroopalle ensiarvoisen tärkeä yhteys

Ranskan hallitus on ilmoittanut, ettei Torinon ja Lyonin välisen suurnopeusradan rakentamista voida aloittaa ennen vuotta 2015.

Sen lisäksi, että kyseisen radan rakentaminen on olennaisen tärkeää maantieteellisesti ja taloudellisesti merkittävän Piemonten alueen kannalta, se yhdistää toisiinsa Etelä- ja Pohjois-Euroopan liikennejärjestelmät ja luo yhteyden Po-joen laakson ja Itä-Euroopan välille.

Aikooko Euroopan unioni muistuttaa Ranskan hallitusta siitä, että Torinon ja Lyonin välisen rautatien rakentaminen on ensiarvoisen tärkeää liikennekäytävän 5 saattamiseksi loppuun, kuten liikennepolitiikasta vastaava Euroopan komission jäsen on useaan otteeseen todennut?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(17. heinäkuuta 2003)

Ranskan hallitus ei vielä ole ottanut virallisesti kantaa Lyon—Torino-hankkeeseen. Valtiovarain- ja liikenneministeriöt toteuttivat sen pyynnöstä tilintarkastuksen, jota seurasi keskustelu kansalliskokouksessa ja Ranskan senaatissa toukokuun 2003 lopulla. Ranskan hallitus päättää syksyn aikana tilintarkastuksen ja keskustelun päätelmien perusteella hankkeelle antamastaan ensisijaisesta asemasta. Tässä yhteydessä komissio on toistuvasti painottanut sekä parlamentille että Ranskan viranomaisille, miten tärkeä osa liikennemuotojen välistä tasapainoa Lyon—Torino-hanke on strategisella akselilla, joka mahdollistaa Länsi-Euroopan yhdistämisen Keski-Eurooppaan Alppien ja Italian kautta. Tämä tuki ilmenee Euroopan laajuisia verkkoja koskevan budjetin tasolla tutkimusohjelmaan tarkoitettuna merkittävänä, sadan miljoonan euron rahoitusosuutena vuosina 2001—2006.

Lisäksi komissio on tehnyt ehdotuksen, jonka tarkoituksena on nostaa Euroopan laajuisten liikenneverkkojen (TEN) talousarviosta niille rajatylittäville rautatiehankkeille, joissa ylitetään luonnonmuodostumista aiheutuvia esteitä, mahdollisesti myönnettävä yhteisön rahoituksen osuus 20 prosenttiin. Ehdotus koskisi mm. Lyon—Torino-hanketta. Parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä äänestyksen jälkeen muutettu ehdotus (1) on kuitenkin edelleen käsiteltävänä neuvostossa, eikä ole mahdollista ennustaa, milloin 20 prosentin osuus tulee voimaan.

----

(1)  KOM(2003) 38 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/103)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1792/03

esittäjä(t): Claude Moraes (PSE) komissiolle

(28. toukokuuta 2003)

Aihe:   Valmistelukunta ja syrjimättömyyden periaate

Mikä on komission näkemys siitä, että valmistelukunnan ehdotusten mukaisesti syrjimättömyyden periaate sisällytetään EU:n tulevaan perustuslakiin?

Romano Prodin komission puolesta antama vastaus

(18. heinäkuuta 2003)

Komissio katsoo, että syrjimättömyyden periaate on yleisesti ottaen tyydyttävällä tavalla sisällytetty valmistelukunnan laatimaan perustuslakiehdokseen ja pyytää arvoisaa parlamentin jäsentä tutustumaan erityisesti seuraaviin kohtiin:

Komissio pahoittelee kuitenkin sitä, ettei valmistelukunta alistanut III-5 artiklaa kokonaisuudessaan määräenemmistöäänestykseen. Yksimielisyyden edellyttäminen tämän artiklan 1 kohdassa aiheuttaa tulevaisuudessa merkittäviä vaikeuksia hyväksyttäessä tarvittavia toimenpiteitä sukupuoleen, rotuun, etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän torjumiseksi.

Lisäksi komissio pitää valitettavana sitä, etteivät rasismi ja muukalaisviha ole mukana rikollisuuden alojen luettelossa ehdotuksen III osan oikeudellista yhteistyötä rikosoikeuden alalla käsittelevän 4 jakson III-167 artiklassa. On valitettavaa, että unionin voimakas panostus rasismin ja muukalaisvihan torjumiseen jää pimentoon ja vaille selkeää oikeusperustaa, vaikka näitä vastenmielisiä ilmiöitä esiintyy edelleen laajasti niin nykyisissä kuin tulevissakin jäsenvaltioissa.

----

----

(2004/C 65 E/104)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1794/03

esittäjä(t): Claude Moraes (PSE) komissiolle

(28. toukokuuta 2003)

Aihe:   Ohjelmistopatentit

Viimeksi asiasta julkaistussa tutkimuksessa (1) on väitetty, että patenttijärjestelmä voi vaikuttaa kilpailuun ja innovaatioon. Kyseinen väite perustuu käsitykseen, että innovaatio on ”perättäistä” (so. jokainen keksintö perustuu sen edeltäjään) ja ”täydentävää” (so. innovoijien moninaisuus lisää keksinnön mahdollisuuksia). Väite on tästä syystä vastoin patenttijärjestelmää koskevaa perinteistä ajattelutapaa.

Onko komissio mitenkään samaa mieltä väitteen kanssa? Miten komissio vastaa siihen yhteisön patentin osalta?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(19. kesäkuuta 2003)

Komissio tuntee James Bessenin ja Eric Maskinin tutkimuksen. Kirjoittajat katsovat, että perättäisyys ja täydentävyys on ominaista tietokonealan ohjelmisto- ja laitteistoteollisuuden kaltaisille teollisuudenaloille. Näin voi ollakin, mutta se ei ole ”vastoin patenttijärjestelmää koskevaa perinteistä ajattelutapaa”. Perättäisyys ja täydentävyys on suuremmassa tai pienemmässä määrin ominaista kaikelle innovoinnille, vaikkakin se, miten paljon keksinnöt ovat toisistaan riippuvaisia, vaihtelee paljon eri alojen välillä.

Komissio pitää tervetulleena kaikkea tutkimusta, joka tuo oman lisänsä keskusteluun patenttisuojan soveltamisalasta ja hyödyllisyydestä, eritoten huipputekniikan aloilla. Bessenin ja Maskinin työ tällä alalla on erittäin kiinnostavaa, ja heidän tutkimuksessaan esitetty malli on sangen tyylikäs ja pitkälle mietitty. Mutta kuten kaikkiin muihinkin tällaisiin malleihin, siihen liittyy yksinkertaistuksia, ja tällaisten tutkimusten soveltamisessa todellisuuteen on oltava varovainen.

Pidennetyn kuulemis- ja harkinta-ajan jälkeen komissio teki sen johtopäätöksen, että ohjelmistokeksintöjen osalta ei ole riittäviä perusteita merkittävästi laajentaa tai rajoittaa patentoitavuuden alaa. Varsinkin patenttien väitetyistä haittavaikutuksista innovoinnille saatiin hyvin vähän pitävää näyttöä. Siksi ehdotukseen tietokoneella toteutettujen keksintöjen patentoitavuudesta liittyy tiettyjen lainsäädännön piirteiden yhdenmukaistamista ja selkeyttämistä, mutta ehdotus perustuu pääosin nykyiseen käytäntöön. Direktiiviehdotuksessa on kuitenkin säännös, jonka mukaan komission on raportoitava direktiivin mahdollisista vaikutuksista innovointiin, kilpailuun ja yritystoimintaan.

Yhteisöpatenttia koskevan aloitteen tavoitteena on saada aikaan yhteisön laajuinen yhtenäinen oikeus, jonka myöntää Euroopan patenttivirasto ja joka on täytäntöön pantavissa yhdessä yhteisön lainkäyttöelimessä. Tässä yhteydessä ei kuitenkaan ole tarkoituksena muuttaa patentoitavuutta koskevia aineellisia ehtoja, jotka on esitetty Euroopan patenttisopimuksessa ja jäsenvaltioiden patenttilainsäädännössä.

----

(1)  Bessen, J. — Maskin, E., Sequential Innovation, Patents, and Imitation, Harvard University and MIT, 2002.

----

----

(2004/C 65 E/105)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1809/03

esittäjä(t): Anna Karamanou (PSE) neuvostolle

(2. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Maamiinojen ja ryöstöjen aiheuttamat vaarat Irakin kansalaisille

Human Rights Watch -järjestön mukaan juuri päättyneen Irakin sodan jälkeen aseettomien kansalaisten joutuminen onnettomuuden uhriksi on lisääntynyt sodanaikaiseen tilanteeseen verrattuna. Tämän on aiheuttanut pääasiassa asutuilla alueilla sijaitsevista laukeamattomista räjähteistä, kuten maamiinoista, granaateista ja muista räjähdysaineista. Kaikki tämä johtuu Irakin sotilas- ja hallintorakenteen äkillisestä hajoamisesta sekä sotilaiden paosta ja aseiden heitteille jätöstä. Monet uhrit ovat lapsia, jotka ovat räjähteillä leikittyään vammautuneet vakavasti. Ryöstöt jatkuvat, ja luultavasti Baath-puolueeseen kuuluvat sala-ampujat pyrkivät horjuttamaan valtion tilaa haavoittamalla ja tappamalla monia kansalaisia. Sen lisäksi Irakissa tuhotaan monia asiakirjoja. Amnesty Internationalin mukaan brittijoukot olivat vastuussa Basran sähkönjakelulaitoksen asiakirjojen tuhoamisesta.

Irakissa olevat amerikkalaiset valvontajoukot eivät piittaa pyynnöistä raivata maamiinat pois ja lisätä joukkojen määrää. Kansainvälisten ihmisoikeusjärjestöjen pyyntöihin järjestää jonkinlaista valvontaa ei vastata.

Mihin toimiin neuvosto ryhtyy, jotta varmistetaan se, että Irakissa olevat miehitys- ja valvontajoukot noudattavat kansainvälisiä sopimuksia ja että ne suojelevat tehokkaasti Irakin siviiliväestöä vaaroilta, jotka uhkaavat ihmisten henkeä ja hyvinvointia, sekä valtion rakenteita?

Vastaus

(17. marraskuuta 2003)

Neuvosto on yhtä mieltä arvoisan parlamentin edustajan kanssa siitä, että räjähtämättömät maamiinat ja muut ampumatarvikkeet ovat vakava uhka väestölle. Neuvosto on hyvin tietoinen Irakin turvallisuustilanteesta, joka aiheuttaa vakavia ongelmia sekä Irakin väestölle että maata miehittäville joukoille, jotka vastaavat tällä hetkellä maan turvallisuudesta ja väestön suojelemisesta. Thessalonikissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto pani tyytyväisenä merkille parantuneen humanitaarisen tilanteen, mutta ilmaisi huolestuneisuutensa jatkuvista vaikeuksista varmistaa siviiliväestön turvallisuus.

Neuvostolla ei kuitenkaan ole syytä epäillä, etteivätkö maata miehittävät joukot noudattaisi kansainvälisiä sopimuksia ja Irakin kansan suojeluun liittyviä velvoitteitaan.

----

----

(2004/C 65 E/106)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1828/03

esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(2. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Kreikalle Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa määrätyt sakot ja Kreikkaa vastaan nostetut syytteet

Voiko komissio ilmoittaa, kuinka monta kertaa ja missä tapauksissa Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on määrännyt vuodesta 1994 lähtien sakkoja Kreikalle? Mitä sakkoja Kreikka ei ole vielä maksanut? Kuinka monta syytettä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa on vireillä Kreikkaa vastaan, mitä aiheita ne koskevat, ja mikä on niiden aikataulu?

Romano Prodin komission puolesta antama vastaus

(16. heinäkuuta 2003)

Kreikka on tuomittu yhteisöjen tuomioistuimessa vain kerran EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla, asiassa C-387/97, joka koski jätteiden valvomatonta käsittelyä Hanian alueella (Kreeta) sekä jätteistä ja vaarallisista jätteistä huolehtimista koskevien suunnitelmien puuttumista. EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla 4. heinäkuuta 2000 annetulla tuomiolla Kreikka tuomittiin maksamaan 20 000 euron suuruinen sakko jokaiselta päivältä, jonka 7. huhtikuuta 1992 annetun tuomion (komissio v. Kreikka, asia C-45/91, tuomio annettu EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan nojalla) noudattamisen edellyttämien toimenpiteiden toimeenpano myöhästyy. Kreikan oli maksettava päivittäin 20 000 euron sakko siihen asti, että jälkimmäisen tuomion vaatimat toimenpiteet oli pantu kokonaisuudessaan toimeen. Sakkoa kertyi 4. heinäkuuta 2000 ja 26. helmikuuta 2001 (päivä, josta alkaen Kreikka on noudattanut tuomiota) välisenä aikana yhteensä 5 400 000 euroa, ja Kreikan viranomaiset maksoivat sen määräaikaan mennessä.

Komissio nosti lisäksi yhteisöjen tuomioistuimessa EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla kanteen Kreikkaa vastaan asiassa, joka koski yhteisöjen tuomioistuimen 23. maaliskuuta 1995 antaman tuomion (1) laiminlyöntiä. Kanne nostettiin yhteisöjen tuomioistuimessa 27. huhtikuuta 1998 numerolla C-197/98. Kun 23. kesäkuuta 2000 annetulla presidentin asetuksella saatettiin edellä mainittu direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä, komissio perui kanteensa 3. elokuuta 2000 ja asia poistettiin rekisteristä.

Kolmessa muussa asiassa komissio oli päättänyt nostaa yhteisöjen tuomioistuimessa EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla kanteen, mutta kun jäsenvaltio noudatti yhteisöjen tuomioistuimen tuomioita, asioiden käsittely lopetettiin eikä niistä nostettu kanteita yhteisöjen tuomioistuimessa.

Näissä tapauksissa oli kysymys seuraavissa asioissa annettujen tuomioiden täytäntöönpanon laiminlyönnistä:

Tällä hetkellä ei siis ole vireillä enää yhtään EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan nojalla Kreikkaa vastaan nostettua kannetta.

Sen sijaan EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan nojalla Kreikkaa vastaan nostettuja kanteita on tällä hetkellä yhteisöjen tuomioistuimessa vireillä 22. Näistä kuudessa komissio on perunut kanteensa, ja asioiden poistamista rekisteristä odotetaan. Arvoisalle parlamentin jäsenelle ja parlamentin sihteeristölle lähetetään yhteenvetotaulukko edelleen vireillä olevista 16 kanteesta. Taulukossa on kunkin asian numero, lyhytnimi ja käsittelyn vaihe.

----

(1)  Asia C-365/93, korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevan direktiivin 89/48/ETY kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä ilmoittamatta jättäminen.

----

----

(2004/C 65 E/107)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1847/03

esittäjä(t): Luigi Vinci (GUE/NGL) komissiolle

(3. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Ympäristövaikutusarviointia koskevan direktiivin noudattaminen Milano—Bergamo—Brescia-moottoritien rakentamisessa

Komission hiljattain antamassa ympäristövaikutusarviointia koskevassa direktiivissä (1) säädetään, että kaikkien uusien ja suurten liikenneinfrastruktuureja koskevien näkökohtien on vastattava kaikkia käytettävissä olevia vaihtoehtoja, jotta valinta voitaisiin tehdä siten, että niillä olisi mahdollisimman vähäisiä vaikutuksia ympäristöön. Lisäksi asianomaisen alueen asukkaiden, heidän järjestöjensä ja paikallisrivanomaisten osallistuminen olisi taattava ja että näille annetaan välttämättömiä tietoja ja heidän mielipiteensä on otettava huomioon.

Oikeutta saada tutustua asiakirjoihin ja tulla kuulluksi ei ole otettu eikä oteta edelläänkään huomioon Italian hallituksen ajaman Milano—Bergamo—Brescia-moottoritien (ns. MIBEBRE-moottoritie) rakentamisessa. Alueen asukkaat, asukasyhdistykset ja paikalliset viranomaiset ovat saaneet asiaa koskevaa tietoa ainoastaan lehdistöstä.

Lisäksi tähänastiset lehtitiedot ovat erityisen huolestuttavia ja näiden tietojen mukaan moottoritie vahingoittaisi tai tuhoaisi kulttuuri- ja ympäristökohteita, joista voidaan mainita neljä alueellista luonnonpuistoa. Näistä neljästä puistosta Navaglio Martesanan luonnonpuisto on hyvin merkittävä ja se on tarkoitus hyväksyä Unescon maailmanperintöluetteloon.

Katsooko komissio aiheelliseksi ottaa asiassa yhteyttä Italian hallitukseen, jotta MIBEBRE-hankkeessa osalta, noudatetaan ja toteutetaan ympäristövaikutustenarviointia koskevaa direktiiviä ja yleensäkin muuta ympäristöasioita koskevaa yhteisön oikeutta?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(17. heinäkuuta 2003)

Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27. kesäkuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY 13 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset ennen 21. heinäkuuta 2004.

Näin ollen direktiiviä ei vielä sovelleta, eikä Italia ole vielä ilmoittanut komissiolle täytäntöönpanotoimista, joiden avulla direktiivin noudattaminen varmistetaan.

Edellä mainittua direktiiviä lukuun ottamatta parlamentin jäsenen esittämistä tiedoista ei ilmene erityistä syytä valittaa ympäristöasioita koskevan yhteisön oikeuden soveltamisesta kyseisessä tapauksessa. Näin ollen ei voida katsoa, että tapauksessa olisi tähän mennessä rikottu yhteisön ympäristöalan lainsäädäntöä.

----

(1)  Direktiivi 2001/42/EY, EYVL L 197, 21.7.2001, s. 30.

----

----

(2004/C 65 E/108)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1866/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(6. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Hintahajonta

Voiko komissio ilmoittaa, millainen Yhdysvaltojen hintahajonta on verrattuna koko EU:n alueen hintahajontaan (sen mukaisesti, mitä sisämarkkinakertomuksissa on yksityiskohtaisesti selvitetty), euroalueen hintahajontaan ja euroalueen ulkopuolella olevien jäsenvaltioiden hintahajontaan?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(14. heinäkuuta 2003)

Vuonna 2001 julkaistussa komission tilastoja ja taloudellisia katsauksia sisältävässä European Economy -julkaisussa (Supplement A, No. 7, July 2001) verrattiin hintahajontaa EU:n alueella ja Yhdysvalloissa (USA) tuoteryhmittäin vuonna 1998. Kokonaishintahajonta USA:ssa oli noin kolme prosenttiyksikköä pienempi kuin EU:n alueella vuonna 1998, eli ennen euron käyttöönottoa. Vertailussa todettiinkin, että unionin hintahajonnalla olisi vieläkin varaa lähentyä USA:n hintahajonnan tasoa. Komission laskelmien mukaan kokonaishintahajonta euroalueella oli vain niukasti pienempi kuin koko EU:n alueella vuonna 1998.

Kun katsotaan tarkemmin eri sektoreita, havaitaan, että asumisen hinnoissa oli enemmän eroja euroalueella kuin unionin alueella kokonaisuudessaan. Kuitenkin kaikissa muissa ryhmissä hintahajonta oli euroalueella koko unionin hajontaa vähäisempi.

Alla olevaan taulukkoon on koottu julkaisussa esitetyt tiedot sekä lisätty niihin euroalueen hintahajontaa koskevat tiedot. Euroopan ja Amerikan hintahajontatiedot perustuvat eri lähteisiin eivätkä ole täysin vertailukelpoisia (ks. huomiot taulukon alapuolella). Komissio aikoo saattaa tämän analyysin ajan tasalle ja tarkastella euroalueen tietoja lähemmin.

Hintahajonta EU:n alueella, euroalueella ja Yhdysvalloissa vuonna 1998 (1)

USA:n hintahajontatiedot on koottu 14 kaupungista, EU:n tiedot 15 jäsenvaltiosta ja euroalueen tiedot 12 euromaasta.

USA:n tiedoissa ei ole mukana välillisiä veroja. EU:n tiedoista on poistettu arvonlisävero ja valmisteverot.

USA:n tiedot perustuvat yksittäisiin tuotteisiin, EU:n tiedot puolestaan lähinnä vastaaviin tuoteryhmiin, joista on saatavilla Eurostatin ostovoimapariteettitietoja.

Komission tutkimusten lisäksi äskettäin on julkaistu kaksi tutkimusta, joissa euroalueen ja USA:n hintahajontaa on vertailtu erään toisen lähteen (The Economist Intelligence Unit) perusteella:

Ensin mainitussa tutkimuksessa todettiin, että vientituotteiden hintahajonta euroalueella (Kreikkaa lukuun ottamatta) oli suurempi kuin USA:ssa vuonna 1999. Vuotta myöhemmin toteutetussa jälkimmäisessä tutkimuksessa todettiin, että vuonna 2001 vientituotteiden hintahajonta oli euroalueella (Kreikkaa lukuun ottamatta) lähellä USA:n tasoa. Molemmissa tutkimuksissa todettiin, että kotimarkkinoille jäävien tuotteiden hintahajonta oli euroalueella (Kreikkaa lukuun ottamatta) vähäisempää kuin USA:ssa. Molemmissa tutkimuksissa käytetty tieto on peräisin ajalta ennen eurosetelien ja -kolikoiden käyttöönottamista.

----

(1)  Hintahajonta hintatason variaatiokertoimena laskettuna.

----

----

(2004/C 65 E/109)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1874/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(6. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Luottoesitteiden hyväksyminen

Voiko komissio arvioida, kuinka paljon aikaa kussakin jäsenvaltiossa tavallisesti kuluu luottoesitteiden ja obligaatioesitteiden hyväksyttäväksi esittämisen ja niiden hyväksymisen välillä?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(30. kesäkuuta 2003)

Komissio ei ole pyrkinyt arvioimaan, kuinka kauan velkapapereita ja osakkeita koskevien esitteiden hyväksyminen tavallisesti kestää jäsenvaltioissa hakemuksen esittämisestä hyväksynnän saantiin. Komissio ei katso, että tällaisesta keskimääräisestä odotusajasta voitaisiin edes jäsenvaltiokohtaisesti tehdä hyödyllisiä päätelmiä.

Luvut eivät olisi vertailukelpoisia, koska hyväksymismenettely vaihtelee eri jäsenvaltioissa (Käytännössä tarkastusmenettelyt vaihtelevat huomattavasti, sillä joskus tarkastetaan pelkästään, että asiakirja on lähetetty toimivaltaiselle viranomaiselle itse asiakirjaan perehtymättä, toisinaan tarkastus saattaa olla hyvinkin laaja ja kattaa kaikkien esitteeseen sisältyvien tietojen, myös tilinpäätösten, selkeyden, puolueettomuuden, tarkkuuden ja johdonmukaisuuden). Erot johtuvat ennen kaikkea jäsenvaltioiden välillä siviilioikeudellisessa vastuussa ja sääntelyvastuussa olevista eroista.

Hyväksynnän saamiseksi vaadittavan tarkastuksen tekemiseen kuluva aika vaihtelee eri jäsenvaltioissakin tapauskohtaisesti. Odotusaika riippuu erityisesti luonnosasiakirjan laadusta, laajuudesta, sisällöstä, asiakirjan liikkeellelaskijan taidoista laatia tämäntyyppinen asiakirja ja hänellä olevista menettelytapatiedoista, mahdollisesti aiemmin hyväksytystä esitteestä, tarjoustyypistä (esimerkiksi ensimmäinen osakeanti tai jatkoanti), toimivaltaisen viranomaisen resursseista jne.

Tämän vuoksi komissio ei ole tehnyt lainsäädäntöesitystä yhdestä kaikille sopivasta lähestymistavasta. Sen mielestä tarkastus- ja hyväksyntämenettelyssä voidaan soveltaa erilaisia määräaikoja. Komissio aikoo estää toimivaltaisia viranomaisia soveltamasta liian pitkiä määräaikoja, mutta näille viranomaisille on kuitenkin annettava tarpeeksi aikaa suorittaa tehtävänsä asianmukaisesti kaikissa tilanteissa.

Komissio tarkasti arvopaperiesitteiden hyväksynnän erilaiset määräajat ennen kuin se esitti muutetun ehdotuksensa, ja se on ottanut huomioon eri jäsenvaltioissa olevat eri määräajat. Komissio on myös ottanut huomioon, että suunnitellut määräajat ovat lyhyemmät kuin maailman suurimmilla pääomamarkkinoilla Yhdysvalloissa. Suunnitellut määräajat ovat myös lyhyemmät kuin Belgiassa, Kreikassa, Espanjassa, Ranskassa, Italiassa, Luxemburgissa, Itävallassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa sovelletut määräajat. Määräajat ovat nykyhetkellä kuitenkin tiukemmat Saksassa, Alankomaissa ja Suomessa. Joissakin jäsenvaltioissa (erityisesti Tanskassa, Irlannissa, Portugalissa ja Ruotsissa) lainsäädännössä ei kuitenkaan säädetä mistään tietystä määräajasta.

----

----

(2004/C 65 E/110)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1876/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(6. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Luottoesitteet — antien nimellisarvot

Voiko komissio arvioida obligaatioantien lukumäärää ja antien kokonaisvolyymia nimellisarvoissa enintään 5 000 euroa, enintään 1 000 euroa, enintään 500 euroa ja enintään 100 euroa?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(14. heinäkuuta 2003)

Komissio ei ole pyrkinyt arvioimaan obligaatioantien lukumäärää eikä antien kokonaisvolyymia nimellisarvoissa enintään 5 000 euroa, enintään 1 000 euroa, enintään 500 euroa ja enintään 100 euroa, koska sen mielestä lukumäärän perusteella ei voida tehdä päätelmiä tietyn nimellisarvorajan hyödyllisyydestä.

Ensiksikin on tärkeää todeta, että arvopapereiden suurien nimellisarvojen käsite otettiin käyttöön, jotta tukkusijoittajille suunnatut arvopaperit ja vähittäismarkkinoille suunnatut arvopaperit voitaisiin erottaa selvästi toisistaan.

Komissiolla on tiedossaan nykyisten obligaatioiden nimellisarvoja koskevat luvut, jotka ovat lähtöisin Kansainväliseltä ensimarkkinayhdistykseltä (IPMA) ja joita myös Euroopan unionin pankkiyhdistysten liitto käyttää.

Komission mielestä tällaiset luvut eivät kuitenkaan tuo lisäarvoa kahdesta syystä:

----

----

(2004/C 65 E/111)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1877/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(6. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Luottoesitteiden delegointi

Voiko komissio arvioida, kuinka monta luottoesitettä hyväksyttiin jäsenvaltioissa viimeksi kuluneen kalenterivuoden aikana suoraan toimivaltaisen viranomaisen toimesta verrattuna niiden luottoesitteiden lukumäärään, jotka hyväksyttiin pörssien kaltaisten instituutioiden toimesta tai niiden välittäjien toimesta, joille tehtävä oli delegoitu? Voiko komissio arvioida luottoesitteiden epätäydellisyyttä tai epätarkkuutta koskevia valituksia kussakin tapauksessa?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(30. kesäkuuta 2003)

Komissio ei ole pyrkinyt arvioimaan, millaisen osuuden arvopaperiesitteistä on hyväksynyt suoraan toimivaltainen viranomainen tai esimerkiksi pörssi tai valtuutuksen saanut välittäjä. Nykytilanteessa tämä kysymys ei ole useimmissa jäsenvaltioissa tähdellinen tai ajankohtainen. Komission tietojen mukaan asiasta on itse asiassa annettu vain yksi erityinen asetus Itävallassa (pörssi on valtuuttanut tilintarkastajat ja pankit vastaamaan esitteiden tarkastamisesta).

Komissio on kuitenkin tarkastellut huolellisesti, millaisten erilaisten toimivaltaisten viranomaisten tehtävänä jäsenvaltioissa on tutkia esitteet ja hyväksyä ne. Pörssit vastaavat esitteiden tarkastamisesta Tanskassa, Saksassa, Kreikassa, Irlannissa, Luxemburgissa, Itävallassa ja Ruotsissa. On kuitenkin pantava merkille, että näissä jäsenvaltioissa jokin muu toimivaltainen viranomainen, yleensä julkinen laitos, tarkastaa aikaisemmin noteeraamattomien arvopapereiden tarjousesitteet.

On tärkeää huomata, että Alankomaissa esitteiden tarkastaminen siirrettiin hiljattain Euronext NV:ltä uudelle rahoitusmarkkinaviranomaiselle ja että Irlanti suunnittelee samanlaista muutosta.

Komissio ei ole arvioinut epätäydellisyyttä tai epätarkkuutta koskevien valitusten määrää sen perusteella, millainen taho on vastannut esitteen tarkastamisesta. Ensinnäkään komissio ei voi mielestään tehdä mielenkiintoisia päätelmiä sen perusteella, kuinka paljon toimivaltaiset viranomaiset ovat saaneet valituksia esitteiden epätäydellisistä tai harhaanjohtavista tiedoista. Toiseksi komissio katsoo, ettei tarkastuksen laatu ole välttämättä yhteydessä siihen, kuka tarkastuksen tekee.

----

----

(2004/C 65 E/112)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1880/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(6. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Euroalueen maiden väliset pääomavirrat

Jatkokysymyksenä vastaukseen, joka on annettu kysymykseen E-1134/01 (1), kysyn komissiolta, voiko se tutkia pääomien bruttovirtauksien (ei pääomien nettovirtauksien) laajuutta euroalueen maiden välillä euron käyttöönotosta lähtien sitä edeltävään aikaan verrattuna, ja ilmoittaa, ovatko pääomien bruttovirtaukset lisääntyneet ja kuinka paljon ne ovat lisääntyneet?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(14. heinäkuuta 2003)

Rajatylittävien pääomavirtojen lisääntyminen voi vaikuttaa myönteisesti talouskasvuun ja tehokkuuteen. Yhteisen rahan käyttöönotto on poistanut pääomavirtojen valuuttakurssiriskit euroalueella ja edistänyt yhteisten pääomamarkkinoiden luomista euroalueelle. Nämä seuraukset ovat helpottaeet rajatylittäviä pääomavirtoja euroalueella, joten voidaan olettaa, että euro on vaikuttanut myönteisesti pääomavirtojen volyymiin. Samanaikaisesti pääomavirtoihin vaikuttaa kuitenkin myös monia muita tekijöitä, ja tästä syystä on erittäin vaikeaa ellei mahdotonta erottaa euron vaikutusta pääomavirtoihin analysoimalla pääomavirtojen aikasarjoja. Esimerkiksi pitkien korkojen onnistunut lähentäminen euroalueen talouksissa on vähentänyt kannustimia hajauttaa sijoituksia euroalueen eri talouksien liikkeeseen laskemiin valtion joukkovelkakirjoihin (vuoden 2002 lopussa tuottoerot Saksan valtion kymmenen vuoden joukkovelkakirjojen ja euroalueen muiden maiden talouksien vastaavien joukkovelkakirjojen välillä olivat laskeneet alle 20 peruspisteeseen).

Toinen hankaluus liittyy tiedonsaannin ongelmiin. Käytettävissä ei ole yhtä tietokantaa, josta saataisiin kattavat ja ajantasaiset tiedot kaikista euroalueen talouksista. Arviot perustuvat pääasiassa Eurostatin saamiin ja julkaisemiin suoria ulkomaisia sijoituksia koskeviin tietoihin sekä kansallisten laitosten (kuten kansallisten keskuspankkien) julkaisemiin maksutasetta ja erityisesti pääomatasetta koskeviin tietoihin.

Suoria ulkomaisia sijoituksia koskevat tiedot ovat saatavilla useimmista euroalueen maista aina vuoteen 2001 saakka Eurostatin NewCronos-tietokannassa, mutta joistakin maista on saatavilla ainoastaan oman pääoman ja ”muun pääoman” (emoyhtiön ja tytäryhtiöiden väliset lainat) ehtoisia sijoituksia koskevia tietoja (uudelleen sijoitettuja voittoja koskevia tietoja ei siis ole käytettävissä joistakin jäsenvaltioista). Jäljempänä olevat vertailut koskevat oman pääoman ehtoisten suorien ulkomaisten sijoitusten virtoja. On syytä huomata, että jäsenvaltioiden tasolla yksittäisten liiketoimien (esimerkiksi telealan rajatylittävät fuusiot ja yrityskaupat vuonna 2000) voimakas vaikutus hankaloittaa jossakin määrin näiden tietojen tulkintaa. Jos kuitenkin verrataan oman pääoman ehtoisten suorien ulkomaisten sijoitusten virtoja yksittäisten jäsenvaltioiden ja muun euroalueen välillä, voidaan havaita tiettyjä eroja euroaluetta edeltäneiden vuosien ja euroalueen aikaisten vuosien välillä.

Laadulliset muutokset toisen vaiheen kolmen viimeisen vuoden (1996—1998) ja kolmannen vaiheen kolmen ensimmäisen vuoden (1999—2001) välillä voivat viitata pääomavirtojen määrän tietynasteiseen kasvuun. Kaikissa tilastoivissa maissa suorien ulkomaisten sijoitusten määrä ulkomailla (eli euroalueen muissa talouksissa) on noussut, ja kaikissa maissa Alankomaita ja Suomea lukuun ottamatta myös euroalueen muista talouksista peräisin olevien suorien sijoitusten määrä on noussut. Kuva ei ole yhtä selkeä, jos verrataan yksittäisiä vuosia.

Suorien ulkomaisten sijoitusten virtojen muutokset euroalueella (1996—2001) (2)

Oman pääoman virtojen lisääntyminen euroalueen talouksissa kolmen vuoden jaksoilla ennen yhteisen rahan käyttöönottoa ja sen jälkeen on suhteutettava siihen, että fuusiot ja yrityskaupat lisääntyivät maailmantaloudessa voimakkaasti vuosina 1999 ja 2000, mikä ilmenee esimerkiksi YK:n kauppa- ja kehityskonferenssin (UNCTAD) suoria sijoituksia koskevista vuosikertomuksista. Olisi ennenaikaista yhdistää pääomavirtojen lisääntyminen vuosina 1999 ja 2000 yhteisen rahan käyttöönoton seurauksiin. On tulkittava varoen myös niitä tietoja, joiden mukaan suorat ulkomaiset sijoitukset vähenivät maailmassa jyrkästi vuonna 2001 (yli 50 prosenttia; kaikki suluissa olevat tiedot ovat UNCTADin tietoja) ja vuonna 2002 (noin 27 prosenttia). Suorat ulkomaiset sijoitukset laskivat euroalueella vuonna 2002 selvästi vähemmän (-16 prosenttia) kuin esimerkiksi Yhdysvalloissa (-75 prosenttia) ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa (-67 prosenttia), mutta tätä eroa on vaikea yhdistää yhteiseen rahaan, sillä tilanteeseen ovat voineet vaikuttaa muutkin tekijät (kuten kirjanpitoskandaalit Yhdysvalloissa).

Pääomataseista saadun satunnaisen näytön perusteella kehitys on ollut erilaista yhtäältä euroalueen jäsenvaltioiden välillä ja toisaalta yksittäisten jäsenvaltioiden ja muun maailman välillä.

----

(1)EYVL C 261 E, 18.9.2001, s. 228.

(2)  Vertailu perustuu tarvittaessa ajanjakson keskiarvoihin. Tiedon puuttuessa laskelmissa on käytetty saatavilla olevia tietoja.

(3)  Suorien sijoitusten kokonaismäärä.

(4)  Oma pääoma ja muu pääoma.

----

----

(2004/C 65 E/113)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1881/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(6. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Ulkomaiset suorat investoinnit EU:n sisällä

Voiko komissio päivittää kysymykseen E-0033/02 (1) annettuun vastaukseen sisältyvät luvut siten, että ne sisältävät viimeisen vuoden, jolta luvut ovat käytettävissä? Päivityksessä pitäisi antaa samat ulkomaisia suoria investointeja EU:n sisällä koskevat tiedot, jotka on annettu komission kertomuksessa ”Talousuudistus: kertomus yhteisön tuote- ja pääomamarkkinoiden toiminnasta (2)” (kaavio 12). Voiko komissio antaa myös peräkkäisiä vuosia koskevat tiedot uudelleen sijoitetuista tuotoista? Voiko komissio antaa myös vastaavat tiedot kustakin toistaiseksi euroalueen ulkopuolella olevasta jäsenvaltiosta?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(17. heinäkuuta 2003)

Taulukoissa 1 ja 2 on tietoja eri lähteistä tulevien ja eri kohteisiin suunnattujen ulkomaisten suorien investointien arvosta nykyhinnoin vuosina 1996—2001. Ne lähetetään suoraan arvoisalle parlamentin jäsenelle ja parlamentin sihteeristöön. Erityisesti luvut esitetään kaikkien vielä euroalueeseen kuulumattomien ehdokasmaiden osalta. Edellisvuoden tapaan euroalueeseen kuuluvat ja kuulumattomat jäsenvaltiot on erotettu, jotta tilastotietoja voitaisiin verrata komission kertomuksen ”Talousuudistus: kertomus yhteisön tuote- ja pääomamarkkinoiden toiminnasta” kuviossa 12 esitettyihin tietoihin.

Taulukossa 1 esitetään tietoja ulkomaisten suorien investointien arvosta nykyhinnoin uudelleen sijoitettuja tuottoja lukuun ottamatta (Eurostatin vakiokäytäntö sen vuosikertomuksissa ja Cardiffin raportissa).

Taulukossa 2 on tietoja suorien investointien arvosta nykyhinnoin uudelleen sijoitetut tuotot mukaan luettuina. Joidenkin yksittäisten maiden luvut puuttuvat useilta vuosilta. Tämä johtuu siitä, että luottamuksellisuus sekä menetelmälliset ja ajoitukselliset seikat estävät joitakin yksittäisiä jäsenvaltioita toimittamasta yksityiskohtaisia tietoja erityisesti uudelleen sijoitetuista tuotoista. Maksutasetta koskevien jäsenvaltioilta saatavien tietojen toimittamisesta on tarkoitus antaa asetus, jonka pitäisi parantaa ulkomaisia suoria investointeja koskevien tietojen saatavuutta, sillä kyseisellä asetuksella korvataan nykyinen ”herrasmiessopimus” jäsenvaltioiden ja komission välillä.

Molemmissa taulukoissa sijoittajalähteenä mainittu ”Extra EU 15” merkitsee viidentoista nykyisen jäsenvaltion ulkopuolisia maita.

Johdonmukaisuuden vuoksi molemmissa taulukoissa lähes kaikki luvut on tilastoitu sijoittajalähteen mukaan. Ainoa poikkeus ovat muualta maailmasta tulevat suorat investoinnit, jotka on tilastoitu kohteen mukaan.

----

(1)EYVL C 160 E, 4.7.2002, s. 171.

(2)  KOM(2001) 736 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/114)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1884/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(6. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Kaupankäynnin intensiteetti euroalueella

Voiko komissio ystävällisesti arvioida kaupankäynnin kasvun ja BKT:n kasvun suhdetta kussakin jäsenvaltiossa 1. tammikuuta 1999 tapahtuneen euron käyttöönoton jälkeen ja ilmoittaa, onko euron käyttöönotto jo tässä vaiheessa vaikuttanut jollakin tavalla BKT:n kasvun ja kaupankäynnin suhteeseen euroalueella sen ulkopuolella oleviin maihin verrattuna?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(16. heinäkuuta 2003)

Komissio on tutkinut sisämarkkinoiden perustamisen vaikutuksia jäsenvaltioiden kauppaan ja BKT:n kasvuun, mutta ei ole päivittänyt tutkimustuloksiaan viime aikoina.

Komissio ei ole toistaiseksi tutkinut euron käyttöönoton vaikutuksia kaupankäynnin kehitykseen, mutta lukuisat muiden tahojen tekemät tutkimukset osoittavat yhtenäisvaluutan käyttöönoton johtaneen kaupankäynnin merkittävään vilkastumiseen, kuten komissio totesi parlamentinjäsenen kirjalliseen kysymykseen E-1883/03 (1) antamassaan vastauksessa.

----

(1)EUVL C 58 E, 6.3.2004, s. 106.

----

----

(2004/C 65 E/115)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1919/03

esittäjä(t): Herbert Bösch (PSE) komissiolle

(12. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Eurostat-tapauksessa osallisina olleiden virkamiesten kuuleminen

OLAFin pääjohtaja ilmoitti Ranskan oikeusviranomaisille 19. maaliskuuta 2003 päivätyllä kirjeellään Eurostatin korkeiden virkamiesten mahdollisesta osallisuudesta petollisiin liiketoimiin.

Komission 19. toukokuuta 2003 laatimasta Eurostatia koskevasta selvityksestä (IP 03/709) käy ilmi, että siihen mennessä OLAF ei ollut kuullut tutkimusasiakirjoissa mainittuja virkamiehiä lainkaan heihin kohdistuvista syytöksistä.

Voiko komissio ilmoittaa, miten tämä on sovitettavissa yhteen sisäisten tarkastusten ehdoista ja menettelytavoista petosten, korruption ja muiden laittomien toimien torjumiseksi 2. kesäkuuta 1999 annetun komission päätöksen 4 artiklan kanssa, jonka mukaan kuuleminen on järjestettävä ennen nimeltä mainittua asianomaista koskevien päätelmien tekemistä?

Kuuleminen voidaan siirtää myöhempään ajankohtaan kyseisen päätöksen 4 artiklan mukaisesti ja puheenjohtajan suostumuksella vain niissä tapauksissa, joissa tutkimukseen liittyvät syyt edellyttävät ehdotonta salassapitoa ja jotka vaativat kansallisen oikeusviranomaisen osallistumista.

Voiko komissio ilmoittaa, milloin asianomaisten virkamiesten kuulemista päätettiin lykätä, kuka päätöksen teki ja millä perusteella?

Voiko komissio ilmoittaa, milloin komission pääsihteerille ilmoitettiin, että OLAF oli vienyt asian Ranskan valtionsyyttäjälle, kuka asiasta ilmoitti ja miten?

Voiko komissio ilmoittaa, milloin komission puheenjohtajalle ilmoitettiin asiasta, kuka siitä ilmoitti ja miten?

Voiko komissio lisäksi ilmoittaa, milloin asiasta ilmoitettiin kurinpitotoimista vastaavalle varapuheenjohtajalle, petosten torjunnasta vastaavalle komission jäsenelle ja Eurostatista vastaavalle komission jäsenelle? Kuka asiasta ilmoitti ja miten?

Michaele Schreyerin komission puolesta antama vastaus

(4. syyskuuta 2003)

Näitä kysymyksiä käsiteltiin jo parlamentin talousarvion valvontavaliokunnan kokouksessa 17. kesäkuuta 2003. Komissio vastaa kuitenkin tarkasti kaikkiin parlamentin jäsenen kysymyksiin.

Petosten, lahjonnan ja yhteisöjen etua vahingoittavan muun laittoman toiminnan torjumista koskevien sisäisten tutkimusten edellytyksistä ja yksityiskohtaisista säännöistä 2. kesäkuuta 1999 tehdyn komission päätöksen 1999/396/EY, EHTY, Euratom (1) 4 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan nimeltä mainittua komission jäsentä, virkamiestä tai muuhun henkilöstöön kuuluvaa koskevia päätelmiä ei missään tapauksessa saa tehdä tutkimuksen valmistuttua ilman, että asianomaiselle on annettu tilaisuus tulla kuulluksi kaikista häntä koskevista seikoista. Komission tietojen mukaan OLAF ei ole vielä saanut tutkimuksiaan päätökseen. Saman päätöksen 4 artikla ei vaadi virkamiesten kuulemista sentapaisissa olosuhteissa, joissa tiedot toimitettiin Pariisin syyttäjäviranomaiselle. OLAF ilmoitti komissiolle 12. toukokuuta 2003, että syyttäjäviranomaiselle lähetetty aineisto liittyi ainoastaan tutkimuksen ulkoiseen osaan.

OLAF ilmoitti komissiolle (pääsihteerille) Datashoppeja koskevasta tutkinnasta 3. huhtikuuta 2003 antamatta yksityiskohtaista tietoa selvityksistään. OLAF kertoi, että tutkinta saattaisi koskea myös virkamiehiä, mutta ei maininnut nimiä. Se ilmoitti myös, että selvitystä koskevia tietoja ei tulisi antaa osapuolille tutkintasalaisuuden suojaamiseksi ja että asia oli annettu Pariisin syyttäjäviranomaisen käsiteltäväksi. Mahdollisen päätöksen virkamiesten kuulemisen lykkäämisestä on siis tehnyt OLAF sille asetuksen nojalla kuuluvan toimivallan mukaisesti.

OLAF pyysi 22. huhtikuuta 2003 komission oikeudellista yksikköä jättämään Pariisin yleiselle syyttäjälle vahingonkorvauskanteen X:ää vastaan hyvityksen saamiseksi kaikista menetetyistä varoista. OLAF lähetti kopion viestistä pääsihteerille 8. toukokuuta 2003.

Pääsihteeri ilmoitti tiedossaan olleet asiat luottamuksellisesti komission puheenjohtajan kabinetin päällikölle 29. huhtikuuta 2003.

Pääsihteeri ilmoitti tilanteesta puheenjohtaja Prodin sekä komissaarien Kinnock, Solbes ja Schreyer kabinettien päälliköille ja oikeudellisen yksikön päällikölle 14. toukokuuta 2003. OLAF oli antanut 12. toukokuuta 2003 pääsihteerille luvan käyttää saamiaan tietoja. Kabinettien päälliköt ilmoittivat asianomaisille komissaareille samana päivänä.

----

(1)EYVL L 149, 16.6.1999.

----

----

(2004/C 65 E/116)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1926/03

esittäjä(t): Roberto Bigliardo (UEN) komissiolle

(13. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Suuntanumero 709

Italiassa monet perheet ovat joutuneet taloudelliseen ahdinkoon puhelinlaskujen vuoksi, jotka perustuvat 709-alkuisen suuntanumeron käyttöön Internetliikenteessä (liittymä, jonka maksut eivät perustu sopimukseen).

Edellä mainittu ilmiö koskee monia käyttäjiä, jotka väittävät, että he eivät ole koskaan ottaneet edellä mainittuun suuntanumeroon perustuvaa Internet-liittymää. Tämä tapahtuu tietynlaisen yhteydenoton kautta, jolla voidaan kytkeä käyttäjä normaalisti käytetystä liittymästä pois, jotta käyttäjän modeemi voidaan liittää johonkin muuhun tietokoneeseen tai serveriin, joka kuuluu maksullisia Internet-palveluja välittävälle yritykselle. Näiden yritysten toimipaikat sekä verotukselliset että logistiset toiminnot sijaitsevat Italian ulkopuolella.

Lisäksi liittymän käyttäjä saa tietää liittymään kytkeytymisestä vasta puhelinlaskun saatuaan.

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(23. heinäkuuta 2003)

Parlamentin jäsenen mainitsema tapaus koskee 709-alkuisella suuntanumerolla otetun Internet-yhteyden hintaa, joka veloitetaan ilman tilaajan suostumusta. Vaikuttaa siltä, että palvelua tarjotaan ilman tavallista tilaajan ja palveluntarjoajan välistä sopimussuhdetta.

----

(1)EYVL L 95, 21.4.1993.

(2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/22/EY, annettu 7. maaliskuuta 2002, yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla (EYVL L 108, 24.4.2002).

(3)  KOM(2003) 35 6 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/117)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1950/03

esittäjä(t): Daniel Cohn-Bendit (Verts/ALE) ja Monica Frassoni (Verts/ALE) komissiolle

(13. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Eurostatin tapaus

Ottaen huomioon Eurostatin vakavat ongelmat ulkoisten sopimusten hallinnassa, voiko komissio esittää toimintasuunnitelman sen varmistamiseksi, ettei eturistiriitoihin jouduta sopimuksia tehtäessä?

Voiko komissio esittää aikataulun hallinnollisille toimille ja kurinpitoseuraamuksille, joihin se aikoo ryhtyä menettelyjen parantamiseksi ja vastuuntunnon säilymisen varmistamiseksi?

Mihin toimiin komissio ryhtyy varmistaakseen, että tilintarkastuskertomuksien suositukset toteutetaan ja että löydökset välitetään oikealle tasolle sen selvittämiseksi, kuka on vastuussa toimiin ryhtymisestä tai niiden laiminlyönnistä?

Michaele Schreyerin komission puolesta antama vastaus

(8. syyskuuta 2003)

----

(1)  Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002, annettu 25 päivänä kesäkuuta 2002, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta, EYVL L 248, 16.9.2002.

----

----

(2004/C 65 E/118)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1964/03

esittäjä(t): Proinsias De Rossa (PSE) komissiolle

(13. kesäkuuta 2003)

Aihe:   EY:n perustamissopimuksen 292 artiklan noudattamatta jättämisestä aiheutuneet EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaiset oikeudelliset menettelyt

Voiko komissio luetella kaikki EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaiset oikeudelliset menettelyt, jotka se on aloittanut jäsenvaltioita vastaan viimeisen viiden vuoden aikana siitä syystä, etteivät ne ole noudattaneet EY:n perustamissopimuksen 292 artiklaa, jossa säädetään, että jäsenvaltiot sitoutuvat ratkaisemaan mainitun sopimuksen tulkintaa tai soveltamista koskevat riidat vain kyseisessä sopimuksessa määrätyllä tavalla?

Romano Prodin komission puolesta antama vastaus

(16. heinäkuuta 2003)

Viiden viime vuoden aikana komissio on käynnistänyt kaksi rikkomisesta johtuvaa menettelyä EY:n perustamissopimuksen 292 artiklan noudattamatta jättämisen vuoksi. Nämä menettelyt aloitettiin Irlantia vastaan. Lisätietoja aiheesta löytyy komission vastauksesta (1) suulliseen kysymykseen H-0256/03, jonka arvoisa parlamentin jäsen esitti parlamentin toukokuussa 2003 pidetyn istunnon kyselytunnilla.

----

(1)  Kirjallinen vastaus, 13.5.2003.

----

----

(2004/C 65 E/119)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-1994/03

esittäjä(t): Pietro-Paolo Mennea (PPE-DE) komissiolle

(10. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Tv-oikeudet

Jäsenvaltioissa on urheiluseuroja, joilla on erilainen oikeudellinen asema kuin lajiliitoilla, joihin ne ovat liittyneet. Seurat hoitavat televisioitavien urheilukilpailuiden järjestämisen.

Euroopan parlamentin 7. syyskuuta 2000 hyväksymän urheilua koskevan mietinnön (A5-0208/2000) 27 kohdassa parlamentti ”pyytää, että televisio-oikeudet myönnetään kartellilakia noudattaen ja että ne myönnetään sellaisille yhtiöille, jotka ottavat vastuun urheilutapahtumiin liittyvistä riskeistä; pyytää myös, että televisio-oikeuksien myöntämisessä noudatetaan avoimuuden periaatetta”.

Televisio-oikeuksien myyminen on taloudellista toimintaa ja näin ollen sitä koskee yhteisön kilpailulainsäädäntö.

Euroopan unioni on useaan otteeseen korostanut, että tv-oikeudet kuuluvat sille oikeushenkilölle, joka vastaa tapahtuman riskeistä ja näin ollen ottaa myös epäonnistumisen riskin.

Miten komissio aikoo tarkistaa ja varmistaa noudatetaanko jäsenvaltioissa kilpailulainsäädäntöä urheilukilpailujen ja erityisesti yleisurheilukilpailuiden tv-oikeuksien myynnissä ja luovuttamisessa? Miten se aikoo varmistaa, että tv-oikeudet annetaan urheiluseuroille, jotka vastaavat urheilukilpailuiden järjestämisestä eikä lajiliitoille, jos viimeksi mainitut eivät hoida järjestelyitä, ja että tv-oikeuksien myöntäminen tapahtuu avoimesti?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(10. heinäkuuta 2003)

Komissio on arvoisan parlamentin jäsenen kanssa samaa mieltä siitä, että urheilukilpailujen televisio-oikeuksien myyminen on taloudellista toimintaa, johon sovelletaan yhteisön kilpailulainsäädäntöä.

Myös yleisurheilukilpailujen televisio-oikeuksien myynti on näin ollen periaatteessa toimintaa, joka voi kuulua yhteisön kilpailulainsäädännön soveltamisalaan. Esille otetussa ongelmassa on kuitenkin kyse siitä, että televisio-oikeudet kuuluvat urheiluseuroille, jotka ovat ottaneet riskin tapahtuman järjestämisestä. On todettava, että EY:n perustamissopimuksen 295 artiklan mukaisesti yhteisön lainsäädännöllä ei millään tavoin puututa omistusoikeusjärjestelmiin.

Yleisurheilukilpailujen televisio-oikeuksista ja yhteisön kilpailusääntöjen noudattamisesta voidaan vielä todeta, että komissiolla ei tällä hetkellä ole vireillä jäsenvaltion kantelun perusteella tai omasta aloitteesta aloitettuja menettelyjä, jotka koskisivat nimenomaan yleisurheilua.

----

----

(2004/C 65 E/120)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-1999/03

esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(16. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Ateenan keskustassa sattunut klofeenivuoto (PCB)

Kreikan lehdistössä ilmestyneiden tietojen mukaan Kreetan yliopistossa on laadittu selvitys, jonka mukaan Kreikan kansallisen sähkölaitoksen DEI:n ala-asemassa, joka sijaitsee valtionvarainministeriön kellarissa (Ateenan keskustassa), sattui klofeenivuoto (PCB). Klofeenia käytetään muuntajien eristeissä, kondensaattoreissa jne. Aine on erittäin myrkyllistä ja syöpää aiheuttavaa. Lääketieteellisten julkaisujen mukaan aine aiheuttaa sikiölle muun muassa neurologisia ongelmia ja endokriinisen järjestelmän häiriöitä.

On huomattava, että ei ole ensimmäinen kerta, kun klofeenia vuotaa DEI:n ala-asemasta. Klofeenin pitoisuus Kreikan valtiovarainministeriössä oli 9 000 -kertainen Ateenan ilmaan verrattuna.

Käytetäänkö klofeenia muissa yhteisön jäsenvaltioissa? Mitä tietoja komissio on saanut Kreikan viranomaisilta edellä mainitusta, Kreetan yliopiston toteamasta tapauksesta Ateenan keskustassa? Onko komissiolla tietoja samankaltaisista tapauksista Kreikassa viimeisen kymmenen vuoden ajalta?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(17. heinäkuuta 2003)

Komissio otaksuu, että kysymyksessä tarkoitetaan yleisesti PCB:tä, koska klofeeni on PBC:n kaupallisen muodon kauppanimi. PCB:n käyttöä koskevista rajoituksista on säädetty tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta kuudennen kerran (PCB:t/PCT:t) (85/467/ETY) 1. lokakuuta 1985 annetussa neuvoston direktiivissä (85/467/ETY) (1) Polykloorattujen bifenyylien ja polykloorattujen terfenyylien käsittelystä (PCB/PCT) 16. syyskuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/59/EY (2) mukaan yli 5 kuutiodesimetriä (dm3) PCB:tä sisältävät laitteet on puhdistettava tai käsiteltävä viimeistään vuoden 2010 loppuun mennessä. Näin ollen tällä hetkellä jäsenvaltioissa on vielä käytössä laitteita, jotka sisältävät PBC:tä.

Komissio ehdotti 16. kesäkuuta 2003, että Euroopan unioni ratifioisi kaksi kansainvälistä sopimusta pysyvistä orgaanisista yhdisteistä (POP-yhdisteet). PBC:t kuuluvat 12 luetteloituun POP-yhdisteeseen. Näissä kansainvälisissä sopimuksissa eli Tukholman yleissopimuksessa ja Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) POP-yhdisteitä koskevassa pöytäkirjassa nämä myrkyllisimmät kemikaalit pyritään poistamaan asteittain käytöstä rajoittamalla niiden tuotantoa, käyttöä, vientiä, päästöjä ja käsittelyä. Samaan aikaan komissio on ehdottanut asetuksen antamista näiden kansainvälisten sopimusten täytäntöön panemiseksi ja sopimusten nopean ratifioinnin mahdollistamiseksi Euroopan unionissa (ks. http://europa.eu.int/comm/environment/pops/index_en.htm).

Yleensä ottaen komission tietoon ei ole tullut PCB:n käyttöön liittyviä tapahtumia, eivätkä Kreikan viranomaiset ole ottaneet siihen yhteyttä nyt käsillä olevan tai muun aikaisemmin sattuneen vastaavan tapauksen johdosta.

----

(1)EYVL L 269, 11.10.1985.

(2)EYVL L 243, 24.9.1996.

----

----

(2004/C 65 E/121)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2003/03

esittäjä(t): Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) komissiolle

(16. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Euroseteleiden vapaa liikkuvuus

Euroseteleiden liikkuvuus on joutunut jo hyvin varhaisesta vaiheesta lähtien hankaluuksiin. Vaikeuksia kylläkin odotettiin, mutta ne ovat silti kiusallisia ja huolestuttavia, koska tiettyjen, etenkin sadan euron ja sitä isompien setelien, liikkuvuutta rajoitetaan.

Liikkeissä löytää usein kyltin, jossa kieltäydytään vastaanottamasta sadan euron ja sitä isompia seteleitä.

Voiko komissio kertoa, onko olemassa säännöksiä, jotka koskevat mahdollisuutta olla hyväksymättä tietynkokoisia euroseteleitä? Entä onko palvelua maksavilla kuluttajilla mahdollisuutta turvautua oikeuslaitokseen vastustaakseen määräyksiä, joilla rajoitetaan tietynkokoisten euroseteleiden liikkuvuutta?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(23. heinäkuuta 2003)

EY:n perustamissopimuksen 106 artiklan 1 kohdan kolmannen virkkeen sekä euron käyttöönotosta 3 päivänä toukokuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 974/98 (1) 10 artiklan mukaisesti kaikenarvoisilla euroseteleillä on laillisen maksuvälineen asema. Vaikka kyseisessä asetuksessa säädetään lisärajoitus siihen, kuinka paljon kolikoita on velvollisuus kerralla hyväksyä (11 artikla), vastaavia seteleihin liittyviä määräyksiä ei ole. Seteleiden yksikköarvot eritellään Euroopan keskuspankin (EKP) neuvoston tekemässä päätöksessä. Laillisen maksuvälineen käsitettä ei määritellä yhteisön lainsäädännössä, vaan se perustuu kansallisiin sääntöihin ja käytäntöihin.

Yhteisön lainsäädännössä ei säädetä valitusmenettelystä, jota voisi käyttää, jos tietynarvoista seteliä ei hyväksytä. Jäsenvaltioissa saatetaan soveltaa erilaisia oikeudellisia säännöksiä paikallisen rahalainsäädännön ja yksityisoikeuden mukaisesti.

----

(1)EYVL L 139, 11.5.1998.

----

----

(2004/C 65 E/122)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2072/03

esittäjä(t): Brigitte Langenhagen (PPE-DE) komissiolle

(24. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Alusten miehistöä koskevat määräykset

Tanskan laivastoa koskevan lainsäädännön perusteella esimerkiksi saksalaisen kapteenin on mahdotonta saada työtä Tanskan lipun alla purjehtivassa laivassa. Tämä rajoittaa huomattavasti merimiesten oikeutta EU:n sopimuksissa vahvistettuun työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen. Monille EU:n jäsenvaltioiden merimiehille ja erityisesti niille, joiden kotimailla on pienet laivastot, jää mahdollisuudeksi vain mukavuuslippulaivat, joita arvostetaan vähemmän ja joiden työ- ja palkkausehdot ovat huonommat.

Voiko komissio vastata seuraaviin kysymyksiin:

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(29. elokuuta 2003)

Komissio haluaa ilmoittaa kysymyksen johdosta seuraavaa:

----

(1)EYVL C 301 E, 5.12.2002.

(2)  Asia C-405/01 Colegio de Oficiales de la Marina Mercante Española v. Administración del Estado ja asia C-47/02 Albert Anker ym. v. Saksan liittotasavalta. Julkisasiamies esitti ratkaisuehdotuksensa molemmissa asioissa 12.6.2003.

(3)  KOM(89)266, EYVL C 263, 16.10.1989, ja KOM(91) 483, EYVL C 19, 25.1.1992.

----

----

(2004/C 65 E/123)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2082/03

esittäjä(t): Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE) neuvostolle

(24. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Turkkilaisten lentokoneiden tekemät Kreikan ilmatilan loukkaukset ja Aigeianmeren asukkaiden turvallisuuden vaarantaminen

Vieraillessani hiljattain Samoksen ja Ikarian rajasaarilla jouduin kokemaan asukkaiden syvän huolestumisen turkkilaisten sotilaskoneiden suorittamien jatkuvien ja provosoivien Aigeianmeren ilmatilan loukkauksien johdosta. Nämä loukkaukset vaikuttavat paikallisten asukkaiden elämään ja turvallisuuteen sekä heidän harjoittamaansa matkailuelinkeinoon.

Huolestuneisuutta lisäsi erityisesti hiljattain sattunut tapaus, jossa kaksi turkkilaista F16-hävittäjää ahdisteli Olympic Airways -lentoyhtiön Ateenasta Istanbuliin matkalla ollutta konetta.

Miten neuvosto suhtautuu Turkin käytökseen ja mitä toimia se aikoo toteuttaa välittömästi lopettaakseen nämä Turkin tekemät ilmatilan loukkaukset?

Mitä toimia neuvosto aikoo toteuttaa poistaakseen Aigeianmerellä asuvien tai alueella matkustavien eurooppalaisten turvattomuuden tunteen ja palauttaakseen alueelle normaalitilan ja rauhan?

Vastaus

(17. marraskuuta 2003)

----

----

(2004/C 65 E/124)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2097/03

esittäjä(t): Paul Lannoye (Verts/ALE) komissiolle

(25. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Belgian kuningaskunta — Aluehallintoviranomaiset — Vallonian alue — Rahoitus talousarvion ulkopuolelta

Vallonian hallitus ilmoitti lehdistötiedotteessa 3. huhtikuuta 2003, että se on hyväksynyt uuden rahoitussuunnitelman alueen lentokenttien kehittämiseksi. Näin Vallonian hallitus hyväksyi Vallonian lentokenttäyhtiön (Sowaer, SA) hallintoneuvoston 20. maaliskuuta 2003 esittämän rahoitussuunnitelman. Sowaeron yleishyödylliseksi katsottu yhtiö, jonka tehtävänä on vastata Vallonian lentokenttien infrastruktuurin kehittämisestä sekä lähialueiden asukkaiden hyväksi toteutettavien ympäristötoimenpiteiden täytäntöönpanosta ja rahoittamisesta (kiinteistöjen takaisinostot ja äänenvaimennus). Rahoitussuunnitelman perusteella voidaan todeta, että Vallonian lentokenttäpolitiikan kokonaislasku kokoaa 754,7 miljoonaan euroon vuoteen 2024 mennessä. Tätä summaa ei kuitenkaan oteta Vallonian hallituksen talousarviosta, vaan se rahoitetaan lainoilla, joista suurin osa maksetaan takaisin vuosista 2009 ja 2015 lähtien. Edellä esitetyt tiedot kertovat huolestuttavasta käytännöstä, kun talousarvioon kirjaamattomia menoja on yli 750 miljoonan euron edestä.

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(4. elokuuta 2003)

Vakaus- ja kasvusopimuksen yhteydessä sovellettavat julkistalouden alijäämän ja julkisen velan käsitteet määritellään liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyssä pöytäkirjassa sekä 22. marraskuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 3605/93 (4), sellaisena kuin se on muutettuna (5), viittaamalla Euroopan kansantalouden tilinpito- ja aluetilinpitojärjestelmään (EKT-95). Pöytäkirjan mukaan käsitteet kattavat julkisyhteisöt, jotka jaetaan valtionhallintoon, osavaltiohallintoon tai paikallishallintoon sekä sosiaaliturvarahastoihin, lukuun ottamatta kaupallisia toimia.

Julkisyhteisöjä ei määritellä toiminnallisesta vaan institutionaalisesta näkökulmasta. Näin ollen vain sellaiset yksiköt, joiden pääasiallisena tehtävänä on markkinattomien palvelujen tuottaminen tai resurssien uudelleenjakaminen, katsotaan julkisyhteisöiksi. Julkisessa omistuksessa olevat kaupallista toimintaa harjoittavat yksiköt, kuten julkiset yritykset, eivät tämän vuoksi kuulu julkisyhteisöihin vaan rahoituslaitoksiin tai yrityksiin.

Belgian kansantalouden tilinpidossa, jossa noudatetaan EKT-95:n sääntöjä, Société wallonne des aéroports (Sowaer, SA) luokitellaan yrityksiin eikä julkisyhteisöihin. Näin ollen Sowaerin investointimenoilla ei ole suoraa vaikutusta Belgian julkisyhteisöjen alijäämään, eivätkä Sowaerin velat ole julkista velkaa. Sen sijaan mahdolliset tukipalkkiot, pääomansiirrot ja muut avustukset Belgian hallitukselta Sowaerille kirjataan julkisiksi menoiksi, jotka kasvattavat julkistalouden alijäämää ja julkista velkaa.

----

(1)EYVL C 236, 2.8.1997, s. 1.

(2)EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

(3)EYVL L 209, 2.8.1997, s. 6.

(4)EYVL L 332, 31.12.1993.

(5)  Neuvoston asetus (EY) N:o 475/2000, annettu 28 päivänä helmikuuta 2000, Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan soveltamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 3605/93 muuttamisesta, EYVL L 58, 3.3.2000.

----

----

(2004/C 65 E/125)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2126/03

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(25. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Pankkien kaikille EU:n kansalaisille tarjoamat pakolliset peruspalvelut

Belgiassa tulee syyskuussa 2003 voimaan laki pankkien peruspalveluista. Sen jälkeen kaikkien halukkaiden on voitava avata tili haluamassaan pankissa enintään 12 euron vuosimaksusta. Sen vastineeksi pankkien on tarjottava tietyt peruspalvelut. Belgian lainsäätäjä katsoi, että toimi oli tarpeen, koska pankit kieltäytyivät hyväksymästä huonommin toimeentulevia henkilöitä asiakkaikseen. Sen vuoksi nämä eivät voineet suorittaa normaaleja jokapäiväiseen elämään kuuluvia toimintojaan.

Onko komissio tietoinen tästä Belgian aloitteesta, ja katsooko komissio sen perusteella, että samankaltaista yhteiskunnallisesti tärkeää aloitetta voitaisiin soveltaa Euroopan tasolla, jotta kaikki unionin kansalaiset voisivat käyttää pankkien peruspalveluita ja modernia maksuliikennettä? Jos katsoo, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä? Jos ei katso, miksi komissio ei aio soveltaa kyseistä aloitetta?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(31. heinäkuuta 2003)

Komissio on tietoinen Belgian laista, jolla otetaan käyttöön peruspankkipalvelut kansallisella tasolla.

Vaikka pankkien peruspalveluiden saatavuus onkin merkityksellinen asia, komissio ei suunnittele tekevänsä ehdotusta säädökseksi, jolla rahoituspalveluiden alalle asetettaisiin samanlainen velvoite kaikkialla unionissa. Aihetta käsiteltiin komission järjestämässä seminaarissa helmikuussa 2001. Peruspankkipalvelui-den saatavuutta ei sisällytetty myöskään komission vihreään kirjaan yleishyödyllisistä palveluista, joka julkaistiin toukokuussa 2003 (1).

Saatavilla olevien tietojen mukaan jäsenvaltioiden taloudelliset ja sosiaaliset edellytykset ovat erilaiset, ja tästä johtuen myös pankkien peruspalveluiden saatavuutta koskevat käytännöt vaihtelevat. Tämä asia on toisin sanoen parasta jättää kansallisen lainsäädännön piiriin.

Koska alaa ei ole yhteisön säännöksillä yhdenmukaistettu, kukin jäsenvaltio voi vapaasti saattaa voimaan tai pitää voimassa Belgian lain kaltaisia lakeja, kunhan kansalliset toimenpiteet ovat EY:n perustamissopimuksen yleisten periaatteiden mukaisia ja täyttävät oikeasuhteisuuden ja syrjimättömyyden vaatimukset.

----

(1)  KOM(2003) 270 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/126)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2163/03

esittäjä(t): Joan Vallvé (ELDR) komissiolle

(30. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Euroopan unionin ja Irakin suhteet

Katalonian jalkapalloliitto oli suunnitellut järjestävänsä 25. kesäkuuta Barcelonassa kansainvälisen ystävyysottelun Katalonian ja Irakin maajoukkueiden välillä. Kyseisen ystävyysottelun tarkoituksena oli jalkapalloliiton puheenjohtajan ilmoituksen mukaan kerätä varoja sodan tuhoaman Irakin jälleenrakentamista varten.

Tiedotusvälineiden mukaan Espanjan ulkoasiainministeri ei ole myöntänyt viisumeita irakilaisille pelaajille, joiden oli määrä pelata mainittu ottelu Barcelonassa.

Minua kiinnostaisi tietää, aikooko komissio tiedustella Espanjan hallitukselta, mistä syystä se estää Katalonian ja Irakin välisen jalkapallon ystävyysottelun, joka olisi epäilemättä parantanut suhteita ja lisännyt ymmärtämystä yhteisön kansalaisten ja Irakin kansan välillä.

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(3. syyskuuta 2003)

Komissio on samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa kyseisen ystävyysottelun positiivisesta luonteesta ja tavoitteista.

Komissio haluaa kuitenkin muistuttaa, että päätös EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisten pääsystä Schengen-valtioiden (1) alueelle kuuluu kyseisen maan asianomaisten viranomaisten toimivaltaan ja perustuu Schengenin säännöstön asiaankuuluviin määräyksiin.

Voidakseen oleskella enintään kolme kuukautta Schengen-valtioiden alueella henkilön tulee täyttää Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 5 artiklan edellytykset (2). Tällöin hänellä tulee olla voimassa oleva matkustusasiakirja, ja hänen tulee esittää tarvittaessa asiakirjat, joilla osoitetaan suunnitellun oleskelun tarkoitus ja edellytykset. Samoin häntä ei ole määrätty maahantulokieltoon eikä hänen katsota voivan vaarantaa jonkin Schengen-valtion yleistä järjestystä, kansallista turvallisuutta tai kansainvälisiä suhteita. EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisten osalta, joiden on hankittava viisumi asetuksen (EY) N:o 539/2001 (3) nojalla, maahantuloedellytykset tarkistetaan ensisijaisesti viisumihakemuk-sen käsittelyn yhteydessä. Jos todetaan, että jokin maahantuloedellytyksistä ei täyty, evätään viisumi Schengen-valtioihin. Poikkeustapauksessa Schengen-valtio voi sen tarpeelliseksi katsoessaan poiketa kyseisestä periaatteesta humanitaarisista syistä taikka kansallisen edun tai kansainvälisten velvoitteiden vuoksi. Tällöin se voi myöntää viisumin, joka on voimassa ainoastaan sen alueella.

Komissiolla ei ole tietoa arvoisan parlamentin jäsenen ilmoittaman tapauksen olosuhteista tai syistä, jotka ovat johtaneet viisumin epäämiseen irakilaisilta urheilijoilta. Koska Espanjan viranomaisilla on Schengenin säännöstön perusteella toimivalta päättää kyseisistä viisumihakemuksista, komissio katsoo, ettei tapaus edellytä sen osalta jatkotoimenpiteitä.

----

(1)  Kaikki jäsenvaltiot lukuun ottamatta Irlantia, Yhdistynyttä kuningaskuntaa sekä Islantia ja Norjaa.

(2)EYVL L 239, 22.9.2000.

(3)  Neuvoston asetus (EY) N:o 539/2001, annettu 15 päivänä maaliskuuta 2001, luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, EYVL L 81, 21.3.2001. Irak kuuluu asetuksen liitteessä I olevaan luetteloon kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi.

----

----

(2004/C 65 E/127)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2171/03

esittäjä(t): Johanna Boogerd-Quaak (ELDR) neuvostolle

(30. kesäkuuta 2003)

Aihe:   Tuki maaseudun kehittämiseen

Ottaen huomioon Euroopan parlamentin 5. kesäkuuta 2003 antaman päätöslauselman ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun asetuksen (EY) N:o 1257/1999 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 2826/2000 kumoamisesta ja pitäen mielessä Euroopan parlamentin päätöslauselmansa 1 kohdassa antaman lausunnon, voiko neuvosto vastata seuraaviin kysymyksiin:

Vastaus

(17. marraskuuta 2003)

----

----

(2004/C 65 E/128)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2208/03

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle

(2. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Laidunkanaloiden tuotteiden merkintä

Voiko komissio kertoa, mitkä vähimmäisedellytykset kananmunien pitää täyttää, jotta ne voidaan merkitä laidunkanalassa tuotetuiksi muniksi?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(1. elokuuta 2003)

Tietyistä munien kaupan pitämisen vaatimuksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1907/90 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 15 päivänä toukokuuta 1991 annetussa komission asetuksessa (ETY) N:o 1274/91 (1) säädetään edellytyksistä, jotka kananmunien pitää täyttää, jotta ne voidaan merkitä ulkokanojen muniksi.

Asetuksen (EY) N:o 1274/91 liite III kuuluu seuraavasti:

----

(1)EYVL L 121, 16.5.1991.

----

----

(2004/C 65 E/129)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2213/03

esittäjä(t): Marco Pannella (NI) neuvostolle

(2. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Viime huhtikuussa epäoikeudenmukaisissa oikeudenkäynneissä tuomitun 75 kuubalaisen toisinajattelijan pitäminen kuubalaisissa vankiloissa epäinhimillisissä ja ihmisarvoa alentavissa oloissa (erityisesti Martha Beatriz Roque Cabellon tapaus)

Kun otetaan huomioon, että

voiko neuvosto ilmoittaa,

Vastaus

(17. marraskuuta 2003)

Neuvosto on tietoinen eräiden poliittisten vankien huolestuttavista oloista ja terveydentilasta Kuubassa, ja se on suorittanut useita virallisia yhteydenottoja vaatien kaikkien poliittisten vankien välitöntä vapauttamista ja sitä, etteivät vangit joutuisi tällä välin kärsimään tarpeettomasti ja että heitä ei kohdeltaisi epäinhimillisesti. Tämän linjan mukaisesti EU-troikan edustajat Havannassa ilmoittivat virallisessa yhteydenotossaan 26. maaliskuuta olevansa syvästi huolissaan siitä, että Kuuban viranomaiset ovat pidättäneet kymmeniä kuubalaisia toisinajattelijoita. Tämän jälkeen EU esitti 5. kesäkuuta Kuubaa koskevan julkilausuman, jossa esitettiin syvä huolestuneisuus opposition jäsenten ihmisoikeuksiin kohdistuvista rikkomuksista ja kehotettiin Kuuban viranomaisia vapauttamaan välittömästi kaikki poliittiset vangit. Lisäksi EU vaati, ettei vankeja kohdella epäinhimillisesti ja että Punaiselle ristille taataan pääsy vankien luokse. EU:n puheenjohtajavaltio otti 1. elokuuta Roomassa virallisesti yhteyttä Kuuban suurlähettilääseen ilmoittaen olevansa huolestunut Marta Beatriz Roquen ja Oscar Espinosa Chepen terveyden tilasta sekä vaati, että näille vangeille annetaan mahdollisuus asianmukaiseen terveydenhoitoon. EU:n edustustojen päälliköt seuraavat edelleen tilannetta.

Täydellisemmän kuvan saamiseksi neuvoston ponnisteluista Kuuban toisinajattelijoiden hyväksi neuvosto kehottaa tutustumaan eri parlamentin kysymyksiin äskettäin annettuihin vastauksiin (kysymykset H-243/03, H-313/03, H-396/03). Lisäksi neuvosto muistuttaa arvoisaa parlamentin jäsentä päätelmistä, jotka se antoi 21. heinäkuuta EU:n Kuubaa koskevan yhteisen kannan viimeisimmästä arvioinnista.

----

----

(2004/C 65 E/130)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2214/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(2. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Eurooppalainen turvallisuushanke

Kulttuuriyhdistys ”Gruppo Atlante 2000” on monien vuosien ajan toteuttanut eurooppalaista turvallisuushanketta, joka perustuu Equal-ohjelman ja nyt myös uuden Agis-ohjelman suuntaviivoihin. Hankkeen keskeiset tehtävät ovat seuraavat: kerätä tietoja turvapaikanhakijoiden määrästä ja yksilöidä henkilöt, jotka todella kuuluvat tähän luokkaan, perustaa majoitus- ja tukitarpeita vastaavia vastaanottokeskuksia sekä tarjota EU:n kansalaisille korkea turvallisuuden taso ja vapauteen ja oikeuteen perustuva alue:

Rekisteröityjen turvapaikanhakijoiden määrän viime vuosien jatkuvan kasvun vuoksi Italiassa on otettava käyttöön yhtenäinen hallinnollinen strategia, jolla parannetaan turvapaikanhakijoiden vastaanottoa ja samalla torjutaan laitonta maahanmuuttoa. Samalla olisi estettävä turvapaikanhakijoita joutumasta järjestäytyneen rikollisuuden riveihin tai pimeään työhön.

Tämä kaikki huomioon ottaen voiko komissio ilmoittaa,

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(22. elokuuta 2003)

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisten tai kansalaisuudettomien henkilöiden terveyden kannalta riittävän elintason ja toimeentulon varmistamiseksi on saatavilla aineelliset vastaanotto-olosuhteet, kun he hakevat turvapaikkaa jäsenvaltioiden rajalla tai alueella sen jälkeen, kun 27. tammikuuta 2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/9/EY (1) turvapaikanhakijoiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vähimmäisvaatimuksista on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä. Kyseisen täytäntöönpanon on tapahduttava viimeistään 6. helmikuuta 2005.

Helmikuun 18. päivänä 2003 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 343/2003 (2) vahvistetaan ne perusteet ja menettelyt, joiden mukaisesti määritetään kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio. Kyseisellä säädöksellä estetään päällekkäiset turvapaikkamenettelyt ja voidaan samalla vähentää tarvetta uusiin vastaanottokeskuksiin. Asetuksen täytäntöönpanoa helpotetaan Eurodac-järjestelmällä, sellaisena kuin se on määritettynä Eurodac-järjestelmän perustamisesta sormenjälkien vertailua varten Dublinin yleissopimuksen tehokkaaksi soveltamiseksi 11. joulukuuta 2000 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2725/2000 (3). Sen nojalla jäsenvaltioiden on otettava viipymättä sormenjäljet kaikilta turvapaikanhakijoilta ja jäsenvaltion ulkorajan luvattomasta ylittämisestä tavatuilta ulkomaalaisilta, jotka ovat vähintään 14-vuotiaita.

Neuvosto vahvisti 28. helmikuuta 2002 toimintasuunnitelman laittoman maahanmuuton torjumiseksi (4). Kyseisten toimenpiteiden asianmukaisella täytäntöönpanolla jäsenvaltioissa voidaan vähentää laittomia maahanmuuttovirtoja ja siten pitkällä aikavälillä myös jäsenvaltioiden tarvetta perustaa uusia turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskuksia.

AGIS-ohjelma koskee ensisijaisesti poliisiyhteistyötä ja oikeudellista yhteistyötä rikosasioissa. Järjestäytyneen rikollisuuden ja erityisesti ihmiskaupan torjunnassa se tarjoaa kuitenkin mahdollisuuksia poliisitutkimusten ja hallinnollisten valvontatoimenpiteiden välisten hankkeiden koordinoinnin yhteisrahoitukseen. Sen puitteissa on myös mahdollista yhteisrahoittaa hankkeita laittoman maahanmuuton alalla toimivien järjestöjen, rikollisverkostojen ja rikollisten torjumiseksi jäsenvaltioissa ja naapurimaissa.

Europol on perustettu tukemaan jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisia vakavan kansainvälisen rikollisuuden ja erityisesti järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa. Europolin toimivalta ei koske turvapaikanhakijoita. Eurojust on oikeuslaitoksen edustajista koostuva elin. Sen pääasiallinen tehtävä on avustaa ja neuvoa kansallisia syyttäjäviranomaisia oikeudellisissa syytetoimissa, eikä sillä periaatteessa ole poliittisia tai hallinnollisia tehtäviä. Jos ”Gruppo Atlante 2000” -ryhmällä on erityistä asiantuntemusta oikeus- tai poliisiasioissa, se voisi ottaa suoraan yhteyttä Eurojustiin tai Europoliin mahdollisesta yhteistyöstä keskustelemista varten.

EQUALin toinen kierros käynnistetään vuonna 2004, ja siinä rahoitetaan jatkossakin kehittämiskumppa-nuuksia, joilla pyritään parantamaan turvapaikanhakijoiden yhteiskuntaan sopeutumista ja ammattiin pääsyä. Vaikka komissio onkin vastuussa aloitteen kokonaiskehyksestä, kunkin jäsenvaltion hallintoviranomaiset ovat vastuussa ensisijaisten tavoitteidensa asettamisesta valitsemalla niihin parhaiten soveltuvat kehittämiskumppanuudet. Kansalliset yhteystiedot ovat saatavilla EQUALin verkkosivustolla osoitteessa http://europa.eu.int/comm/equal.

----

(1)EUVL L 31, 6.2.2003.

(2)EUVL L 50, 25.2.2003.

(3)EYVL L 316, 15.12.2000.

(4)EYVL C 142, 14.6.2002.

----

----

(2004/C 65 E/131)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2220/03

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(2. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Komission lehdistötiedotteissa käytetyt kielet — Midday Express

Torstaina, 19. kesäkuuta 2003 komissio jakoi lehdistötiedotteen (IP/03/866) tutkimuksesta, jota se tekee Pokemon-korttien ja -tarrojen jakelutavoista. Lehdistötiedote jaettiin heti Euroopan unionin kaikilla virallisilla kielillä.

Myöntääkö komissio, että lehdistötiedotteiden jakaminen välittömästi kaikilla Euroopan unionin virallisilla kielillä on pikemminkin poikkeuksellista eikä varmastikaan ylitä kymmentä prosenttia koko määrästä?

Voiko komissio kertoa, millaisin perustein se on käännättänyt tämän nimenomaisen lehdistötiedotteen Euroopan unionin virallisille kielille ja millaisin perustein se jättää kääntämättä muut tiedotteet, joiden aiheena olivat esimerkiksi uusien BSE-testien hyväksyminen (19. kesäkuuta 2003), Thessalonikin huippukokous, jota kuitenkin nimitetään ”virstanpylvääksi” EU:n ja läntisen Balkanin suhteissa (18. kesäkuuta 2003), kaikille eurooppalaisille osoitettu kehotus osallistua keskusteluun Televisio ilman rajoja -direktiivin mukauttamisesta (18. kesäkuuta 2003), eurooppalainen ohjeisto syövän ehkäisemiseksi elintapoja muuttamalla (17. kesäkuuta 2003) ja se tapa, jolla karjaa parhaiten kuljetetaan pitkiä matkoja (17. kesäkuuta 2003)?

Onko komissio Pokemon-tarroja koskevan lehdistötiedotteen jakelussa kiinnittänyt huomionsa ennen kaikkea sen median kannalta mielenkiintoisiin näkökulmiin?

Pitääkö komissio Pokemon-tarrojen jakelua koskevaa tutkimusta yhteiskunnallisesti merkittävämpänä kuin esimerkiksi eurooppalaista tiedotusta syöpää ehkäisevistä elintavoista, ja jakaako se sen takia ensin mainittua tiedotetta kaikilla virallisilla kielillä?

Jos näin ei ole, niin kääntääkö komissio sitten tästä lähtien kaikille Euroopan unionin virallisille kielille kaikki lehdistötiedotteet, jotka ovat merkittäviä kaikille eurooppalaisille, niin että kaikki eurooppalaiset saavat tietää omalla kielellään Pokemon-tarrojen mahdollisen väärän hinnoittelun lisäksi myös muista vähintään yhtä tärkeistä eurooppalaisista ja yhteiskunnallisista teemoista? Jos näin ei ole, niin miksi ei?

Romano Prodin komission puolesta antama vastaus

(12. elokuuta 2003)

Komissio viittaa vastaukseen, jonka se antoi arvoisan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen E-1972/03 (1).

Komission tiedotuspalvelun lehdistötiedotteet ovat tietenkin julkisia kansalaisille, EU:n muille toimielimille, yrityksille, hallituksille ja yksityisille järjestöille. Lehdistötiedotteiden tarkoitus on kuitenkin nopeuttaa tiedonkulkua yleisölle pääasiassa tiedotusvälineiden kautta. Tiedotuspalvelun tarkoitus on siis jakaa tietoa toimittajille. Koska lehdistötiedotteilla pyritään antamaan tietoa eri kohderyhmille tiedotusvälineiden kautta, komission tiedotuspalvelu soveltaa käytäntöä joustavasti, jotta lehdistötiedotteet pystyttäisiin julkaisemaan nopeasti.

Komission päätöksiin liittyvät lehdistötiedotteet käännetään kaikille virallisille kielille. Jos jokin menettely on hyväksytty poikkeuksellisen nopeasti, lehdistötiedote voidaan julkaista vain englanniksi tai ranskaksi. Tällaisissa tapauksissa muunkieliset käännökset tehdään mahdollisimman nopeasti.

Muissa asioissa lehdistötiedotteet käännetään komission lehdistöhuoneen käyttämille kielille (englanniksi ja ranskaksi) ja kyseessä olevan maan kielelle.

Tämä käytäntö on Kansainvälisen lehdistöliiton hyväksymä.

Komissio haluaisi myös kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomion muihin kanaviin, joiden kautta se jakaa tietoa suurelle yleisölle (Internet-sivut, julkaisut jne.) ja jotka ovat saatavilla kaikilla virallisilla kielillä.

----

(1)EUVL C 51 E, 26.2.2004, s. 169.

----

----

(2004/C 65 E/132)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2222/03

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(2. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Terrorismivakuutusten yhdenmukaistaminen eurooppalaisella tasolla

New Yorkiin 11. syyskuuta 2001 tehtyjen iskujen jälkeen on käynyt selväksi, että terrorismilla voi olla ennalta arvaamattoman suuria seurauksia, ensisijaisesti uhreille ja heidän lähiympäristölleen. Kuitenkin myös taloudelliset vaikutukset ovat merkittävät. Vahingon joutuvat maksamaan suureksi osaksi vakuutusyhtiöt. Korvausvaatimukset voivat olla valtavia.

Alankomaalaiset vakuutusyhtiöt ovat päättäneet kantaa terrorismin aiheuttaman riskin yhdessä, koska seuraukset voivat olla niin tavattoman suuria. Sitä tarkoitusta varten on perustettu Nederlandse Herverzekeringsmaatschappij voor Terrorismeschaden (NHT). Siinä vakuutusyhtiöt kattavat yhdessä terrorismin seuraukset.

Vuodelle 2003 maksettava summa on Alankomaissa yhteensä korkeintaan miljardi euroa. Tämä summa on monikielisen sivuston www.terrorismeverzekerd.nl mukaan ”todellakin enimmäismäärä, joten sitä enempää ei makseta”. Tämän summan ovat koonneet vakuutusyhtiöt, jälleenvakuutusyhtiöt ja hallitus. Vakuutus- ja jälleenvakuutusyhtiöt antavat siihen vuonna 2003 yhteensä 700 miljoonaa euroa. Alankomaiden hallitus antaa loput 300 miljoonaa euroa. Www.terrorismeverzekerd.nl kertoo, että tämä viimeksi mainittu ”perustuu julkisen hallinnon vakuutusyhtiöille antamaan jälleenvakuutukseen vakuutusmaksun maksamista vastaan.”

Belgian vakuutusala tuntee tämän aloitteen mutta on sitä mieltä, että ”eurooppalainen järjestelmä terrorismin aiheuttamia vahinkoja varten olisi paras vaihtoehto. Sillä tavalla vältetään jäsenvaltioiden välinen huutokauppa. Toisaalta olisi ikävää, jos Belgia jäisi yksinään muista jälkeen.” (De Morgen, 23. kesäkuuta 2003).

Onko komissio tietoinen Alankomaiden terrorismivakuutuksesta? Onko Alankomaiden hallituksen maksama summa sopusoinnussa eurooppalaisen lainsäädännön kanssa rehellisen kilpailun osalta?

Jos se on sopusoinnussa:

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(19. syyskuuta 2003)

Vastauksena 11. syyskuuta 2001 tapahtumiin Euroopassa on perustettu useita vakuutusyhtiöiden yhteenliittymiä, jotka keskittyvät oman valtion alueella olevien riskien vakuuttamiseen. Tässä voi olla kyse kilpailulain rikkomisesta. Jos valtio tukee näitä yhteenliittymiä, myös valtiontukilainsäädännön rikkominen voi tulla kyseeseen.

Komission tiedossa ei ole, että Alankomaissa muodostetuista vakuutusyhtiöiden yhteenliittymistä olisi ilmoitettu maan kilpailuviranomaisille. Sen sijaan komissio on saanut ilmoituksen Saksassa perustetusta yhteenliittymästä (Extremus) ja Itävallassa perustetusta yhteenliittymästä, joita se tutkii parhaillaan.

Komissio toimii läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa varmistaakseen, että näiden yhteenliittymien arvioinnissa ja kohtelussa noudatetaan yhdenmukaista linjaa.

Komissio on myös yhteydessä jäsenvaltioiden vakuutusviranomaisiin arvioidakseen esimerkiksi markkinatilannetta ja tarvetta käynnistää unionin tasolla terrorismin riskien vakuuttamista koskeva aloite. Suurin osa jäsenvaltioista ei ole toistaiseksi pitänyt sitä tarpeellisena. Komissio seuraa kuitenkin tarkasti kehitystä tällä alalla.

Mitään ylärajaa ei ole asetettu sille, minkälaisella summalla jäsenvaltioiden hallitukset voivat osallistua tällaiseen yhteenliittymään. Yleensä valtion tukemat yhteenliittymät kattavat vain kyseisen valtion alueella olevat riskit. Siksi nämä yhteenliittymät eivät kilpaile keskenään.

Jos valtio tukee tällaista yhteenliittymää, on tutkittava, onko kyse yhteisön lainsäädännön vastaisesta valtiontuesta. Komissio on tutkinut valtiontukisääntöjen valossa useita terrorismin riskien kattamiseksi 11. syyskuuta 2001 jälkeen luotuja vakuutusjärjestelmiä, joita lähes kaikki jäsenvaltiot ovat laatineet erityisesti ilmailun alalla. Järjestelmiä arvioidessaan komissio on kiinnittänyt huomiota erityisesti mahdolliseen markkinoiden puutteelliseen toimintaan. Komissio on antanut kaksi tiedonantoa (1) terrori-iskujen seurauksista ja tehnyt ehdotuksen asetukseksi (2), jolla säädetään vähimmäisvakuutusvaatimuksista. Ehdotusta ei ole vielä hyväksytty.

Ilmailuteollisuutta lukuun ottamatta komissio ei ole toistaiseksi vastaanottanut yhtään valtiontukea koskevaa ilmoitusta parlamentin jäsenen esittämän esimerkin kaltaisesta järjestelmästä.

----

(1)  KOM(2001) 574 lopullinen. KOM(2002) 320 lopullinen.

(2)  KOM(2003) 454 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/133)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2232/03

esittäjä(t): Sebastiano Musumeci (UEN) neuvostolle

(3. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Euro—Välimeri-pankki ja Sisilia

Komissio ja neuvosto ovat Laekenin Eurooppa-neuvoston joulukuussa 2001 esittämän pyynnön perusteella arvioineet mahdollisuuksia perustaa Euro—Välimeri-pankki. Barcelonan Eurooppa-neuvosto hyväksyi 15.—16. maaliskuuta 2002 EIP:n yhteyteen perustettavan tehostetun Euro—Välimeri-investointivälineen, jota täydennetään Euro—Välimeri-kumppanuusjärjestelyllä sekä alueelle avattavalla EIP:n edustustolla.

Haluaisin kuulla neuvostolta:

Vastaus

(17. marraskuuta 2003)

Kuten parlamentin jäsenen kysymyksessä todetaan, Barcelonan Eurooppa-neuvosto hyväksyi 15.—16. maaliskuuta 2002 päätelmiensä 52 kohdassa Ecofin-neuvoston päätöksen Euroopan investointipankin (EIP) yhteyteen perustettavasta tehostetusta Euro—Välimeri-investointivälineestä. Euroopan investointipankki perusti investointivälineen neuvoston päätöksen mukaisesti Euro—Välimeri-investointi- ja kumppanuusvälineeksi (EMIFP).

Ottaen huomioon kaikki parlamentin jäsenen kysymyksessään mainitsemat seikat EMIFP perustettiin rahoitusvälineellä, jota täydentää Euro—Välimeri-kumppanuusjärjestely ja jolla jatketaan yhteistyötä alueella poliittisen vuoropuhelun ja koordinoinnin komitean avulla. Kyseistä yhteistyötä tehostetaan edelleen perustamalla EIP:n edustusto Euro—Välimeri-alueelle.

Mainittu aluetoimisto avattiin Kairossa heinäkuussa 2003.

Tähän liittyen Eurooppa-neuvoston päätelmien 52 kohdassa todettiin myös, että ”välineen tehokkuuden arvioinnin perusteella ja EU:n Barcelonan prosessin kumppanien kanssa käytävien keskustelujen tulokset huomioon ottaen harkitaan päätöstä EIP:n enemmistöomistuksessa olevan tytäryhtiön perustamisesta EU:n Välimeren kumppanuusmaita varten. Kyseinen päätös tehdään vuoden kuluttua välineen käyttöönotosta.” Koska EMIFP otettiin käyttöön lokakuussa 2002, sen ensimmäistä toimintavuotta koskevan arvion odotetaan valmistuvan tämän vuoden syksyllä, jolloin tämän arvioinnin perusteella tehdään myös päätös tytäryhtiön perustamisesta.

Neuvoston odotetaan keskustelevan arvioinnista sekä neuvottelujen tuloksista Barcelonan prosessin kumppanien kanssa marraskuussa, jolloin se voi harkita kysymystä EIP:n enemmistöomistuksessa olevan tytäryhtiön perustamisesta.

----

----

(2004/C 65 E/134)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2261/03

esittäjä(t): Margrietus van den Berg (PSE) komissiolle

(8. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Tutkimus jalkapallojärjestöjen valtiontuesta

Alankomaiden hallitus on tehnyt tutkimuksen 33 kunnan ja kaupallisten jalkapallojärjestöjen taloussuhteiden luonteesta ja niihin liittyvistä seikoista komission Alankomaiden hallitukselle 11. heinäkuuta 2002 lähettämän kirjeen (kilpailun pääosasto H3/NTI/amv D(2002) 0422) perusteella. Alankomaiden hallitus on ryhtynyt tutkimustulosten pohjalta toimiin viranomaisten ja kaupallisten jalkapallojärjestöjen välisten epäselvyyksien hälventämiseksi, ja se ottaa etenkin huomioon niiden yhteiskunnallisen tehtävän. Toimiin ryhdytään Alankomaiden hallituksen, alueiden, kuntien, Alankomaiden kuninkaallisen jalkapallojärjestön ja komission välisellä yhteistyöllä.

Nämä epäselvyydet eivät liity ainoastaan Alankomaiden tapaukseen. Samankaltainen koko Eurooppaa koskeva tilannekatsaus olisi erityisen tervetullut.

Onko komissio esittänyt valtiontukia koskevan huolenaiheensa useammallekin jäsenvaltiolle? Jos on, niin mille?

Miten komissio suhtautuisi koko Euroopan laajuiseen kaupallisten jalkapallojärjestöjen valtiontukia koskevaan tutkimukseen? Onko komissio valmis teettämään tällaisen tutkimuksen?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(13. elokuuta 2003)

Komissio tutkii parhaillaan useita mahdollisia valtiontukitoimia. Tähän mennessä on Italian hallitukselle esitetty kysymyksiä asetuksesta, joka sallii ammattilaisurheiluseuroille ilmeistä hyötyä tuottavan tavan soveltaa kirjanpitosääntöjä. Vastauksia näihin kysymyksiin arvioidaan parhaillaan. Samaan aikaan on kantelun perusteella käsiteltävänä myös erään kiinteistön myynti jalkapalloseura AZ:lle Alankomaissa. Tähän tapaukseen liittyen komissio aloitti 23. heinäkuuta 2003 muodollisen tutkintamenettelyn. Lisäksi komissio palauttaa mieleen, että se tutki vuonna 2001 Ranskan hallituksen ilmoitusta julkisista tuista ammattilaisurheiluseuroille ja päätti olla vastustamatta kyseisiä toimenpiteitä, koska niiden tarkoituksena oli edistää koulutusta, ja siten ne kuuluivat koulutussuunnittelun tai vastaavan piiriin eivätkä olleet EY:n perustamissopimuksen mukaisia valtiontukia.

Komissio toteaa, että sen tulisi soveltaa menettelytapojansa tilanteen mukaan. Siksi komissio ei tässä vaiheessa suunnittele Euroopan laajuisen jalkapalloseurojen valtiontukia koskevan tutkimuksen käynnistämistä.

----

----

(2004/C 65 E/135)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2270/03

esittäjä(t): Adriana Poli Bortone (UEN) komissiolle

(7. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Euro—Välimeri-pankin sijoittaminen Bariin

Etelä-Italia on tällä hetkellä lukuisien kehityshankkeiden suunnittelun keskipisteessä, ja sillä on tarjota runsaasti pätevää työvoimaa.

Etelä-Italian julkisessa hallinnossa on kiistatta tapahtunut kehitystä, ja se kykenee vastaamaan byrokratian vähentämiseen ja menettelyjen nopeuttamiseen liittyviin vaatimuksiin.

Varsinkin Apulian alue on osoittanut todellisen kapasiteettinsa Euroopan unionin ohjelmien suunnittelussa.

Voiko komissio ilmoittaa, aikooko se tukea Barin ehdokkuutta Euro—Välimeri-pankin sijoituspaikaksi ottaen huomioon Apulian maantieteellisesti ja poliittisesti strategisen sijainnin Välimeren alueella?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(30. heinäkuuta 2003)

Talous- ja rahoitusasioiden neuvosto (Ecofin) ja Eurooppa-neuvosto päättivät 14.—15. maaliskuuta 2002 luoda investointivälineen, jonka tarkoituksena on tehostaa Euroopan investointipankin (EIP) toimintaa Välimeren alueen kumppanimaissa ja erityisesti yksityisellä sektorilla. Ne päättivät myös, että vuoden kuluttua välineen luomisesta tutkitaan, olisiko sen yhteyteen syytä perustaa EIP:n enemmistöomistuksessa oleva tytärpankki.

Mainittu investointiväline luotiin syksyllä 2002, ja päätös EIP:n pääosin omistaman tytärpankin perustamisesta tehtäneen syksyllä 2003. Päätöksen tekee neuvosto yhteistyössä komission ja EIP:n kanssa ja neuvoteltuaan ensin Välimeren alueen kumppanimaiden kanssa.

Komissio ymmärtää, että arvoisa parlamentin jäsen on kiinnostunut tästä asiasta ja tällaisen pankin sijoittamisesta Bariin. Pankin sijoituspaikkaa on tässä vaiheessa kuitenkin vielä liian aikaista pohtia. Jos syksyllä 2003 tehdään päätös tytärpankin perustamista, tullaan sen sijaintia harkitsemaan tarkoin ja tuolloin otetaan huomioon kunkin mahdollisen sijoituspaikan tarjoamat edut.

----

----

(2004/C 65 E/136)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2272/03

esittäjä(t): Pedro Marset Campos (GUE/NGL) neuvostolle

(7. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Sintel-yrityksen työntekijöiden tilanne (Espanja)

Sintel-yritys julistettiin konkurssiin lähes kolme vuotta sitten sen jälkeen, kun hallituksen ehdotus ja ehdot oli hyväksytty (sopimus 3. elokuuta 2001). Tavoitteena oli toimia niin, että Sintelin kriisi ratkaistaan koordinaatiossa kaikkien osapuolten kanssa. Yrityksen työntekijät ovat kuitenkin vielä yhtä puolustuskyvyttömiä kuin konfliktin alkaessakin.

Tähän mennessä mikään taho — pesänselvittäjät, hallinto tai Teléfónica — ei ole kutsunut työntekijöiden oikeudellisia avustajia yhteenkään kokoukseen, vaikka työntekijät ovat osallisina konkurssimenettelyssä ja pääasiallisia velkojia. Jos työntekijöitä ei kutsuta kokouksiin, sopimuksen soveltaminen on vaikeaa.

Konkurssin julistamisesta (28. toukokuuta 2001) on kulunut vuosia, eikä konkurssivelkojien kokousta ole kutsuttu kokoon uskottujen miesten nimittämiseksi, minkä vuoksi velkojina olevien työntekijöiden oikeuksien täytäntöönpano on mahdotonta. Sopimusta on rikottu useasti, ja näin ollen työntekijöiden oikeuksia rikotaan.

Vastaus

(17. marraskuuta 2003)

Neuvosto on tietoinen siitä, että konkurssiin menneen Sintel-televiestintäyhtiön apupaketin täytäntöönpano on erityisen arkaluontoinen kysymys Espanjassa.

Viime vuosina hyväksytty yhteisön lainsäädäntö osoittaa, että työntekijöille ja heidän edustajilleen tiedottaminen sekä heidän kuulemisensa on neuvostolle tärkeää.

Työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevia säännöksiä on eurooppalaisen yritysneuvoston perustamisesta tai työntekijöiden tiedottamis- ja kuulemismenettelyn käyttöönottamisesta yhteisön-laajuisissa yrityksissä tai yritysryhmissä 22 päivänä syyskuuta 1994 annetussa neuvoston direktiivissä 94/45/EY (1), työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä heinäkuuta 1998 annetussa neuvoston direktiivissä 98/59/EY (2) sekä työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 12 päivänä maaliskuuta 2001 annetussa neuvoston direktiivissä 2001/23/EY (3). Tässä yhteydessä keskeinen säädös on myös työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevista yleisistä puitteista Euroopan yhteisössä 11. maaliskuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/14/EY (4), joka jäsenvaltioiden on pantava täytäntöön viimeistään 23. maaliskuuta 2005.

On kuitenkin komission vastuulla seurata, että jäsenvaltiot soveltavat asianomaisia direktiivejä, ja ryhtyä tarvittaessa toimenpiteisiin. Neuvosto ei näin ollen voi kommentoida tätä nimenomaista tapausta.

----

(1)EYVL L 254, 30.9.1994, s. 64.

(2)EYVL L 225, 12.8.1998, s. 16.

(3)EYVL L 82, 22.3.2001, s. 16.

(4)EYVL L 80, 23.3.2002, s. 29.

----

----

(2004/C 65 E/137)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2278/03

esittäjä(t): Roger Helmer (PPE-DE) komissiolle

(9. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Jäsenvaltion kansalaisuus

Muistaako komissio Kristuksen sanat siitä, että ”ei kukaan voi palvella kahta herraa; sillä hän on joko tätä vihaava ja toista rakastava”, tai päinvastoin?

Millä oikeudella EU:n toimielimet kuvittelevat, että ne voivat sujauttaa salaa uuden ”kansalaisuuden” EU:n jäsenvaltioiden kansalaisille, jotka suurelta osaltaan eivät halua, joilta ei ole kysytty tai jotka eivät ole antaneet suostumustaan tällaiseen lisäkansalaisuuteen?

Mitä mekanismeja jäsenvaltioiden kansalaisilla on käytettävänä tämän niin sanotun ”kansalaisuuden” torjumiseen ja siitä kieltäytymiseen ja vahvistaakseen, että heidän kansalaisuutensa, identiteettinsä ja lojaalisuutensa kuuluu kokonaan ja jakamatta heidän omalle maalleen?

Romano Prodin komission puolesta antama vastaus

(18. syyskuuta 2003)

Jäsenvaltioiden hallitusten edustajien konferenssin laatimassa ja kaikkien jäsenvaltioiden perustuslaillisten sääntöjensä mukaan ratifioimassa Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa (Maastrichtin sopimus) lisätään Euroopan yhteisön perustamissopimukseen seuraava määräys:

Amsterdamin sopimuksessa — joka tehtiin ja ratifioitiin saman menettelyn mukaisesti — määräyksen ensimmäiseen kohtaan lisätään seuraava lause:

Tämä määräys on siirretty lähes sellaisenaan Eurooppa-valmistelukunnan, joka koostuu suurelta osin kansallisten parlamenttien ja hallitusten edustajista, laatimaan Euroopan perustuslakia koskevaan sopimusehdotukseen ja tarkemmin sanottuna sen 8 artiklan 1 kohtaan.

----

----

(2004/C 65 E/138)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2279/03

esittäjä(t): Koenraad Dillen (NI) neuvostolle

(9. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Kahden toimittajan tuomitseminen Laosissa

Tiedotusvälineet ovat tänään 30. kesäkuuta 2003 tyrmistyneinä saaneet tietää, että belgialainen riippumaton toimittaja Thierry Falise sekä hänen ranskalainen valokuvaajansa ja heidän amerikkalainen tulkkinsa on pidätetty Laosissa 4. kesäkuuta 2003 ja tuomittu näennäisen oikeudenkäynnin, jossa ei taattu minkäänlaisten oikeusperiaatteiden noudattamista, jälkeen viideksitoista vuodeksi vankeuteen ”laittomasta aseiden hallussapidosta” ja ”viranomaisten viranhoidon estämisestä”.

Thierry Falise teki reportaasia Hmong-vähemmistöstä, joka vastustaa Laosin totalitaarista kommunistihallitusta.

Onko neuvosto tuominnut nämä pidätykset ja tuomion?

Onko neuvosto ryhtynyt diplomaattiteitse Vientianen viranomaisiin kohdistuviin toimiin? Millaisin tuloksin? Millaisia painostuskeinoja neuvostolla on käytettävissään saadakseen tuomion kumotuksi mahdollisimman pikaisesti?

Eikö neuvoston mielestä olisi toivottavaa painostaa Vientianen viranomaisia Pekingin viranomaisten avulla, ottaen huomioon että Laos tukeutuu vahvasti Kiinaan?

Vastaus

(17. marraskuuta 2003)

----

----

(2004/C 65 E/139)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2282/03

esittäjä(t): Elspeth Attwooll (ELDR) komissiolle

(9. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Kalastusmahdollisuudet

Voiko komissio antaa tietoja siitä, millä tasolla brittiläiset kalastajat käyttävät kalastusmahdollisuuksia Ison-Britannian rannikon edustalla 200 mailin rajan sisäpuolella ja sen ulkopuolella?

Voiko komissio antaa myös tietoja siitä, millä tasolla muiden EU:n jäsenvaltioiden kalastajat käyttävät kalastusmahdollisuuksia Ison-Britannian rannikon edustalla 200 mailin rajan sisäpuolella, sekä siitä millä tasolla kolmansien maiden kalastajat käyttävät niitä mainitun alueen ulkopuolella?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(12. elokuuta 2003)

Komissio ei kykene antamaan pyydettyjä tietoja.

Neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2847/93 (1) (ns. valvonta-asetus) säädetään jokaisen jäsenvaltion velvollisuudesta ilmoittaa komissiolle edellisen kuukauden aikana kunkin aluksista puretun kalakannan tai kalakantaryhmän määrät, jos niitä koskee TAC (suurin sallittu saalis) tai kiintiö. Muiden yhteisön vesillä, kolmansien maiden vesillä tai avomerellä pyydettyjen kalakantojen (siis niiden, joita TAC tai kiintiö ei koske) osalta jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kunkin aluksista puretun kalakannan määrät neljännesvuosittain. Näin komissio voi seurata, miten jäsenvaltiot käyttävät kalastusmahdollisuuksia.

Jäsenvaltioilta saatavissa purkuilmoituksissa ei erotella saaliita, jotka on pyydetty enintään 200 merimailin päässä jonkin jäsenvaltion rannikolta ja saaliita, jotka on pyydetty sitä ulompana, koska ilmoitukset tehdään TAC- ja kiintiöasetuksessa vahvistettujen alueiden mukaan.

Kyseisessä asetuksessa määritellyt kalastus- tai pyyntialueet vastaavat yleensä kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) alueita tai osa-alueita taikka Yhdistyneiden Kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) tilastollisia tarkoituksia varten määrittelemiä kalastusalueita. Niitä ei ole määritelty 200 merimailin rajan perusteella.

----

(1)  Yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annettu neuvoston asetus (ETY) No 2847/93, EYVL L 261, 20.10.1993.

----

----

(2004/C 65 E/140)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2283/03

esittäjä(t): Elspeth Attwooll (ELDR) komissiolle

(9. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Turskanviljelylaitosten kehittäminen

Onko komissio harkinnut mahdollisia hyötyjä, joita saadaan siitä, että villien turskien mädistä haudottuja turskia kasvatettaisiin altaissa, minkä jälkeen ne laskettaisiin mereen? Mitä suunnitelmia komissiolla mainitun käytännön soveltuvuuden ja sen myönteisten ja kielteisten vaikutusten tutkimiseksi?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(1. elokuuta 2003)

Turskan kasvattamiseen altaissa myöhemmin mereen laskettavaksi voi olla useita perusteita: kalojen istuttaminen eli niiden päästäminen alueille, joissa turskaa ei esiinny luonnonvaraisesti tai esiintyy hyvin vähän, olemassa olevien turskakantojen vahvistaminen sekä kannan elvyttäminen eli ehtyneiden kantojen auttaminen uusiutumaan.

Perinteisesti pääpaino on ollut kantojen vahvistamisessa, jota on yritetty lähinnä Norjassa. Etelä-Norjassa lähellä Arendalia sijaitsevalta meribiologian laitokselta on jo sadan vuoden ajan laskettu mereen kasvatettuja turskia. Kokemukset koottiin yhteen vuonna 1993 järjestetyssä kansainvälisessä symposiumissa, jonka päätteeksi todettiin, ettei toiminnan mahdollisia hyötyjä ole mahdollista mitata. Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) vuonna 1994 järjestämässä ja komission osittain rahoittamassa work-shopissa (Workshop to evaluate the potential of stock enhancement as an approach to fisheries management) tultiin siihen tulokseen, että yleisesti ottaen turskakantojen vahvistaminen ei ole omiaan onnistumaan. Workshopissa arvioitiin myös Kanadan tekemää ehdotusta kasvattaa turskaa Newfoundlandin ehtyneiden kantojen uusiutumiseksi, mutta myös tältä osin päätelmät olivat negatiivisia.

Ei ole täysin selvillä, miksi turskakantojen vahvistamisessa ei ole onnistuttu, mutta ilmiön taustalta saattaa löytyä useita tekijöitä: kasvatettujen turskien vaikeudet sopeutua luonnonoloihin, kilpailu luonnonvaraisten kantojen kanssa, ekosysteemin kapasiteettirajoitukset jne. On myös huomattava, että vaikka turskakantojen vahvistaminen onnistuisikin, saavutettuja tuloksia olisi käytännössä mahdoton erottaa kannoissa luonnollisesti esiintyvistä vaihteluista. Turskan kasvattaminen on lisäksi kallista, ja kantojen vahvistamiseen tähtäävän ohjelman kustannus—hyöty-suhde on kyseenalainen siinäkin tapauksessa, että ohjelmassa onnistuttaisiin.

Edellä esitettyjen kantojen vahvistamisesta käytettävissä olevien tietojen perusteella komissio ei pidä tämän alan tutkimuksen edistämistä ensisijaisena.

----

----

(2004/C 65 E/141)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2288/03

esittäjä(t): Ozan Ceyhun (PSE) komissiolle

(11. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Kolmansien maiden kansalaisten kohtelu EU:n jäsenvaltioiden vankiloissa

Hürriyet-nimisessä turkkilaisessa sanomalehdessä ilmestyneessä artikkelissa kiinnitettiin huomiota EU:n vankiloissa olevien kolmansien maiden kansalaisten oikeuksien rajoituksiin.

Kyse on vierailuoikeudesta, valitusoikeudesta sekä oikeudesta päästä vapaalle vankilasta.

Missä määrin komissio tietää tästä asiaintilasta? Mitä aloja nämä rajoitukset koskevat? Mikä on niiden oikeusperusta? Aiotaanko näihin rajoituksiin puuttua lähennettäessä sisäpolitiikkoja toisiinsa, vai säilyvätkö ne edelleen erilaisina jäsenvaltiosta toiseen?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(18. syyskuuta 2003)

Komissiolla ei ole hallussaan lehtiartikkelia, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa. Näin ollen komissio ei siis voi yksityiskohtaisesti vastata kysymyksiin, jotka perustuvat artikkelissa esitettyihin tietoihin. Seuraamusten täytäntöönpanoa koskevia kysymyksiä (ehdollista vapauttamista koskevat kysymykset mukaan luettuina) käsitellään vihreässä kirjassa rikosoikeudellisten seuraamusten lähentämisestä, tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta Euroopan unionissa. Komission on tarkoitus julkaista vihreä kirja lokakuussa 2003. Nykyisin alaa koskevaan Euroopan unionin lainsäädäntöön ei sisälly vankien valitusoikeutta koskevia erityissääntöjä. Valitusoikeudesta määrätään muun muassa Euroopan neuvoston johdolla tehdyssä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevassa eurooppalaisessa yleissopimuksessa (6 artikla) sekä jäsenvaltioiden kansallisissa lainsäädännöissä.

----

----

(2004/C 65 E/142)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2295/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(11. heinäkuuta 2003)

Aihe:   EU:n rahoittamat hankkeet

Voiko komissio luetella ne hankkeet, joihin on myönnetty EU:n varoja (mukaan lukien Euroopan investointipankin lainat) ja jotka on maksettu EU:n varoista viime varainhoitovuonna seuraavissa kreivikunnissa: Hampshire, Kent, Surrey, W Sussex, E Sussex, Isle of Wight, Oxfordshire, Berkshire ja Buckinghamshire?

Romano Prodin komission puolesta antama täydentävä vastaus

(11. marraskuuta 2003)

Vastauksensa pituuden vuoksi komissio lähettää sen suoraan kunnianarvoisalle jäsenelle ja parlamentin sihteeristölle.

----

----

(2004/C 65 E/143)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2298/03

esittäjä(t): Esko Seppänen (GUE/NGL) komissiolle

(11. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Päästöoikeudet yritysten taseissa

Euroopan parlamentin käsitellessä päästökauppadirektiiviä (mietintö A5-0207/2003) täysistunnossaan 1. heinäkuuta komissaari Margot Wallström ei vastannut tarkasti kysymykseen, miten yritysten käyttöön hallinnollisesti jaetut päästöoikeudet kirjataan yrityksen kirjanpitoon ja sitä kautta taseisiin, joiden perusteella saattaa määräytyä yrityksen pörssikurssi. Mitä keinoja komissiolla on taata, että päästöoikeuksia käsitellään kaikissa jäsenvaltioissa ja kaikissa yrityksissä samalla tavalla ja millaisia määräyksiä komissio aikoo antaa asiasta?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(10. syyskuuta 2003)

Komissio on tietoinen siitä, että yhdenmukaistetuilla tilinpäätösstandardeilla on suuri merkitys yhteisön pääomamarkkinoiden ja sisämarkkinoiden tehokkaalle toiminnalle. Tilinpäätöskysymyksiä säädellään yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla 25. kesäkuuta 1978 annetulla neljännellä neuvoston direktiivillä 78/660/ETY (1) sekä konsolidoiduista tilinpäätöksistä perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla 13. kesäkuuta 1983 annetulla seitsemännellä neuvoston direktiivillä 83/349/ETY (2). Näihin direktiiveihin ei sisälly mitään päästöoikeuksia koskevia erityisiä säännöksiä, mutta kysymystä käsitellään ympäristöasioiden kirjaamisesta, laskennasta ja julkistamisesta yritysten tilinpäätöksissä ja toimintakertomuksissa 30. toukokuuta 2001 annetussa komission suosituksessa (3). Tässä suosituksessa komissio kehottaa jäsenvaltioita varmistamaan, että edellä mainittujen kahden direktiivin soveltamisalaan kuuluvat yritykset soveltavat suosituksen säännöksiä, jotka kattavat myös päästöoikeudet.

Lisäksi kansainvälisten tilinpäätösstandardien soveltamisesta 19. heinäkuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1606/2002 (4) mukaan yhtiöiden, joiden arvopapereita on otettu kaupankäynnin kohteeksi jonkin jäsenvaltion säännellyillä markkinoilla, on vuodesta 2005 alkaen laadittava konsolidoidut tilinpäätöksensä komission hyväksymien kansainvälisten tilinpäätösstandardien mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat lisäksi sallia tai vaatia, että myös muut yhtiöt laativat tilinpäätöksensä ja/tai konsolidoidut tilinpäätöksensä tällaisten tilinpäätösstandardien mukaisesti. Tätä helpotettiin edelleen 6. toukokuuta 2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä, jolla tilinpäätöksiä koskevat säännöt nykyaikaistetaan ja saatetaan ajan tasalle (5).

Komissio hyväksyy kansainväliset tilinpäätösstandardit asetuksen (EY) N:o 1606/2002 mukaisella komiteamenettelyllä. Asetuksen mukaan komissio voi hyväksyä IAS-standardeja (International Accounting Standards), IFRS-standardeja (International Financial Reporting Standards) ja niitä koskevia tulkintoja (SIC-IFRIC-tulkinnat) sillä edellytyksellä, että niitä soveltamalla saadaan oikea ja riittävä kuva yrityksen taloudellisesta asemasta ja tuloksesta ja se on Euroopan yleisen edun mukaista ja tilinpäätökseltä edellytettävien tietojen laatua koskevien perusvaatimusten mukaisesti käyttäjän kannalta hyödyllistä (asetuksen 3 artikla).

IASB:n (International Accounting Standards Board) IFRIC-komitea (International Financial Reporting Interpretations Committee) antoi toukokuussa 2003 ensimmäisen voimassa olevia standardeja koskevan tulkintaluonnoksensa (D1), jossa käsitellään päästöoikeuksien käsittelyä tilinpäätöksissä.

Kun IASB antaa tämän päästöoikeuksia koskevan tulkinnan, komissio harkitsee sen hyväksymistä yhteisön tasolla.

----

(1)EYVL L 222, 14.8.1978, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 13. toukokuuta 2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/38/EY, EUVL L 120, 15.5.2003.

(2)EYVL L 193, 18.7.1983, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2003/38/EY.

(3)EYVL L 156, 13.6.2001.

(4)EYVL L 243, 11.9.2002.

(5)  http://register.consilium.eu.int/pdf/en/03/st03/st03611en03.pdf.

----

----

(2004/C 65 E/144)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2311/03

esittäjä(t): Luciana Sbarbati (ELDR) neuvostolle

(8. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Tiedotusvälineiden vapaus ja monimuotoisuus ja Euroopan unionin toimenpiteet tällä alueella

Neuvosto katsoo, että sen jälkeen kun Euroopan unionin lainsäädäntöä on tarkistettu, että tiedotusvälineiden vapaus ja monimuotoisuus sisällytetään Euroopan unionin arvoihin (EY:n perustamissopimuksen 2 artikla) ja tavoitteisiin (edellä mainitun sopimuksen 3 artikla) samalla kun keskustellaan ehdoista ja välineistä, joita tarvitaan tämän kaiken varmistamiseen sekä Euroopan unionin eksklusiivisten tai jäsenvaltioiden vaatimuksiin tai etuihin tällä alueella.

Vastaus

(17. marraskuuta 2003)

Neuvostolla ei ole toimivaltaa vastata arvoisan kysyjän kysymykseen. Perussopimuksia muuttavan hallitustenvälisen konferenssin, jonka on määrä kokoontua lokakuusta 2003 alkaen, asiana on päättää tarvittaessa tästä kysymyksestä.

----

----

(2004/C 65 E/145)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2312/03

esittäjä(t): Ilda Figueiredo (GUE/NGL) komissiolle

(8. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Azorien maitokiintiö

25. ja 26. kesäkuuta 2003 pidetty maatalousneuvosto pääsi poliittiseen sopimukseen YMP:n uudistuksesta. Tässä sopimuksessa kysymys Azorien maitokiintiöstä ratkaistiin myöntämällä 73 000 tonnin poikkeus markkinointivuonna 2003/2004, 61 500 tonnia markkinointivuonna 2004/2005 ja markkinointivuodesta 2005/2006 alkaen ylimääräinen 50 000 tonnin viitemäärä. Ratkaisu on täysin riittämätön Azorien maitoalan tarpeisiin nähden ja ottaen huomioon Portugalin pyyntö kiintiön nostamisesta 100 000 tonnilla samaan aikaan kun esimerkiksi Kreikka sai 120 000 tonnia lisää.

Kirjallisissa kysymyksissäni E-2538/99 (1) ja E-3573/02 (2) tiedustelin komissiolta sen kantaa Azorien maitoalan erityistilanteeseen ja sen asemaan syrjäisimpänä alueena. Maitoala on Azoreille strategisen tärkeä sekä nousu- että laskukausien aikana. Se edustaa 80 prosenttia alueen maatalouden bruttotuotannosta, 25 prosenttia koko maan maidontuotannosta ja 13 prosenttia maidontuottajista, yhteensä noin 5 000 tuottajaa. Komissio itsekin myönsi Portugalin maatalouden tilasta tekemässään kertomuksessa (3), että maitoala on Azoreille erityisen tärkeä, ja että maidontuotannon kehittämisongelmat alueella vaativat erityishuomiota ja ne on ratkaistava tarkoituksenmukaisilla toimenpiteillä.

Miten komissio suhtautuu neuvoston tässä asiassa tekemiin päätöksiin alueen maitoalan tarpeiden ja Portugalin maatalouden erityisluonnetta koskevan omankertomuksensa valossa? Mihin kertomuksen mukaisiin toimiin se aikoo ryhtyä tämän Azoreille tärkeän ongelman ratkaisemiseksi?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(1. elokuuta 2003)

Arvoisa parlamentin jäsen viittaa neuvostossa 26. kesäkuuta 2003 saavutettuun poliittiseen sopimukseen, joka johti Azorien maitokiintiön nostamiseen 50 000 tonnilla markkinointivuodesta 2005/2006 alkaen. Neuvosto päätti myös jatkaa maitoalan rakenneuudistusta varten vuonna 2001 myönnetyn lisämaksua koskevan vapautuksen voimassaoloa. Vapautus koskee 73 000 tonnia vuonna 2003/2004 ja 61 500 tonnia vuonna 2004/2005.

Ottamatta kantaa neuvostossa saavutettuun poliittiseen sopimukseen komissio arvioi, että lopputulos vastaa merkittävällä tavalla Portugalin pyyntöihin siitä, että Azorien erityisluonne syrjäisimpänä alueena otetaan huomioon.

Komissio muistuttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että taatut määrät jaetaan erikseen kullekin jäsenvaltiolle.

Komissio harkitsee edelleen yhdessä Portugalin viranomaisten kanssa asianmukaisten ehdotusten esittämistä, joita Eurooppa-neuvoston Thessalonikin kokoukselle (19. ja 20. kesäkuuta 2003) annetussa kertomuksessa Portugalin maatalouden tilanteesta suunnitellaan.

----

(1)EYVL C 330 E, 21.11.2000, s. 19.

(2)  Katso sivu 17.

(3)  KOM(2003) 359, 19.6.2003.

----

----

(2004/C 65 E/146)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2323/03

esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle

(8. heinäkuuta 2003)

Aihe:   UCLAF

Talousarvion valvontavaliokunnan kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen osa entisen UCLAFin henkilökunnasta siirrettiin pois OLAFista takaisin komissioon muihin tehtäviin.

Mille osastoille ja mihin tehtäviin heidät siirrettiin? Missä tehtävissä he ovat nyt?

Onko kenelläkään kyseisistä työntekijöistä ollut aiemmin tai onko heillä nyt yhteyksiä Eurostatiin?

Michaele Schreyerin komission puolesta antama vastaus

(22. syyskuuta 2003)

Keväällä 2001 kaksi johtotehtävissä ollutta virkamiestä lähti Euroopan petostentorjuntavirastosta (OLAF). Vuoden 2001 puolivälissä kymmenen virkamiestä siirrettiin henkilöstön ja hallinnon pääosastoon (ADMIN) henkilöstön uudelleenjärjestelyn yhteydessä.

----

----

(2004/C 65 E/147)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2325/03

esittäjä(t): Pedro Marset Campos (GUE/NGL) ja Laura González Álvarez (GUE/NGL) komissiolle

(14. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Portmanin lahden ympäristön uusiutuminen (Cartagena, Espanja)

Vuosina 1959—1989 Portmanin lahdelle kuljetettiin miljoonia tonneja jätettä. Laskelmien mukaan noin 13 miljoonaa kuutiometriä liejua peittää lahtea, minkä vuoksi rantaviiva on vetäytynyt vuodesta 1957 noin 300 metriä.

Asiasta kuultujen asiantuntijoiden mukaan nämä jätteet sisältävät rikkiä, arseenia, kadmiumia, kuparia, elohopeaa, lyijyä ja sinkkiä.

Meille on selvää, että komissio tietää tilanteesta, koska Murcian autonomian hallitus on aikoinaan pyytänyt EU:lta taloudellista tukea hankkeisiin, jotka on suunnattu lahden uusiutumiseen.

Portmanin asukasyhdistys on ilmoittanut meille huolestuneisuudestaan, joka koskee suunnitelmaa rakentaa alueelle taajama. Hanke on tarkoitus toteuttaa puhdistamatta lahden saastunutta maaperää tai puhdistamalla se osittain.

Onko komissio tietoinen tästä rakennushankkeesta saastuneella Portmanin lahdella? Onko tätä uutta hanketta varten anottu EU:n rahoitusta? Voiko komissio kertoa, soveltavatko toimivaltaiset viranomaiset tässä tapauksessa asianmukaisesti ympäristöä koskevaa yhteisön lainsäädäntöä?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(18. syyskuuta 2003)

Komissio on tietoinen parlamentin jäsenten mainitsemista seikoista.

Itse asiassa komissio käsitteli äskettäin valituksen, joka koski Portmanin lahdelta peräisin olevan kaivosjätteen mahdollista käyttöä täyteaineena muutaman kilometrin etäisyydellä lahdesta sijaitsevan Escombrerasin sataman laajentamiseen. Espanjan viranomaiset olivat hakeneet laajentamishanketta varten yhteisön rahoitusta.

Komissio ilmoitti tapausta koskevan tutkinnan puitteissa Espanjan viranomaisille, ettei jätettä tule käyttää sataman laajentamiseen, eikä myöntänyt hankkeelle yhteisön tukea. Espanjan viranomaiset vakuuttivat komissiolle, ettei sataman laajentamiseen käytetä jätettä, ja näin ollen komissio päätti asian käsittelyn.

Komissio on sittemmin vastaanottanut uuden valituksen, jonka mukaan Sierra de Cartagenan tilan huonontumisen syynä olisi Portmanin lahdelta peräisin oleva kaivosjäte.

Uutta valitusta koskevan tutkinnan yhteydessä ja komission ja Espanjan viranomaisten välillä käydyn kirjeenvaihdon johdosta Espanjan viranomaiset ovat toimittaneet komissiolle Portmanin lahden kunnostushanketta koskevan laajan tutkimuksen, joka sisältää kolme vaihtoehtoa. Riippumatta siitä, minkä vaihtoehdon viranomaiset lopulta valitsevat lahden ennallistamiseksi, kyseessä on oikeudelliselta kannalta katsoen vanha kaatopaikka, johon yhteisön lainsäädäntöä ei voida soveltaa. Yhteisön lainsäädäntöä ei rikota, koska lahtea ei ole ennallistettu. Valituksen tekijälle on ilmoitettu edellä esitetty sekä se, että kantelua tutkiva yksikkö aikoo ehdottaa komissiolle asian käsittelyn lopettamista, koska yhteisön oikeuden rikkomista ei voida todeta.

Komissio on pyytänyt Espanjan viranomaisilta tietoja mahdollisuudesta saada hankkeelle kansallista osarahoitusta, mikäli hanketta rahoitetaan Euroopan aluekehitysrahastosta tai koheesiorahastosta, muttei ole vielä saanut vastausta.

----

----

(2004/C 65 E/148)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2327/03

esittäjä(t): Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) komissiolle

(16. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Kreikan vuoristoalueiden ja epäsuotuisten alueiden korvaukset

Olen saanut tietoja, että Kreikan vuoristoalueille ja epäsuotuisille alueille maksettaviin korvauksiin liittyy maatalousalueen mittausjärjestelmä. Järjestelmässä ei oteta huomioon alueen rakennetta. Maanviljelijöiden ja karjankasvattajien mielestä järjestelmä ei ole reilu, koska maaston kumpuilua ei oteta huomioon, joten laskettu pinta-ala on todellista pienempi.

Voiko komissio ilmoittaa, miten se suhtautuu asiaan, ja hyväksyikö komissio vai Kreikan hallitus tämän järjestelmän?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(18. syyskuuta 2003)

Kysymys koskee Kreikan vuoristoalueille ja epäsuotuisille alueille maksettaviin korvauksiin liittyvää maatalousmaan mittausjärjestelmää. Järjestelmässä ei oteta huomioon maaston rakennetta, ja se näyttää olevan epäreilu niiden maanviljelijöiden ja karjankasvattajien kannalta, joiden pellot ovat kumpuilevia.

On ensinnäkin todettava, ettei mittausjärjestelmä liity pelkästään epäsuotuisten alueiden tukiin vaan yleensä kaikkiin maatalousmaan pinta-alan perusteella maksettuihin yhteisön tukiin. Yhteisen maatalouspolitiikan mukaiseen tukeen oikeutettujen alueiden määrittelyssä tarvittava valvontajärjestelmä perustuu yhdennettyyn hallinto- ja valvontajärjestelmään (IACS) ja erityisesti viljelylohkojen tunnistusjärjestelmään, jotka kaikkien jäsenvaltioiden on otettava käyttöön.

Jäsenvaltioiden on mitattava viljelylohkot IACS-järjestelmästä annettujen erityissäännösten — tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä 27 päivänä marraskuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3508/1992 (1) ja tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3508/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 11 päivänä joulukuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2419/2001 (2) — mukaisesti. IACS-järjestelmää koskevan asetuksen (EY) N:o 2419/2001 22 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:

Komission mielestä lohkojen mittaamiseen on kuitenkin käytettävä pinta-alakohtaista järjestelmää, jossa ei tosin oteta huomioon maaston kumpuilua. Eri asiantuntijaryhmät ovat keskustelleet tästä periaatteesta vuodesta 1993 lähtien, ja siitä on laadittu lukuisia asiakirjoja. Tämän vuoksi paikalla tehtäviä tarkastuksia koskevan työasiakirjan (asiakirja VI/8388/94, versio 6, joka korvataan asiakirjalla AGRI/2254/2003 16. toukokuutta 2002 lähtien) 2 luvun mukaan

Vaikka pinta-alakohtaisessa menetelmässä ei oteta huomioon maaston kumpuilua, maaston yleiset vaihtelut huomioidaan eräiden tukijärjestelmien tukikelpoisuusalueiden määritelmissä tai hehtaarikohtaisten tasoitus-tukien määrityksessä (perusteena voidaan käyttää esimerkiksi kaltevuusluokkia).

Tässä yhteydessä on syytä todeta, että maaseudun kehittämisohjelman mukaiset epäsuotuisten alueiden luonnonhaittakorvaukset otettiin käyttöön tiettyjen alueiden epäkohtien korvaamiseksi tuottajille ottamalla huomioon esimerkiksi maa-alueen sijainti kukkula- tai vuoristoalueilla.

Parlamentin jäsenen toisen kysymyksen osalta komissio korostaa, että Kreikassa sovellettava vuoristoalueiden ja muiden epäsuotuisten alueiden määritelmä pohjautuu yksinomaan Kreikan hallituksen aloitteista hyväksyttyihin perusteisiin, joissa otetaan kuitenkin huomioon Euroopan maatalouden ohjaus-ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 (3) V luvussa määritellyt edellytykset.

----

(1)EYVL L 355, 5.12.1992.

(2)EYVL L 327, 12.12.2001.

(3)EYVL L 160, 26.6.1999.

----

----

(2004/C 65 E/149)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2333/03

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(16. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Krematorioiden lähiympäristössä on suurempi synnynnäisen anomalian riski

Raskausaikana krematorioiden ja polttolaitosten lähistössä asuvien naisten lapsilla on korkeampi synnynnäisen anomalian ja kuolleena syntymisen riski. Tämä käy ilmi Newcastle upon Tynen yliopiston julkaisemasta tutkimuksesta. Brittitutkijat tutkivat 245 000 Cumbrian alueella vuosien 1956 ja 1993 välillä tehtyä synnytystä. Tutkimuksen mukaan selkäytimen anomalian (selkärankakaaren halkion) riski on 17 prosenttia korkeampi, jos naiset viettävät raskausajan krematorioiden lähiympäristössä. Lapsen sydämen toiminnan poikkeavuuden mahdollisuus on myös suurempi.

Onko komissio tietoinen, että krematorioiden läheisyydessä asuvien naisten lapsilla on suurempi synnynnäisen anomalian riski?

Onko komissio ryhtynyt toimiin riskien vähentämiseksi, tai mitä aloitteita asiasta on jo tekeillä?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(11. syyskuuta 2003)

Komissio ei ole tietoinen Newcastle-upon-Tynen yliopiston tekemän epidemiologisen tutkimuksen tuloksista.

Jätteidenpolttolaitosten aiheuttamien haitallisten terveysvaikutusten ehkäisemisestä on yhteisössä säädetty direktiiveillä 89/429/ETY, 89/369/ETY, 94/67/EY ja 2000/76/EY (1). Joitakin yhteisön aloitteita on jo pantu täytäntöön kentällä.

Saasteperäisten sairauksien vastaisen yhteisön toimintaohjelman hyväksymisestä osana kansanterveyden alalla toteutettavia toimia (1999—2001) 29. huhtikuuta 1999 tehdyllä neuvoston ja parlamentin päätöksellä N:o 1296/99/EY (2) myönnettiin rahoitus Imperial College of Science Technology and Medicinen esittelemälle European Health Information System for Exposure and Diseases Mapping and Risk Assessment (Euroheis) -hankkeelle. Hankkeen tarkoituksena on parantaa terveyteen liittyvää tiedotusta ja analysointia, jotta voitaisiin arvioida ympäristön pilaantumisen ja sairauksien välistä suhdetta sekä vastata terveysuhkiin parantamalla tietämystä ja ymmärrystä riskienhallinnasta. Jätteenpolttolaitosten terveysvaikutukset oli yksi tutkittu malli, mutta tutkimuksessa ei kuitenkaan korostettu mitään suoraa syy-yhteyttä vaan vastasyntyneiden vauvojen epämuodostumien katsottiin pikemminkin johtuneen monista tekijöistä. Lisäksi korostettiin niihin liittyvien sosioekonomisten näkökohtien merkitystä.

Kansainvälisen terveysjärjestön (WHO) ja Euroopan ympäristökeskuksen julkaisussa Children's health and environment: a review of evidence (lasten terveys ja ympäristö: tieteellisiä tosiasioita) (2002) todetaan, että ”— — toistaiseksi vain harvojen ympäristöaltistumisten on todistettu olevan tekijöitä, jotka todennäköisesti aiheuttavat synnynnäisiä epämuodostumia. Monet esteet, kuten se, että taudilla voi olla useita aiheuttajia, vaikeuttavat alan tutkimusta. Lisäksi monien julkaistujen tutkimusten toteutuksessa on ollut puutteita eivätkä tutkimukset ole olleet puolueettomia.”

Toistaiseksi ei ole saatu vakuuttavaa tieteellistä näyttöä synnynnäisten epämuodostumien ja krematorion lähistöllä asumisen välisestä syy-yhteydestä. Itse asiassa selvää syy-yhteyttä haitallisten terveysvaikutusten ja ympäristötekijöiden välillä ei useinkaan ole mahdollista osoittaa.

Komissio antoi 11. kesäkuuta 2003 neuvostolle, Euroopan parlamentille sekä Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle tiedonannon ”Euroopan ympäristöterveysstrategia” (3).

Tämän strategian avulla on tarkoitus saada entistä parempi käsitys ihmisten terveyteen kohdistuvista ympäristöuhkista, jotta voidaan määrittää ympäristötekijöistä aiheutuvien sairauksien osuus EU:ssa ja suunnitella toimenpiteitä esille nousevien ongelmien ratkaisemiseksi.

Ehdotettavan strategian tavoitteet ovat seuraavat:

Ehdotetun strategian perimmäisenä tavoitteena on kehittää ympäristöterveyden syy-seuraus-kaavio, josta saadaan tarvittavat tiedot terveyttä rasittavien tekijöiden lähteitä ja vaikutusteitä käsittelevän yhteisön politiikan kehittämiseen. Tavoitteen saavuttaminen edellyttää yhtenäistä lähestymistapaa. Jos arvoisa parlamentin jäsen haluaa lisätietoja, kannattaa tutustua seuraavaan Internet-osoitteeseen: http://europa.eu.int/comm/environment/health/index_en.htm.

----

(1)  Neuvoston direktiivi 89/429/ETY, annettu 21 päivänä kesäkuuta 1989, yhdyskuntajätteiden olemassa olevien polttolaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemisestä, EYVL L 203, 15.7.1989. Neuvoston direktiivi 89/369/ETY, annettu 8 päivänä kesäkuuta 1989, yhdyskuntajätteiden uusien polttolaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemisestä, EYVL L 163, 14.6.1989. Neuvoston direktiivi 94/67/EY, annettu 16 päivänä joulukuuta 1994, vaarallisten jätteiden polttamisesta, EYVL L 365, 31.12.1994. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/76/EY, annettu 4 päivänä joulukuuta 2000, jätteenpoltosta, EYVL L 332, 28.12.2000.

(2)EYVL L 155, 22.6.1999.

(3)  KOM(2003) 33 8 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/150)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2364/03

esittäjä(t): Salvador Garriga Polledo (PPE-DE) komissiolle

(17. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Tuki Espanjan suunnitelmille rakentaa uusia Pyreneiden läpikulkureittejä

Espanjan viranomaisia huolettaa, etteivät ne ole saaneet Ranskan viranomaisilta vastauksia tukipyyntöönsä, joka koski kuutta tiehanketta Pyreneitten läpikulkuväylien kohentamiseksi.

Espanjan ja Ranskan välinen sopimus on välttämätön, jotta EU:lta voitaisiin pyytää 20 prosentin rahoitusta Espanjalle tärkeisiin hankkeisiin, kuten vilkasliikenteinen yhteys Pamplonan ja Orthezin välillä sekä yhteydet Lleidan, Viellan ja Toulousen sekä Barcelonan, Puigcerdàn ja Toulousen välillä.

Voiko komissio selvittää, mitkä ovat käytännössä kyseisten hankkeiden 20-prosenttisen yhteisörahoituksen ehdot, ja millä edellytyksillä se voisi tukea Espanjan pyyntöjä saada vastaus Ranskan viranomaisilta?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(12. syyskuuta 2003)

Komission nimittämä korkean tason työryhmä, joka laatii suosituksia uusista Euroopan laajuisiin verkkoihin liittyvistä ensisijaisista hankkeista (1), on tuonut esille Pyreneiden muodostamasta esteestä johtuvat ongelmat. Siksi työryhmä on suositellut uuden Pyreneiden halki kulkevan suuren kapasiteetin rautatieyhteyden toteuttamista ensisijaisena hankkeena, kuten komissio jo suositti ehdotuksessaan yhteisön suuntaviivoista Euroopan laajuisten verkkojen kehittämiseksi liikenteen alalla tehdyn päätöksen muuttamisesta (2). Korkean tason työryhmä painottikin muiden alueellisen yhteenkuuluvuuden kannalta tärkeiden hankkeiden joukossa tarvetta parantaa maanteitse tapahtuvaa Pyreneiden läpikulkuliikennettä.

Jotta liikenneinfrastruktuurihanke voi saada yhteisön rahoitusta Euroopan laajuisten verkkojen talousarviosta, sen on sisällyttävä yhteisön suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi 23. heinäkuuta 1996 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseen N:o 1692/96/EY (3). Parlamentin jäsenen mainitsemista yhteyksistä ainoastaan Barcelona-Puigcerdà-Toulouse-yhteys kuuluu tällä hetkellä Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon.

Lisäksi tällä hetkellä voimassa olevan Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä annetussa asetuksessa (neuvoston asetus (EY) N:o 2236/95 (4), sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1655/1999 (5)) säädetään, että rahoitustuki voi olla enintään 10 prosenttia hankkeen kokonaiskustannuksista.

Komissio ehdotti lokakuussa 2001 kyseisen rahoitusasetuksen muuttamista siten, että tuen enimmäismäärä nostetaan 20 prosenttiin mutta varataan sen käyttö ainoastaan rajat ylittäviin rautatiehankkeisiin alueilla, joilla on luonnonmuodostumista aiheutuvia esteitä, sekä ehdokasmaiden raja-alueilla. Euroopan parlamentti hyväksyi ehdotuksen 2. heinäkuuta 2002 pitämässään istunnossa ja teki siihen joitain tarkistuksia. Ehdotuksen käsittely on tällä hetkellä keskeytetty neuvostossa, joka ei ole päässyt yhteisymmärrykseen tukiosuuden määrästä eikä korotetun tukiosuuden soveltamisalasta.

----

(1)  Ks. työryhmän kertomus energian ja liikenteen pääosaston verkkosivuilla: http://europa.eu.int/comm/ten/transport/ revision/hlg_fr.htm.

(2)  Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi yhteisön suuntaviivoista Euroopan laajuisten verkkojen kehittämiseksi liikenteen alalla tehdyn päätöksen N:o 1692/96/EY muuttamisesta (KOM(2001) 544 lopullinen).

(3)EYVL L 228, 9.9.1996.

(4)  Neuvoston asetus (EY) N:o 2236/95, annettu 18 päivänä syyskuuta 1995, Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä (EYVL L 228, 23.9.1995).

(5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1655/1999, annettu 19 päivänä heinäkuuta 1999, asetuksen (EY) N:o 2236/95 muuttamisesta (EYVL L 197, 29.7.1999).

----

----

(2004/C 65 E/151)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2369/03

esittäjä(t): Jorge Hernández Mollar (PPE-DE) komissiolle

(17. heinäkuuta 2003)

Aihe:   EU:n jäsenvaltiossa asuvien muiden EU:n jäsenvaltioiden kansalaisten kirjaaminen väestörekisteriin

Liikkumisen ja asettautumisen vapaus on antanut miljoonille EU:n kansalaisille mahdollisuuden asettautua muuhun jäsenvaltioon kuin omaan kotimaahansa rakentamaan uutta elämää ja konkretisoimaan siten yhtä Euroopan unionin suurista saavutuksista.

EU:n jäsenvaltion paikkakunnalle asettuvat toisen jäsenvaltion kansalaiset eivät kuitenkaan yleensä rekisteröidy kyseisen paikkakunnan väestörekisteriin. Tämä on vahingoksi kyseiselle paikkakunnalle, joka ei pysty pitämään kirjaa uusista asukkaistaan eikä saa siten sille kuuluvaa osuutta valtion verotuloista.

Miten komissio voisi ratkaista ongelman, joka aiheutuu siitä, että EU:n jäsenvaltiossa asuvat toisen jäsenvaltion kansalaiset eivät kirjaudu uuden asuinpaikkakuntansa väestörekisteriin? Kyseinen paikkakunta kärsii tästä ongelmasta, koska sen on tuettava uusia asukkaitaan saamatta sille kuuluvaa vastinetta maan keskus- ja aluehallinnolta.

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(16. syyskuuta 2003)

Vapaata liikkumis- ja oleskeluoikeutta koskevassa yhteisön lainsäädännössä määrätään, että jäsenvaltiot tunnustavat tietyt ehdot täyttävien henkilöiden oleskeluoikeuden niiden alueella. Oleskeluoikeus voidaan myöntää, jos henkilö harjoittaa taloudellista toimintaa palkattuna työntekijänä tai itsenäisenä ammatinharjoittajana tai jos hänellä on riittävästi varoja, jottei hän oleskeluaikanaan joudu turvautumaan vastaanottavan jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmään. Tämä oikeus vahvistetaan oleskelukortilla. Vastaanottavan jäsenvaltion ei tarvitse myöntää oleskelukorttia alle kolme kuukautta maassa oleskeleville unionin kansalaisille tai raja- ja kausityöntekijöille, mutta se voi pyytää näitä henkilöitä ilmoittamaan maassa oleskelustaan.

Tietyt jäsenvaltiot ovat jo omasta aloitteestaan poistaneet tai ovat poistamassa yllä mainitun yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanevasta kansallisesta lainsäädännöstään oleskelukorttia koskevat velvoitteet unionin kansalaisilta. Tämä ei kuitenkaan koske työelämän ulkopuolella olevia henkilöitä.

Muutetussa ehdotuksessa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella (1) mennään vielä pidemmälle ja esitetään oleskelukortin poistamista kaikilta unionin kansalaisilta. Vastaanottava jäsenvaltio voi sen sijaan edellyttää, että unionin kansalaiset rekisteröityvät toimivaltaisen viranomaisen pitämään rekisteriin. Ehdotuksessa määrätään kuitenkin myös, että jäsenvaltio voi velvoittaa henkilön ilmoittamaan maassa oleskelustaan. Rekisteröinti- ja ilmoittamisvelvollisuuden laiminlyönnistä voidaan määrätä seuraamuksia, joiden on oltava syrjimättömiä ja oikeasuhteisia.

Mikäli jäsenvaltio edellyttää unionin kansalaisilta oleskelukortin hankkimista tai maassa oleskelustaan ilmoittamista, jäsenvaltion on myös määriteltävä velvoitteen laiminlyönnistä määrättävät tehokkaat ja varoittavat seuraamukset. Seuraamusten on oltava syrjimättömiä ja oikeasuhteisia valtion omien kansalaisten vastaaviin rikkomuksiin suhteutettuna.

----

(1)  KOM(2003) 199 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/152)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2378/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(18. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Avoimuusvaatimukset

Täydennyksenä komission vastaukseen kysymykseen E-1885/03 (1), aikooko komissio nyt pyynnön mukaisesti laatia luettelon kaikista niistä henkilöistä ja organisaatioista, jotka ovat toimittaneet avoi- muusvaatimuksia koskevia asiakirjoja, ja voiko se ilmoittaa kunkin tapauksen kohdalla, oltiinko asiakirjassa jonkinlaisen neljännesvuosittain tehtävän tiedottamisen kannalla, sitä vastaan vai jätettiinkö siinä ottamatta asiaan kantaa? Aikooko komissio välittää eteenpäin ja julkaista komission jäsenelle laadittavan kuu-lemistuloksia koskevan yhteenvedon?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(4. syyskuuta 2003)

Täydennyksenä arvoisan parlamentinjäsenen kirjalliseen kysymykseen E-1885/03 jo annettuun vastaukseen komissio voi nyt antaa seuraavat tiedot:

----

(1)EUVL C 51 E, 26.2.2004, s. 152.

(2)  KOM(2003) 138 lopullinen.

(3)  http://europa.eu.int/comm/internal_market/en/finances/mobil/transparancy.htm.

----

----

(2004/C 65 E/153)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2384/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(18. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Valtiontukien arviointi

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(12. syyskuuta 2003)

----

(1)EUVL L 149, 17.6.2003.

----

----

(2004/C 65 E/154)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2388/03

esittäjä(t): Raffaele Costa (PPE-DE) komissiolle

(18. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Sapard-ohjelman toteutus

Yhteisön ohjelma Sapard aloitettiin tammikuussa 2000 tarkoituksena luoda joihinkin hakijavaltioihin (Kypros, Malta ja Turkki eivät olleet mukana) hallinta- ja valvontajärjestelmät, kokonaissumman noustessa vuonna 2001 yli miljardiin euroon.

Komissio on siirtänyt ohjelman hallinnan ja siis päätöksenteon hankkeiden valinnasta, kilpailumenettelystä ja sopimusneuvotteluista hakijavaltioille.

Kysyn komissiolta, miten suuriksi nousevat jokaisen yksittäisen valtion avustukset? Mitä erityisiä hankkeita on rahoitettu ja millaisia tutkimusmenetelmiä on käytetty ohjelman toiminnan varmistamiseksi?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(17. syyskuuta 2003)

Yhteisön vuosittaisen rahoitusosuuden enimmäismäärän alustava jako tuensaajamaata kohti vahvistetaan 20. heinäkuuta 1999 tehdyn komission päätöksen 1999/595/EY (1) liitteessä. Määrärahojen maakohtaista jakoa koskevat tiedot ovat saatavissa komission parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle toimittamassa Sapard-ohjelman vuosikertomuksessa vuodelta 2000. Maakohtainen jako on toteutettu vuosina 2000—2003 kunakin vuonna kyseisen kertomuksen 3.1 jaksossa mainitun asetuksen mukaisesti. Kunkin maan kanssa tehtävissä vuotuisissa rahoitussopimuksissa vahvistetaan yhteisön rahoitussitoumuksen enimmäismäärä. Tuensaajamaille myönnetään vuonna 2003 560 miljoonaa euroa.

Kuten parlamentin jäsen mainitsee, muista liittymistä valmistelevista välineistä poiketen Sapard-ohjelma pannaan täytäntöön hajautetusti, joten komissio ei osallistu tukea saavien hankkeiden valintaan. Hankkeiden on kuitenkin oltava komission hyväksymässä ohjelmassa olevien toimenpiteiden (ns. toimien) mukaisia. Komissiolla on jäsenvaltioiden tavoin oikeus saada kaikki asiaa koskevat tiedot erityisesti valvontatarkoituksiin.

Seurantajärjestelmää (seurantakomitea, arvioinnit, seurantaindikaattorit) kuvaillaan vuoden 2001 Sapard-ohjelmaa koskevan vuosikertomuksen 5 jaksossa. Vuotta 2002 koskeva vuosikertomus toimitetaan parlamentille lähiaikoina.

Vuoden 1999 hintoina ilmoitetun vuosittaisen enimmäismäärän alustava jako tuensaajamaittain

----

(1)EYVL L 226, 27.8.1999.

----

----

(2004/C 65 E/155)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2390/03

esittäjä(t): Mogens Camre (UEN) komissiolle

(21. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Valtiontuki Tanskassa työskenteleville saksalaisille käsityöläisille

Esitin komissiolle 20. maaliskuuta kysymyksen (E-1225/03 (1)), joka koski Saksan muissa EU:n jäsenvaltioissa työskenteleville käsityöläisille maksamaa valtiontukea. Komissio lupasi tutkia, onko Saksan maksama tuki valtiontukea koskevien säännösten vastainen.

Tanskan työllisyysministeri Claus Hjort Frederiksen on myöhemmin esittänyt saksalaiselle kollegalleen talous- ja työministeri Wolfgang Clementille saman kysymyksen. Ministeri Clement vastasi, että kyseinen valtiontuki (noin 60 kruunua per tunti) oli yksinomaan tarkoitettu työttömille saksalaisille käsityöläisille, jotka palkattiin saksalaiseen yritykseen.

Tämä on kuitenkin laiha lohtu ammattiyhdistyksille ja pienille käsityöyrityksille Etelä-Jyllannissa, koska tämä järjestely ei sulje pois sitä mahdollisuutta, että saksalaiset käsityöalan yritykset ottavat palvelukseensa pitkään työttöminä olleita saksalaisia käsityöläisiä ja lähettävät nämä myöhemmin Tanskaan suorittamaan saksalaisten työnantajien heille antamia tehtäviä ja siten kilpailemaan tanskalaisten käsityöalan yritysten kanssa. Saksan maksaman valtiontuen vuoksi tanskalaisten yritysten on maksettava suhteellisesti korkeampaa palkkaa kuin saksalaisten yritysten. Tämä vääristää pahasti kilpailua ja on tuskin valtiontukea koskevien EU:n säädösten mukaista.

Komissiota pyydetään kysymykseen E-1225/03 annetun vastauksen mukaisesti ilmoittamaan ne asiaa koskevat tiedot, jotka se on saanut Saksan viranomaisilta, sekä tutkimaan, missä määrin saksalaisten yritysten on mahdollista lähettää saksalaisia käsityöläisiä Tanskaan suorittamaan erityisiä työtehtäviä Saksan maksaman valtiontuen avulla.

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(15. syyskuuta 2003)

Komissio viittaa parlamentinjäsenen aiemmin tekemään kirjalliseen kysymykseen (E-1225/03) antamaansa vastaukseen.

Kuten edellisessä vastauksessa luvattiin, komissio pyysi Saksan viranomaisilta lisätietoja 8. toukokuuta 2003. Saksan viranomaisilla ei 12. kesäkuuta 2003 toimitetun vastauksen mukaan ole tietoa kyseisestä tukijärjestelmästä. Saksan viranomaiset pyysivät vastauksessaan lisätietoja voidakseen sulkea pois mahdollisuuden, että toista tarkoitusta varten perustettua tukijärjestelmää käytetään väärin. Kilpailun pääosaston linja G (Valtiontuet I) toimitti Saksan viranomaisten vastauskirjeen parlamentinjäsenelle 8. heinäkuuta 2003 päivätyllä kirjeellä. Kirjeessä myös pyydettiin parlamentinjäsentä toimittamaan komissiolle kaikki mahdolliset lisätietonsa, jotta komissio voi tutkia asiaa tarkemmin.

Komissio haluaa muistuttaa parlamentinjäsentä siitä, että lukuisat työllisyyspoliittiset toimenpiteet eivät ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, koska ne sisältävät yksityishenkilöille myönnettyä tukea, joka ei suosi tiettyjä yrityksiä eikä tuotannonaloja. Toimenpiteet eivät ole valtiontukea myöskään silloin, kun ne eivät vaikuta jäsenvaltioiden kauppaan tai kun ne ovat työllisyyttä edistäviä yleisiä toimenpiteitä, jotka eivät vääristä eivätkä uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa. Tällaisiin yleisiin toimenpiteisiin ei siis sovelleta valtiontukisääntöjä. Tämä koskee myös toimenpiteitä, joiden ei katsota täyttävän kaikkia perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan perusteita, ja joihin ei EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 69/2001 (2) nojalla sovelleta perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaista ilmoitusvelvollisuutta.

Komissio pyytää parlamentinjäsenen tässä kirjallisessa kysymyksessä esittämien lisätietojen osalta Saksan viranomaisilta uudestaan tietoja parlamentinjäsenen nimeämistä toimenpiteistä. Komissio arvioi toimenpiteitä valtiontukisääntöjen, erityisesti Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta työllisyystukeen 12 päivänä joulukuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2204/2002 (3), perusteella. Mikäli sääntöjen rikkomisia havaitaan, komissio toteuttaa tarvittavat toimet tilanteen korjaamiseksi.

Komissio pyytää parlamentinjäsentä toimittamaan kaikki mahdollisesti hallussaan olevat tiedot tapausten yksityiskohdista, koska ne voivat nopeuttaa komission tutkimuksia merkittävästi.

----

(1)EUVL C 58 E, 6.3.2004, s. 51.

(2)EYVL L 10, 13.1.2001.

(3)EYVL L 337, 13.12.2002 (oikaisu EYVL L 349, 24.12.2002).

----

----

(2004/C 65 E/156)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2397/03

esittäjä(t): Joan Vallvé (ELDR) komissiolle

(21. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Hapanmaitotuotteita koskeva lainsäädäntö

Komission jäsen Fischler vastasi (P-0027/03) (1) komission puolesta kirjalliseen kysymykseeni E-0873/03 (2) jogurtin nimityksestä seuraavasti: ”Komissio on kuitenkin saanut useita Espanjan lainsäädäntöä koskevia kanteluja, jotka ovat pääasiallisesti perustuneet myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20. maaliskuuta 2000 annettuun parlamentin ja neuvoston direktiiviin 2000/13/EY (3). Komission yksiköissä tutkitaan parhaillaan näitä kanteluja ja jäsenvaltioiden oikeudellista tilannetta jogurtti-nimityksen osalta.”.

Yhdistyneiden Kansakuntien ja Maailman terveysjärjestön WHO:n alainen kansainvälinen standardointielin Codex Alimentarius -komissio, jonka FAO ja WHO loivat vuonna 1963, hyväksyi Roomassa kesäkuun 2003 lopulla pidetyssä kokouksessaan hapanmaitotuotteita koskevan normin, jolla se kielsi käyttämästä käymisprosessin jälkeen pastöroiduista jälkiruoista nimitystä ”jogurtti” ainakin maissa, joissa asiaa ei ole säännelty lainsäädännöllä.

Nämä seikat huomioon ottaen ja sekaannusten välttämiseksi olisiko Euroopan komission mielestä hyvä säännellä hapanmaitotuotteita yhteisön lainsäädännöllä ja antaa asetus jogurttinimityksen käytöstä?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(12. syyskuuta 2003)

Komission on tietoinen Codex Alimentarius -komission laatimasta hapanmaitotuotteita koskevasta standardista. Eräitä maitotuotteita koskevia näkökohtia saattaa kuitenkin olla tarpeen käsitellä tarkemmin kuin kyseisessä Codex-standardissa. Näitä ovat muun muassa kullekin tuotteelle ominaisten bakteerien esiintyminen, sallitut raaka-aineet, viittaus lämpökäsittelyyn, muiden kuin maitotuotteiden osuus sekä tuotteiden merkinnät. Komissio tarkastelee näin ollen jogurttia koskevan lainsäädännön tarvetta ja tekee tarvittaessa ehdotuksen neuvostolle.

----

(1)EUVL C 192 E, 14.8.2003, s. 147.

(2)EUVL C 242 E, 9.10.2003, s. 209.

(3)EYVL L 109, 6.5.2000, s. 29.

----

----

(2004/C 65 E/157)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2400/03

esittäjä(t): Avril Doyle (PPE-DE) neuvostolle

(21. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Vapautus alv:stä: hyväntekeväisyysjärjestöjen postituskulut

Komissio on ehdottanut, että postituskulut liitettäisiin arvonlisäverotuksen piiriin. Tämä aiheuttaisi merkittävän taloudellisen taakan hyväntekeväisyysjärjestöille, jotka lähettävät paljon postia varojen keräämiseksi ja jotka eivät voi vaatia alv-palautusta samalla tavalla kuin yritykset.

Voiko neuvosto ilmoittaa, voidaanko sellaiset hyväntekeväisyysjärjestöt, jotka eivät voi vaatia alv-palautusta Irlannin verolainsäädännön mukaisesti, vapauttaa kyseisen säädöksen soveltamisesta?

Vastaus

(17. marraskuuta 2003)

Kysyjän mainitsema komission ehdotus on tällä hetkellä käsiteltävänä neuvoston elimissä.

Koska käsittely on vielä kesken, neuvosto ei tässä vaiheessa voi kommentoida kysymystä.

----

----

(2004/C 65 E/158)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2410/03

esittäjä(t): Freddy Blak (GUE/NGL) komissiolle

(21. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Saksan tietullit

Tanskalainen päivälehti Børsen kertoi 10. heinäkuuta 2003 ilmestyneen numeronsa etusivulla, että komissio harkitsisi kanteen nostamista Saksaa vastaan sen käyttöönottamien tietullien takia, koska ne johtavat erilaisiin kilpailuoloihin.

Voiko komissio vahvistaa asian?

Jos vastaus on myönteinen, voiko komissio kertoa, mitkä uudet olosuhteet ovat saaneet sen harkitsemaan kanteen nostamista?

Viittaan kirjalliseen kysymykseeni E-2684/02 (1), jossa mainitaan muun muassa Saksan tietullien kilpailua vääristävä luonne, jonka komissio kuitenkin sivuuttaa kysymykseeni antamassaan vastauksessa.

----

(1)EUVL C 110 E, 8.5.2003, s. 89.

----

----

(2004/C 65 E/159)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2608/03

esittäjä(t): Peter Pex (PPE-DE) komissiolle

(25. elokuuta 2003)

Aihe:   Tiemaksujen käyttöönotto Saksassa

Kuljetusalalla ollaan hyvin huolestuneita (kuorma-autojen) tiemaksujen käyttöönotosta Saksan moottoriteillä. Tiedot, joiden mukaan komissio olisi asettunut maksujen käyttöön ottamisen lykkäämisen kannalle, ovat jossain määrin hälventäneet kyseisiä pelkoja. Näistä tiedoista poiketen olen nyt saanut lukea Saksan lehdistöstä komission saksalaisen jäsenen Günter Verheugenin todenneen, että Saksan valtio voi vapaasti ottaa maksut käyttöön suunnitelmiensa mukaisesti. Tämä on vastoin komissaari Verheugenin virkaveljen, komission jäsen Loyola de Palacion kannanottoja, joiden mukaan komission 23. heinäkuuta 2003 käynnistämä tutkimus Saksan suunnittelemista korvaavista toimenpiteistä johtaisi sekä tiemaksujen käyttöönoton että niihin liittyvien korvaavien toimien lykkäämiseen.

Mikä on Euroopan komission kanta Saksan tiemaksuihin? Tuntuu siltä, kuin komissio edustaisi kahta eri näkemystä. Koskeeko lykkääminen pelkästään korvaavia toimia vai yhtä lailla myös tiemaksujen perimistä? Voiko komissio pian poistaa saksalaisen jäsenensä lausuntojen aiheuttaman komission kantaa koskevan epäselvyyden?

Miten komissio aikoo huolehtia siitä, että mikäli Saksassa otetaan käyttöön tiemaksuja, ne eivät ole vastoin yhteisön lainsäädäntöä sen enempää tavaroiden vapaan liikkuvuuden kuin syrjimättömyysperiaatteenkaan suhteen?

Loyola de Palacion komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-2410/03 ja P-2608/03

(8. lokakuuta 2003)

Saksa aikoo ottaa käyttöön raskailta tavaraliikenteen ajoneuvoilta kannettavan kilometriperusteisen moottoriteiden käyttömaksun. Käyttömaksu tulee olemaan keskimäärin 12,6 senttiä/km. Saksa ilmoitti komissiolle 6. maaliskuuta 2002 päivätyllä kirjeellä, että se aikoo ottaa käyttöön maksettuihin valmisteveroihin perustuvan tiemaksujen korvaamisjärjestelmän. Järjestelmän tavoitteena on korvata suunnitellusta, keskimäärin 15 senttiin nostettavasta käyttömaksusta tavaraliikenteen harjoittajille aiheutuvat lisäkustannukset.

Komission on arvioitava, onko ilmoitettu toimenpide yhtenäismarkkinoille soveltuva ja täysin asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön mukainen. Ilmoitetun toimenpiteen herättämien epäilysten johdosta komissio päätti 23. heinäkuuta 2003 aloittaa virallisen tutkimusmenettelyn EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisesti, jotta Saksa sekä muut asianomaiset voisivat esittää asiaa koskevat huomautuksensa. Euroopan unionin virallisessa lehdessä (1) julkaistiin 27. elokuuta 2003 päätöksen lyhyt versio, jossa esitetään yhteenveto asiaa koskevista tosiseikoista ja lainsäädännöstä.

Komissio katsoo, että tässä vaiheessa ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että ilmoitettu toimenpide olisi tieliikennettä harjoittaville yrityksille suunnattua valtiontukea. Näin ollen ei myöskään voida sulkea pois mahdollisuutta, että toimenpide vääristäisi tai uhkaisi vääristää kilpailua.

Varsinaisen tiemaksujärjestelmän käyttöönoton osalta komissiolle ilmoitettiin, että Saksan hallitus aloittaa Saksan moottoriteitä käyttäviä raskaita tavaraliikenteen ajoneuvoja koskevan kokeiluvaiheen 31. elokuuta 2003. Kokeiluun osallistuminen on vapaaehtoista. Tiemaksujen varsinainen kanto aloitetaan vasta 2. marraskuuta 2003. Komissio päätti 26. elokuuta 2003 yhdessä Saksan liittotasavallan kanssa perustaa työryhmän, joka pyrkii käsittelemään vielä ratkaisemattomat tekniset kysymykset ennen tiemaksujärjestelmän virallista käyttöönottoa. Komissio pyrkii varmistamaan, että tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevaa periaatetta ei rikota ja että järjestelmä noudattaa kaikilta osin syrjimättömyysperiaatetta (2).

----

(1)EUVL C 202, 27.8.2003.

(2)  Erityisesti EY:n perustamissopimuksen 28 artikla ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/62/EY, annettu 17 päivänä kesäkuuta 1999, verojen ja maksujen kantamisesta raskailta tavaraliikenteen ajoneuvoilta tiettyjen infrastruktuurien käytöstä, EYVL L 187, 20.7.1999.

----

----

(2004/C 65 E/160)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2412/03

esittäjä(t): Charlotte Cederschiöld (PPE-DE) komissiolle

(21. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Verkko- ja tietoturva

Euroopan parlamentti on yhdessä teollisuuden edustajien kanssa suhtautunut myönteisesti komission ehdotukseen asetukseksi Euroopan verkko- ja tietoturvaviraston perustamisesta.

Mihin muihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä, jotta unionin verkko- ja tietoturvan suhteen edettäisiin nopeammin? Onko odotettavissa mitään aloitteita, joissa näitä asioita lähestytään maailmanlaajuisesti?

Onko odotettavissa, että mielipiteidenvaihto poliittisten päätösten tekijöiden ja asiasta kiinnostuneiden tahojen välillä jatkuu ja vielä entisestään tehostuu esimerkiksi Kyberrikollisuus-foorumin kaltaisilla foorumeilla?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(18. syyskuuta 2003)

Komissio kiittää arvoisaa parlamentin jäsentä kiinnostuksesta verkko- ja tietoturvaan. Parlamentissa käsitellään lähiaikoina komission ehdotusta Euroopan verkko- ja tietoturvaviraston perustamisesta. Komissio toivoo, että parlamentin jäsen tukee asetuksen pikaista antamista.

Verkko- ja tietoturvan sekä tietoverkkorikollisuuden alalla on jo toteutettu huomattava määrä toimenpiteitä sen jälkeen, kun komissio antoi kesäkuussa 2001 tiedonannon ”Verkko- ja tietoturva: Ehdotus eurooppalaiseksi lähestymistavaksi” sekä tammikuussa 2001 tiedonannon ”Turvallisempaan tietoyhteiskuntaan tietojärjestelmien turvallisuutta parantamalla ja tietokonerikollisuutta ehkäisemällä”.

Näihin toimenpiteisiin kuuluvat turvallisuuden korostaminen eEurope-toimintasuunnitelmissa vuosina 2002 ja 2005, jatkuva tutkimustoiminta tietoyhteiskunnan teknologiaa koskevissa tutkimusohjelmissa (IST) ja nykyisen lainsäädännön muuttaminen (esimerkiksi sähköistä viestintää koskeva uusi lainsäädäntö ja sähköisistä allekirjoituksista annettu direktiivi (1)) sekä standardointipyrkimysten tukeminen Euroopan tasolla, turvavaatimusten tiukentaminen julkishallintojen välisessä tietojenvaihdossa sekä ehdotus neuvoston puitepäätökseksi tietojärjestelmiin kohdistuvista hyökkäyksistä (2).

Parlamentin jäsenen mainitsema entistä laajempi lähestymistapa tietoverkkoturvaan kattaa komission mielestä toimenpiteet sähköistä viestintää ja tietosuojaa koskevan lainsäädännön alalla, verkko- ja tietoturvaa koskevat toimenpiteet sekä tietoverkkorikollisuutta ja tietoinfrastruktuurien turvallisuutta koskevan politiikan.

Tietoverkkorikollisuuteen liittyvien toimenpiteiden osalta komissio aikoo tehostaa tietoinfrastruktuurien turvallisuutta koskevia keskusteluja julkisen ja yksityisen sektorin välillä järjestämällä työpajoja ja asiantuntijakokouksia esimerkiksi järjestäytyneen rikollisuuden ehkäisemistä käsittelevässä foorumissa. Ensimmäinen työpaja yksityisen sektorin kanssa on määrä järjestää lokakuussa 2003.

----

(1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/93/EY, annettu 13. joulukuuta 1999, sähköisiä allekirjoituksia koskevista yhteisön puitteista (EYVL L 13, 19.1.2000).

(2)EYVL C 203 E, 27.8.2002.

----

----

(2004/C 65 E/161)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2415/03

esittäjä(t): Concepció Ferrer (PPE-DE) komissiolle

(21. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Yhdentyneet ja kilpailukykyiset yhteisön energiamarkkinat

Espanjan tapauksessa sähköverkkojen yhteenliitäntäaste on edelleen huomattavasti alle Barcelonan Eurooppa-neuvoston 15. ja 16. maaliskuuta 2002 asettamaa vähimmäistavoitetta, joka on 19 prosenttia kotimaisesta kulutuksesta.

Mitä toimenpiteitä komissio aikoo toteuttaa päästäkseen siihen, että maat, jotka Espanjan tavoin ovat vielä kaukana tästä tavoitteessa, rakentavat lähikuukausien aikana uusia linjoja naapurimaidensa kanssa todellisten yhteisön yhtenäisten ja kilpailukykyisten energiamarkkinoiden toteuttamiseksi?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(12. syyskuuta 2003)

15. ja 16. maaliskuuta 2002 kokoontuneen Barcelonan Eurooppa-neuvoston asettama tavoite sähköverkkojen yhteenliittämiskapasiteetin vähimmäistasoksi on nykyisin 10 prosenttia kansallisesta tuotantokapasiteetista. On totta, että Espanjassa yhteenliittämiskapasiteetti jää alle toivotun tason.

Komissio on tietoinen siitä, että sähkön toimitusvarmuuden parantamiseksi ja tehokkaiden ja kilpailukykyisten sähkömarkkinoiden luomiseksi tarvitaan vahva rajat ylittävä verkko. Liitäntäverkko ei ole paras mahdollinen, ja sitä on laajennettava. Komissio on tämän johdosta teettänyt tutkimuksen Analysis of Electricity Network Capacities and Identification of Congestion ja antanut tiedonannon Euroopan energiainfrastruktuurista (1).

Komissio ehdotti Euroopan laajuisia verkkoja koskevan ohjelman tarkistamista, joka johti Euroopan laajuisia energiaverkkoja koskevien suuntaviivojen vahvistamisesta ja päätöksen N:o 1254/96/EY kumoamisesta 26. kesäkuuta 2003 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseen N:o 1229/2003/EY (2). Kyseisen päätöksen liitteessä I esitetään 12:ta ensisijaisen hankkeen linjaukset. Linjaus EL.3. (Ranska-Espanja-Portugali) liittyy kyseessä olevaan ongelmaan, sillä sen tavoitteena on ”yhteenliittämiskapasiteetin lisäys näiden maiden välillä ja Iberian niemimaalla sekä runkoverkon kehittäminen saarialueilla”. Päätöksen liitteessä III luetellaan yhteistä etua koskevat hankkeet, joista kolme koskee uusia Espanjan ja Ranskan tai Portugalin välisiä yhteyksiä (2.8, 2.9, 2.10). Yhdeksän hanketta koskee uusia tai parannettuja kansallisia yhteyksiä, joita tarvitaan, jotta rajat ylittäviä yhteyksiä voidaan käyttää optimaalisesti (3.18, 3.19, 3.20, 3.21, 3.22, 3.23, 3.41, 3.42, 3.43). Yksi hankkeista koskee Espanjan ja Marokon välisen yhteyden parantamista (4.15), ja yksi uutta suoraa yhteyttä Espanjan ja Algerian välillä (4.30). Nämä kaksi hanketta liittyvät laajentunutta Euroopan unionia ja sen naapuri- ja kumppanuusmaita koskevan energiapolitiikan kehittämiseen.

Äskettäinen sähkökatkos Yhdysvalloissa osoitti, että sähkön toimitusvarmuuden takaamiseksi tarvitaan korkeatasoinen ja riittävä infrastruktuuri.

Työohjelmansa mukaisesti komissio antaa tänä vuonna tiedonannon Euroopan sähköinfrastruktuurista. Tiedonannossa ehdotetaan toimenpiteitä sähköinfrastruktuurin kehittämisen nopeuttamiseksi, jotta voidaan taata sähkön toimitusvarmuus, kaupankäynnin kehittyminen ja kilpailukyvyn parantaminen.

Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annetussa direktiivissä 2003/54/EY (3) säädetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sähkön toimitusvarmuuden turvaamiseksi huolehtimalla infrastruktuurin, ja erityisesti yhteenliittämiskapasiteetin, riittävästä ylläpidosta ja kehittämisestä.

Lopuksi komissio haluaa muistuttaa 19. maaliskuuta 2002 (4) tekemästään päätöksestä hyväksyä sopimus, joka antaa Energie Baden-Württembergille (EnBW), Electricidade de Portugal S.A:lle (EDP) ja Caja de Ahorros de Asturiasille (Cajastur) yhteisen määräysvallan Espanjan neljänneksi suurimmassa sähköntuotantoyhtiössä Hidroeléctrica del Cantábricossa (Hidrocantábrico). Hyväksynnän ehtona komissio on pyytänyt, että Electricité de France (EDF) (jolla on yhteinen määräysvalta EnBW:ssä) ja Ranskan sähköverkon ylläpitäjä EDF-Réseau Transport Electricité (RTE) sitoutuvat nostamaan Ranskan ja Espanjan välisen siirtoverkon kaupallisen kapasiteetin noin 4000 megawattiin.

----

(1)  Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle — Euroopan energiainfrastruktuuri, KOM(2001) 775 lopullinen.

(2)EUVL L 176, 15.7.2003.

(3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/54/EY, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2003, sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 96/92/EY kumoamisesta, EUVL L 176, 15.7.2003.

(4)  Asia COMP/M.2684 — EnBW/EDP/Cajastur/Hidrocantabrico — EYVL C 114, 15.5.2002.

----

----

(2004/C 65 E/162)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2416/03

esittäjä(t): Concepció Ferrer (PPE-DE) komissiolle

(21. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Tiedonanto PVC:tä koskevasta strategiasta

Komission vastauksessa kysymykseeni H-0259/03 (1) ei tullut esiin uusia tosiasioita kaksi vuotta sitten saamiimme tietoihin nähden. Aiemmassa kysymyksessä esille ottamani PVC:tä koskevan strategian teema on otettu komission vuoden 2002 ja vuoden 2003 työohjelmaan. Voiko komissio siis kertoa, milloin se tarkkaan ottaen aikoo esitellä PVC:tä koskevan erityistiedonannon? Voiko komissio selittää, miksi se ottaa kemikaalipolitiikan uudistuksessa ja kierrätyksen teemakohtaisessa strategiassa huomioon ainoastaan PVC:n, ei muita materiaaleja?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(18. syyskuuta 2003)

Vaikka ei ole mahdollista antaa täsmällistä tietoa siitä, milloin komissio antaa polyvinyylikloridia (PVC) ja ympäristöä koskevan tiedon, mutta monien asiaan liittyvien kysymysten parissa tehdään jatkuvasti työtä. Parhaillaan on meneillään tutkimus, jossa vertaillaan PVC:n ja muiden mahdollisten korvaavien materiaalien elinkaarianalyyseja monenlaisissa sovelluksissa, ja alustavien tulosten pitäisi olla saatavissa ensi vuoden alussa. Lisäksi komissio tarkkailee jatkuvasti, miten teollisuus edistyy antamassaan vapaaehtoisessa sitoumuksessa, jonka mukaan PVC:n stabilointiaineet poistetaan asteittain käytöstä vuoteen 2015 mennessä ja PVC:n kierrätystä lisätään 200 000 tonnia vuoteen 2010 mennessä, ja arvioi aktiivisuutta sitoumuksen noudattamisessa. Vapaaehtoisen sitoumuksen noudattamista valvovaan seurantaryhmään kuuluu komission ylempiä virkamiehiä ja Euroopan parlamentin jäseniä. Muista komission vihreässä kirjassa mainituista seikoista voidaan todeta, että parhaillaan tarkastellaan kadmiumin käytön kieltämistä PVC:ssä ja että ftalaattien riskinarviointi on vielä kesken.

Tiedonannossa ”Kohti jätteiden syntymisen ehkäisemisen ja kierrätyksen teemakohtaista strategiaa” (2) ei käsitellä nimenomaisesti PVC:tä, mutta siinä tarkastellaan asiaa epäsuorasti yleensä jätteiden syntymisen ehkäisemisen ja kierrätyksen yhteydessä.

Kemikaaleja koskevassa puitelainsäädännössä, joka on määrä antaa myöhemmin tänä vuonna, ei keskitytä nimenomaisesti PVC:hen, mutta se kattaa kemikaalit yleensä ja niiden käytön tuotteissa.

----

(1)  Kirjallinen vastaus 13.5.2003.

(2)  KOM(2003) 301 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/163)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2418/03

esittäjä(t): Dominique Souchet (NI) komissiolle

(21. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Torjunta-aineiden kestävä käyttö ja lentolevitys

Torjunta-aineiden kestävän käytön teemakohtaista strategiaa käsittelevän Euroopan parlamentin päätöslauselman (P5_TA-PROV(2003)0128) 7 kohdassa sanotaan, että parlamentti ”tukee täysin suositusta, joka koskee lentolevityskieltoa ja mahdollisuutta nimetä torjunta-aineettomia vyöhykkeitä”. Tämä päätöslauselma on osa Van Bremptin mietintöä, jonka Euroopan parlamentti hyväksyi täysistunnossaan 27. maaliskuuta 2003 Brysselissä.

Euroopassa käytössä olevista kasvinsuojeluaineiden käsittelytavoista korkeintaan prosentissa kasvit ruiskutetaan helikopterista. Tiettyjä torjunta-aineita ei voida kuitenkaan levittää muuten kuin lentämällä viljelmän yli, mihin on useita syitä: tuholaisten sijainti tai viljelmän koko (cercoporiosis banaaniviljelmissä, männynkulkuekehrääjä, maissikoisan viimeisin sukupolvi, jyväkiitäjäinen), viljelmän pinnanmuodostus (kaltevassa rinteessä sijaitsevat viinitarhat), poikkeuksellisten sääolosuhteiden aiheuttamat haitat (härmäsieni viiniköynnöksissä tai perunoissa) tai vaikeapääsyinen viljelmä (riisipellot).

Miten komissio aikoo tässä tapauksessa sovittaa yhteen lentolevityskiellon ja vaatimuksen, että on torjuttava tehokkaasti kasvitauteja, jotka voivat olla joskus haitallisia myös ihmiselle?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(10. syyskuuta 2003)

Komissio on edelleen huolissaan niistä erityisistä riskeistä, jotka liittyvät torjunta-aineiden lentolevitykseen, ja erityisesti ihmisten ja ympäristön altistumisesta tuulen mukana kulkeutuville torjunta-aineille.

Komissio ehdottaa tiedonannossaan Kohti torjunta-aineiden kestävän käytön teemakohtaista strategiaa (1) lentolevityksen yleistä kieltämistä, mutta antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden poiketa kiellosta, mikäli lentolevityksestä on selvästi etua ja myös ympäristöhyötyjä verrattuna muihin levitysmenetelmiin. Ehdotuksesta on saatu runsaasti kommentteja eri sidosryhmiltä, joiden näkökannat eroavat huomattavasti toisistaan. Jäsenvaltioissa on jo tehty tai niissä on meneillään viranomaistutkimuksia asiasta. Kaikkea käytettävissä olevaa aineistoa tutkitaan parhaillaan edelleen.

Saatujen tulosten perusteella komissio aikoo ehdottaa sellaisia lentolevitystä koskevia toimenpiteitä, joissa otetaan parhaalla tavalla huomioon ihmisten terveyden ja ympäristön suojelun korkean tason takaaminen, toimenpiteiden teknisen toteutettavuus ja viljelykasvien suojaamistarve.

----

(1)  KOM(2002) 349 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/164)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2426/03

esittäjä(t): Maurizio Turco (NI) komissiolle

(21. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Muiden kuin jäsenvaltioissa asuvien henkilöiden säästötulojen verotuksen yhdenmukaistaminen ja pankkisalaisuuden poistaminen

Otettakoon huomioon seuraavat asiat:

Voiko komissio sanoa,

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(5. syyskuuta 2003)

----

(1)EUVL L 157, 26.6.2003.

----

----

(2004/C 65 E/165)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2427/03

esittäjä(t): Niels Busk (ELDR) komissiolle

(16. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Valtion tuki italialaisille maidontuottajille

Pyydän komissiota laskemaan, minkä verran valtion tukea neuvosto äskettäin hyväksyi jaettavaksi italialaisille maidontuottajille, jos ylimääräinen maksu oli suoritettu, kun se erääntyi.

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(12. syyskuuta 2003)

Komissio ei pysty suorittamaan vastaavaa laskelmaa.

Valtiontuen määrä riippuu useasta eri muuttujasta, joita ovat erityisesti seuraavat:

----

----

(2004/C 65 E/166)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2430/03

esittäjä(t): Niels Busk (ELDR) komissiolle

(22. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Italian viljelijöiden valtiontuet

Aikooko komissio viedä tuomioistuimen käsiteltäväksi neuvoston päätöksen Italian valtion myöntämistä tuista maan maidontuottajille?

Jos komissio ei aio näin toimia, mitkä ovat ne ”poikkeukselliset olosuhteet”, joilla päätöstä perustellaan (ks. EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan kolmas kappale)?

Jos samat ”poikkeukselliset olosuhteet” vallitsevat muissakin jäsenvaltioissa, aikooko komissio hyväksyä vastaavat valtiontuet myös silloin?

Franz Fischlerin komission puolesta antama vastaus

(12. syyskuuta 2003)

Komissio ei aio puuttua neuvoston päätökseen.

Neuvoston vahvistamien poikkeuksellisten olosuhteiden osalta komissio viittaa neuvoston päätöksen 2003/530/EY (1) tekstiin.

Komissio katsoo, ettei kyseistä neuvoston päätöstä voida pitää ennakkopäätöksenä Italiassa tai muissa jäsenvaltioissa vastaisuudessa mahdollisesti ilmenevien maitokiintiömaksun täytäntöönpano-ongelmien osalta.

----

(1)  2003/530/EY: Neuvoston päätös, tehty 16 päivänä heinäkuuta 2003, tuen, jota Italian tasavalta aikoo myöntää maidontuottajilleen, soveltuvuudesta yhteismarkkinoille, EUVL L 184, 23.7.2003.

----

----

(2004/C 65 E/167)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2437/03

esittäjä(t): Ilda Figueiredo (GUE/NGL) komissiolle

(22. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Saastuttavan tehtaan perustaminen

Portugalin Arcos de Valdevezin kunnassa sijaitsevan Tabaçôn asukkaat ovat huolissaan siitä, että pariisilaiseen ORIAL-ryhmään kuuluva ranskalaisyritys Sarreliber SA aikoo perustaa paikkakunnalle tehtaan.

Arcos de Valdevezin kunnan kanssa sovitun investointihankkeen kohteena on uusi teollisuusyritys, joka työllistäisi aluksi 105 ihmistä ja jonka toimialana on pintojen käsittely ja päällystäminen sekä auto-, hajuvesi- ja kotitalouskoneteollisuudessa sekä terveydenhoitoalan teollisuudessa käytettävien muoviosien ruiskuvalu.

Paikallisen väestön huolenaiheet johtuvat siitä, että kyseinen teollisuusyritys käyttää kromatoinnissa raskasmetalleja, kuten kromia ja nikkeliä, jotka ovat erittäin saastuttavia ja kansanterveydelle vaarallisia aineita, ja että tehtaan sijaintipaikka on lähellä Vez-jokea ja lasten ja vanhusten käyttämiä sosiaalipalveluja.

On syytä todeta, että Lima-joen sivujoki Vez kuuluu Natura 2000 -verkkoon ja että kyseistä yritystä ei huolittu Galiciaan eikä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.

Paikalliset ympäristöaktivistit ovat jo lähettäneet kirjeen ympäristökomissaarille. Voiko komissio kertoa kantansa edellä esitettyyn asiaan?

Margit Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(23. syyskuuta 2003)

Komissio on saanut useita kyselyjä ja valituksia kyseisestä tehdashankkeesta. Ne on kirjattu numeroilla 2003/4425, 2003/4557 ja 2003/4558.

Valituksissa annettujen tietojen perusteella hanke näyttäisi sisältyvän tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27. kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (1) sellaisena kuin se on muutettuna 3. maaliskuuta 1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY (2), liitteessä II olevan 4 kohdan e alakohtaan, jossa mainitaan ”metallien ja muovimateriaalien pintakäsittelylaitokset, joissa käytetään elektrolyysiä tai kemiallista prosessia”. Edellä mainitun direktiivin 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti jäsenvaltioiden tulee määritellä joko tapauskohtaisesti tai asettamiensa raja-arvojen tai valintaperusteiden avulla, onko liitteessä II mainitut hankkeet arvioitava 5—10 artiklan mukaisesti. Tapauskohtaisessa ja raja-arvojen tai valintaperusteiden avulla tapahtuvassa määrittelyssä käytettävät arviointiperusteet on mainittu kyseisen direktiivin liitteessä III ja niihin lukeutuvat erityisesti tiheään asutetut alueet sekä ne suojelualueet, jotka mainitaan luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2. huhtikuuta 1979 annetussa neuvoston direktiivissä 79/409/ETY (3) ja luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21. toukokuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/43/ETY (4).

Valituksista käy ilmi, että tehdashanke saattaa vaikuttaa Rio Liman alueeseen, jota Portugali ehdottaa neuvoston direktiivin 92/43/ETY 4 artiklan mukaiseksi yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi. Edellä mainitun direktiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti hankkeet, jotka eivät suoranaisesti liity alueen käyttöön tai ole sen kannalta tarpeellisia mutta saattavat vaikuttaa tähän alueeseen merkittävästi, on arvioitava asianmukaisesti sen kannalta, miten ne vaikuttavat alueen suojelutavoitteisiin.

Hanke näyttäisi sisältyvän myös ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24. syyskuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/61/EY (5) liitteessä I olevaan 2.6 kohtaan, jossa mainitaan ”metallien ja muovien pintakäsittelylaitokset, joissa käytetään elektrolyyttistä tai kemiallista menetelmää käytettävien käsittelyaltaiden vetoisuuden ollessa enemmän kuin 30 m3”. Kuten 1 artiklassa todetaan, direktiivissä säädetään liitteessä I mainitusta toiminnasta aiheutuvia ilmaan, veteen ja maaperään kulkeutuvia päästöjä ehkäisevistä, tai jos se ei ole mahdollista, päästöjä vähentävistä toimenpiteistä, mukaan lukien jätteitä koskevat toimenpiteet, koko ympäristön suojelun korkean tason saavuttamiseksi, tämän kuitenkaan rajoittamatta julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arviointia koskevan direktiivin 85/337/ETY säännösten ja muiden yhteisön asiaa koskevien säännöksien soveltamista.

Edellä mainittuja tietoja tarkasteltuaan komissio katsoo, että on tärkeää kiinnittää Portugalin viranomaisten huomio kyseiseen tehdashankkeeseen ja pyytää heiltä lisätietoja hankkeesta ja erityisesti siitä, onko tarkoituksenmukainen ympäristövaikutusten arviointi ja edellä esitetyissä määräyksissä tarkoitetut varotoimet toteutettu.

----

(1)EYVL L 175, 5.7.1985.

(2)EYVL L 73, 14.3.1997.

(3)EYVL L 103, 25.4.1979.

(4)EYVL L 206, 22.7.1992.

(5)EYVL L 257, 10.10.1996.

----

----

(2004/C 65 E/168)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2438/03

esittäjä(t): Ilda Figueiredo (GUE/NGL) komissiolle

(22. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Viisumipakon poistaminen Sveitsissä laillisesti oleskelevien EU:n ulkopuolisista maista lähtöisin olevien siirtolaisten matkoilta

Sveitsin teollisuus- ja rakennusalan ammattiliitto ja maahanmuuttajien kotoutumisen puolesta toimiva Swiss Forum for Migration Studies vaativat poistamaan viisumipakon Sveitsissä asuvilta EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisilta.

Noin puoli miljoonaa Sveitsissä asuvaa EU:n ulkopuolisen maan kansalaista joutuu aina kotimaahansa tai joihinkin Schengen-alueen maahan matkustaessaan hankkimaan viisumin, jonka saamiseen kuluu aikaa ja rahaa.

Tilanne on tosin parantunut, koska viisumien voimassaoloajat ovat pidempiä, mutta perusongelma on jatkuvasti olemassa.

Sveitsi on jo elokuussa 2000 poistanut viisumipakon kolmansien maiden kansalaisilta, jotka asuvat laillisesti Euroopan unionin alueella. Voiko komissio kertoa, mihin toimiin se aikoo ryhtyä aiempien, osittain jo ratkaistujen kysymysten johdosta, jotta voidaan vastavuoroisten toimien avulla poistaa viisumipakko Sveitsissä laillisesti oleskelevilta EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisilta?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(3. syyskuuta 2003)

Komissiolle on jo aiemmin huomautettu (1), että Sveitsissä oleskelevien EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisten on kansallisuutensa (2) vuoksi hankittava viisumi matkustaessaan Schengen-maahan tai kulkiessaan Schengen-maan läpi kotimaahansa.

Aihetta on pohdittu neuvoston viisumiasioita käsittelevässä työryhmässä, joka tuli siihen lopputulokseen, että voimassa oleva Schengenin säännöstö ei estä pidempiaikaisen viisumin myöntämistä kyseisille henkilöille. Jäsenvaltioiden konsulaateille on tiedotettu tällaisesta mahdollisuudesta, joka varmasti arvoisan parlamentin jäsenenkin mielestä on ensimmäinen askel tilanteen parantamiseksi, kun kyseisten henkilöiden ei tarvitse käydä niin usein konsulaatissa hakemassa viisumia.

Tämän lisäksi komissio jatkaa ponnistelujaan löytääkseen tilanteeseen ratkaisun, joka mahdollistaisi sen, ettei EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisten, joilla on Sveitsin oleskelulupa, tarvitsisi hankkia viisumia kulkeakseen Schengen-maiden kautta tai oleskellakseen niissä lyhyen aikaa. Tämä edellyttäisi kuitenkin Schengenin säännöstön muuttamista.

----

(1)  Renzo Imbenin ja Giovanni Pittellan esittämä kirjallinen kysymys E-0557/02, EUVL C 229 E, 26.9.2002.

(2)  Neuvoston asetus (EY) N:o 539/2001, annettu 15 päivänä maaliskuuta 2001, luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, EYVL L 81, 21.3.2001.

----

----

(2004/C 65 E/169)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2439/03

esittäjä(t): Hiltrud Breyer (Verts/ALE) komissiolle

(16. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Sotilaallisiin tarkoituksiin käytettävien polttoaineiden terveyshaitat

Kaikkialla Euroopan unionissa on sotilaskäytössä (laitokset ja putkistot) suuria määriä Jet Propellant 8 -lentokonepolttoainetta (JP-8), jonka epäillään olevan erittäin vaarallista terveydelle (esim. New Scientist 13. kesäkuuta 2001).

Edelliseen vedoten tiedustelen komissiolta seuraavaa:

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(11. syyskuuta 2003)

EY:n perustamissopimuksen 296 artiklan 1 kohdan b alakohdassa määrätään poikkeuksesta, jonka mukaisesti jokainen jäsenvaltio voi toteuttaa toimenpiteet, jotka se katsoo tarpeelliseksi keskeisten turvallisuusetujensa turvaamiseksi ja jotka liittyvät aseiden, ammusten ja sotatarvikkeiden tuotantoon tai kauppaan.

Jäsenvaltiot ovat systemaattisesti tulkinneet 296 artiklan määräyksiä laaja-alaisesti halutessaan valvoa järjestelmällisesti kansallisella tasolla kaikkien puolustuskäyttöön tarkoitettujen tuotteiden tuotantoa ja kauppaa. Näin puolustussektori on oikeastaan jäänyt EY:n perustamissopimuksen määräysten soveltamisalan ulkopuolelle.

Yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytännössä (1) poikkeusta tulkitaan kuitenkin rajoitetummin:

Tuomioistuin vahvistaa tämän oikeuskäytännön antamassaan tuoreessa tuomiossa (2), joka koskee nimenomaisesti 296 artiklaa.

Edellä olevan perusteella ja tarkempana vastauksena parlamentin jäsenen esittämiin kysymyksiin komissio vastaa seuraavaa:

----

(1)  Tuomio Johnston vastaan Chief Constable, 15 päivänä toukokuuta 1986 asiassa 222/84.

(2)  Tuomio 16 päivänä syyskuuta 1999 asiassa 414/97, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Espanjan kuningaskunta.

(3)EYVL L 158, 23.6.1990.

(4)EUVL L 41, 14.2.2003.

(5)EYVL L 183, 29.6.1989.

(6)EYVL L 131, 5.5.1998.

(7)EYVL L 196, 26.7.1990.

----

----

(2004/C 65 E/170)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2443/03

esittäjä(t): Geoffrey Van Orden (PPE-DE) komissiolle

(22. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Meripetolinnut

Eräillä merilinnuilla, kuten merimetsoilla, on tuhoisia seurauksia EU:n joissa ja joensuistoissa eläville kalaparville.

Tällä on myös haitallinen vaikutus ravintoketjuun, mikä puolestaan on vahingoksi monille lintulajeille ja suurille kaloille.

Suojellaanko meripetolintuja, kuten merimetsoja, jollain tavoin EU:n lainsäädännössä vai onko jäsenvaltioiden viranomaisilla oikeus tarvittaessa suorittaa teurastuksia?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(23. syyskuuta 2003)

Arvoisa parlamentin jäsen on ilmaissut huolensa eräiden meripetolintulajien, kuten merimetsojen, vaikutuksesta unionin joissa ja joensuistoissa eläviin kalaparviin.

Näiden lintujen suojelun tason osalta komissio haluaa korostaa, että kaikkien luonnonvaraisten lintulajien tavoin merimetso kuuluu lintudirektiivissä (1) säädettyyn yleiseen suojelujärjestelmään ja että jäsenvaltiot voivat poiketa kiellosta, joka koskee kyseisten lintujen tahallista tappamista tai pyydystämistä käytetystä menetelmästä riippumatta ja niiden pesien ja munien tahallista tuhoamista tai vahingoittamista ja pesien siirtämistä, lintudirektiivissä säädetyn poikkeusjärjestelmän mukaisesti (9 artikla).

Kun lintudirektiivi annettiin vuonna 1979, merimetson mannermaista alalajia (Phalacrocorax carbo sinensis) pidettiin uhanalaisena, joten se lueteltiin direktiivin liitteessä I lajina, jonka elinympäristöä ja esiintymisalueita on suojeltava erityistoimin.

Tämän lajin kanta on kuitenkin kasvanut huomattavasti, ja lajin suojelun tasoa pidetään nyt suotuisana. Siksi komissio poisti jäsenvaltioita kuultuaan merimetson direktiivin liitteestä I.

Komissio on tietoinen siitä, että kalastajien ja merimetsojen välillä on eturistiriitoja tietyillä unionin alueilla, ja se sopi jäsenvaltioiden kanssa, että lintudirektiivin poikkeussäännöksiä voidaan soveltaa täysimääräisesti merimetsojen aiheuttaman vakavan vahingon estämiseksi, jos se on perusteltua ja jollei muuta tyydyttävää ratkaisua ole.

Sen jälkeen, kun merimetso poistettiin vuonna 1997 lintudirektiivin liitteestä I, komissio on seurannut edelleen tilannetta ja pohtinut asiaa lintudirektiivin täytäntöönpanosta vastaavien jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa. Lintudirektiivin mukaisen ORNIS-komitean 26. kesäkuuta 2003 pidetyn kokouksen keskustelujen perusteella näyttää siltä, että nykyiset kannat ovat melko vakaita Euroopassa, eikä kansainvälisen yhteistyön kehittämiseen tämän lajin kantojen hoitamiseksi ole ilmeisesti tarvetta.

Lisäksi eri jäsenvaltioissa ja Euroopan tasolla tehdään tutkimuksia (esimerkiksi tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen viidennestä puiteohjelmasta rahoitettava tutkimus ”Reducing the conflict between Cormorants and fisheries on a Pan-European scale: Redcafe”), jossa kehitetään entistä parempia menetelmiä merimetsojen kalastukselle aiheuttamaa vahinkoa koskevan ongelman ratkaisemiseksi.

----

(1)  Neuvoston direktiivi 79/409/ETY, annettu 2. huhtikuuta 1979, luonnonvaraisten lintujen suojelusta (EYVL L 103, 25.4.1979).

----

----

(2004/C 65 E/171)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2453/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(23. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Eurostat: ajankohta, jolloin petokset havaittiin ja mahdollisuus tutkia vaivattomasti yritysten kanssa tehtyjä sopimuksia sekä niille myönnettyjä varoja

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(22. syyskuuta 2003)

Komissio vastasi näihin kysymyksiin — erityisesti 17. ja 30. kesäkuuta 2003 pidetyissä — talousarvion valvontavaliokunnan kuulusteluissa. Komissio ryhtyi välittömästi asianmukaisiin toimenpiteisiin, kun se tuli tietoiseksi asiasta. Tältä osin komissio kehottaa arvoisaa parlamentin jäsentä tutustumaan komission 9. ja 23. heinäkuuta 2003 tekemiin päätöksiin.

Komission puheenjohtajalle 13. marraskuuta 2000 osoitettu sähköpostiviesti, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa, oli laadittu yleisesti kiistanalaisella tavalla. Sen konkreettinen päämäärä oli myös täysin epämääräinen. Sähköpostiviestin laatija sekoitti viestiinsä erilaisia pohdintoja muun muassa tiettyjen komission jäsenten ja korkea-arvoisten henkilöiden (Monnet, Shumann) rohkeudesta verrattuna muihin välillä hyvinkin vaikeaselkoisiin havaintoihin. Lyhyesti sanottuna asiaa tuntemattoman lukijan oli vaikea ymmärtää viestin todellista tarkoitusta. Tällaisissa asioissa omaksutun käytännön mukaisesti viesti toimitettiin välittömästi kyseiselle yksikölle (tässä tapauksessa Eurostatille) asianmukaisia toimia varten. Eurostat käsitteli viestin tutkittavissa olevan osan eli viestin laatijan ilmaiseman kiinnostuksen Eurocostin sisäistä tarkastusta koskevan raportin mahdollisesta julkaisemisesta. Annettu vastaus kuvaa asian sen hetkistä todellista tilannetta: kyseinen kertomus oli siirretty toimivaltaisille yksiköille, jotka käsittelivät sen tällaisessa tapauksessa sovellettavien luottamuksellisuutta koskevien sääntöjen mukaisesti.

Komissio valtuutti 11. kesäkuuta 2003 sisäisen tarkastuksen toimialan tarkastamaan Eurostatin sopimukset. Komissio vastaanotti 9. heinäkuuta 2003 sisäisen tarkastuksen toimialan ensimmäisen raportin ja budjettipääosaston analyysin Eurostatin sisäisen tarkastuksen laatimista tarkastuskertomuksista. Raportin ja analyysin mukaisesti tehtiin päätökset, joista ilmoitettiin parlamentille. Lisäksi on perustettu Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) johtajan alaisuudessa toimiva erityisryhmä. Komission 23. heinäkuuta 2003 tekemän päätöksen pohjalta Eurostatin työryhmän (TFES) tehtävänä on valmistella komissiolle raportti Eurostatia koskevista eri hallinnollisista näkökohdista. Eurostatin työryhmä ja sisäisen tarkastuksen toimiala jatkavat työtään. Komission julkituomana aikomuksena on antaa parlamentille säännöllisesti tietoja näistä asioista.

Varainhoitovuoden 2001 vastuuvapauden myöntämismenettelyn yhteydessä komissio on jo ilmoittanut, että se on parhaillaan luomassa sopimuksia koskevaa keskustietokantaa. Arvoisan parlamentin jäsenen pyytämä tieto saadaan tietovarastosovelluksen kautta, joka sisältää tietoa kolmansille osapuolille varatuista budjettimäärärahoista. Vastauksissaan äskettäin esitettyihin muihin parlamentin kysymyksiin komissio on jo antanut yksityiskohtaiset tiedot sitoumuksista ja maksuista useimmille arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemille yrityksille.

----

----

(2004/C 65 E/172)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2458/03

esittäjä(t): Concepció Ferrer (PPE-DE) komissiolle

(23. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Eteläisen Euroopan suurten nopeuksien rautatieverkko

Eteläisen Euroopan taloudelle ovat erittäin tärkeitä yhteydet Genovan, Marseillen, Barcelonan ja Valencian sekä toisaalta Lissabonin, Madridin, Barcelonan, Lyonin ja Pariisin välillä. Madridista Barcelonan kautta Ranskan rajalle kulkevan luotijunareitin olennaisena osana olevan Madridin ja Lleidan välisen yhteyden rakentaminen viivästyy edelleen. Se olisi pitänyt ottaa käyttöön jo vuoden 2002 lopulla, mutta sitä ei ole otettu käyttöön vieläkään. Lisäksi Ranskan hallitus ei ole osoittanut suurta mielenkiintoa luotijunareitin rakentamiseksi Nîmesistä Espanjan rajalle. Näiden seikkojen perusteella kysyn, mitä toimenpiteitä komissio aikoo toteuttaa taatakseen perussopimusten mukaisesti tämän Euroopan laajuisen verkon kehittämisen?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(12. syyskuuta 2003)

Yhteisö tukee Euroopan laajuisten verkkojen (TEN) talousarviosta tutkimus- ja rakennustöitä, joilla parannetaan kapasiteettia rataosuudella Perpignan—Nîmes. Näin voidaan vastata Figuerasin ja Perpignanin välisen uuden rataosuuden vuosiksi 2008—2009 suunnitellusta käyttöönotosta seuraavaan liikenteen kasvuun.

Yhteisö tukee samaisesta TEN-talousarviosta myös alustavia tutkimuksia täysin uuden infrastuktuurin toteuttamiseksi Espanjan rajan ja Nîmes'n välille. Uuden radaosuuden käyttöönoton pitäisi toteutua asteittain vuosina 2010—2015 riippuen nykyisen radan eri osuuksien kyllästymisasteesta.

Vaikka hanke on myöhässä alkuperäisestä aikataulusta, jonka mukaan koko rataosuus piti ottaa käyttöön vuoteen 2010 mennessä, komissio painottaa, että hankkeen toteuttaminen on täysin jäsenvaltioiden vastuulla. Komissio voi siten vain pahoitella hankkeen myöhästymistä. Karel Van Miertin johtaman Euroopan laajuista liikenneverkkoa käsittelevän korkean tason työryhmän työn yhteydessä Ranskan viranomaiset sitoutuivat komission pyynnöstä noudattamaan yllä mainittuja määräaikoja.

----

----

(2004/C 65 E/173)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2459/03

esittäjä(t): Concepció Ferrer (PPE-DE) komissiolle

(23. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Etelä-Euroopan rautatieverkko

Äskettäisten tutkimusten mukaan rautateitse toteutettavat tavarakuljetukset ovat vähentyneet Euroopassa kolmenkymmenen vuoden aikana 21 prosentista 8,1 prosenttiin (vuodesta 1970 vuoteen 2000). Rautatiekuljetusten väheneminen näkyy maantiekuljetusten lisääntymisenä, onhan näillä tiettyjä, erityisesti perillepääsyn helppouteen liittyviä etuja rautatiekuljetuksiin nähden.

EY:n perustamissopimuksen 154 ja 155 artiklassa säädetään, että yhteisö myötävaikuttaa Euroopan laajuisten verkkojen perustamiseen ja kehittämiseen liikenteen alalla.

Koska rautatieliikenne on ympäristöystävällisempi liikennemuoto, Euroopan komissio on sitoutunut elvyttämään rautatiekuljetuksia EU:n yhteisen liikennepolitiikan yhteydessä.

Miten Pyreneitten yli toteutettavat kuljetukset aiotaan taata?

Miten taataan Pyreneitten ylitse toteutettavien kuljetusten kilpailukyky muiden kuljetusmuotojen ja etenkin tiekuljetusten kanssa?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(12. syyskuuta 2003)

Rautateitse tapahtuvan rahtiliikenteen elvyttäminen on koko Euroopan unionin kannalta ensiarvoisen tärkeää. Onhan kyseessä yksi unionin yhteisen liikennepolitiikan tärkeimmistä aiheista. EU haluaa luoda yhdennetyn rautatieliikennealueen, jonka puitteissa rautatieliikenne ja erityisesti rahtiliikenne voisi jälleen osoittautua tehokkaaksi ja kilpailukykyiseksi. Unionin aloitteet ja toteutetut toimet tähtäävät kansallisten rautatiejärjestelmien integroimiseen, joka perustuu suurten nopeuksien ja tavanomaisten rautatiejärjestel-mien yhteentoimivuuden kehitykseen. Tavoite on erityisen tärkeä, kun otetaan huomioon Espanjan ja Ranskan nykyisten rautatieverkkojen eroavuudet.

Jotta tavaroiden rautatiekuljetusten houkuttelevuutta voitaisiin parantaa, yhteisö osallistuu niiden hankkeiden rahoittamiseen, joilla parannetaan kapasiteettia Pyreneiden halki kulkevilla Pyreneiden niemimaan ja muun Euroopan välisillä rataosuuksilla. Komissio on suunnitellut tukevansa Euroopan laajuisten verkkojen (TEN) rahoituksesta erityisesti uuden rataosuuden Perpignan-Figueras rakentamista. Tämä standardiraideleveyden mukainen rata liittää Barcelonan ja sen lähialueet Ranskan liikenneverkkoon. Yhteisön rahoitusosuus koko hankkeesta olisi 10 prosenttia. Sekä henkilö- että rahtiliikenteen käyttämän uuden linjan pitäisi olla käytössä 2008—2009, ja se tarjoaa huomattavan ajansäästön, koska akseleita ei tarvitse vaihtaa rajalla.

Ensisijainen hanke 3 (eteläinen suurnopeusjuna), johon rataosuus Perpignan-Figueras kuuluu, sisältää myös radan kunnostustyöt Ranskan puoleisella osuudella Perpignan-Montpellier-Nîmes. Töiden suunnittelua yhteisrahoitetaan Euroopan laajuisten verkkojen budjetista. Tälle osuudelle valmistunee uusi linja vuoteen 2015 mennessä, mikä vapauttaa huomattavasti kapasiteettia ja mahdollistaa etenkin rahtiliikenteen nykyisellä radalla.

Lisäksi komissio muistuttaa, että se on ehdottanut Euroopan laajuisten verkkojen ensisijaisten hankkeiden joukkoon Pyreneiden keskiosan läpi kulkevaa rautatieyhteyttä ja Pyreneiden niemimaan suurnopeusjuna-verkkoa. Ehdotus hyväksyttiin Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä.

----

----

(2004/C 65 E/174)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2468/03

esittäjä(t): Catherine Stihler (PSE) komissiolle

(24. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Digitaalisten ajopiirturien käyttöönotto

Asetuksessa (ETY) N:o 3820/85 (1) esitetään hyötyajoneuvojen ja linja-autojen kuljettajien hyväksyttäviä ajo-, lepo- ja työaikoja koskevat säännöt. Tällaisten kuljettajien työtunnit rekisteröidään ja niitä valvotaan ajopiirturien avulla asetuksen (ETY) N:o 3821/85 (2) mukaisesti. Myöhemmin julkaistiin asetus (EY) N:o 2135/98 (3), jolla valmisteltiin (älykorteille tietoja tallentavien) digitaalisten ajopiirturien käyttöönottoa nykyisten (paperikorteille tietoja tallentavien) ajopiirturien asemesta.

Asetuksen 2135/98 2 artiklan 1 a kohdassa todetaan seuraavaa:

Voiko komissio vahvistaa, että tässä kohdassa tarkoitettu säädös on 5. elokuuta 2002 julkaistu asetus (EY) N:o 1360/2002 (4)?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(24. syyskuuta 2003)

Komissio vahvistaa, että komission asetus (EY) N:o 1360/2002 (5) on neuvoston asetuksen (EY) N:o 2135/98 (6) 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu säädös.

----

(1)EYVL L 370, 31.12.1985, s. 1.

(2)EYVL L 370, 31.12.1985, s. 8.

(3)EYVL L 274, 9.10.1998, s. 1.

(4)EYVL L 207, 5.8.2002, s. 1.

(5)  Komission asetus (EY) N:o 1360/2002, annettu 13 päivänä kesäkuuta 2002, tieliikenteen valvontalaitteista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3821/85 mukauttamisesta tekniikan kehitykseen seitsemännen kerran (EYVL L 207, 5.8.2002).

(6)  Neuvoston asetus (EY) N:o 2135/98, annettu 24 päivänä syyskuuta, tieliikenteen valvontalaitteista annetun asetuksen (ETY) N:o 3821/85 sekä asetusten (ETY) N:o 3820/85 ja (ETY) N:o 3821/85 täytäntöönpanosta annetun direktiivin 88/599/ETY muuttamisesta (EYVL L 274, 9.10.1998).

----

----

(2004/C 65 E/175)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2473/03

esittäjä(t): Marie Isler Béguin (Verts/ALE), Charles Tannock (PPE-DE), Alima Boumediene-Thiery (Verts/ALE), Patsy Sörensen (Verts/ALE) ja Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) komissiolle

(24. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Laajentuneen unionin ulkorajojen alueet

Unionin laajentuminen kohti itää merkitsee uusien rajojen syntymistä poliittiselle, taloudelliselle ja sosiaaliselle yhteisölle. Laajentumisen myötä ehdokasvaltiot eli Keski-Euroopan ja Baltian maat hyötyvät yhtenäistämisestä, suojasta ja siirtymäkauden tuista.

Taloudellisten erojen tasoittaminen unionin laajentumisen yhteydessä koskee erityisesti jäsenvaltioiden itäisiä raja-alueita ja ehdokasvaltioita. Nämä alueet ovat hyötyneet ohjelmista ja erityistuista, joiden avulla on pyritty vähentämään sosioekonomista epätasapainoa ja tästä aiheutuneita seurauksia. Laajentuneen unionin naapurimaiden läntiset raja-alueet, kuten Valko-Venäjä, Moldova ja Ukraina, ovat luonnollisesti hyvin riippuvaisia länsiraja-alueiden taloudesta ja näillä alueilla toimivien lukuisten kumppanien kanssa käytävästä kaupasta. Unionin laajentumisprosessin kaikki vaikutukset koskevat näitä maanosamme historian ja identiteetin kannalta tärkeitä Itä-Euroopan valtioita, joiden aikaisemmat hallitukset ovat ilmoittaneet tehtäväkseen maiden liittämisen Euroopan unioniin — tämä koskee erityisesti Moldovaa ja Valko-Venäjää, Ukrainallekin asia on tärkeä.

Euroopan parlamentti hyväksyi 11. helmikuuta 2003 Pedro Marset Camposin esittelemän mietintöluonnoksen Euroopan unionin ja Valko-Venäjän väliset suhteet: kohti tulevaa kumppanuutta, jossa pyydetään ”komissiota ennakoimaan kaiken vahingollisen taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen laajentuneen EU:n tulevalla itärajalla ja rajoittamaan salakuljetusta tai maastamuuttoa, sekä määrittelemään samansuuruiset uusien itänaapureiden Ukrainan, Valko-Venäjän ja Moldovan läntisille alueille myönnettävät yhteisön taloudelliset ohjelmat ja tuet kuin mitä lähistöllä sijaitsevien ehdokasvaltioiden itäisillä alueilla tällä hetkellä jo toimeenpannaan.”

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(17. syyskuuta 2003)

----

(1)  KOM(2003) 104 lopullinen.

(2)  KOM(2003) 393 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/176)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2489/03

esittäjä(t): Sérgio Marques (PPE-DE) komissiolle

(25. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Tilanne Venezuelalle annettavan avun täytäntöönpanossa

Venezuelassa joulukuussa 1999 sattuneiden tuhotulvien jälkeen komissio on osoittanut huomattavia summia tuhoalueiden jälleenrakennuksen tukemiseen. Tuki on tarkoitettu toisaalta Vargasin osavaltion jälleenrakennukseen ja toisaalta riskien ennaltaehkäisyyn, mikä tarkoittaa, että laaditaan ja toteutetaan ohjelmia luonnonolosuhteiden hallitsemiseksi vuoden 1999 tulva-alueisiin rajoittuvilla valtavilla alueilla Falcónin, Mirandan ja Yaracuyn osavaltioissa.

Hankkeissa, joilla tuetaan Vargasin osavaltion jälleenrakennusta ja katastrofien ehkäisyä (yhteisön rahoitusosuus 25 miljoonaa euroa) ja Vargasin osavaltion sosiaalista jälleenrakennusta (yhteisön rahoitusosuus 10 miljoonaa euroa), Venezuelan viranomaiset eivät ole vielä allekirjoittaneet niiden toteuttamisen mahdollistavaa rahoitussopimusta.

Falcónin, Yaracuyn ja Mirandan osavaltioiden tulvien ehkäisyä koskevasta ohjelmasta (yhteisön rahoitusosuus 20 miljoonaa euroa) piti saada komission päätös varojen käytöstä vuoden 2003 ensimmäisellä puoliskolla.

Kysymyksen esittäjä kuului Euroopan parlamentin valtuuskuntaan, joka vieraili Venezuelassa 7.-9. heinäkuuta 2003. Valtuuskunta pani merkille useita peräkkäisiä viiveitä edellä mainittujen hankkeiden hyväksynnässä ja täytäntöönpanossa. Viiveet johtuvat varsinkin komission ja Venezuelan viranomaisten välisistä erimielisyyksistä yhteisön hankkeisiin sovellettavasta verotuksesta (tavaroiden ja palvelujen vapauttaminen arvonlisäverosta).

Haluan kysyä komissiolta seuraavaa:

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(24. syyskuuta 2003)

----

----

(2004/C 65 E/177)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2492/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(25. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Osakekauppojen avoimuus

Voiko komissio ilmoittaa, mitä oikeudellisia tai muita järjestelyjä kussakin jäsenvaltiossa on olemassa yhtiöille, jotka pyrkivät saamaan selville osakkeiden edunsaajan siinäkin tapauksessa, että omistajana on bulvaani, säätiö tai muu piilotaho? Onko komissio tietoinen, että tällaiset järjestelyt ovat tärkeitä vähemmistöosakkaiden oikeuksien kannalta esimerkiksi varmistettaessa, että pakollinen yritysostotarjous käynnistetään heti, jos määräävässä asemassa olevan osakkaan osuus osakekannasta ylittää tietyn rajan? Jos näin on, mitä järjestelyjä komissio ehdottaa, jotta yritykset voisivat saada selville osakkeidensa edunsaajan, vaikka omistajat olisivat toisesta jäsenvaltiosta? Voisiko jäsenvaltioilla olla esimerkiksi oikeus vaatia yrityksiä asettamaan sulkutilille sellaisten osakkeenomistajien osingot, jotka eivät ole vastanneet edunsaajaa koskeviin kysymyksiin?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(16. syyskuuta 2003)

Arvoisa parlamentinjäsen esitti kysymyksen julkisesti noteerattujen yhtiöiden ja niiden osakkeenomistajien välisestä suhteesta. Osakkeenomistajien osalta kysymys ei koske pelkästään osakkeiden laillisia omistajia, vaan myös edunsaajia (beneficial owner). Komission mielestä kysymys kuuluu näin ollen yhtiölainsäädännön piiriin.

Komissiolla ei ole tarvittavia tietoja yksityiskohtaisen katsauksen luomiseksi kussakin jäsenvaltiossa tehtyihin järjestelyihin, joiden avulla yritykset voivat saada selville osakkeiden edunsaajat, vaikka ne olisivat hallintarekisteröityjä osakkeenomistajia, säätiöitä (trust) tai muita. Sillä ei ole myöskään tietoja siitä, kuinka kansalliset järjestelmät kattavat kolmansien maiden sijoittajat.

Komissio katsoo, että yhtiöiden oikeutta saada selville edunsaajan henkilöllisyys ei pidä tarkastella ensi sijassa yritysostotarjousten yhteydessä, vaan välineenä yhtiön halutessa olla varovainen sijoittajien suhteen. Tätä seikkaa on punnittava tietosuojaa ja kansallista varallisuusoikeutta vastaan.

Yritysostotarjousten osalta komissio haluaa huomauttaa, että ehdotus julkisia ostotarjouksia koskevaksi direktiiviksi koskee ainoastaan laillista omistusoikeutta (ks. direktiiviehdotuksen 2 artiklan 1 a kohta) (1).

----

(1)EUVL C 45 E, 25.2.2003.

----

----

(2004/C 65 E/178)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2493/03

esittäjä(t): Christopher Huhne (ELDR) komissiolle

(25. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Sitoutuminen avoimuuteen

Voiko komissio arvioida ajanmukaisia markkinatietoja koskevien ilmoitusten lukumäärän kaikilla Euroopan unionin alueen kansallisilla markkinoilla? Onko kunkin jäsenvaltion pörssiyhtiöiden neljännesvuosittaisten katsausten määrä komission mielestä millään tavalla käänteisessä suhteessa markkinoiden kannalta merkittävistä tiedoista annettavien lakisääteisten ilmoitusten lukumäärään? Jos tällainen käänteinen suhde on olemassa, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä varmistaakseen, että sijoittajille annettavien tietojen määrä ei vähene siinä tapauksessa, että komission ehdotus pakollisista neljännesvuosikatsauksista hyväksytään?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(4. syyskuuta 2003)

Arvoisan parlamentin jäsenen kysymys liittyy komission ehdotukseen direktiiviksi (1) arvopaperien liikkeeseenlaskijoita koskevien avoimuusvaatimusten yhdenmukaistamisesta. Ehdotukseen sisältyy neljännesvuosikatsausten käyttöönotto sellaisten pörssiyhtiöiden osalta, joiden osakkeita otetaan kaupankäynnin kohteeksi unionin säännellyillä markkinoilla.

Komissio kerää tietoja arvioidakseen, voidaanko parlamentin jäsenen ehdottama arvio tehdä. Komissio aikoo keskittyä tutkimuksessaan niihin jäsenvaltioihin, joissa on käytössä keskitetty järjestelmä lakisääteisten tietojen ilmoittamiseksi tai joissa toimivaltaiset viranomaiset tai säänneltyjen markkinoiden ylläpitäjät rekisteröivät keskitetysti tällaisia tietoja. Komission on lisäksi tutkittava, kattaako tällainen keskitetty järjestelmä yhteisön lainsäädännön vaatimat tiedot tai myös mahdollisten täydentävien kansallisten lakien edellyttämät tiedot. Tämän takia ei ole mahdollista laatia arviota, joka kattaisi samalla kertaa kaikkien jäsenvaltioiden tilanteen.

Komissio pyytääkin parlamentin jäsentä huomioimaan seuraavat asiat.

Komissio ilmoittaa tutkimustuloksista mahdollisimman pian.

----

(1)  KOM(2003) 138 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/179)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2502/03

esittäjä(t): Martin Callanan (PPE-DE) komissiolle

(29. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Luonnos EU:n asetukseksi kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista ja lupamenettelystä (REACH)

BBC Radio 4 haastatteli komission jäsentä Margot Wallströmiä 10. heinäkuuta Today-ohjelmassaan, jossa tämä sanoi,

Voiko komissio kertoa, heijastaako Margot Wallströmin kommentti komission harjoittamaa politiikkaa koskien luonnosta EU:n asetukseksi kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista ja lupamenettelystä (REACH)?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(16. syyskuuta 2003)

Ympäristöasioista vastaavan komission jäsenen antama vastaus kuvastaa kemikaalien rekisteröintiä, arviointia ja lupamenettelyjä (nk. REACH-järjestelmää) koskevaa komission politiikkaa, joka on esitetty helmikuussa 2001 julkaistussa valkoisessa kirjassa ”Kemikaalipolitiikkaa koskeva strategia” (1) ja jota koskevasta luonnoksesta on vastikään järjestetty Internet-kuuleminen. Ei ole tarpeen testata sellaisia kemikaaleja, joista on jo saatavilla riittävät tiedot tai joita koskevat riittävät tiedot on mahdollista saada muulla tavoin. Kun altistuminen kemikaalille (esimerkiksi tietyn tyyppiselle välituotteelle) on hyvin rajoittunutta, mahdollisten riskien määrittelemiseksi ei yleensä kannata suorittaa testejä.

----

(1)  KOM(2001) 88 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/180)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2506/03

esittäjä(t): Mauro Nobilia (UEN) komissiolle

(29. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Hallintotapa: ympäristöä koskevat kolmikantasopimukset

Romano Prodin komission puolesta antama vastaus

(19. elokuuta 2003)

Siitä lähtien, kun komissio esitti ajatuksen tavoitteita koskevista sopimuksista ja yleissopimuksista valkoisessa kirjassaan eurooppalaisesta hallintotavasta (2) ja tarkensi sitä tiedonannossaan joulukuussa 2002, johon arvoisa parlamentin jäsenkin viittaa, vastuu ajatuksen toteuttamista koskevien aloitteiden tekemisestä on ollut jäsenvaltioilla, niiden alueilla ja niiden kunnilla. Yhteisön laitoksista ja toimielimistä alueiden komitea on jo selkeästi tukenut komission ajatusta, parlamentti valmistelee päätöslauselmaa joulukuun 2002 tiedonannosta ja neuvoston pitäisi käsitellä sitä vuoden 2003 jälkimmäisellä puoliskolla.

Parlamentti osallistuu asian toteutukseen siten, että komissio käsittelee parlamentin yllämainittua päätöslauselmaa, kunhan se valmistuu, ja parlamentti voi tuolloin ilmaista, millä tavoin se haluaa olla mukana. Sama koskee myös jäsenvaltioita. Ne voivat joko neuvostossa tai yksittäin kertoa kiinnostuksestaan asiaa kohtaan ja mahdollisuuksistaan olla käytettävissä.

Komissio puolestaan osallistuu sopimuksiin pääosastojensa kautta. Eurooppalaista hallintotapaa koskevan valkoisen kirjan perusteella kolmikantasopimukset koskevat lähinnä sellaisia pääosastoja, joiden toiminnalla on suuria alueellisia vaikutuksia. Toimivallan ja henkilöstön jakautumisen eri pääosastojen välillä samoin kuin hankkeiden mahdollisen rahoituksen tulee seurata valkoisen kirjan ja joulukuussa 2002 julkaistun tiedonannon yleisiä suuntaviivoja.

Ympäristöasiassa komissio aikoo ennen vuoden 2003 loppua ottaa kantaa joiltain tahoilta jo saamiinsa erilaisiin hanke-ehdotuksiin.

----

(1)  KOM(2002) 709 lopullinen.

(2)EYVL C 287, 12.10.2001.

----

----

(2004/C 65 E/181)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2510/03

esittäjä(t): Roberto Bigliardo (UEN) komissiolle

(29. heinäkuuta 2003)

Aihe:   City Center -rakennuksen vuokraaminen

Komission infrastruktuuri- ja logistiikkatoimisto Brysselissä (OIB) aikoo vuokrata Gare du Nordin läheisyydessä sijaitsevan City Center -rakennuksen, vaikka hallinnon hygienia- ja turvallisuusyksikkö on sitä vastaan.

Brysselissä on lobattu jo vuosia sen puolesta, että komissio suostuisi luomaan kolmannen EU:n toimielinten keskuksen Gare du Nordin lähelle, mutta turhaan.

Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus

(3. marraskuuta 2003)

City Center -rakennus otettiin harkittavaksi mahdollisena komission henkilöstön toimipaikkana, koska parlamentin hallinnolliset yksiköt olivat ilmaisseet haluavansa ottaa Montoyer 75 -rakennuksen käyttöönsä. Komissio suhtautui ehdotukseen myönteisesti ja pyysi infrastruktuuri- ja logistiikkatoimistoaan etsimään uuden rakennuksen, johon nykyisin Montoyer 75 -rakennuksessa työskentelevät tutkimuksen pääosaston virkamiehet siirrettäisiin.

Asian pitkittyessä parlamentti oli käynnistänyt neuvottelut City Center -rakennuksen vuokraamiseksi omiin tarkoituksiinsa, jos kävisi ilmi, että vaihto komission kanssa ei ollut mahdollinen. Koska tarjolla ei ilmeisestikään ollut vaihtoehtoja, joiden perusteella komissio olisi voinut vapauttaa Montoyer 75 -rakennuksen parlamentin toivomaan ajankohtaan mennessä, infrastruktuuri- ja logistiikkatoimisto otti neuvottelujen jatkamisen vastuulleen. Kun asiaa oli tarkasteltu asianmukaisella tavalla, todettiin City Center -rakennus tarkoitukseen soveltumattomaksi, ja infrastruktuuri- ja logistiikkatoimisto jatkoi parempien vaihtoehtojen etsimistä ns. EU-korttelista tai sen läheisyydestä. Tietyistä hankaluuksista huolimatta keskustelut sopivammasta vaihtoehdosta näyttävät nyt edistyvän, ja City Center -hankkeen vastuuhenkilöille on ilmoitettu, että komissio ei ota kyseistä rakennusta käyttöönsä.

Tässä yhteydessä on syytä mainita, että Brysselissä toimiva komission työturvallisuuden ja työhygienian komitea ei antanut kielteistä eikä myönteistä lausuntoa City Center -rakennuksen soveltuvuudesta ja että työturvallisuus- ja työhygieniayksikkö asetti rakennuksen käyttöönotolle useita edellytyksiä. Näin ollen ei pidä täysin paikkaansa, että aikomus mahdollisesti vuokrata City Center -rakennus olisi ollut ristiriidassa komission terveys- ja turvallisuusasiantuntijoiden neuvojen kanssa.

----

----

(2004/C 65 E/182)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2511/03

esittäjä(t): Mario Borghezio (NI) komissiolle

(29. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Ventimiglian ja Monacon välisen rautatien katkaiseminen: komission tulisi ryhtyä toimiin Ranskaa vastaan

Ventimiglian ja Monacon välinen rautatieosuus on katkaistu Roquebrunen tunnelissa tehtävien korjaustöiden vuoksi, mikä aiheuttaa vakavia menetyksiä Ventimiglian taloudelle, koska on odotettavissa, että korjaustyöt pitkittyvät ainakin vuoden 2003 loppuun.

Mitä aloitteita komissio aikoo tehdä, jotta Ranskan viranomaiset nopeuttaisivat tunnelin korjaustöitä ja jotta yllämainittu rautatieyhteys saataisiin toimimaan mahdollisimman pian?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(12. syyskuuta 2003)

Ventimiglia—Monaco-rataosuuden katkaiseminen johtuu kesäkuun puolivälissä 2003 Monacon alitse kulkevassa tunnelissa tapahtuneesta sortumasta. Merkittävistä korjaustöistä huolimatta liikennöinti rataosuudella aloitetaan asteittain vuoden 2003 loppuun mennessä. Korjaustyöt suorittaa Ranskan valtionrautateiden infrastruktuurista vastaava Réseau Ferré de France -yhtiö. Koska kyseessä ei ole uuden infrastruktuurin rakentaminen tai olemassa olevan infrastruktuurin kunnostaminen vaan huoltoa muistuttava toimenpide, hankkeelle ei olisi voitu myöntää yhteisrahoitusta Euroopan laajuisen liikenneverkon (TEN) talousarviosta, vaikka Ranskan viranomaiset olisivat sitä hakeneet.

Se, että jäsenvaltio sulkee tärkeän kauttakulkureitin väliaikaisesti, voi rajoittaa tavaroiden vapaata liikkuvuutta. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on jo katsonut, että toimenpiteet, jotka hidastavat tavaroiden liikkumista jäsenvaltioiden välillä, rajoittavat tavaroiden vapaata liikkuvuutta tavalla, joka on ristiriidassa Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen (1) 28 artiklan kanssa.

Samoin kuin julkisasiamies Jacobs asiassa Schmidberger (2), komissio kuitenkin katsoo, että ”ei voi olla olemassa ehdotonta velvollisuutta huolehtia siitä, että tavarat voivat liikkua ilman esteitä kaikkina aikoina ja kaikilla kustannuksilla niin, että tällaisen velvollisuuden noudattamatta jättäminen olisi aina yhteisön oikeuden rikkomus”. ”Esimerkiksi tarpeellisista tietöistä johtuvat viivytykset kuuluvat olennaisena osana maantiekuljetuksiin, ja niiden syyt voivat olla välttämättömiä”, erityisesti kun kyseessä on matkustajien turvallisuus.

Ottaen huomioon edellä mainitun ja asiasta saamansa tiedot, komissio katsoo, että Ventimiglia—Monaco-rataosuuden katkaiseminen Roquebrunen tunnelissa käynnissä olevien korjaustöiden takia ei rajoita tavaroiden vapaata liikkuvuutta tavalla, joka olisi ristiriidassa Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 28 artiklan kanssa.

----

(1)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 26 päivänä syyskuuta 2000, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta, Asia C-23/99, Kok. 2000, s. I-7653, 22 kohta.

(2)  Asia C-112/00, Kok. 2003.

----

----

(2004/C 65 E/183)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2520/03

esittäjä(t): Carles-Alfred Gasòliba i Böhm (ELDR) neuvostolle

(29. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Espanjan valtion monikielisyys passeissa

Kaikkien jäsenvaltioiden on mukautettava passejaan 10. heinäkuuta 1995 annetun päätöslauselman (1) mukaisesti korvaamalla sanat ”Euroopan yhteisöjen” sanoilla ”Euroopan unionin”.

Tässä yhteydessä Espanjan edustajainhuone on tehnyt ehdotuksen virallisia kieliä koskevan monikielisyyden sallimisesta passeissa sellaisilla itsehallintoalueilla asuville kansalaisille, joissa on enemmän kuin yksi virallinen kieli. Espanjan hallitus kuitenkin hylkäsi ehdotuksen viitaten 23. kesäkuuta 1981 annettuun päätöslauselmaan (2).

Euroopan perustuslaista tehdyn sopimusehdotuksen I osan 3 artiklan mukaisesti ”unioni kunnioittaa kulttuuriensa ja kieltensä rikkautta ja monimuotoisuutta”. Vastaavasti sopimusehdotuksen II osan muodostavan perusoikeuskirjan 22 artiklan mukaisesti ”unioni kunnioittaa kulttuurista, uskonnollista ja kielellistä monimuotoisuutta”. Ottaen lisäksi huomioon parlamentin ja neuvoston Euroopan kielten teemavuoden yhteydessä tekemän päätöksen päätelmät tiedustelen, aikooko neuvosto muuttaa edempänä mainittua päätöslauselmaa siten, että passeissa otettaisiin käyttöön kunkin jäsenvaltion viralliset kielet?

----

(1)EYVL C 200, 4.8.1995, s. 1.

(2)EYVL C 241, 19.9.1981, s. 1.

----

----

(2004/C 65 E/184)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2547/03

esittäjä(t): Joan Vallvé (ELDR) neuvostolle

(31. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Espanjan valtion monikielisyys passeissa

Kaikkien jäsenvaltioiden on mukautettava passejaan 10. heinäkuuta 1995 annetun päätöslauselman (1) mukaisesti korvaamalla sanat ”Euroopan yhteisöjen” sanoilla ”Euroopan unionin”.

Tässä yhteydessä Espanjan edustajainhuone on tehnyt ehdotuksen virallisia kieliä koskevan monikielisyyden sallimisesta passeissa sellaisilla itsehallintoalueilla asuville kansalaisille, joissa on enemmän kuin yksi virallinen kieli. Espanjan hallitus kuitenkin hylkäsi ehdotuksen viitaten 23. kesäkuuta 1981 annettuun päätöslauselmaan (2).

Euroopan perustuslaista tehdyn sopimusehdotuksen I osan 3 artiklan mukaisesti ”unioni kunnioittaa kulttuuriensa ja kieltensä rikkautta ja monimuotoisuutta”. Vastaavasti sopimusehdotuksen II osan muodostavan perusoikeuskirjan 22 artiklan mukaisesti ”unioni kunnioittaa kulttuurista, uskonnollista ja kielellistä monimuotoisuutta”. Ottaen lisäksi huomioon parlamentin ja neuvoston Euroopan kielten teemavuoden yhteydessä tekemän päätöksen päätelmät tiedustelen, aikooko neuvosto muuttaa edempänä mainittua päätöslauselmaa siten, että passeissa otettaisiin käyttöön kunkin jäsenvaltion viralliset kielet?

Yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-2520/03 ja E-2547/03

(17. marraskuuta 2003)

Neuvosto pyytää kysyjiä panemaan merkille, että Euroopan unionia koskevassa perussopimuksessa ei määrätä yhteisön toimivallasta kyseisessä asiassa.

----

(1)EYVL C 200, 4.8.1995, s. 1.

(2)EYVL C 241, 19.9.1981, s. 1.

----

----

(2004/C 65 E/185)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2523/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(29. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Muillekin EU:n jäsenvaltioille hyvää esimerkkiä näyttävä Flanderin julkisen liikenteen palvelumalli, jonka ansiosta on saatu uusia matkustajia ja jonka rahoitus on järjestetty onnistuneesti

Lähde: OV-Magazine (Alankomaat), 10. heinäkuuta 2003.

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(12. syyskuuta 2003)

Komissio on erittäin tietoinen laadukkaiden julkisen liikenteen palvelujen merkityksestä ja toteuttaa siksi useita aloitteita tällä alalla.

Tärkeimpiä toimia on ollut komission työ, joka koskee vuonna 2002 tehtyä ehdotusta (1) rautateiden, maanteiden ja sisävesien henkilöliikenteeseen liittyviä julkisen palvelun vaatimuksia ja julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekemistä koskevista jäsenvaltioiden toimista. Yhteisöjen tuomioistuimen viime aikoina käsittelemät asiat ovat osoittaneet, että nyt on entistäkin tärkeämpää edistyä tässä asiassa.

Julkisen liikenteen onnistuneesta kasvusta on saatu unionissa useita esimerkkejä, ja komissio suhtautuu myönteisesti De Lijnin menestykseen.

Monet tekijät voivat osaltaan tuoda tälle alalle toivottuja parannuksia. Osa tekijöistä kuuluu julkisen liikenteen harjoittajien päätösvaltaan, ja osa perustuu asianmukaiseen lainsäädäntöön. On tarpeen antaa paikallisille viranomaisille riittävä vapaus ratkaista paikallisia ongelmia ja edistää julkisen liikenteen kehittämistä, mutta niiden on toki noudatettava unionin sääntöjä.

Komissio suhtautuu myönteisesti myös kohderyhmiä (nuoret, vanhukset ja vammaiset) koskeviin erityistoimenpiteisiin.

Komissio haluaa edistää julkisen liikenteen parhaita käytäntöjä. Euroopan paikallisliikenteen tietopalvelu (2) on unionin rahoittama hanke, jossa levitetään esimerkkejä parhaista käytännöistä.

Komissio tukee parhaita käytäntöjä myös kaupunkiliikenteen esikuva-analyysia koskevassa työssään, johon kuuluu useita hankkeita. Kolmas hanke on juuri alkamassa, ja komissio haluaa kannustaa viranomaisia osallistumaan siihen.

----

(1)EYVL C 151 E, 25.6.2002.

(2)  www.ELTIS.org.

----

----

(2004/C 65 E/186)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2528/03

esittäjä(t): David Bowe (PSE) neuvostolle

(29. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Lävistykset

Pitääkö neuvosto tarpeellisena antaa ehdotuksia kaupallisten tatuointi- ja lävistyspalvelujen toimilupia koskevista yhteisistä vähimmäisnormeista EU:ssa? Ne edistäisivät kansanterveydellisiä etuja ja estäisivät sheffieldiläisen Daniel Hindlen kuoleman kaltaisia tarpeettomia tragedioita. Jos komissio ei pidä ehdotuksia tarpeellisina, voisiko se perustella kantansa?

Vastaus

(17. marraskuuta 2003)

Neuvosto muistuttaa arvoisaa parlamentin jäsentä siitä, että on komission tehtävä esittää neuvostolle ehdotuksia perustamissopimuksessa määrätyn toimivallan puitteissa.

Neuvostolle ei tähän mennessä ole toimitettu ainuttakaan asiaa koskevaa ehdotusta.

----

----

(2004/C 65 E/187)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2532/03

esittäjä(t): Gabriele Stauner (PPE-DE) komissiolle

(29. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Komission tilinpitäjän eturistiriidat

Komission tilinpitäjänä 1. tammikuuta 2003 lähtien toiminut Brian Gray. Gray on samalla budjetti-pääosaston varapääjohtaja.

Katsooko komissio, että tämä kaksoisrooli on sopusoinnussa uuden varainhoitoasetuksen säännösten kanssa, joissa edellytetään taloushallinnon ja tilinpidon tiukkaa toiminnallista erottamista toisistaan?

Internetissä olevasta talousarvion pääosaston organigrammista käy ilmi, että muutamat pääosaston yksikönpäälliköt ovat suoraan Grayn alaisuudessa, mutta eivät tilinpidosta vastaavat yksiköt.

Voiko komissio kertoa, onko kyseessä virhe? Jos ei ole, kenen alaisuuteen nämä tilinpidosta vastaavat yksiköt sitten kuuluvat?

Organigrammista käy ilmi myös, että tarkastusten seurantakomitean sihteeristö kuuluu Grayn alaisuuteen. Näin Graylla on huomattava vaikutusvalta komission sisäisen tarkastuksen suorittamiin tarkastuksiin ja niiden tulosten arviointiin.

Yhtyykö komissio käsitykseeni, että näin Grayn toiminnasta saattaa aiheutua eturistiriita, varsinkin jos sisäinen tarkastus haluaa tutkia komission kassavarojen tilinpitoa ja hallinnointia?

Michaele Schreyerin komission puolesta antama vastaus

(30. syyskuuta 2003)

Tilinpitäjän roolin tärkeyden vuoksi komissio päätti, että tehtävään tulisi valita A1-palkkaluokan virkamies, ja nimitti virkaan budjettipääosaston varapääjohtajan Brian Grayn. Talousarvion toteuttaminen on operatiivisten pääosastojen valtuutettujen tulojen ja menojen hyväksyjien vastuulla. Budjettipääosasto vastaa omien varojen käyttöä koskevien päätösten ja omien hallintomenojensa toteuttamisesta. Brian Gray ei ole vastuussa tulo- ja menotapahtumista kuten ei myöskään yksikään suoraan hänen alaisuudessaan olevien yksiköiden (linja C ja yksikkö 01) virkamies. Komissio näin ollen katsoo, että valtuudet on selvästi pidetty erillään.

Tilinpitäjän työhön liittyvät tehtävät, kuten varainhoitoasetuksen (1) 61 ja 63 artiklassa säädetään, kuuluvat budjettipääosaston linjalle C, jonka johtaja toimii suoraan varapääjohtajan alaisuudessa. Hallintokaavio selvittää asiaa.

Helpottaakseen sisäisen tarkastuksen seurantakomitean kokouksien järjestämistä kokouksethan koskevat useita komission yksiköitä ja ulkopuolisia asiantuntijoita komissio päätti 9. heinäkuuta 2003 siirtää sisäisen tarkastuksen seurantakomitean sihteerintehtävät pääsihteeristölle. Hallintokaavio päivitetään näiltä osin, kun hallintomenettelyt tämän päätöksen toteuttamiseksi on saatu päätökseen.

----

(1)  Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002, tehty 25 päivänä kesäkuuta 2002, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta, EYVL L 248, 16.9.2002.

----

----

(2004/C 65 E/188)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2539/03

esittäjä(t): Karl-Heinz Florenz (PPE-DE) komissiolle

(29. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Kemikaalipolitiikka — REACH-järjestelmä

Seuraavat kysymykset koskevat komission ehdottamaa asetusta kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista ja lupamenettelystä (REACH).

Asetusehdotus vaikuttaa elintarviketeollisuuteen porrastetusti:

Kohta a) Yleinen soveltamisala

Kohta b) Rekisteröinti- ja lupavelvoite

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(16. syyskuuta 2003)

Komissio tarkastelee parhaillaan uudelleen REACH-lainsäädäntöluonnosta vastikään päättyneen Internet-konsultaation yhteydessä saamiensa kommenttien pohjalta ja voi päättää muuttaa luonnosta joidenkin kysymyksessä esille tuotujen seikkojen osalta. Uudelleentarkastelun tarkoituksena on varmistaa, että lainsäädäntöluonnoksen tavoitteet saavutetaan mahdollisimman kustannustehokkaasti ja tuloksellisesti.

Säädösluonnoksen tarkastelu on vielä kesken, joten komissio ei voi tässä vaiheessa antaa tämän yksityiskohtaisempia vastauksia parlamentin jäsenen esittämiin kysymyksiin.

----

----

(2004/C 65 E/189)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2544/03

esittäjä(t): Antonio Di Pietro (ELDR) komissiolle

(30. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Partenion alueellisen luonnonpuiston perusrakenteiden toteuttaminen

Summonten ja Ospedaletto d'Alpinolon kuntien alue Italiassa (Avellinon maakunnassa) kuuluu Partenion luonnonpuiston lähialueisiin, joita koskevat monet ympäristöön liittyvät velvoitteet.

Kaikista näistä suojasäännöksistä huolimatta ja direktiivin 92/43/ETY 3 artiklan 6 kohdan vastaisesti Ospedaletto dAlpinolon ja Summonten kuntien viranomaiset ovat aloittamassa — Campanian alueelta saadun rahoituksen turvin — laajoja rakennustöitä, jotka vaikuttavat merkittävällä tavalla suojeltuun alueeseen, ilman että direktiivissä säädetty ympäristövaikutusten arviointi on tehty.

Edellä mainittua yhteisön direktiiviä siis ei ole noudatettu. Eikö komissio katso, että Italian toimivaltaisten viranomaisten antamat luvat näiden töiden toteuttamiseksi ovat laittomia?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(11. syyskuuta 2003)

Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21. toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY 6 artiklassa säädetään seuraavaa sellaisten alueiden osalta, jotka mainitussa direktiivissä säädetyn menettelyn mukaisesti sisällytetään luetteloon yhteisön tärkeänä pitämistä alueista ja jotka määritellään erityisten suojelutoimien alueiksi:

Parlamentin jäsenen kysymyksessä ei kuitenkaan esitetä mitään erityisiä syitä, joiden perusteella voitaisiin todeta, että mainitussa tapauksessa rikotaan direktiiviä 92/43/ETY. Kysymyksessä ei esitetä yksityiskohtaisia tietoja sellaisista toimenpiteistä, joilla olisi merkittävä vaikutus yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi ehdotettuun alueeseen (IT 8040006 ”Dorsale Monti del Partenio”). Näin ollen ei ole mahdollista todeta tässä vaiheessa, että mainittua direktiiviä rikottaisiin. Jotta komissio voisi tutkia asiaa, parlamentin jäsenen olisi toimitettava komissiolle yksityiskohtaisia tietoja siitä, miten tapauksessa on menetelty direktiivin 92/43/ETY vastaisesti.

----

(1)EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7.

----

----

(2004/C 65 E/190)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2545/03

esittäjä(t): Olle Schmidt (ELDR) komissiolle

(30. heinäkuuta 2003)

Aihe:   Ruotsin säädökset sisämarkkinoiden vastaisia

Ruotsissa on voimassa kaksi kierrätystä koskevaa lakipakettia. Ensimmäisessä säädöspaketissa vaaditaan, että tuottajien on tavalla tai toisella kierrätettävä pakkauksia. Tuottajat toimivat usein yhdessä kierrätys-yritysten kanssa. Nautittavaksi valmiita juomia koskevat toiset säännökset, joiden mukaan tuottajien on otettava vastaan omat pakkauksensa. Tämä toteutetaan panttijärjestelmän avulla, jonka kyseinen ala muodostaa. Tuottajien on itse maksettava pullokohtainen maksu käsittelyä varten.

Ongelmana on, että nämä kierrätysjärjestelmät sulkevat pois toinen toisensa. Valmisjuomien tuottajat ja maahantuojat eivät voi liittyä halvempaan, ensiksi mainittuun järjestelmään. Niitä koskee jälkimmäinen säädöspaketti, jonka mukaan kaikki pullot on varustettava merkinnöin, koska ruotsalainen järjestelmä perustuu viivakoodeihin.

Tämä aiheuttaa suuria kustannuksia maahantuojille. Niiltä peritään panttijärjestelmässä noin 77 äyrin käsittelymaksu pulloa kohti. Tästä hyötyvät suurpanimot. Johtopäätöksenä voidaan todeta, että ruotsalainen panttijärjestelmä todellakin haittaa kauppaa.

Eivätkö nämä säännökset ole markkinasääntöjen vastaisia?

Ruotsin ympäristöministeriö on jättänyt eduskunnalle ehdotuksen, jonka mukaan liikkeiden omistajia, jotka myyvät panttijärjestelmän ulkopuolisia pulloja, voidaan rankaista. Tämä tarkoittaa, että ympäristöministeriö voi mahdollisesti pysäyttää virvoitusjuomien rinnakkaistuonnin. Rinnakkaistuodut virvoitusjuomat pitävät hinnat alhaisempina Ruotsin markkinoilla. Onko Ruotsin eduskunnalla oikeus kieltää sellaisten pakkausten luovuttaminen ja myyntiin asettaminen, jotka eivät kuulu palautusjärjestelmään? Tämä voisi merkitä virvoitusjuomien rinnakkaistuonnin loppumista.

Lopuksi haluan korostaa, että kannatan kierrätys- ja palautusjärjestelmää. Niiden on kuitenkin oltava kaikille oikeudenmukaisia ja ne eivät saa vääristää kilpailua!

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(18. syyskuuta 2003)

Pakkauksista ja pakkausjätteistä 20. joulukuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY (1) (”pakkausdirektiivi”) 7 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sellaisten järjestelmien käyttöön ottamiseksi, joilla varmistetaan ”a) ... käytettyjen pakkausten ... palauttaminen ja/tai keruu” ja ”b) kerättyjen pakkausten ja/tai pakkausjätteiden uudelleenkäyttö tai hyödyntäminen, mukaan lukien kierrätys”. Komission mielestä ei ole mitään syytä, miksi periaate, jonka mukaan erilaisten pakkausjätteiden hyödyntämistä ja kierrätystä varten otetaan käyttöön erilliset järjestelmät, olisi pakkausdirektiivin tai direktiivissä mainittujen sisämarkkinasääntöjen vastainen. On myös epäselvää, mitkä näiden kahden järjestelmän osat sulkevat pois toinen toisensa. Pakkausdirektiivin 7 artikla ei sulje pois pakollisia panttijärjestelmiä, joilla varmistetaan käytettyjen pakkausten palauttaminen, jos ne ovat asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön mukaisia.

Samassa artiklassa säädetään kuitenkin myös seuraavaa: ”Asianomaisten alojen taloudellisten toimijoiden ja toimivaltaisten viranomaisten on voitava osallistua näihin järjestelmiin. Järjestelmiä on sovellettava syrjintää harjoittamatta myös tuontituotteisiin, myös järjestelmiin pääsyä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen ja siitä mahdollisesti perittävien maksujen osalta, ja ne on suunniteltava siten, että vältetään kaupan esteet ja kilpailun vääristyminen perustamissopimuksen mukaisesti.”

Se, ovatko Ruotsin säädökset sisämarkkinasääntöjen vastaisia ja tarkemmin sanottuna EY:n perustamissopimuksen 28—30 artiklassa tarkoitetun tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteen vastaisia, riippuu siitä, sovelletaanko näitä järjestelmiä tuontituotteisiin oikeudellisesti ja tosiasiallisesti syrjintää harjoittamatta. Järjestelmää voitaisiin pitää kaupan esteenä, joka kielletään EY:n perustamissopimuksen 28 artiklassa, jos ruotsalaiset tuottajat maksaisivat alempia käsittelymaksuja kuin maahantuojat tai jos jollakin muulla sääntöihin tai niiden täytäntöönpanoon liittyvällä seikalla olisi EY:n perustamissopimuksen 28 artiklassa tarkoitettu syrjivä vaikutus. Vaikka toimenpide olisikin EY:n perustamissopimuksen 28 artiklan vastainen, Ruotsin viranomaiset voisivat tietyin edellytyksin perustella sitä EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan tai yhteisöjen tuomioistuimen vahvistamien pakollisten vaatimusten nojalla. Kirjallisessa kysymyksessä annettujen tietojen perusteella ei ole mahdollista toteuttaa kansallisen toimenpiteen kattavaa oikeudellista tarkastelua EY:n perustamissopimuksen 28 ja 30 artiklan kannalta. Näin ollen komissio tutkii asian. Arvoisaa parlamentin jäsentä kehotetaan antamaan hänen hallussaan olevat mahdolliset lisätodisteet.

Komissio tarvitsee lisätietoja Ruotsin ehdotuksesta, jonka mukaan liikkeiden omistajia, jotka myyvät panttijärjestelmän ulkopuolisia pulloja, voidaan rankaista, jotta se voisi arvioida ehdotusta yhteisön oikeuden kannalta. EY:n perustamissopimuksen 28 artiklan vastaisina pidetään yleensä sellaisia rikosoikeudellisia seuraamuksia, joilla syrjitään tuontituotteita. On myös syytä huomata, että Ruotsin viranomaiset ovat velvollisia ilmoittamaan tällaisesta toimenpiteestä ennen sen lopullista hyväksymistä teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22. kesäkuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY (2) mukaisesti, sellaisena kuin se on muutettuna.

----

(1)EYVL L 365, 31.12.1994.

(2)EYVL L 204, 21.7.1998.

----

----

(2004/C 65 E/191)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2549/03

esittäjä(t): Michl Ebner (PPE-DE) komissiolle

(4. elokuuta 2003)

Aihe:   Erisuuruiset tietullit — ekologisesti herkät alueet

Ottaen huomioon vapaan markkinatalouden säilyminen ja 12. syyskuuta 2001 julkaistu komission valkoinen kirja liikennepolitiikasta (1) on välttämätöntä, että Euroopassa nimetään ekologisesti herkkiä alueita seuraavilla perusteilla: maisema ja maatalous, ekologinen, arkeologinen ja kulttuurihistoriallinen sekä taloudellinen tilanne.

Tällaisilla ekologisesti herkillä alueilla pitäisi periä korotettua tiemaksua eli yksi euro kutakin yli 3,5 tonnia painavaa ajoneuvoa ja ajettua kilometriä kohti. Näin saadut tulot pitäisi käyttää tarkoituksenmukaisesti kyseisillä alueilla vaihtoehtoisten liikennemuotojen (raideliikenne jne.) käytön edistämiseen ympäristön ja luonnon säilyttämisen hyväksi.

Italiassa peritään nykyään yli 3,5 tonnia painavilta ajoneuvoilta noin 10 senttiä ajettua kilometriä kohti.

Saksassa peritään vuodesta 2004 alkaen yli 12 tonnia painavilta ajoneuvoilta noin 15 senttiä ajettua kilometriä kohti.

Itävallassa peritään vuodesta 2004 alkaen yli 3,5 tonnia painavilta ajoneuvoilta noin 12 senttiä ajettua kilometriä kohti.

Itävallassa peritään Innsbruckin ja Brennerin välisellä tieosuudella (34,5 km) yli kolmiakselisilta kuorma-autoilta erityismaksuna (ns. Brennerin solan tiemaksu) 2,4 euroa ajettua kilometriä kohti.

Pyydän komissiota ottamaan konkreettisesti kantaa tähän ehdotukseen.

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(17. syyskuuta 2003)

Komissio antoi 23. heinäkuuta 2003 ehdotuksen (2) direktiivin 1999/62/EY (3) muuttamisesta. Ehdotuksessa säädetään järjestelmästä, jonka puitteissa jäsenvaltiot voivat toissijaisuusperiaatteen mukaisesti tarjota kuljetustoiminnoille taloudellisia kannustimia ottamalla käyttöön hintarakenteen, jonka avulla hinnoissa otetaan aiempaa paremmin huomioon yhteiskunnalle aiheutuvat kustannukset. Ei ole niinkään tarpeellista muuttaa liikenteen käyttäjämaksujen tasoa kuin maksujen rakennetta sekä tapaa, jolla niitä sovelletaan eri käyttäjäryhmiin.

Ehdotettu järjestelmä kattaa Euroopan laajuisen tieverkon ja kaikki muut tiet, joille liikenne voi siirtyä Euroopan laajuisesta tieverkosta ja jotka kilpailevat suoraan tämän verkon tiettyjen osien kanssa. Liikenteen ohjautumisella muille teille on vakavia vaikutuksia liikenteen sääntelyyn, ruuhkautumiseen ja erityisesti onnettomuuksiin, minkä vuoksi se on syytä sisällyttää direktiivin soveltamisalaan. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot voivat edelleen soveltaa tietulleja direktiiviehdotuksessa määritellyn tieverkon ulkopuolella, kunhan perustamissopimuksen määräyksiä ja periaatteita noudatetaan.

Voimassa olevassa lainsäädännössä maksut yhdistetään vain löyhästi infrastruktuurille aiheutuviin vahinkoihin, ruuhkiin ja onnettomuusriskeihin. Direktiiviehdotuksessa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus mukauttaa tietulleja eri tekijöiden perusteella, joita ovat muun muassa kuljettu matka, ajoneuvotyypistä riippuva teiden vahingoittuminen, raskaiden ajoneuvojen EURO-päästöstandardien mukaiset ympäristövaikutukset, ajankohta sekä tien ruuhkautumisaste. Nykyisen yhteisön järjestelmän soveltamisalaan kuuluvat ainoastaan yli 12 tonnin painoiset raskaat tavarankuljetusajoneuvot, kun taas komission ehdottamaa järjestelmää sovelletaan kaikkiin yli 3,5 tonnin painoisiin kuorma-autoihin, joita käytetään tavarakuljetuksiin.

Infrastruktuurimaksuista saatavat tulot on käytettävä liikennesektorin hyödyksi. Tietyissä tapauksissa näillä tuloilla olisi voitava rahoittaa tieliikenteelle vaihtoehtoisia infrastruktuureja. Tästä syystä komission ehdotuksessa säädetään, että maksuista saatavat tulot on käytettävä kyseisen tieinfrastruktuurin kunnossapitoon sekä koko liikennesektorin hyödyksi ottaen huomioon liikenneverkkojen tasapainoinen kehitys.

Direktiiviehdotuksessa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus soveltaa korotettuja tietulleja sellaisten teiden käyttöön, jotka sijaitsevat erityisen herkillä alueilla, etenkin vuoristoseuduilla. Näistä maksuista saatavilla varoilla voidaan rahoittaa ristiin investointeja, joita tehdään muihin yhteisön edun mukaisiin liikenne-infrastruktuureihin. Tällaisten infrastruktuurien rakentamistarve kasvaa kaiken aikaa liikenteen tiheyden ja määrän kasvaessa tällaisilla herkillä alueilla.

Infrastruktuurimaksujärjestelmän lisäksi komissio on käynnistänyt herkkiä alueita ja liikennettä koskevan tutkimuksen, jonka on määrä valmistua vuoden 2003 loppuun mennessä. Komissio julkaisee tutkimuksen tulokset ja päättää niiden perusteella jatkotoimenpiteistä.

----

(1)  KOM(2001) 370 lopullinen.

(2)  KOM(2003) 448 lopullinen.

(3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/62/EY, annettu 17. kesäkuuta 1999, verojen ja maksujen kantamisesta raskailta tavaraliikenteen ajoneuvoilta tiettyjen infrastruktuurien käytöstä (EYVL L 187, 20.7.1999).

----

----

(2004/C 65 E/192)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2554/03

esittäjä(t): Marco Cappato (NI) komissiolle

(4. elokuuta 2003)

Aihe:   Tunisialaisen lehtimiehen Abdallah Zouarin tapaus

Tunisialaisen Zarzisin kaupungin aluetuomioistuin tuomitsi 18. heinäkuuta 2003 lehtimies Abdallah Zouarin neljäksi kuukaudeksi vankeuteen. Oikeuden mielestä lehtimiehen tekemä valitus siitä, että häntä ei päästetty Internet-kahvilaan, oli ”herjaus” kahvilan omistajaa kohtaan.

Abdallah Zouaria on ahdisteltu ja vahdittu jatkuvasti kuukausien ajan. Kun Zouaria ei päästetty 19. huhtikuuta käyttämään Internetiä eräässä Zarzisin Internet-kahvilassa, hän oli sanonut ottavansa yhteyttä lakimieheensä. Niinpä kahvilan omistaja teki ilmoituksen herjauksesta. Tuomio julistettiin 18. heinäkuuta.

Zouarin tuomitseminen on vain viimeisin esimerkki yhä laajenevasta sananvapauden rajoittamisesta Tunisiassa.

Kaksi seuraavaa tapausta kuvaavat hyvin tilannetta:

Tunisia on valittu vuonna 2005 pidettävän tietoyhteiskuntaa käsittelevän maailmanlaajuisen kokouksen (WSIS) isäntämaaksi. Mitä komissio aikoo tehdä Tunisian hallitusta vastaan sen harjoittaman lehtimiesten ja Internetin käyttäjien sorron lopettamiseksi?

Eikö komission mielestä ole tarpeellista ottaa kaikki politiikan, diplomatian ja talouden painostuskeinot käyttöön, jotta Tunisian hallitus lieventäisi painovapautta koskevaa lakiaan ja takaisi oikeuden sananvapauteen Tunisiassa?

Olisiko komission mielestä tarkoituksenmukaista toimia sen puolesta, että päätöstä pitää tietoyhteiskuntaa käsittelevän maailmanlaajuisen kokouksen toinen istunto Tunisissa 2005 lykätään, kunnes Tunisian lainsäädännössä todella taataan täydellinen sananvapaus?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(22. syyskuuta 2003)

Komissio on tietoinen arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemista kolmesta tapauksesta, jotka kuvastavat sananvapaustilannetta Tunisiassa.

Kaikissa kolmessa tapauksessa on jollain tavoin kyse ongelmista, jotka liittyvät Internetin käyttömahdollisuuteen. Näiden ongelmien ja tietoyhteiskuntaa käsittelevän huippukokouksen (WSIS) yhdistämisessä toisiinsa on kuitenkin otettava huomioon useita tekijöitä.

Ensinnäkin päätöksen WSIS-huippukokouksen toisen istunnon järjestämisestä Tunisiassa teki Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous, joten komissio on ollut tässä osallisena vain välillisesti.

Koska huippukokous lisäksi järjestetään Johannesburgin mallia noudattaen, sillä on monia Tunisian kansalaisyhteiskuntaa todennäköisesti hyödyttäviä vaikutuksia: suuri määrä erilaisia toimijoita on mukana kokouksen valmisteluissa ja itse kokouksessa.

Komissio toteaa myös neuvostolle ja Euroopan parlamentille antamassaan tiedonannossa ”Kohti maailmanlaajuista kumppanuutta tietoyhteiskunnan alalla: EU:n näkökulma Yhdistyneiden kansakuntien tietoyhteis-kuntahuippukokoukseen” (1), että seuraavia periaatteita on tinkimättä ”noudatettava ja laajennettava tietoyhteiskunnassa: oikeus mielipiteen- ja ilmaisunvapauteen YK:n ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen määräysten mukaisesti”.

Komissio käyttää epäilemättä hyväkseen WSIS-huippukokouksen tarjoaman tilaisuuden ottaa esille Tunisian ongelmia ihmisoikeuksien ja demokratian aloilla. EU:n ja Tunisian jatkuvaa vuoropuhelua tästä aiheesta jatketaan jo assosiaationeuvoston kokouksessa 30. syyskuuta 2003.

Komissio on lisäksi sananvapauden edistämistarkoituksessa perustamassa Tunisian tiedotusvälineille suunnattua tuki- ja koulutusohjelmaa (2,15 miljoonaa euroa).

----

(1)  KOM(2003) 271 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/193)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2555/03

esittäjä(t): Robert Evans (PSE) komissiolle

(4. elokuuta 2003)

Aihe:   Englannin kanaalin lauttaliikenteenharjoittajat

Komissiolle on tehty aikaisemmin kysymys, joka koski Eurotunnel-yhtiön ja Englannin kanaalin lautta-liikenteenharjoittajien välisiä mahdollisia hintakartelleja (P-3419/00 (1)). Vastauksessaan komission jäsen Monti piti tärkeänä, että ”Englannin kanaalin lauttaliikenteenharjoittajien välillä on tehokasta kilpailua”.

Useat vaalipiirini äänestäjät ovat ottaneet minuun yhteyttä ja kertoneet, että Eurotunnel-yhtiön ja Englannin kanaalin lauttaliikenteenharjoittajien välillä voi todellakin toimia hintakartelli. Esimerkiksi, vaikka matkoille ilmoitetaan useita hintoja, viiden päivän meno-paluumatka kesäaikana näyttää maksavan 300 Englannin puntaa. Matkustajat maksavat mielestään suhteellisesti enemmän erityisesti tästä reitistä verrattuna muihin EU:n lauttareitteihin (esimerkiksi kreikkalaisten ja italialaisten yhtiöiden tarjoamiin reitteihin). Lisää tietoa saa Internet-sivustosta (http://www.channelpirates.com/), jonka perustivat näihin laivayhtiöihin tyytymättömät henkilöt.

Voisiko komissio kommentoida Eurotunnel-yhtiön ja Englannin kanaalin lauttaliikenteenharjoittajien hinnoittelukäytäntöjä? Onko komissio sitä mieltä, että yhtiöiden toiminta on kilpailun vastaista?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(22. syyskuuta 2003)

Arvoisa parlamentin jäsen ehkä tietää, että komissio on tehnyt viime aikoina samanaikaisia yllätystarkastuksia joidenkin Englannin kanaalin kuljetuspalveluyritysten tiloihin (2). Näillä tarkastuksilla haluttiin todellakin varmistaa, sopivatko kyseiset yritykset muun muassa Englannin kanaalin kuljetuspalveluiden hinnoista tai kauppaehdoista, kuten arvoisa parlamentin jäsen esitti.

Tällaiset yllätystarkastukset ovat mahdollisten kartellien tutkinnan ensimmäinen vaihe. Arvoisa parlamentin jäsen varmasti ymmärtää, ettei komissio voi kommentoida asiaa tarkemmin tutkinnan alkuvaiheessa.

----

(1)EYVL C 151 E, 22.5.2001, s. 164.

(2)  IP/03/168, 3. syyskuuta 2003; tiedottajan lausunto Englannin kanaalin kuljetuspalveluiden tarkastuksista.

----

----

(2004/C 65 E/194)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2564/03

esittäjä(t): Mario Borghezio (NI) komissiolle

(4. elokuuta 2003)

Aihe:   Puolan viranomaiset ovat rikkoneet yhteisön oikeuden yleisiä periaatteita

Italian kansalaisen Paolo Pozzan puoliso, italialais-puolalainen Karolina Paetz päätti elokuussa 1999 olla palaamatta Italiaan. Hän esti paluun myös tyttäriltään, 2-vuotiaalta Federicalta ja 7-vuotiaalta Annamarialta, jotka ovat Italian kansalaisia.

Venetsian Tribunale dei Minori (nuorisotuomioistuin) antoi kaksi päätöstä, joissa määrättiin tytöt isällensä Paolo Pozzalle, ja Poznanin tuomioistuin antoi isän hyväksi 19 päätöstä, joissa se totesi, että lasten on palattava Italiaan, ja vahvisti useaan otteeseen isän oikeuden tavata lapsiaan. Karolina Paetz ei ole suostunut tähän.

Tyttöjen palauttaminen Italiaan siirtyy joka kerta, koska Paetz saa jostakin, todennäköisesti Puolan viranomaisilta, tietää etukäteen tuomioistuinten määräämästä palauttamispäivästä, ja näin hän voi jatkaa pakoilua.

Puola on allekirjoittanut Haagin yleissopimuksen lasten palauttamisesta kotimaahansa ja Luxemburgin yleissopimuksen muissa maissa annettujen tuomioiden tunnustamisesta. Eikö komissio katso, että Puola tässä tapauksessa rikkoo yleisesti hyväksyttyjä oikeudellisia säännöksiä ja siis myös yhteisön oikeuden yleisiä periaatteita ja ihmisoikeuksia?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(17. syyskuuta 2003)

Komissio on tietoinen parlamentin jäsenen mainitsemista ongelmista johonkin toiseen valtioon luvattomasti vietyjen tai sieltä luvattomasti palauttamatta jätettyjen lasten palauttamista koskevien päätösten täytäntöönpanossa. Komissio huomauttaa kuitenkin, ettei Haagissa 25. lokakuuta 1980 tehty yksityisoikeuden alaa koskeva yleissopimus kansainvälisestä lapsikaappauksesta tai Luxemburgissa 20. toukokuuta 1980 tehty eurooppalainen yleissopimus lasten huoltoa koskevien päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta ja lasten palauttamisesta ole yhteisön oikeutta. Siksi komissiolla ei ole toimivaltaa valvoa sopimusten täytäntöönpanoa.

Lasten oikeuksista ylläpitää säännöllisesti henkilökohtaisia suhteita kumpaankin vanhempaansa säädetään Euroopan unionin perusoikeuskirjan 24 artiklassa, jonka esikuvana on puolestaan ollut vuonna 1989 tehty Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimus lapsen oikeuksista. Perusoikeuskirjaa ei kuitenkaan voida soveltaa tässä tapauksessa, sillä se koskee vain yhteisön lainsäädäntöä.

Tällä hetkellä yhteisöllä ei ole voimassa olevaa lainsäädäntöä lapsikaappauksista. Komissio haluaa kuitenkin mainita, että lähikuukausina on tarkoitus hyväksyä luonnos asetukseksi tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja lapsen huoltoa koskevissa asioissa (1). Eräs asetuksen päätavoitteista on estää vanhempia kaappaamasta lapsiaan Euroopan yhteisön alueella varmistamalla, että kaappausta edeltävänä lapsen asuinpaikkana olevan jäsenvaltion tuomioistuimilla on toimivalta antaa huoltajuutta koskeva lopullinen tuomio. Asetuksella täydennetään ja vahvistetaan vuonna 1980 kansainvälisestä lapsikaappauksesta tehdyn Haagin yleissopimuksen soveltamista yhteisön alueella säätämällä tarkat menettelysäännöt, joilla varmistetaan lapsen nopea palauttaminen.

----

(1)EYVL C 203 E, 27.8.2002.

----

----

(2004/C 65 E/195)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2577/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(6. elokuuta 2003)

Aihe:   Glukoosin ja hiilen lisääminen lannoitteeseen maatalousmaan suojelemiseksi saasteelta ja ammoniakkipäästöiltä

Lähde: Alankomaiden television kanava 3, NOVA:n tuottama 22. heinäkuuta 2003 lähetetty ohjelma.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(29. lokakuuta 2003)

Maatalous on merkittävä ilman ammoniakkipäästöjen lähde, ja ammoniakkipäästöt kuuluvat happamoitumisen ja rehevöitymisen kriittisten kuormitusten ylittymistä aiheuttaviin epäpuhtauksiin.

Tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista päästörajoista 23. lokakuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/81/EY (1) edellytetään, että jäsenvaltiot laativat ohjelmia toimenpiteistä, joilla pyritään rajoittamaan happamoittavien ja rehevöittävien epäpuhtauksien päästöjä, jotta kriittiset kuormitukset ja tasot eivät ylittyisi ja jotta parannettaisiin ympäristön ja ihmisten terveyden suojelua. Direktiivin liitteessä I luetellaan ammoniakkipäästörajat, jotka kunkin jäsenvaltion on saavutettava vuoteen 2010 mennessä.

Direktiivissä ei kuitenkaan täsmennetä erityistoimenpiteitä tavoitteen saavuttamiseksi, vaan vastuu annetaan jäsenvaltioille, joiden on määritettävä ohjelmansa vaaditun vähennystason mukaan. Olisi syytä korostaa, että Alankomaissa vaadittu yli 40 prosentin vähennys vuoden 1990 tasosta edellyttäisi monenlaisia toimenpiteitä ammoniakkipäästöjen vähentämiseksi, myös erityistoimenpiteitä, joilla ammoniakkipäästöjä vähennetään huomattavasti lannan levitysvaiheessa.

Ammoniakkipäästöjen vähentäminen kuuluu myös niiden sopimuspuolten (mukaan luettuina kaikki jäsenvaltiot) sitoumuksiin, jotka ovat allekirjoittaneet Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (ECE) valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevaan yleissopimukseen liittyvän, 1. joulukuuta 1999 tehdyn Göteborgin pöytäkirjan happamoitumisen, rehevöitymisen ja alailmakehän otsonin torjumisesta. Pöytäkirja sisältää erillisen liitteen (liite IX), jossa luetellaan maatalouden ammoniakkipäästöjen vähentämistoimenpiteet ja joka perustuu yleissopimuksen eri sopimuspuolten asiantuntijapaneelin tekemään laajaan työhön. Lannan levityksen osalta edellytetään menetelmiä, joiden tehokkuus on vähintään 30 prosenttia, siis myös lannan ruiskutusta eli injektointia.

Kun on kyse yleensä päästöjä ja myös ilman ammoniakkipäästöjä vähentävistä toimenpiteistä kotieläinten tehokasvatuksessa, komissio on tukenut IPPC-direktiivin (ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24 päivänä syyskuuta 1996 annettu neuvoston direktiivi 96/61/EY (2)) täytäntöönpanoa yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa edistämällä käytäntöjen analyysia ja parhaan käytettävissä olevan tekniikan yksilöimistä.

Siipikarjan ja sikojen tehokasvatusta koskeva BAT-vertailuasiakirja (parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskeva vertailuasiakirja) hyväksyttiin virallisesti heinäkuussa 2003, ja siinä luetellaan parhaat käytettävissä olevat tekniikat päästöjen vähentämiseksi eläinsuojien sekä lannan varastoinnin ja levityksen alalla Sevillassa sijaitsevan IPPC-toimiston koordinoiman asiantuntijapaneelin kattavan työn perusteella. Lannan ruiskutus maahan on yksi parhaista käytettävissä olevista tekniikoista ammoniakkipäästöjen estämiseksi levitysvaiheessa, sillä se aiheuttaa 80 prosenttia vähemmän päästöjä kuin vertailutekniikka (hajalevitys).

Edellä mainittujen seikkojen perusteella voitaisiin todeta, että nykyisten tietojen mukaan ruiskutus on asianmukaisesti toteutettuna tehokkain tekniikka ammoniakkipäästöjen vähentämiseksi lannan levitysvaiheessa. Ammoniakkipäästöjä vähentäviä toimenpiteitä koskevat ohjelmat ovat kuitenkin jäsenvaltioiden vastuulla, ja ne voivat toteuttaa monenlaisia toimenpiteitä lannan käsittelyn erilaisissa ja myöhemmissä vaiheissa: eläinsuojissa sekä lannan varastoinnissa ja levityksessä.

Lannan levitykseen on olemassa useita vaihtoehtoisia tekniikoita viljelykasvin, halutun päästövähennys-tason, maaperän olosuhteiden ja ominaisuuksien mukaan, ja niitä voidaan mukauttaa paikalla siten, että otetaan huomioon perusteltu tieteellinen näyttö tietyn tekniikan haitoista yksittäisessä tapauksessa.

Lisäaineiden käytöstä lannan käsittelyssä voidaan todeta, että on olemassa runsaasti tieteellisiä tutkimuksia, joissa on arvioitu lisäaineiden tehokkuutta ammoniakki- ja hajupäästöjen vähentämisessä.

Komissio on tietoinen tutkimustuloksista. Esimerkiksi tuore katsaus (3) eri tutkimuslaitosten tekemistä kattavista kokeista, jotka koskivat erilaisia ammoniakki- ja hajupäästöjä vähentäviä lisäaineita, sisältää muun muassa labiilien hiililähteiden, kuten glukoosin, vaikutuksia mahdollisina hapatteina koskeneiden kokeiden tulokset. Nämä lähteet laskevat lietelannan pH-arvoa anaerobisten bakteerien aiheuttaman orgaanisen happanemisen kautta, joten ne voisivat vähentää ammoniakin haihtumista, joka on vahvasti pH-sidonnaista. Tutkijat totesivat, että kyseinen lisäaine ei nykyisin ole taloudellinen pH-arvon merkittävään laskuun tarvittavan substraatin määrän takia. He kuitenkin huomauttivat, että jos glukoosin aiheuttama happaneminen voitaisiin optimoida, se voisi olla tehokas ja turvallinen keino NH3:n haihtumisen estämiseksi.

Komissio suhtautuu joka tapauksessa myönteisesti yksittäisissä jäsenvaltioissa tehtävään tieteelliseen työhön, joka koskee lisäaineiden käyttöä päästöjen vähentämiseksi, jos koesuunnitelma on moitteeton ja tarkka ja jos siitä voidaan saada luotettavia tuloksia.

Lisäaineiden käytöstä lannan käsittelyssä voitaisiin vielä muistuttaa, että BRITE-EURAM-ohjelman CRAFT-hankkeessa (Co-operative Research Action for Technology), jolla pyritään edistämään teknologian innovaatioita pienissä ja keskisuurissa yrityksissä tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen kautta, komissio (tutkimuksen pääosasto) on rahoittanut kokeiluhankkeen, joka koskee lannan ammoniakki- ja hajupäästöjä vähentäviä lisäaineita ja joka saadaan päätökseen joulukuussa 2003 (RAPID-QLK5-CT-2001-70429).

----

(1)EYVL L 309, 27.11.2001.

(2)EYVL L 257, 10.10.1996.

(3)  McCrory and Hobbs, JEQ, 2001. 30: 345—355.

----

----

(2004/C 65 E/196)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2583/03

esittäjä(t): Graham Watson (ELDR) komissiolle

(8. elokuuta 2003)

Aihe:   Eurooppa-koulujen perussääntö

Katsooko komissio, että Ison-Britannian hallituksen tekemät sopimukset Brysselin Eurooppa-koulujen brittiläisten opettajien kanssa ovat kaikkien jäsenvaltioiden allekirjoittaman Eurooppa-koulujen perussäännön 12 artiklan mukaisia?

Mikä on komission kanta Ison-Britannian työtuomioistuimen hiljattain tästä asiasta tekemiin päätöksiin?

Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus

(22. syyskuuta 2003)

Kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, Eurooppa-koulujen toimintaa säännellään erityisellä hallitustenvälisellä yleissopimuksella, ”Eurooppa-koulujen perussäännöstä tehdyllä yleissopimuksella”, jonka tarkistettu versio tuli voimaan 1. lokakuuta 2002. Koulujen työsopimussuhteiseen opetushenkilöstöön sovelletaan ”Eurooppa-koulujen työsopimussuhteista henkilöstöä koskevaa säännöstöä”, joka tuli voimaan 1. syyskuuta 2000, mutta tämä henkilöstö pysyy työsopimussuhteesta päättävän jäsenvaltion viranomaisten palveluksessa.

Eurooppa-koulujen perussäännöstä tehdyn yleissopimuksen 12 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaan viranhaltija säilyttää kansallisissa säännöissä taatut oikeudet uralla etenemiseen ja eläkkeeseen, ja säännöstön 49 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan ”vastaavat kansalliset viranomaiset maksavat viranhaltijalle kansallisen palkan ja ilmoittavat rehtorille maksetut summat eritellen laskennallisista syistä maksun eri osatekijät------”.

Kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, Yhdistynyt kuningaskunta maksaa Englannissa ja Walesissa työskenteleville opettajille erityistä vähimmäistason ylittävää alkupalkkaa (”threshold”). Yhdistyneen kuningaskunnan koulutus- ja ammattitaitoviraston (British Department for Education and Skills, DFES) näkemyksen mukaan kyseessä on palvelukseenottoa ja palveluksessa pitämistä koskeva toimenpide, jota ei sovelleta Eurooppa-koulujen työsopimussuhteisiin opettajiin. Yhdistyneen kuningaskunnan Employment Appeal Tribunal (EAT/0884/02) antoi äskettäin tekemässään päätöksessä tulkinnan Eurooppa-koulujen tiettyjen brittiläisten opettajien ja heidän työnantajansa DFES:n välisistä työsopimuksista. Se katsoi, että kyseisen työsopimuksen mukaan Eurooppa-kouluun nimitetyt opettajat menettävät tietyt oikeudet siirtyä vuosittain ylempään palkkaluokkaan. Employment Appeal Tribunalia ei kuitenkaan pyydetty tarkastelemaan sitä, olivatko työsopimukset näin tulkittuina Eurooppa-koulujen perussäännöistä tehdyn yleissopimuksen edellä esitetyn 12 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisia.

Komissio on pyytänyt oikeudellista yksikköään tutkimaan, onko Yhdistyneen kuningaskunnan sopimus Eurooppa-koulujen perussäännöistä tehdyn yleissopimuksen 12 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukainen.

Komissio huolehtii, että asia käsitellään asianmukaisesti, ja vastaa mielellään arvoisan parlamentin jäsenen mahdollisesti esittämiin uusiin tiedusteluihin oikeudellisen selvityksen valmistuttua.

----

----

(2004/C 65 E/197)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2592/03

esittäjä(t): Gerhard Schmid (PSE) komissiolle

(14. elokuuta 2003)

Aihe:   Ajoneuvojen puuttuvasta kansallisuustunnuksesta aiheutuva sakko Tsekin tasavallassa

Euroopan unionin jäsenvaltioissa tehtävillä ulkomaanmatkoilla riittää, että ajoneuvossa on tavallinen EU-rekisterikilpi, jossa kansallisuustunnus on sinisellä pohjalla. Matkustettaessa Euroopan unioniin kuulumattomiin maihin tarvitaan kuitenkin lisäksi soikea kansallisuustunnus sakon uhalla. Myös Tšekin tasavallassa seuraa sakko, mikäli soikea kansallisuustunnus puuttuu.

Voiko komissio aloittaa neuvottelut Tšekin tasavallan kanssa, jotta EU-rekisterikilpi hyväksyttäisiin maassa kansallisuustunnuksen asemesta jo ennen toukokuun 1. päivää 2004?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(18. syyskuuta 2003)

Moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen rekisteröintijäsenvaltion tunnusmerkin tunnustamisesta yhteisön sisäisessä liikenteessä 3. marraskuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2411/98 (1) myötä otettiin käyttöön niin sanottu EU-merkki, joka jäsenvaltioiden on tunnustettava vaihtoehtona Wienin yleissopimuksen (2) myötä käyttöön otetulle soikealle merkille.

Tšekin tasavalta ratifioi Wienin yleissopimuksen, ja soikea merkki on siellä edelleen voimassa. Edellä mainittu neuvoston asetus koskee vain yhteisön sisäistä liikennettä eikä sido Euroopan unionin ulkopuolisia valtioita. Näin ollen ei ole mitään oikeudellista perustetta pyytää Tšekin tasavaltaa tunnustamaan EU-merkkiä ennen 1. toukokuuta 2004. Tämän päivämäärän jälkeen Tšekin tasavallan on tunnustettava se osana yhteisön säännöstöä.

----

(1)EYVL L 299, 10.11.1998.

(2)  Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission alaisuudessa 8 päivänä marraskuuta 1968 tehty tieliikennettä koskeva Wienin yleissopimus.

----

----

(2004/C 65 E/198)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2603/03

esittäjä(t): Olivier Dupuis (NI) neuvostolle

(20. elokuuta 2003)

Aihe:   Merkittävän tsetseenihenkilön mahdollinen karkotus Ranskasta Venäjälle

Pariisissa toimivan tšetšeenikomitean saamien tietojen mukaan Ruslan Maigov sekä hänen vaimonsa ja neljä lastaan ovat tehneet turvapaikkahakemuksen Ranskassa. Ruslan Maigov on Tšetšenian presidentin Aslan Mashadovin Moskovassa toimivan edustajan Aslambek Maigovin veli. Hän on joutunut Venäjällä ja Tšetšeniassa useita kertoja pidätetyksi ja pahoinpidellyksi. Viimeisen pidätyksen yhteydessä joulukuussa 2001 hänen vapauttamisekseen maksettiin 160 000 ruplan lunnaat. Ruslan Maigov on erityisen uhatussa asemassa, koska hän on pitänyt halussaan kasetteja, joilla presidentti Mashadov on lähettänyt ohjeita hänen veljelleen. Ranskan pakolaisasioista vastaava virasto ja myöhemmin myös muutoksenhakuelin (commission de recours) hylkäsivät kuitenkin Ruslan Maigovin ja hänen perheensä turvapaikkahakemuksen sillä perusteella, että kun Aslambek Maigov voi ilmeisesti asua Moskovassa joutumatta uhatuksi, myös hänen veljensä voisi perheineen asua Venäjällä. Ranskan viranomaisten perusteluissa ei selvästikään oteta huomioon sitä, että Venäjän viranomaiset ovat useita kertoja pidättäneet Ruslan Maigovin ja pahoinpidelleet häntä ja ovat ilmeisen ”kiinnostuneita” hänestä, eikä sitä, että Venäjällä valitettavasti merkittävien tšetšeenihenkilöiden perheenjäseniä uhkaillaan ja pelotellaan ja he joutuvat väkivallan kohteiksi varoituksen vuoksi. Ruslan Maigov sekä hänen vaimonsa ja neljä lastaan karkotetaan muutaman päivän kuluttua Marseilles'ssa sijaitsevasta vastaanottokeskuksesta, ja heidän on lähdettävä maasta.

Onko neuvosto tietoinen Ruslan Maigovin ja hänen perheensä tilanteesta? Onko Ranskan viranomaisten päätös neuvoston mielestä turvapaikkaoikeuteen liittyvien Schengenin sopimuksessa määriteltyjen yhteisten perusteiden mukainen? Olisiko neuvoston yleisemminkin ajatellen ryhdyttävä kiireellisiin toimiin estääkseen kaikkien sellaisten päätösten tekeminen, jotka koskevat Schengenin sopimuksen allekirjoittaneissa valtioissa asuvien tšetšeenien karkottamista, koska he ovat Venäjällä vakavasti uhattuina?

Vastaus

(17. marraskuuta 2003)

Neuvosto ei voi puuttua yksittäisiin turvapaikkahakemuksiin jäsenvaltioissa eikä muihinkaan kysymyksessä mainitun kaltaisiin yksittäistapauksiin.

----

----

(2004/C 65 E/199)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2626/03

esittäjä(t): Olivier Dupuis (NI) komissiolle

(2. syyskuuta 2003)

Aihe:   Pyyntö Lhasan kaupungin kehittämissuunnitelman parantamiseksi

Maailman kulttuuri- ja luonnonperinnön suojelua koskevan Unescon yleissopimuksen täytäntöönpanoa valvova komitea on vaatinut Kiinan viranomaisia tarkistamaan Tiibetin pääkaupungin Lhasan kaupungin kehittämissuunnitelmaa. Päätös asiasta tehtiin Pariisissa 30. kesäkuuta — 5. heinäkuuta järjestetyssä Unescon maailmanperinnöstä vastaavan komitean 27. kokouksessa. Komitea esitti Kiinan viranomaisille useita suosituksia maailmanperintöön kohdistuvan haitallisen vaikutuksen vähentämiseksi, joka on peräisin painostuksesta kehittää aluetta, ja pyysi kansallisen politiikan soveltamista Lhasassa vielä jäljellä olevien perinteisten historiallisten rakennusten suojelemiseksi. Vuonna 2002 Kiinan viranomaiset purkivat Lhasassa historiallisia tiibetiläisrakennuksia (www.savetibet.org/News). Tämä herätti suurta huolta, sillä Kiinan viranomaiset olivat ilmoittaneet haluavansa täyttää Unescon yleissopimuksessa määrätyt velvoitteet. Komitea pyysi myös lopettamaan purkutyöt etenkin Shölin alueella. Hieman myöhemmin, lokakuussa 2002 ja huhtikuussa 2003, Unescon ja Icomosin (International Council on Monuments and Sites) asiantuntijat vierailivat Lhasassa.

Mihin toimiin komissio on ryhtynyt tai aikoo ryhtyä varmistaakseen, että Kiinan viranomaiset täyttävät velvoitteensa ja vastaavat Unescon esittämiin vaatimuksiin? Aikooko komissio lopettaa kaikkien Tiibetiin kohdistuvien hankkeiden rahoittamisen, jos Kiinan viranomaiset eivät vastaa kansainvälisen yhteisön pyyntöihin suojella ja säilyttää tiibetiläistä kulttuuria ja perintöä?

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(3. lokakuuta 2003)

Vähemmistöjen oikeuksien suojelu ja erityisesti heidän kulttuuri-identiteettinsä säilyttäminen on aihe, jonka unioni ottaa säännöllisesti esille ihmisoikeuksista Kiinan kanssa käymissään kahdenvälisissä keskusteluissa. Unioni ilmoittaa näiden keskustelujen yhteydessä jatkossakin kantansa Kiinan viranomaisille.

Komissio on pyrkinyt takaamaan, että Tiibetin autonomisella alueella toteutettavat yhteistyöohjelmat ovat ensisijassa paikallisen tiibetiläisen alkuperäväestön etujen mukaisia, ja varmistamaan unionin näkyvyyden kyseisellä alueella. Komissio katsoo, että ohjelmien lopettaminen näissä olosuhteissa vaikuttaisi pelkästään negatiivisesti paikallisväestöön.

----

----

(2004/C 65 E/200)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2643/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(10. syyskuuta 2003)

Aihe:   Tanskalaisen rahtialuksen ”Karin Cat” uppoaminen rahdin siirtymisen seurauksena

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(14. lokakuuta 2003)

Komissiolla ei ole yksityiskohtaisia tietoja tanskalaisen Karin Cat -rahtialuksen uppoamisesta 18. helmikuuta 2003.

Ei ole komission asia kommentoida Tanskan viranomaisten onnettomuuden jälkeen tekemän teknisen tutkimuksen päätelmiä, sillä tällainen tutkimus kuuluu kansallisten viranomaisten toimivaltaan. Niiden tehtävänä on selvittää onnettomuuksien tarkat olosuhteet, jotta ne voisivat tarvittaessa laatia ehdotuksia säännösten parantamiseksi.

Euroopan meriturvallisuusviraston perustamisesta 27. kesäkuuta 2003 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1406/2002 (1) säädetään, että tämän elimen tehtäviin kuuluu helpottaa jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä yhteisen menettelytavan kehittämisessä onnettomuuksien jälkeisiä tutkimuksia varten ja tukea kansallisia viranomaisia, jotka vastaavat vakavien merionnettomuuksien tutkinnasta.

----

(1)EYVL L 208, 5.8.2002.

----

----

(2004/C 65 E/201)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2644/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(10. syyskuuta 2003)

Aihe:   Onnettomuuksien välttäminen jättämällä merialusten lastaus pätevän henkilöstön tehtäväksi

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(21. lokakuuta 2003)

Komissio haluaa palauttaa arvoisan parlamentin jäsenen mieleen vastauksen, jonka se antoi hänelle kysymykseen E-2643/03 (1).

Komissio haluaisi myös kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomion siihen, että työntekijöiden turvallisuudesta ja terveydestä työssä säädetään yhteisön direktiiveissä, varsinkin puitedirektiivissä 89/391/ETY (2) ja muun muassa erityisdirektiiveissä 89/655/ETY (3), 89/656/ETY (4) ja 90/269/ETY (5).

Näiden direktiivien mukaan työnantajan on huolehdittava työntekijöiden turvallisuudesta ja terveydestä kaikissa työhön liittyvissä tilanteissa sekä toteutettava arviointi vaaroista ja tarpeelliset ehkäisytoimenpiteet.

Jäsenvaltioiden on saatettava direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöään sekä varmistettava asianmukaiset tarkastukset ja valvonta.

Lisäksi komissio haluaisi muistuttaa, että parhaillaan sovittelumenettelyn loppuvaiheessa olevassa ehdotuksessa direktiiviksi satamapalvelujen markkinoille pääsystä todetaan, että itsekäsittely voitaisiin rajoittaa koskemaan merenkulkumiehistöä ainoastaan, jos siihen sovelletaan samoja perusteita kuin palveluntarjoajiin satamassa.

Näihin perusteisiin voivat kuulua palvelun suorittavan henkilöstön ammattipätevyys ja meriturvallisuuden noudattaminen, sataman turvallisuus tai pääsy satamaan, sen laitteistoihin, välineisiin ja henkilöihin.

----

(1)  Katso sivu 183.

(2)  Neuvoston direktiivi 89/391/ETY, annettu 12 päivänä kesäkuuta 1989, toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä, EYVL L 183, 29.6.1989.

(3)  Neuvoston direktiivi 89/655/ETY, annettu 30 päivänä marraskuuta 1989, työntekijöiden työssään käyttämille työvälineille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista, EYVL L 393, 30.12.1989.

(4)  Neuvoston direktiivi 89/656/ETY, annettu 30 päivänä marraskuuta 1989, työntekijöiden työpaikalla käyttämille henkilönsuojaimille turvallisuutta ja terveyttä varten asetettavista vähimmäisvaatimuksista, EYVL L 393, 30.12.1989.

(5)  Neuvoston direktiivi 90/269/ETY, annettu 29 päivänä toukokuuta 1990, terveyttä ja turvallisuutta varten asetettavista vähimmäisvaatimuksista sellaisessa käsin tapahtuvassa taakkojen käsittelyssä, johon liittyy erityisesti työntekijän selän vahingoittumisen vaara, EYVL L 156, 21.6.1990.

----

----

(2004/C 65 E/202)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2648/03

esittäjä(t): Dirk Sterckx (ELDR) komissiolle

(28. elokuuta 2003)

Aihe:   Kasvihuoneviljelyyn käytettävän maakaasun alennetut maksut

Belgialaiset kasvihuoneviljelijät nauttivat viime vuoteen asti herrasmiessopimuksella sovituista alennetuista maakaasumaksuista. Niistä sovittiin, jotta erittäin paljon energiaa käyttävä kasvihuoneviljelyala ryhtyisi hyödyntämään ympäristölle edullisempaa maakaasua. Noin viidesosa kasvihuoneviljelyalan yrityksistä siirtyi käyttämään maakaasua. Nyt heidän on yhtäkkiä maksettava käyttämästään maakaasusta huomattavasti enemmän. Alennetuista maksuista luovuttiin maakaasun sisämarkkinoiden säännöksien yhdenmukaisen soveltamisen vuoksi. Yksi Flanderin hallituksen Flanderin alueen kasvihuoneviljelyalan kestävämpää kehitystä koskevan toimintasuunnitelman päämääristä on huolehtia, että kymmenen vuoden kuluessa 75 prosenttia kasvihuoneviljelyalan yrityksistä käyttää maakaasua.

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(29. syyskuuta 2003)

Yhteisön direktiiveissä, joilla lisätään kilpailua Euroopan maakaasualalla, säädetään, että vaatimukset täyttävien asiakkaat voivat vapaasti valita toimittajansa, kun niissä avataan verkot kolmansille osapuolille ja eriytetään vertikaalisesti integroituneet yritykset. Maakaasun kuluttajahinnat eivät kuulu direktiivien soveltamisalaan, vaan direktiivien mukaan maakaasun siirtohintojen on oltava syrjimättömiä ja avoimia. Jäsenvaltioiden sääntelyviranomaiset vastaavat tehokkaasta kilpailusta ja markkinoiden tehokkaasta toiminnasta. Näin ollen myös maakaasun kuluttajien pitäisi hyötyä kilpailusta, kun kuluttajahinnat laskevat.

Komission kannalta katsottuna maakaasun kuluttajahinnat määräytyvät markkinoiden mukaan. Maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/55/EY (1) 3 artiklan mukaan jäsenvaltio voi kuitenkin yleisen taloudellisen edun nimissä katsoa aiheelliseksi asettaa kaasualalla toimiville yrityksille julkisen palvelun velvoitteita, jotka voivat koskea muun muassa maakaasutoimitusten hintaa. Näiden velvoitteiden on oltava selkeästi määriteltyjä, avoimia, syrjimättömiä ja todennettavia.

Komissio ei etukäteen sulje pois sitä, että ympäristölle vähemmän haitallisten energialähteiden edistäminen voisi olla peruste hinnanalennusten myöntämiselle. Komissiolle on ilmoitettava tapauksista, joissa yrityksille myönnetään etuja, ja sen on tutkittava tällaiset tapaukset EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan mukaisesti.

Tässä voivat olla oleellisia yhteisön suuntaviivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle (2) ja yhteisön suuntaviivat maatalousalan valtiontuesta (3).

Maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 22. kesäkuuta 1998 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/30/EY (4) ja direktiivi 2003/55/EY eivät koske maakaasun kuluttajien maakaasusta maksamia hintoja. Maakaasun hintoja pidetään markkinoille kuuluvana asiana, eikä niitä säännellä, ellei maakaasun kuluttajien maksamien hintojen sääntelyä tai valvontaa pidetä kuluttajansuojaa koskevana asiana. Direktiivin 2003/55/EY mukaan maakaasuyrityksille voidaan asettaa julkisen palvelun velvoitteita, jos nämä velvoitteet koskevat turvallisuutta, toimitusvarmuus mukaan luettuna, toimitusten säännöllisyyttä, laatua ja hintaa sekä ympäristönsuojelua, ilmastonsuojelu ja energiatehokkuus mukaan luettuna, ja jos ne ovat selkeästi määriteltyjä, avoimia, syrjimättömiä ja todennettavia.

Komissio tutkii parhaillaan Saksan ja Italian kasvihuoneviljelijöille myönnettyjä veronalennuksia.

Olisi myös syytä huomauttaa, että Alankomaissa sovellettiin vuoden 1998 loppuun saakka maakaasun alennettua hinnoittelujärjestelmää kasvihuoneviljelyalalla (valtiontuki N 464/94). Asiaa koskeva sopimus uusittiin vuosiksi 1998—2002. Komissio totesi tässä tapauksessa, että Alankomaiden viranomaisten ilmoittama tariffi ei tuonut kasvihuoneviljelyalalle taloudellista etua verrattuna Alankomaiden muihin elinkeinoaloihin, vaan nämä voivat saada saman tariffin, jos ne käyttävät yhtä paljon maakaasua. Näin ollen todettiin, että kyseinen järjestelmä ei ollut EY:n perustamissopimuksen 87 artiklassa tarkoitettua tukea.

Lopuksi komissio huomauttaa, että tulevassa energiaverodirektiivissä (josta päästiin poliittiseen yhteisymmärrykseen neuvostossa maaliskuussa 2003 ja joka on parhaillaan parlamentin käsiteltävänä) säädetään, että jäsenvaltiot voivat soveltaa nollaverotusta maatalouteen, puutarhaviljelyyn tai kalanviljelyyn ja metsänhoitoon käytettäviin energiatuotteisiin ja sähköön.

----

(1)EUVL L 176, 15.7.2003.

(2)EYVL C 37, 3.2.2001.

(3)EYVL C 232, 12.8.2000.

(4)EYVL L 204, 21.7.1998.

----

----

(2004/C 65 E/203)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2658/03

esittäjä(t): Manuel Pérez Álvarez (PPE-DE) komissiolle

(10. syyskuuta 2003)

Aihe:   Allseas Group

Lähes samanaikaisesti kun parlamentissa on keskusteltu merenkulkijoiden vähimmäiskoulutusta koskevasta uudesta direktiivistä, tiedotusvälineet ovat kertoneet sveitsiläisen Allseas Group -öljytankkerivarustamon halusta vaihtaa galicialainen miehistö filippiiniläiseen. Jo 50 työntekijää 600:sta on saanut erokirjeen. Tämä johtuu tiedotusvälineiden mukaan filippiiniläisen työvoiman halpuudesta.

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(22. lokakuuta 2003)

----

(1)EYVL L 225, 12.8.1998.

----

----

(2004/C 65 E/204)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2673/03

esittäjä(t): Georges Berthu (NI) komissiolle

(2. syyskuuta 2003)

Aihe:   Vanhojen rakennusten korjaustöistä maksettava arvonlisävero

31. joulukuuta 2003 päättyy kokeilujakso, jonka aikana jäsenvaltioilla on ollut oikeus soveltaa alennettua ALV:tä raskasta työtä vaativiin palveluihin, etenkin vanhojen rakennusten korjaustöihin.

Suhdannevaikeuksien ja työttömyyslukujen nousun vuoksi unionissa kannattaisi vahvistaa kyseisestä kokeilusta saatuja kokemuksia. Kokeilu ei ole juurikaan aiheuttanut kilpailun vääristymistä jäsenvaltioiden välillä, sillä tämäntyyppisiä etupäässä paikallisesti tarjottuja palveluja ei ole helppo siirtää toiseen valtioon.

Voiko komissio esittää vuoden lopussa toivotun ehdotuksen, jonka mukaan jäsenvaltiot saisivat pysyvästi soveltaa alennettua ALV:tä rakennusten korjaustöihin?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(25. syyskuuta 2003)

Komissio esitti 23. heinäkuuta 2003 ehdotuksen alennettuja arvonlisäverokantoja koskevaksi direktiiviksi (1). Siinä ehdotetaan, että jäsenvaltiot saavat soveltaa alennettua verokantaa asuntojen luovutukseen, rakennukseen, muuttamiseen, korjaukseen, kunnostamiseen, ylläpitoon ja siivoukseen. Näin ollen vanhojen rakennusten korjaamiseen voidaan, kuten nykyäänkin, soveltaa alennettua verokantaa edellyttäen, että kyse on yksityisasunnosta.

Vapaaehtoisuutta alennettujen verokantojen soveltamisessa ei missään tapauksessa ole tarkoitus kyseenalaistaa, ja jäsenvaltiot voivat siis itse päättää toimialat, joilla niitä soveltavat.

Nyt olisi siis neuvoston, sen jälkeen kun parlamentti on antanut lausuntonsa, päätettävä yksimielisesti alennettujen arvonlisäverokantojen tulevasta soveltamisalasta.

----

(1)  KOM(2003) 397 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/205)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2675/03

esittäjä(t): Concepció Ferrer (PPE-DE) komissiolle

(10. syyskuuta 2003)

Aihe:   EU:n tuet Euroopan laajuisille verkoille

Viimeisten 20 vuoden aikana komissio on osoittanut talousarviomäärärahoja nimikkeeseen Euroopan laajuisten verkkojen kehittäminen.

Äskettäin tehdystä yliopistollisesta selvityksestä, joka koskee kyseisten varojen käyttöä Espanjassa, ilmenee, että 43 prosenttia näistä investoinneista on hyödyttänyt suoraan Madridin itsehallintoaluetta. Jos tähän lukuun lisätään kaikki ne investoinnit, joista Madridin itsehallintoalue on hyötynyt suoraan tai välillisesti viimeisen 20 vuoden aikana, kyseinen prosenttiosuus on jopa 80,2 prosenttia (138,67 miljoona euroa).

Samaan aikaan niin sanotun Välimeren akselin (Espanjan ja Ranskan välinen raja — Barcelona—Valencia—Murcia) osuus on 13,4 prosenttia tuista (25,18 miljoonaa euroa). Euroopan laajuisille verkoille tarkoitettua yhteisön tukea myönnettiin Barcelonalle viimeksi vuonna 2000 (äänitarkkailujärjestelmän asentaminen Pratin lentokentällä) ja Valencialle vuonna 2001 (kaupungin satamaan pääsyn parantaminen), kun taas Madrid on saanut vastaavanlaista tukea joka vuosi.

Voisiko komissio ilmoittaa, mitkä ovat olleet ja ovat näiden tukien myöntämistä koskevat kriteerit?

Mitkä ovat syyt näiden tukien epätasapainoiseen jakautumiseen?

Mitä mieltä komissio on niin sanotusta Välimeren akselista (Ranska—Barcelona—Valencia—Murcia)?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(30. lokakuuta 2003)

Yhteisö voi myöntää tukea Euroopan laajuisen liikenneverkon (TEN) kehittämiseen rakennerahastoista, koheesiorahastosta sekä monivuotisista ohjeellisista ohjelmista. Koheesiorahastosta Espanjalle maksetut määrärahat olivat 9 251 miljoonaa euroa kaudella 1993—1999 ja 11 160 miljoonaa euroa kaudella 2000—2006 (vuoden 1999 hinnoilla). Puolet näistä määrärahoista osoitettiin Euroopan laajuisen liikenneverkon (TEN) liikennehankkeisiin.

Rakennerahastojen määrärahat myönnettiin jäsenvaltioille kaudeksi 2000—2006 asetuksissa määriteltyjen perusteiden mukaisesti. Rahoitustukea suunnataan erityisesti tavoite 1 -alueisiin kuuluville vähiten kehittyneille alueille. Madridin itsehallintoalue ei täytä tavoite 1 -alueen tukikelpoisuusvaatimuksia.

Koheesiorahaston määrärahat myönnetään vuosittain asianomaisessa asetuksessa määriteltyjen perusteiden sekä Espanjan viranomaisten laatiman, liikennettä ja ympäristöä koskevan kehityssuunnitelman yleisten puitteiden mukaisesti. Liikenteen osalta viime vuosina määrärahoja on myönnetty erityisesti Essenin Eurooppa-neuvostossa nimettyihin ensisijaisiin hankkeisiin (eteläinen suurnopeusjuna) kuuluvien Madridin, Barcelonan ja Ranskan rajan välillä sekä Madridin ja Valladolidin välillä kulkevien suurnopeusjunien rautatiekäytävien toteuttamiseen.

Euroopan laajuisen liikenneverkon toteuttamiseen osoitetun rahoitusvälineen osalta voidaan todeta, että hankkeita koskevat tukikelpoisuusvaatimukset ja valintamenettely määritellään vuonna 1996 laadituissa yhteisön suuntaviivoissa Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi (1), joissa määritellään myös verkon laajuus. Suuntaviivoihin sisältyy myös yksityiskohtaisia verkkoa koskevia karttoja, niissä määritellään verkon tavoitteet, painopisteet sekä yhteistä etua koskevat hankkeet. Yksittäisten TEN-hankkeiden rahoituksesta päätetään jäsenvaltioiden esittämien hakemusten perusteella. Hakemukset käsitellään asetuksen (EY) N:o 1655/99 (2) määräysten mukaisesti.

Koheesio- ja rakennerahastoista rahoitettavien hankkeiden valinta kuuluu kansallisten viranomaisten toimivaltaan.

Ranska—Barcelona—Valencia—Murcia-osuuden (niin sanotun Välimeren akselin tai käytävän) rahoituksen osalta voidaan todeta, että rahoitusta on osoitettu 1990-luvun alusta alkaen erityisesti Barcelonan ja Valencian välisen rautatielinjan parantamiseen. TEN-verkoston puitteissa rahoitettiin hiljattain vuonna 2002 ja 2003 Välimeren käytävään liittyviä hankkeita Barcelonan ja Valencian alueilla (erityisesti Madridin, Kastilia-La Manchan, Valencian autonomisen alueen ja Murcian välillä kulkevaa suurnopeusjunaa (useita tutkimuksia) sekä Zaragozan ja Barcelonan välillä kulkevaa suurnopeusjunaa koskevia tutkimuksia). Kahden edellä mainitun hankkeen lisäksi tukea maksettiin myös vuonna 1999 Valencian alueen rautatieverkon uudelleen järjestelyyn ja mukauttamiseen suurnopeusjunaa silmällä pitäen.

Arvoisa parlamentin jäsen ottanee huomioon, että unioni on ajanjaksolla 1986—2003 osoittanut yhteensä 498 miljoonaa euroa Välimeren rautatiekäytävän (Ranska—Barcelona—Valencia—Murcia) parantamistöihin.

----

(1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1692/96/EY, tehty 23 päivänä kesäkuuta 1996, yhteisön suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi, EYVL L 228, 9.9.1996.

(2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus N:o 1655/1999, annettu 19 päivänä heinäkuuta 1999, Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 2236/95 muuttamisesta, EYVL L 197, 29.7.1999.

----

----

(2004/C 65 E/206)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2679/03

esittäjä(t): Jacques Poos (PSE) komissiolle

(10. syyskuuta 2003)

Aihe:   Turkin ja niin kutsutun Pohjois-Kyproksen valtion välinen tulliliitto

Voiko komissio ilmoittaa, onko Turkin ja niin kutsutun Pohjois-Kyproksen valtion viranomaisten allekirjoittama, tulliliittoa koskeva puitesopimus yhteensopiva vuodesta 1996 saakka voimassa olleen Euroopan unionin ja Turkin välisen tulliliittosopimuksen kanssa?

Edellä mainitun sopimuksen mukaan Turkin ja Euroopan unionin väliset tullit on poistettu, ja Turkin kuuluu soveltaa yhteistä tullitariffia kaikkeen kolmansista maista peräisin olevaan tuontiin.

Pohjois-Kypros ei kuitenkaan ole — Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen määritelmän mukaan — kolmas valtio, vaan Kyproksen tasavallan maakunta, jota Turkki väliaikaisesti miehittää ja hallitsee. Katsooko komissio näin ollen olevan tarpeen varmistaa, että kaikki miehitetyltä alueelta Euroopan unioniin tuotavat tuotteet varustetaan Kyproksen tunnustettujen viranomaisten myöntämillä alkuperätodistuksilla?

Voiko komissio taata, että Turkista Euroopan unioniin suuntautuvassa tuonnissa noudatetaan Turkin tekemiä sitoumuksia? Jos näin ei ole, mitä keinoja komissio aikoo käyttää sen varmistamiseksi, että kyseisessä asiassa noudatetaan lakia?

----

----

(2004/C 65 E/207)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2731/03

esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) komissiolle

(10. syyskuuta 2003)

Aihe:   Turkin ja Kyproksen pohjoisosan välinen puitesopimus tulliliitosta

Turkin hallitus on allekirjoittanut puitesopimuksen tulliliitosta oma-aloitteisesti valtioksi julistautuneen ”Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan” kanssa, joka ei ole kansainvälisen oikeuden ja YK:n päätöslauselmien mukaan itsenäinen valtio eikä tunnustettu yhteisö.

Kun otetaan huomioon, että tämän sopimuksen allekirjoittaminen loukkaa räikeästi kansainvälisen oikeuden periaatteita, Euroopan unionin peruskirjaa ja YK:n turvallisuusneuvoston päätöksiä sekä on ristiriidassa EU:n ja Kyproksen tasavallan ja niinikään ehdokasvaltio Turkin suhteiden institutionaalisten puitteiden kanssa, kysyn komissiolta, onko sen kantaa pyydetty ennen puitesopimuksen allekirjoittamista ja onko sopimus Turkin ja EU:n välisen assosiaatio- ja tullisopimusten mukainen? Vaikuttaako sopimus komission mielestä Turkin EU:hun liittymisen prosessiin ja yhteisön toimielinten laatimiin arvioihin Turkin jäsenyysehdokkuudesta?

Günter Verheugen komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-2679/03 ja P-2731/03

(1. lokakuuta 2003)

Komissio paheksuu tulliliittoa koskevaa puitesopimusta, jonka Turkki ja Kyproksen pohjoisosa (TRNC) allekirjoittivat 8. elokuuta 2003. Sopimus ei ole kansainvälisen oikeuden mukaan lainvoimainen, ja se allekirjoitettiin ilman, että EU:ta olisi kuultu asiassa etukäteen. EU on tehnyt Turkin hallitukselle selväksi, että puitesopimuksen ratifiointi olisi ristiriidassa yhteisön ja Turkin välisen tulliliiton kanssa ja että se ei ole omiaan edistämään Kyproksen ongelman ratkaisua.

Mitä tulee arvoisan parlamentin jäsenen ilmaisemaan huoleen Kyproksen pohjoisosasta peräisin olevasta viennistä, komissio haluaa korostaa seuraavaa: jotta Kyprokselta peräisin olevaan vientiin voitaisiin soveltaa EY:n ja Kyproksen assosiaatiosopimukseen perustuvaa etuuskohtelua, vientituotteilla on oltava saarivaltion tunnustettujen viranomaisten myöntämät alkuperäistodistukset yhteisöjen tuomioistuimen vuonna 1994 tekemän päätöksen (Anastasiou Pissouri Ltd ym.) mukaisesti. Jäsenvaltioiden tulliviranomaiset tarkastavat alkuperäistodistukset. Jos liikkeeseen luovutetaan tuotteita, joita koskevat todistukset ovat sääntöjenvastaisia, komissio ja jäsenvaltiot voisivat toteuttaa aiheellisia tullitoimenpiteitä.

----

----

(2004/C 65 E/208)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2684/03

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(10. syyskuuta 2003)

Aihe:   Romanien ongelmat Kreikassa

Romaneilla on Kreikassa vaikeuksia sosiaalisen ja taloudellisen syrjäytymisen vuoksi sekä asumisongelmia. Yhteisön toiseen tukikehykseen kuuluvassa työmarkkinoiden syrjäytymisen vastaista taistelua koskevassa toimintaohjelmassa pantiin täytäntöön hankkeita, joihin kuului toimia romaneita koskevien ongelmien torjumiseksi. Näihin kuuluivat peruskoulutus (ja lukutaidottomuuden torjunta), koulutus, työllisyyden edistäminen ja tuki- ja avustuspalveluiden tarjoaminen.

Voiko komissio antaa tietoja, joissa arvioidaan fyysisen kohteen kannalta edellä mainittua yhteisön toisen tukikehyksen toimintaohjelmaa? Onko yhteisön kolmannessa toimintaohjelmassa suunniteltu toimia romanien ongelmien ratkaisemiseksi? Jos on, mitä toimintaohjelmia, ja kuinka paljon niihin käytetään varoja? Millaista edistystä näillä toimilla on tähän mennessä saavutettu?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(15. lokakuuta 2003)

Kreikan viranomaisilta saatujen tietojen mukaan yhteisön toisesta ja kolmannesta tukikehyksestä rahoitetut erityisesti romaneille kohdistetut toimet ovat seuraavat:

----

----

(2004/C 65 E/209)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2687/03

esittäjä(t): Giovanni Pittella (PSE) komissiolle

(10. syyskuuta 2003)

Aihe:   Maríne di Ugenton ranta-alueen eroosion ehkäisemistä koskeva hanke

Puglian alueellisesta toimintaohjelmasta on myönnetty yhteisön varoja Maríne di Ugenton hiekkarantojen eroosion torjuntaan (Toimi 1.3 Maaperän suojelua koskevat toimenpiteet — Toimi 2 Rannikoiden suojelua koskevat toimenpiteet).

Etacons s.r.l. -yhtiön toteuttama hanke, johon on myönnetty rahoitusta, kattaa seuraavat työvaiheet:

Eikö komissio katso, että tällaisessa hankkeessa on kyse ympäristönsuojeluun tarkoitettujen yhteisön varojen epäasianmukaisesta käytöstä?

Eikö komissio katso, että edellä mainittujen viranomaisten on tarkistettava hankkeen laillisuus ja luvallisuus rakennerahaston varojen epäasianmukaisen käytön vuoksi?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(20. lokakuuta 2003)

Arvoisan parlamentinjäsenen mainitsemaa ohjelmaa hallinnoivien Puglian alueellisten viranomaisten tehtävänä on valita alueellisen toimintaohjelman mukaisia hankkeita ja varmistaa, että rakennerahastojen varat käytetään ympäristöalalla voimassa olevia yhteisön sääntöjä noudattaen.

Puglian aluelliset viranomaiset ovat vahvistaneet komissiolle, että kyseessä olevan hankkeen osalta sovellettiin mainittua valintamenettelyä.

Lisäksi Puglian alueen ympäristöneuvoston ekologisia kysymyksiä käsittelevä jaosto esitti myönteisen ympäristövaikutusten arvioinnin kyseisen hankkeen osalta seuraavin edellytyksin:

Yleisen syyttäjän virasto keskeytti kyseisen hankkeen 10. kesäkuuta 2003 tarkistaakseen, että työt toteutuivat suunnitelmien mukaisesti eivätkä ne aiheuttaneet vakavampaa eroosion vaaraa. Syyttäjän virasto salli töiden jatkamisen 29. elokuuta 2003.

Komissio on kirjannut arvoisan parlamentinjäsenen esittämiä kysymyksiä koskevan valituksen. Parlamentinjäsenen antamat tiedot on lisätty valituksiin, joita komissio parhaillaan arvioi. Jos komissio päättelee, että yhteisön lakia rikotaan kyseessä olevassa tapauksessa, se toteuttaa perustamissopimuksen valvojana kaikki tarpeelliset toimenpiteet, mukaan lukien EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaiset rikkomisesta johtuvat menettelyt, yhteisön asiaa koskevan lainsäädännön noudattamiseksi.

----

----

(2004/C 65 E/210)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2692/03

esittäjä(t): Christopher Heaton-Harris (PPE-DE) komissiolle

(2. syyskuuta 2003)

Aihe:   Talousarviokirjanpito

Milloin komissio ottaa käyttöön kahdenkertaisen kirjanpidon talousarviokirjanpidossaan?

Michaele Schreyerin komission puolesta antama vastaus

(2. lokakuuta 2003)

Kahdenkertaisen kirjanpidon käyttöä ei vaadita talousarviokirjanpidossa varainhoitoasetuksen (1) 137 artiklan eikä myöskään julkisen sektorin kansainvälisten tilinpäätösstandardien (IPSAS) mukaan. Komissio kuitenkin tutkii, voidaanko kahdenkertainen kirjanpito ottaa käyttöön kirjanpitojärjestelmän uudistamishankkeen yhteydessä. Jos se on mahdollista ja sen lisäarvo osoitetaan, kahdenkertainen kirjanpito otetaan käyttöön vuonna 2005.

Komission liikekirjanpidossa käytetään kahdenkertaista kirjanpitoa, kuten varainhoitoasetuksen 134 artiklassa säädetään.

----

(1)  Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002, tehty 25 päivänä kesäkuuta 2002, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta, EYVL L 248, 16.9.2002.

----

----

(2004/C 65 E/211)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2694/03

esittäjä(t): Mathieu Grosch (PPE-DE) komissiolle

(2. syyskuuta 2003)

Aihe:   Moottoriteillä perittävien tietullien käyttöönotto Saksassa

Komission viimeisimmän päätöksen perusteella näyttää siltä, että Saksassa käyttöönotettavia tietulleja koskevan asian tärkeintä näkökohtaa ei ole vielä ratkaistu.

Kaikki saksalaiset toimijat ja ministerit ovat vahvistaneet, että ajoneuvoihin asennettavat OBU-laitteet (On Board Unit) ovat tehokkain ja halvin keino maksaa moottoriteillä perittävä tietulli.

Saksan hallituksen on todistettavasti mahdoton vastata kuljetusalan yritysten tarpeeseen saada näitä laitteita. Tämä vääristää markkinoita ja on este reilulle kilpailulle.

Vieläkin pahempaa on, että Toll Collect on ilmoittanut eräälle belgialaiselle yritykselle, että se ei pysty varustamaan kuin 75 prosenttia kyseisen yrityksen ajoneuvoista.

Olen saanut tietää varmoista lähteistä, että suuri osa liikenteenharjoittajien käytössä olevista laitteista (muun muassa Belgiassa ja Alankomaissa) ovat viallisia. Tietyt saksalaiset yritykset pystyvät nähtävästi varustamaan kaikki ajoneuvonsa.

Voisiko komissio tehdä selvityksen, jossa käsitellään sekä Toll Collectin kyvyttömyyttä vastata eurooppalaisten liikenteenharjoittajien tarpeisiin että kuljetusalan ilmaisemaa kritiikkiä siitä, että toiset yritykset hyötyvät enemmän kuin toiset?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(2. lokakuuta 2003)

Usean eri lähteen mukaan uuden tiemaksujärjestelmän käyttöönotto Saksassa saattaa vaikeuttaa maanteiden tavaraliikenteen harjoittajien liikennöintiä muun muassa seuraavista syistä: OBU-laitteita ei ole riittävästi, maksupaikoille on pysähdyttävä, yritykset joutuvat maksamaan hallinnollisia lisäkuluja ja saksalaisten ja muiden jäsenvaltioiden toimijoiden välillä voi esiintyä syrjintää.

Verojen ja maksujen kantamisesta raskailta tavaraliikenteen ajoneuvoilta tiettyjen infrastruktuurien käytöstä 17. kesäkuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/62/EY (1), niin sanotun eurovinjettidirektiivin, mukaisesti tietulleja on ”sovellettava ja kannettava sekä niiden maksamista on valvottava siten, että aiheutetaan mahdollisimman vähän häiriötä liikenteen sujuvuudelle”. Direktiivissä säädetään lisäksi, että tietullit ”eivät saa olla suoraan tai välillisesti syrjiviä liikenteenharjoittajan kansallisuudesta tai ajoneuvon alkuperästä tai määräpaikasta johtuvin perustein”.

Komissio on aloittanut kyseistä toimenpidettä koskevan valtiontukimenettelyn 23. heinäkuuta 2003 (2). Lisäksi komissio ja Saksan hallitus ovat elokuun 2003 lopussa sopineet asettavansa komission ja Saksan edustajista koostuvan väliaikaisen työryhmän, joka yhteistyössä tieliikennealan kanssa tarkastelee erilaisia asiaan liittyviä teknisiä kysymyksiä.

Työryhmän tavoitteena on seurata Saksan tiemaksujärjestelmän käyttöönoton eri vaiheita, jotta voidaan käytännössä varmistua teknisten toteutustapojen yhdenmukaisuudesta direktiivin 1999/62/EY ja Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen kanssa. Näin taataan, että erityisesti tavaroiden vapaan liikkuvuuden ja syrjimättömyyden periaatteita kunnioitetaan.

Työryhmän asettaminen ei tietenkään vaikuta komission oikeuteen aloittaa tarvittaessa rikkomisesta johtuva menettely Saksaa vastaan Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen nojalla. Aloitteen etuna on, että kaikkia uuden tiemaksujärjestelmän käyttöön liittyviä ongelmia voidaan käsitellä asianomaisten toimijoiden kanssa ennen kuin tietullien maksaminen aloitetaan 2. marraskuuta 2003.

----

(1)EYVL L 187, 20.7.1999.

(2)EUVL C 202, 27.8.2003.

----

----

(2004/C 65 E/212)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2710/03

esittäjä(t): Kathleen Van Brempt (PSE) komissiolle

(11. syyskuuta 2003)

Aihe:   Suitsukkeet

Irlannissa käydään keskustelua suitsukkeiden polttamisen terveysvaikutuksista. Irlannin hallituksen ministeri Jim McDade on varoittanut suitsukesavun mahdollisesti syöpää aiheuttavista vaikutuksista.

Onko komissio tietoinen kyseisestä keskustelusta?

Mitkä ovat komission mukaan suitsukesavun hengittämiseen liittyvät terveysriskit?

Jos suitsukkeiden savu osoittautuu vahingolliseksi, mihin toimiin komissio ryhtyy varoittaakseen kansalaisia siitä?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(3. marraskuuta 2003)

Suitsukkeita sisältävien kaupallisten tuotteiden — esimerkiksi suitsuketikkujen tai -kynttilöiden — terveysvaikutuksia koskevista varoituksista ei ole olemassa erityistä eurooppalaista lainsäädäntöä.

Komissio on tietoinen siitä, että joukkoviestimissä tuodaan aika ajoin esille huolestuneisuus ilmassa olevien, mahdollisesti syöpää aiheuttavien aineiden suuresta määrästä, joka johtuu suitsukkeiden polttamisesta erilaisissa tilanteissa Aasiassa. Mitkään tieteelliset havainnot eivät viittaa vastaavanlaiseen tilanteeseen Euroopan unionin alueella.

Näin ollen komissio ei tällä hetkellä suunnittele kansalaisten varoittamista tästä asiasta.

Jos arvoisalla parlamentin jäsenellä kuitenkin on tieteellisiä havaintoja asiasta, komissio tutkittaa ne mielellään.

----

----

(2004/C 65 E/213)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2712/03

esittäjä(t): Kathleen Van Brempt (PSE) komissiolle

(11. syyskuuta 2003)

Aihe:   Väärä raha

Euron käyttöönottoon ei ensimmäisenä vuotena liittynyt kovin paljon rahanväärennöstapauksia. Tilanne näyttää nyt kuitenkin olevan muuttumassa.

Voiko komissio luoda katsauksen euroväärennysten tapaushistoriaan yhteisvaluutan käyttöönoton jälkeen? Pyydän saada tarkkoja lukuja väärennetyistä euroista.

Mihin toimiin komissio on ryhtynyt rahanväärennösten torjumiseksi?

Michaele Schreyerin komission puolesta antama vastaus

(23. lokakuuta 2003)

Seuraavat tiedot perustuvat Euroopan keskuspankin (EKP), Europolin ja komission toimittamiin tietoihin.

Vuonna 2002 poistettiin käytöstä 167 118 väärennettyä euroseteliä ja 2 339 väärennettyä eurokolikkoa. Setelien määrä ei vastaa edes neljännestä kaikista kansallisista väärennetyistä seteleistä, joista ilmoitettiin euroalueen kansallisille keskuspankeille vuonna 2001.

Taulukot, joissa esitetään väärennettyjen setelien ja kolikkojen jakautuminen vuonna 2002 nimellisarvon mukaan, lähetetään suoraan arvoisalle parlamentin jäsenelle ja parlamentin sihteeristölle.

Vuoden 2003 ensimmäisten kuuden kuukauden aikana poistettiin käytöstä 230 534 väärennettyä euroseteliä ja 7 875 väärennettyä eurokolikkoa.

Eurosetelien väärentäminen on odotetusti lisääntynyt vuodesta 2002 vuoteen 2003, mutta viime kuukausina tilanne on alkanut tasaantua. Koska liikkeessä on noin 8,2 miljardia aitoa seteliä, väärennettyjen setelien määrä on kuitenkin todella pieni, eikä ole pelkoa siitä, että ihmiset eivät enää luota euroseteleihin.

Eurokolikkojenkin väärentäminen on lisääntynyt, kuten liikkeessä olevien väärennettyjen eurokolikkojen suuri määrä vuonna 2003 on osoittanut. Väärennettyjen kolikkojen määrä on kuitenkin todella pieni verrattuna liikkeessä oleviin 41 miljardiin aitoon kolikkoon, eikä myöskään ole pelkoa siitä, että ihmiset eivät enää luota eurokolikkoihin.

Taulukot, joissa esitetään väärennettyjen setelien ja kolikkojen jakautuminen vuoden 2003 alkupuoliskolla nimellisarvon mukaan, lähetetään suoraan arvoisalle parlamentin jäsenelle ja parlamentin sihteeristölle.

Siitä lähtien kun eurosetelit ja -kolikot otettiin käyttöön, kaksitoista laitonta painotehdasta on suljettu, kymmenen euroalueella ja kaksi sen ulkopuolella. Kolme laitonta eurokolikkoja valmistavaa työpajaa on myös suljettu, kaksi Italiassa ja yksi Portugalissa. Toisesta laittomasta työpajasta Italiassa takavarikoitiin yli 70 000 väärennettyä 50 sentin kolikkoa ja kaikki tuotantovälineet.

Yhteensä 1 031 epäillyn tai pidätetyn henkilön on todistettu olevan vastuussa väärennettyjen eurosetelien tuotannosta ja/tai levittämisestä.

Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset, Euroopan keskuspankki, Europol ja komissio ovat vastuussa eurosetelien ja -kolikkojen suojaamisesta väärennöksiltä.

Komissio hoitaa velvollisuutensa kolmella alalla:

Hoitaakseen tehtävänsä komissio tekee läheistä yhteistyötä jäsenvaltioiden ja muiden EU:n toimielinten kanssa ja on perustanut useita työryhmiä.

----

(1)  Neuvoston asetus (EY) N:o 1338/2001, annettu 28 päivänä kesäkuuta 2001, euron väärentämisen torjunnan edellyttämistä toimenpiteistä, EYVL L 181, 4.7.2001.

----

----

(2004/C 65 E/214)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2713/03

esittäjä(t): Kathleen Van Brempt (PSE) komissiolle

(11. syyskuuta 2003)

Aihe:   Tispolin liikenteenvalvontatoimet

Tispol eli Euroopan liikennepoliisiverkosto järjestää säännöllisin väliajoin kansallisia liikenteenvalvonta-toimia yhtäaikaisesti useassa EU:n jäsenvaltiossa. Vastauksessaan kysymykseen E-2276/02 (1) komissio kertoi valvontatoimista ajanjaksolla, joka ulottuu vuoden 2002 puolivälistä vuoden 2003 puoliväliin.

Voiko komissio jo antaa lisätietoja näiden Tispolin toteuttamien toimien tuloksista? Kuinka monta henkilöä tarkastettiin ja kuinka monta sakotettiin? Mitkä ovat näiden tarkastusten kustannukset ja kuinka suuren osan näistä kustannuksista EU rahoittaa?

Voiko komissio kertoa Tispolin Belgiassa toimeenpanemien tarkastusten tulokset?

Miten komissio arvioi Tispolin toimien onnistuneen ja mitä suunnitelmia Tispolilla on tulevaisuuden varalle? Onko tulevina vuosina odotettavissa lisää Euroopan tasolla koordinoitua liikenteenvalvontaa? Jos vastaus on myönteinen, voiko komissio kertoa lisää kyseisistä suunnitelmista?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(21. lokakuuta 2003)

Komissio on saanut tietoja Tispolin yhteisten Euroopan laajuisten liikennevalvontatoimien tuloksista vuoden 2002 puolivälistä vuoden 2003 puoliväliin.

Valvontatoimet keskittyivät varsinkin kolmeen alaan: alkoholi ja huumausaineet, rekkojen valvonta sekä linja-autojen valvonta.

Ratsioiden tärkeimmät tulokset olivat seuraavat:

Belgian aluetta koskevien tulosten osalta komissio on saanut seuraavat tiedot. Alkoholikampanjoissa tarkastettiin 4 518 kuljettajaa, ja ratsioissa pidätettiin 225 henkilöä. Rekkojen valvontakampanjoissa tarkastettiin 3 530 ajoneuvoa ja todettiin 1 195 rikkomusta. Operaatio Linja-autossa tarkastettiin 711 ajoneuvoa ja todettiin 315 rikkomusta.

Ratsioiden kustannusten osalta komissio haluaisi viitata vastaukseen, jonka se antoi arvoisan parlamentin jäsenen samasta aiheesta esittämään kirjalliseen kysymykseen E-2276/02 (3). Koska tarkastukset toteutetaan osana poliisin normaaleja valvontatoimia, tietoa niiden kustannuksista on pyydettävä toimiin osallistuneiden jäsenvaltioiden poliisiviranomaisilta.

Edellä kuvattujen tulosten perusteella komissio on sitä mieltä, että Tispolin valvontatoimilla parannetaan liikenneturvallisuutta. Toisaalta ne osoittavat, että kahden tai useamman jäsenvaltion valvontaviranomaisten koordinoiduilla toimilla pystytään erittäin tehokkaasti havaitsemaan ongelmia kampanjoiden kohteena olevilla aloilla, ja toisaalta niillä on ennalta ehkäisevä vaikutus mahdollisiin rikoksentekijöihin. Ratsioiden satunnainen ja odottamaton luonne sekä kohdennettu lähestymistapa ja yhteisten kampanjoiden saama julkisuus tuovat selvää lisäarvoa sekä edistävät hyvien käytäntöjen jakamista jäsenvaltioiden välillä.

Tispolin valvontatoimien myönteisten tulosten takia komissio harkitsee asiaankuuluvia lainsäädäntöehdotuksia, joita toivottavasti käsitellään Italian puheenjohtajakaudella.

----

(1)EUVL C 52 E, 6.3.2003, s. 148.

(2)  Nämä maat ovat nykyisin Belgia, Saksa, Kreikka, Espanja (myös Kanariansaaret), Ranska, Irlanti, Italia, Luxemburg, Alankomaat, Portugali, Suomi, Yhdistynyt kuningaskunta, Norja, Sveitsi, Tšekin tasavalta, Slovenia ja Puola.

(3)EUVL C 52 E, 6.3.2003.

----

----

(2004/C 65 E/215)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2717/03

esittäjä(t): Kathleen Van Brempt (PSE) komissiolle

(11. syyskuuta 2003)

Aihe:   Polkupyöräteiden verkostot

Belgiassa on laaja pyöräteiden verkosto. Suuri osa kyseisistä polkupyöräreiteistä on voitu toteuttaa EU:n myöntämien tukien turvin. Pyydän saada lisätietoja Belgian pyöräteille myönnetyistä tuista.

Voiko komissio ilmoittaa Belgian pyöräteille vuosina 2002 ja 2003 myönnettyjen tukien kokonaissummat?

Voiko komissio kertoa, kuinka suuri osa kyseisistä summista käytettiin Antwerpenin läänissä sijaitseviin pyöräteihin?

Voiko komissio kertoa mitä suunnitelmia sillä on yhteisön varojen myöntämisen suhteen vuonna 2004 ja sitä seuraavina vuosina? Voiko komissio ilmoittaa, aikooko se leikata Antwerpenin läänin alueella toteutettaviin hankkeisiin tarkoitettuja tukia?

----

----

(2004/C 65 E/216)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2718/03

esittäjä(t): Anne Van Lancker (PSE) komissiolle

(11. syyskuuta 2003)

Aihe:   Polkupyöräteiden verkostot

Belgiassa on laaja matkailu- ja vapaa-ajankäyttöön tarkoitettu pyöräteiden verkosto. Suuri osa kyseisistä polkupyöräreiteistä on voitu toteuttaa EU:n myöntämien tukien turvin. Pyydän saada lisätietoja Belgian pyöräteille myönnetyistä tuista.

Voiko komissio ilmoittaa Belgian pyörateille vuosina 2002 ja 2003 myönnettyjen tukien kokonaissummat?

Voiko komissio kertoa, kuinka suuri osa kyseisistä summista käytettiin Itä-Flanderin läänissä sijaitseviin pyöräteihin?

Voiko komissio kertoa mitä suunnitelmia sillä on yhteisön varojen myöntämisen suhteen vuonna 2004 ja sitä seuraavina vuosina? Voiko komissio ilmoittaa, aikooko se myöntää varoja Itä-Flanderin läänin alueella toteutettaviin hankkeisiin?

Michel Barnier'n komission puolesta antama

yhteinen vastaus

kirjallisiin kysymyksiin E-2717/03 ja E-2718/03

(10. lokakuuta 2003)

Ensinnäkin on muistettava, että aluepolitiikkaa tällä hetkellä ohjaavan sääntelyn mukaan etenkin rakennerahastoista osarahoitettavien hankkeiden valinta kuuluu yksinomaan kunkin ohjelman hallintoviranomaisen toimivaltaan ohjelma-asiakirjassa ja sen täydennyksessä määritettyjen toimintalinjojen ja toimenpiteiden rajoissa.

Näin ollen unionin aluepoliittisten varojen myöntämistä on tarkasteltava enemmänkin jäsenvaltioiden valitsemien hankkeiden osarahoituksena kuin varsinaisena komission tukena.

Flanderia koskevat pyörätiehankkeet hyväksyttiin vuosina 2002 ja 2003. Niiden kokonaiskustannukset olivat 5 582 503,81 euroa, josta Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR) maksoi 1 268 302,96 euroa.

Grote Neten alueella Antwerpenin läänissä tarkemmin ottaen myönnettiin Recreatief fietsroutenetwerk -hankkeelle osarahoitusta 277 099 euroa 1 108 394 euron kokonaiskustannuksiin. Basseveldessä Itä-Flanderissa osarahoitettiin Schaarse Wegel -pyörätien kunnostushankkeen 83 336,40 euron kokonaiskustannuksista 20 834,11 euroa.

Jos tulevaisuudessa esitetään pyörätieverkostoon liittyviä hankkeita, jotka ovat ohjelman toimenpiteille määritettyjen tavoitteiden mukaisia, EAKR:sta voidaan luonnollisestikin osarahoittaa niitä ohjelma-asiakirjan täydennyksessä vahvistetun osarahoitusosuuden rajoissa.

Valloniassa Meuse-Vesdren ohjelman hallintoviranomaisen tarkoituksena on hyväksyä pyörätieverkostoon liittyviä hankkeita, joiden kustannukset koko ohjelmakauden aikana ovat yhteensä 13 218 470,38 euroa, josta EAKR maksaa 6 654 735,19 euroa.

Brysselin pääkaupunkiseudulla taasen ei rahoitettu rakennerahastoista yhtään pyörätieverkostoon liittynyttä hanketta vuosina 2002 ja 2003. Ohjelmaan kuuluvien toimenpidekokonaisuuksien aiheet huomioon ottaen tilanne todennäköisesti säilyykin tällaisena.

----

----

(2004/C 65 E/217)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2720/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(11. syyskuuta 2003)

Aihe:   EU:n dynaamiseen tietoon perustuvan talouden luomista vuoteen 2010 mennessä koskevan tavoitteen ja sen edellyttämän koulutuksen ja tutkimuksen toteuttamisen vaikeutuminen vakaussopimuksen johdosta

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(5. marraskuuta 2003)

----

(1)  Neuvoston asetus (EY) N:o 1467/97, annettu 7 päivänä heinäkuuta 1997, liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä, EYVL L 209, 2.8.1997.

(2)  Tätä viestiä korostettiin erityisesti 10. tammikuuta 2003 julkaistussa komission tiedonannossa: ”Tehokas investoiminen koulutukseen: tärkeää Euroopalle”.

(3)  KOM(2002) 668 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/218)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2728/03

esittäjä(t): Ewa Hedkvist Petersen (PSE) komissiolle

(10. syyskuuta 2003)

Aihe:   Norbottenin rata

30. kesäkuuta esitellystä korkean tason työryhmän raportista ilmenee, että mikään ensisijaista TEN-infrastruktuurihankkeista ei sisällä Ruotsin pohjoisosia. Norbottenin ratahanke on ”puuttuva rengas” ja rajat ylittävä hanke, joka on tärkeä kahdelle jäsenvaltiolle, Ruotsille ja Suomelle, ja myös kolmansille maille, Norjalle ja Venäjälle. Pohjois-Euroopassa kuljetusmatkat ovat pitkiä ja monessa tapauksessa vaihtoehtoisia kuljetusmuotoja ja -reittejä ei ole olemassa. Tämän vuoksi teollisuus on alttiimpi häiriöille verrattuna Keski-Eurooppaan, missä tarjolla on vaihtoehtoisia kuljetusmahdollisuuksia.

On tärkeää varmistaa, että TEN-T-käytävät kattavat myös Ruotsin ja Suomen pohjoisosat. Kunnollinen infrastruktuuri mahdollistaa koko unionin alueen kehittämisen ja teollisuuden ja yhteiskunnan kannalta on tärkeää, että hyvät liikenneyhteydet kattavat koko unionin ja yhteydet Barentsinmerelle. Näin ollen Norbottenin rata edistäisi jäsenvaltioiden välisiä yhteyksiä ja vahvistaisi yhteenkuuluvuutta.

Voiko komissio harkita Norbottenin radan sisällyttämistä ensisijaisiin TEN-T-hankkeisiin?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(6. lokakuuta 2003)

Komissio antoi Euroopan laajuisen liikenneverkon (TEN-T) korkean tason työryhmän tehtäväksi selvittää kesään 2003 mennessä Euroopan laajuisen liikenneverkon ensisijaiset hankkeet vuoteen 2020 asti jäsenvaltioiden ja ehdokasmaiden ehdotusten perusteella.

Raportti löytyy Internetistä seuraavasta osoitteesta: http://europa.eu.int/comm/ten/transport/revision/hlg/2003_report_kvm_en.pdf

Tämä työ on osa Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämistä koskevien yhteisön suuntaviivojen laajaa tarkastelua. Työryhmän puheenjohtajana oli Karel Van Miert, ja siinä oli yksi edustaja kustakin jäsenvaltiosta, yksi tarkkailija kustakin ehdokasmaasta ja Euroopan investointipankin tarkkailija.

Työryhmä on valinnut nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden ehdotusten perusteella vuoteen 2020 asti toteutettavat uudet ensisijaiset hankkeet.

Työryhmä valitsi hankkeet lähinnä sillä perusteella, onko hanke osa tärkeää Euroopan laajuista akselia tai ylittääkö se luontaiset rajat, pystytäänkö sen avulla ratkaisemaan ruuhkaongelmia tai onko se ”puuttuva rengas”, ja lisäksi on otettu huomioon hankkeen mahdollinen taloudellinen elinkelpoisuus ja muut sosioekonomiset hyödyt. Työryhmä tarkasteli toisessa vaiheessa hankkeen eurooppalaista lisäarvoa, yhteenkuuluvuuden vahvistamista ja vaikutusta kestävään kehitykseen.

Korkean tason työryhmän raportissa ei mainita Ruotsin Norbottenin rataa.

Korkean tason työryhmä vahvisti kuitenkin Ruotsin ja Suomen osalta, että Pohjolan kolmion käytäviin liittyvät hankkeet ovat ensisijaisia. Lisäksi ehdotus meren moottoriteiden kehittämisestä on uusi ajatus, jonka avulla voidaan kiertää pullonkaulat tai yhdistää unionin reuna- ja saarialueet entistä paremmin toisiinsa, ja se on joissakin tapauksissa todella kilpailukykyinen vaihtoehto maaliikenteelle, varsinkin Itämeren alueella.

Komissio laatii parhaillaan ehdotusta TEN-T-suuntaviivojen muuttamisesta korkean tason työryhmän raportin ja tulosten perusteella.

----

----

(2004/C 65 E/219)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2729/03

esittäjä(t): Toine Manders (ELDR) komissiolle

(10. syyskuuta 2003)

Aihe:   Pullopanttijärjestelmän lainvastaista käyttöä muutettu Saksassa

Viitaten aikaisempaan kysymykseen pullopanttijärjestelmän lainvastaisesta käytöstä Saksassa (E-1549/03) (1) ja komission jäsen Wallströmin 3. heinäkuuta 2003 antamaan vastaukseen, haluaisin tuoda esiin seuraavaa.

Saksan hallitus on vastannut komissiolle sen esittämään kysymykseen, että 1. lokakuuta 2003 Saksassa otetaan käyttöön kansallinen keräämis- ja laskentajärjestelmä, jonka ansiosta nykyiset kertakäyttö-pakkausten vientivaikeudet häviävät itsestään. Samalla hallitus sanoo hyväksyvänsä niin sanottuja ”saariratkaisuja”. Jos pullo poikkeaa selvästi muista, voidaan myöntää lupa ”saariratkaisuun” tietyn kauppaketjun omalle pakkaukselle. Pakkauksen ostava kuluttaja saa panttilipukkeen, jonka voi lunastaa vain ostokaupassa. Tämä ratkaisu, johon liittyy monia epäselviä kriteereitä, ei ole käyttökelpoinen vaihtoehto valmistajille eikä maahantuojille. Tölkkejä tämä järjestely ei koske.

Seurauksena on, että Alankomaista, Ranskasta, Itävallasta ja Luxemburgista Saksaan suuntautuva virvoitusjuomien ja vesien ja osittain oluenkin vienti pysähtyy kokonaan ja ala kärsii vakavaa taloudellista vahinkoa. Nykyisessä Saksan ”vihreä piste -järjestelmässä” 80—90 prosenttia pakkauksista kierrätetään. Näyttää siltä, että uusi toimenpide toteutetaan omien markkinoiden suojaamiseksi ja haitataan siten sisämarkkinoiden toimintaa.

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(17. lokakuuta 2003)

Eurooppalaisen keräys- ja panttijärjestelmän luominen ei sisälly pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY (2) eikä sen muuttamisesta tehdyn ehdotuksen (3) nykyisiin tavoitteisiin. Yhteisön lainsäädännössä asetetaan yleisiä tavoitteita, joita jäsenvaltioiden on noudatettava. Jäsenvaltioiden on siis päätettävä, miten nämä tavoitteet voidaan parhaiten saavuttaa yhteisön oikeutta noudattaen varsinkin sisämarkkinoiden ja kilpailun osalta. Komissio ei näin ollen harkitse yhteisön laajuisen järjestelmän käyttöönottoa.

Komission kantaa Saksan panttijärjestelmään selvitettiin vastauksissa, jotka komissio antoi 3. heinäkuuta 2003 arvoisan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen Ε-1549/03 (4) ja 29. elokuuta 2003 Oomen-Ruijtenin ja Grossetêten kirjalliseen kysymykseen E-2519/03 (5). Saksassa valmistellaan parhaillaan toimenpiteitä palautus- ja keräysjärjestelmän perustamiseksi kertakäyttöpakkauksille, joita Saksan panttijärjestelmä koskee. Komissio seuraa prosessia ja ryhtyy epäröimättä tarvittaviin toimiin, jotta voidaan varmistaa yhteisön oikeuden noudattaminen.

----

(1)EUVL C 11 E, 15.1.2004, s. 192.

(2)EYVL L 365, 31.12.1994.

(3)EYVL C 103 E, 30.4.2002.

(4)EUVL C 11 E, 15.1.2004, s. 192.

(5)EUVL C 33 E, 6.2.2004, s. 267.

----

----

(2004/C 65 E/220)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2730/03

esittäjä(t): Herbert Bösch (PSE) komissiolle

(10. syyskuuta 2003)

Aihe:   EU:n säädösten noudattaminen VOEST-yrityksen yksityistämisessä Itävallassa

Tiedotusvälineiden mukaan yksittäiset osakkaat ovat päässeet yhteisymmärrykseen odotettavissa olevasta VOESTin yksityistämisestä pörssin välityksellä. Der Standard -nimisessä itävaltalaisessa päivälehdessä kerrottiin 1. syyskuuta 2003, että VOESTin nykyiset itävaltalaiset osakkeenomistajat olivat ”kokoontuneet salassa” turvatakseen itselleen mahdollisimman suuren osuuden osakkeista niiden tullessa myyntiin. Lehden mukaan tapaamiseen oli kutsuttu muiden muassa Wienin pörssin johtaja, pankkien edustajia, VOESTin johtokunnan jäsen, VOESTin yritysneuvoston jäsen sekä Ylä-Itävallan osavaltion poliitikkoja.

Vastaavatko tällaiset sisäpiirin keskinäiset sopimiset ennen julkisen yrityksen yksityistämistä pörssin välityksellä yhteisön lainsäädäntöä?

Jos vastaus edelliseen kysymykseen on kielteinen, mihin toimiin Euroopan komissio aikoo asiassa ryhtyä?

Onko EU:n lainsäädännössä säädöksiä, joilla estetään julkisen yrityksen myynti alle sen arvon, mistä aiheutuu vahinkoa kansalaisille?

Onko EU:n tasolla olemassa oikeudellista kehystä, joka pakottaa Itävallan yksityistämään VOESTin tai jonkun muun julkisen yrityksen?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(23. lokakuuta 2003)

Komissiolla ei ole riittävästi tietoa tästä asiasta, jotta se voisi vastata asianmukaisesti arvoisan parlamentin jäsenen esittämään kysymykseen. Koska käytettävissä ei ole tarkempia tietoja ja toteen näytettyjä seikkoja, joiden perusteella komissio voisi tehdä tarpeelliset tutkimukset siitä, ovatko nämä seikat mahdollisesti ristiriidassa pörssitoimintaa tai kilpailua koskevan yhteisön oikeuden kanssa, komissio ei valitettavasti voi nyt vastata ensimmäiseen ja kolmanteen kysymykseen. Komissio pyytää näin ollen arvoisaa parlamentin jäsentä toimittamaan sille hallussaan olevat tiedot asiasta.

Komissio ei voi vastata toiseen kysymykseen, koska ensimmäiseenkään kysymykseen ei ole vastattu.

Mitä tulee neljänteen kysymykseen, EY:n perustamissopimuksen 295 artiklan nojalla jäsenvaltioilla on mahdollisuus määritellä, onko kyseinen yritys julkisen vai yksityisen sektorin yritys.

----

----

(2004/C 65 E/221)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2738/03

esittäjä(t): Glyn Ford (PSE) komissiolle

(11. syyskuuta 2003)

Aihe:   Kauttakulkuviisumit EU:ssa

Onko komissio tietoinen siitä, että jotkin jäsenvaltiot ovat siirtyneet uuteen käytäntöön, minkä myötä ne vaativat matkustajia maksamaan 40 GBP kauttakulkuviisumista ”ilman maahantuloa”? Voiko komissio ilmoittaa, pitääkö se mainittua käytäntöä a) täysin epäoikeutettuna ja b) katsooko se mainitun käytännön uhkaavan vääristää matkustajien liikkumismalleja EU:n alueella, kun matkustajat pyrkivät välttämään mainittuja jäsenvaltioita?

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(20. lokakuuta 2003)

Komissiolla ei ole tietoja arvoisan parlamentin jäsenen esiin ottamista asioista. Koska komissiolta puuttuu täsmällisiä tietoja tarvittavien tutkimusten toteuttamiseksi, se pahoittelee, ettei se voi toista iseksi antaa kysymykseen vastausta.

----

----

(2004/C 65 E/222)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2749/03

esittäjä(t): Jan Dhaene (PSE) komissiolle

(15. syyskuuta 2003)

Aihe:   Flanderin osavaltion hallituksen takaisin maksamat Saksassa perityt kuorma-autojen tiemaksut

Flanderin osavaltion hallitus on kaavaillut korvauksen maksamista Saksassa liikennöiville kuorma-autoilijoille. Osa niin kutsutun eurovinjetin aiheuttamista kustannuksista aiotaan hyvittää. Kuorma-autoilijat, jotka voivat osoittaa ajaneensa vähintään 30 tai 60 päivänä Saksan teillä, saavat 1/12 tai 2/12 eurovinjetin hinnasta takaisin. Tämän hyvityksen lisäksi autoilijoille maksetaan voimassa olevan asetuksen mukaisesti 2/12 eurovinjetin hinnasta takaisin. Käytännössä tämä siis tarkoittaa, että eräille Flanderin kuorma-autoyrittäjille hyvitetään kolmasosa eurovinjetistä aiheutuneista kuluista. Belgian kuljetusyrittäjien liitto (Febetra) suosittelee lisäksi jäsenilleen kyseisen kuorma-autojen tiemaksun aiheuttamien kustannusten siirtämistä asiakaslaskutukseen.

Onko Flanderin osavaltion käytäntö maksaa osa eurovinjetin hinnasta takaisin yhteisön lainsäädännön mukainen?

Eikö kyseinen hyvitys luo ennakkotapausta: voivatko jäsenvaltiot suorittaa kansalaisille tai oikeushenkilöille korvauksia siitä, että nämä ovat maksaneet toisessa jäsenvaltiossa perittyjä ympäristöveroja?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(21. lokakuuta 2003)

Komissiolla ei ole tietoja Flanderin osavaltion aikomuksesta hyvittää osa Saksan teillä liikennöivien kuorma-autoilijoiden maksamista maksuista.

Periaatteessa komissio voi arvioida jossakin jäsenvaltiossa tapahtuvan käyttökustannusten hyvittämisen yhdenmukaisuutta yhteisön lainsäädännön kanssa vain yksityiskohtaisten tietojen pohjalta. Joka tapauksessa tällainen toimenpide voidaan katsoa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan mukaiseksi valtion tueksi, jolloin on mahdollista, että julkisten varojen suuntaaminen tällaiseen tarkoitukseen ja tiettyjen yritysten suosiminen voi uhata vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle hyvissä ajoin kaikista uusista tuista, ja komissio arvioi tarvittaessa tuen soveltuvuuden yhteismarkkinoille.

----

----

(2004/C 65 E/223)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2750/03

esittäjä(t): Jan Dhaene (PSE) komissiolle

(15. syyskuuta 2003)

Aihe:   Polkupyörien kuljettaminen matkatavarana kansainvälisissä junissa

Lomallani sain kokea, että polkupyörän kuljettaminen mukana kansainvälisissä junissa ja TGV-suur-nopeusjunissa on ongelmallista. Hyvin monissa kansainvälisissä junissa ei pyörän kuljettaminen enää ole mahdollista. Osa kyseisistä yhteyksistä on kuitenkin sellaisia, joiden rahoittamiseen EU on osallistunut TEN-T -ohjelman kautta.

Suunnitteleeko komissio intermodaalisuutta ja polkupyörien kuljettamista TEN-T -verkon junissa koskevan ehdon käyttöön ottamista?

Komissio laatii parhaillaan yhdessä rautateiden henkilöliikenneoperaattorien kanssa matkustajien oikeuksien peruskirjaa. Käsitelläänkö polkupyörien kuljettamista junissa koskevaa kysymystä peruskirjassa?

Loyola de Palacion komission puolesta antama vastaus

(21. lokakuuta 2003)

Komissio ei aio sisällyttää päätöksiinsä tai Euroopan laajuisten verkkojen (TEN) suuntaviivoja koskevaan ehdotukseensa ehtoja, joiden mukaan rautatieliikenteen harjoittajien olisi sallittava polkupyörien kuljetus kansainvälisissä junapalveluissa, koska rahoituspäätökset koskevat rautatieinfrastruktuuriin tehtäviä investointeja eivätkä TEN-verkon palveluja.

Euroopan rautatieyhteisö on kehittänyt henkilöliikenteen peruskirjan, josta se on keskustellut kuluttajia ja matkustajia edustavien järjestöjen kanssa. Peruskirjassa käsitellään kuitenkin vain pyörien kuljetusmahdollisuutta junissa koskevien tietojen ja muita liikennemuotoja koskevien tietojen saatavuutta. Komissio laatii vuoden 2003 työohjelmansa mukaisesti asetuksen, joka koskee matkustajien oikeuksia ja velvollisuuksia kansainvälisissä rautatiepalveluissa ja jossa käsitellään useita kysymyksiä, muun muassa rautatieyhtiöiden velvollisuutta antaa ennen matkaa tietoja esimerkiksi pyörien kuljetusmahdollisuudesta junissa.

----

----

(2004/C 65 E/224)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2752/03

esittäjä(t): Kathalijne Buitenweg (Verts/ALE) ja Joost Lagendijk (Verts/ALE) komissiolle

(15. syyskuuta 2003)

Aihe:   ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus — oleskeluluvista perittävien maksujen korotukset Alankomaissa

Taulukossa esitetään, kuinka Alankomaissa muille kuin EU:n kansalaisille tarkoitettujen oleskelulupien myöntämisestä, pidentämisestä tai muuttamisesta perittävät maksut nousivat tuntuvasti ja jopa kaksinkertaistuivat viime vuonna. Korotukset koskevat myös Alankomaihin muuttaneita Turkin kansalaisia, joiden on näin ollen vaikeampi työskennellä, toimia itsenäisinä ammatinharjoittajina tai tarjota palveluja Alankomaissa. ETY:n ja Turkin välisen assosiaatiosopimuksen lisäpöytäkirjan 41 artiklan 1 kohdan sekä ETY:n ja Turkin välisen assosiaationeuvoston päätöksen Nro 1/80 13 artiklan mukaisesti on kiellettyä asettaa uusia rajoituksia, jotka koskevat toisaalta sijoittautumisoikeutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta ja toisaalta laillisesti maassa oleskelevien ja työhön oikeutettujen työntekijöiden ja heidän perheenjäsentensä pääsyä työmarkkinoille.

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(30. lokakuuta 2003)

Komissio on tietoinen arvoisan parlamentinjäsenen mainitsemista Alankomaiden tekemistä oleskelulupa-maksujen korotuksista. Komissio on laatimassa Alankomaille lisätietopyyntöä varmistaakseen, tuovatko korotukset mukanaan uuden ETY:n ja Turkin välisen assosiaatiosopimuksen vastaisen rajoituksen.

Komissio ei ole saanut Turkilta asiaa koskevia esityksiä.

----

----

(2004/C 65 E/225)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2756/03

esittäjä(t): Marjo Matikainen-Kallström (PPE-DE) komissiolle

(15. syyskuuta 2003)

Aihe:   Lentoliikenteen matkustajatiedot EU:n ja Yhdysvaltojen välillä

EU on päättänyt antaa EU:n alueelta Yhdysvaltoihin matkustavilta lentomatkustajilta matkustajatiedot, jotka ovat niin yksityiskohtaisia, että ne käsittävät jopa luottokorttinumerotiedot.

Vaatiiko EU vastavuoroisesti Yhdysvalloista Euroopan unionin alueelle tulevilta samat tiedot? Jos ei vaadi, miksi EU ei vaadi samoja tietoja Yhdysvalloilta kuin se vaatii EU:lta? Aikooko EU alkaa vaatia matkustajatietoja yhtä yksityiskohtaisesti kuin Yhdysvallat?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(18. marraskuuta 2003)

Komissio ei ole päättänyt, että matkustajatietoja annettaisiin Yhdysvalloille. Yhdysvaltain viranomaiset ovat itse asiassa yksipuolisesti asettaneet Yhdysvaltoihin, Yhdysvalloista tai Yhdysvaltojen kautta lentäville lentoyhtiöille velvollisuuden antaa pääsyn matkustajatietoihin (Passenger Name Record, PNR), jotka todennäköisesti sisältävät matkustajia koskevia henkilökohtaisia tietoja sekä tietoja varauksesta ja lennosta.

Komissio katsoo, että tämä vaatimus voi olla ristiriidassa EY:n tietosuojasääntöjen kanssa, ja se käy keskusteluja Yhdysvaltojen asianomaisten viranomaisten kanssa löytääkseen ratkaisun, joka noudattaisi täysin sekä Yhdysvaltojen että EY:n lainsäädäntöä ja jolla saataisiin sovitettua yhteen Yhdysvaltojen oikeutettu terrorismin torjuntaa koskeva tavoite — mitä EU täysin kannattaa — sekä tarve suojella kansalaisten perusoikeuksia, kuten heidän henkilötietojensa suojaa.

Komissio on tehnyt Yhdysvaltojen viranomaisten kanssa käydyissä keskusteluissa selväksi, että se pitää matkustajatietoihin pääsyä koskevan Yhdysvaltain pyynnön tiettyjä näkökohtia nykyisin ehdoin suhteettomina. Tätä ovat korostaneet myös parlamentti ja eräät kansalliset tietosuojaviranomaiset jäsenvaltioissa.

Komissio ja jäsenvaltiot käyvät parhaillaan keskusteluja päättääkseen, millaista olisi asianmukainen ja mahdollisimman laaja sallittava PNR-tietojen käyttö terrorismin vastaisessa taistelussa. Komissio on Yhdysvaltojen viranomaisten kanssa käymissään keskusteluissa aina vaatinut vastavuoroisuuden periaatteen noudattamista.

----

----

(2004/C 65 E/226)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2758/03

esittäjä(t): Werner Langen (PPE-DE) komissiolle

(10. syyskuuta 2003)

Aihe:   Moottoriajoneuvoalan ryhmäpoikkeusasetuksen voimaantulo

Moottoriajoneuvoalan ryhmäpoikkeusasetuksen siirtymäkausi umpeutuu 1. lokakuuta 2003. Eräät autonvalmistajat ovat sanoneet irti kaikki sopimukset jälleenmyyjien kanssa ja aikovat tehdä näiden kanssa uudet sopimukset. Tietojen mukaan valtaosa sopimusluonnoksista on sellaisia, että ne ovat täysin vastoin ryhmäpoikkeusasetuksen tarkoitusta. Tavoitteena oli moottoriajoneuvokaupan vapauttaminen ja sitä kautta jälleenmyyjien ja korjaamojen aseman vahvistaminen ja sen mahdollistaminen, että nämä voivat laajentaa liiketoimintaansa kuluttajien hyväksi (komission lehdistötiedote 25. heinäkuuta 2003 — IP/03/1117). Useiden jälleenmyyjäyhdistysten lausunnot osoittavat kuitenkin, että asia on täysin päinvastainen. Liiallisilla säännöksillä, standardeilla ja määräyksillä pyritään rajoittamaan kilpailua ja tekemään vapauttamis-vaikutukset tyhjiksi.

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(14. lokakuuta 2003)

----

(1)EYVL L 145, 29.6.1995.

(2)EYVL L 203, 1.8.2002.

(3)EYVL L 336, 29.12.1999.

----

----

(2004/C 65 E/227)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2761/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(16. syyskuuta 2003)

Aihe:   Alankomaista Saksaan kuljetettavien lajittelemattomien teollisuusjätteiden määrän huomattava kasvu jätteiden lajittelun ja käsittelyn kustannusten vähentämiseksi

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(29. lokakuuta 2003)

----

(1)  Neuvoston asetus (ETY) N:o 259/93, annettu 1 päivänä helmikuuta 1993, Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta (EYVL L 30, 6.2.1993).

(2)  KOM(2003) 301 lopullinen.

(3)  Neuvoston direktiivi 96/61/EY, annettu 24 päivänä syyskuuta 1996, ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi (EYVL L 257, 10.10.1996).

(4)  Neuvoston direktiivi 75/442/ETY, annettu 15 päivänä heinäkuuta 1975, jätteistä (EYVL L 194, 25.7.1975).

(5)  KOM(2003) 379 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/228)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2762/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(16. syyskuuta 2003)

Aihe:   Avoin tiedonsaanti Euroopan komission jäsenten kabinettien kokoonpanosta sekä aiemmista, tämänhetkisistä ja tulevista muutoksista

Neil Kinnockin komission puolesta antama vastaus

(4. marraskuuta 2003)

IDEA-toimielinhakemiston sisällön määrittelevät unionin kunkin toimielimen, laitoksen ja viraston hallinnolliset yksiköt. Komission osalta tiedot rajoittuvat päällikkötasoon, ja tässä julkaisussa esitetyt kabinetteja koskevat tiedot rajoittuvat näin ollen kabinettipäälliköihin ja apulaiskabinettipäälliköihin.

Komissio haluaa kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomion siihen, että yksityiskohtaiset tiedot kabinetteja koskevista säännöistä ja yleiskatsaus komission jäsenten kabinettien kokoonpanoon löytyvät seuraavilta kahdelta www-sivustolta:

Komission kokemusten perusteella useimpien kansalaisten kiinnostus kohdistuu nykyisiin kabinetin jäseniin. Tämän vuoksi sellaisen erillisen www-sivuston luominen ja ylläpitäminen, jolla esitetään yksityiskohtaiset tiedot komission jäsenten kabinettien kaikista entisistä jäsenistä, olisi suhteettoman kallista sen käyttökelpoisuuteen nähden. Tällaiset tiedot voidaan joka tapauksessa toimittaa pyynnöstä, ja arvoisa parlamentin jäsen voi seurata tilannetta käymällä esimerkiksi kerran vuodessa www-sivustolla tai ottamalla halutessaan yhteyttä komission jäsenten kabinetteihin.

Ilmoitus taloudellisista eduista sisältyy komission jäsenten toimintasääntöihin ja sitä sovelletaan komission jäseniin. Kabinettien jäseniin sovelletaan henkilöstösääntöjä. Tämän vuoksi heidän on noudatettava henkilöstösäännöissä määrättyjä velvollisuuksia, varsinkin 11 — 17 artiklan määräyksiä, jotka koskevat eturistiriitoja ja velvollisuutta toimia rehellisesti, tahdikkaasti ja harkitusti. Henkilöstösäännöissä ei edellytetä virkamiesten antavan ilmoitusta taloudellisista eduista, ja tämä sääntöjen ominaispiirre sisältyy — monien muiden ominaispiirteiden tavoin — demokraattisten valtioiden julkishallintoa koskeviin sääntöihin eri puolilla maailmaa.

----

----

(2004/C 65 E/229)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2763/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(16. syyskuuta 2003)

Aihe:   Opetusalalla suoritetut ulkomaiset tutkinnot pätemättömiä Ranskassa, jossa viran saanti edellyttää kilpailujen läpäisemistä entiseen tapaan

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(28. lokakuuta 2003)

----

(1)EYVL L 19, 24.1.1989.

(2)  Asia C-419/92, Scholz, tuomio 23.2.1994 (Kok. 1994, s. I-505); Asia C-15/96, Schöning, tuomio 15.1.1998 (Kok. 1998, s. I-47). Asia C-187/96, komissio v. Kreikka, tuomio 12.3.1998 (s. I-1095); Asia C-195/98, Österreichischer Gewerkschaftsbund, tuomio 30.11.2000 (Kok. 2000, s. I-10497); Asia C-224/01, Köbler, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.

----

----

(2004/C 65 E/230)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2777/03

esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(16. syyskuuta 2003)

Aihe:   Aromanian, albanian, makedonian ja pomakinkielen puhuminen Kreikassa

Arvoisa komission jäsen Reding on vastannut Euroopan vähemmistökielten toimistoa (EBLUL) koskeneeseen kysymykseeni nro E-1710/03 (1) mainiten mm. että ”vuonna 1996 tutkijat määrittelivät unionin vähemmistökieliryhmät, ja tulokset julkaistiin samana vuonna Euromosaic-tutkimuksessa. Tämän tutkimuksen englanninkielisen version sivulla 41 todetaan, että Kreikassa puhutaan aromanian, albanian ja slavomakedonian kieliä, joista kunkin puhujia arvioidaan olevan 50 000 — 80 000”.

Kysymykseeni, joka koski täsmällisiä tietoja EBLULin työryhmiin kuuluvista henkilöistä, komission jäsen vastasi viittaamalla kyseisen toimiston verkkosivuihin.

Minun on siis toistettava kysymykseni ja esitettävä joitakin uusia kysymyksiä:

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(23. lokakuuta 2003)

Komissio kehottaa arvoisaa parlamentin jäsentä tutustumaan ensimmäisen kysymyksen osalta vastauksiin, jotka komissio on antanut hänen esittämiinsä kirjallisiin kysymyksiin E-1140/03 (2) ja E-1710/03 (1). Euroopan vähemmistökielten toimisto (EBLUL) on itsenäinen kansalaisjärjestö, ja sen kansalliset työryhmät ovat kussakin jäsenvaltiossa muodostettuja riippumattomia elimiä.

Euromosaic-tutkimus rahoitettiin tarjouspyyntömenettelyn perusteella. Tutkimuksen tekivät riippumattomat tieteenharjoittajat, joiden nimet on asianmukaisesti ilmoitettu tutkimusraportissa.

Mitä tulee toiseen kysymykseen, tutkimusraportin kolme päätekijää, Peter Nelde (Onderzoekscentrum voor Meertaligheid, Katholieke Universiteit Brussel), Miquel Strubell (Direcció General de Política Lingüística, Barcelona) ja Glyn Williams (Research Center Wales, Bangor), hyödynsivät tutkimuksessaan tieteellisen komitean kanssa tehtyä yhteistyötä. Komitean kymmenen jäsentä olivat peräisin Euroopan unionista, Yhdysvalloista ja Kanadasta.

Tämä ryhmä laati komission vuonna 1996 julkaiseman Euromosaic-raportin, joka koski Euroopan unionin vähemmistökieliryhmien tuottamis- ja uusiutumiskykyä ja johon komissio on viitannut kahdessa aiemmassa arvoisalle parlamentin jäsenelle antamassaan vastauksessa. Tämän lisäksi työryhmä laati kustakin kieliyhteisöstä 50 erillisraporttia, joissa on kaikissa sama rakenne.

Viimeisen kysymyksen osalta on huomautettava, että vähemmistökielten toimiston tehtävä on ilmaistu selkeästi toimiston Internet-sivulla (3). Toimiston tehtävänä on

Koska EY:n perustamissopimuksen 149 artiklan nojalla yksinomaan jäsenvaltiot vastaavat opetuksesta ja koulutusjärjestelmän järjestämisestä, pomakkilasten opetus Kreikan alueella kuuluu Kreikan valtion yksinomaiseen toimivaltaan.

----

(1)EUVL C 11 E, 15.1.2004, s. 218.

(2)EUVL C 268 E, 7.11.2003, s. 176.

(3)  http://ww2.lingualia.net:8080/agares/eblul.

----

----

(2004/C 65 E/231)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2781/03

esittäjä(t): Maurizio Turco (NI), Marco Pannella (NI), Marco Cappato (NI), Benedetto Della Vedova (NI), Gianfranco Dell'Alba (NI) ja Olivier Dupuis (NI) komissiolle

(17. syyskuuta 2003)

Aihe:   Falun Gong -liikkeen kannattajien uskonnonvapauden rikkominen Kiinassa

Kiinan kansallisen Xinhua-tietotoimiston mukaan Pekingin hallitus aikoo jatkaa taisteluaan Falun Gong -liikettä vastaan. Liike määritellään ”turmiolliseksi” ja ”yhteiskunnan- ja tieteenvastaiseksi kultiksi”. Tiedonannossa sanotaan:

Pekingin hallituksen tässä muodossa antaman ja toistaman sitoumuksen tuloksena on, että 1 600 Falun Gong -liikkeen kannattajaa on kidutettu ja hakattu kuoliaaksi, 500 on tuomittu kärsimään yli 20 vuoden vankeusrangaistusta, 1000 on eristetty psykiatrisiin laitoksiin, 25 000 on suljettu työleireille ”uudelleen-kouluttautumisohjelmiin” ja 100 000 on vangittu ilman minkäänlaista oikeudenkäyntiä.

Christopher Pattenin komission puolesta antama vastaus

(22. lokakuuta 2003)

Komissio kiittää arvoisia parlamentin jäseniä tiedoista, jotka koskevat Kiinan viranomaisten Falun Gong -liikkeen osalta harjoittamaa politiikkaa.

Ihmisoikeuksien kunnioittaminen on eräs unionin ulkopolitiikan perustekijöistä. Unioni on kiinnittänyt erityistä huomiota Kiinan ihmisoikeustilanteeseen ennen kaikkea Kiinan kanssa vuodesta 1996 alkaen käytävässä kahdenvälisessä vuoropuhelussa. Uskonnonvapaus ja yhdistymisvapaus ovat keskeisellä sijalla tässä vuoropuhelussa. Unioni on säännöllisesti ottanut esille tapauksia, joissa Falun Gong -liikkeen kannattajia on vainottu uskontonsa harjoittamisen vuoksi. Komissio on tietoinen vuonna 1998 annetusta uskonnonvapautta maailmassa koskevasta Amerikan yhdysvaltojen laista. Komission mielestä kahdenvälinen vuoropuhelu on edelleen soveltuvin tapa ilmaista komission kanta Kiinan edustajille.

----

----

(2004/C 65 E/232)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2785/03

esittäjä(t): Armando Cossutta (GUE/NGL) komissiolle

(17. syyskuuta 2003)

Aihe:   Työpaikkakuolemat

Työpaikoilla sattuu päivittäin yhä enemmän onnettomuuksia. Päivittäiset kuolintapaukset, vakavat loukkaantumiset ja vammautumisia aiheuttavat onnettomuudet ovat yhä yleisempiä. Nämä onnettomuudet johtuvat yleensä toisaalta siitä, että yritykset eivät noudata työntekijöitä koskevia turvallisuusohjeita ja toisaalta yhä kiihtyvästä rytmistä työpaikoilla ja suuremmasta työmäärästä. Näiden syiden vuoksi kyseisiä onnettomuuksia voidaan kuvata osuvasti italialaisella ilmaisulla ”omicidi bianchi” (valkoinen murha).

Komissiolla on oikeudelliset perusteet puuttua asiaan, ja se voi ottaa huomioon, että tietyt työpaikkakuolemia koskevat määräykset, joihin kuuluu myös rikosvastuu, vaikuttavat kilpailusääntöjen vääristymiin.

Mitä aloitteita komissio aikoo tehdä yhdenmukaistaakseen työpaikkojen turvallisuusnormit, huolimattomien ja työpaikkakuolemia aiheuttavien työnantajien rikosvastuun sekä uhrien perheille maksettavat korvaukset?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(15. lokakuuta 2003)

Komissio on samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa siitä, että työtapaturmien ja erityisesti kuolemaan johtavien tapaturmien määrän vähentämisen olisi kuuluttava ensisijaisiin toimiin. Toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/391/ETY (1) mukaan työnantajan on näin ollen pidettävä hallussaan arviointia turvallisuus- ja terveysvaaroista työssä. Työnantajan on velvollisuuksiensa mukaisesti toteutettava tarvittavat toimenpiteet työntekijöidensä turvallisuuden ja terveyden suojelemiseksi, mukaan lukien työssä esiintyvien vaarojen ehkäisy, tiedottaminen ja kouluttaminen sekä tarvittavien järjestelyjen ja keinojen tarjoaminen.

Direktiivin mukaan työnantajan on lisäksi pidettävä luetteloa työtapaturmista, joiden seurauksena työntekijä on ollut työhön kykenemätön pitempään kuin kolmen työpäivän ajan. Direktiivissä säädetään myös, että työnantajan on laadittava viranomaisille kertomukset työntekijöilleen sattuneista työtapaturmista kansallisen lainsäädännön tai käytännön mukaisesti.

Työtapaturmien torjunnasta säädetään myös monissa muissa työterveyttä ja työturvallisuutta koskevissa direktiiveissä, kuten työpaikoille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista 30 päivänä marraskuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/654/ETY (2) ja työntekijöiden työssään käyttämille työvälineille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista 30 päivänä marraskuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/655/ETY (2).

Kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, työterveyttä ja työturvallisuutta koskevat Euroopan unionin direktiivit on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä. Kansallisten viranomaisten tehtävänä on varmistaa kansallisen lainsäädännön täytäntöönpanoa koskevat asianmukaiset tarkastukset ja valvonta. Komissiolla ei ole toimivaltaa rikosoikeuden alalla tai työtapaturmien korvausjärjestelyissä, sillä ne kuuluvat kansallisten viranomaisten yksinomaiseen toimivaltaan.

----

(1)EYVL L 183, 29.6.1989.

(2)EYVL L 393, 30.12.1989.

----

----

(2004/C 65 E/233)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2786/03

esittäjä(t): Manuel dos Santos (PSE) komissiolle

(17. syyskuuta 2003)

Aihe:   Vakaus- ja kasvuohjelman tarkistaminen

Portugalin viranomaiset ovat julkisuudessa kertoneet ilmoittaneensa komissiolle budjettivajeesta, joka kuluvana vuonna vastaa 2,944 prosenttia BKT:sta.

Kyseinen prosenttiosuus voidaan saavuttaa vain merkitsemällä kirjanpitoon joukko ylimääräisiä tuloja, jotka ovat selvästi kertaluonteisia.

Näihin kuuluvat hallituksen aikomus yhdistää valtion tuloihin noin 930 miljoonan euron arvoinen posti- ja telelaitoksen (CTT) ”eläkerahasto”, joka vastaa 0,7 prosenttia BKT:sta.

Tähän rahoitusoperaatioon on oletettavasti jo pyydetty komission lupaa.

Edellä esitetyn takia kysyn seuraavaa:

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(13. lokakuuta 2003)

Portugali ilmoitti komissiolle 1. syyskuuta 2003, että sen suunniteltu julkisen talouden alijäämä vuonna 2003 oli 2,9 prosenttia bruttokansantuotteesta (BKT). Portugalin viranomaiset ilmoittivat lisäksi, että ennuste sisältää 930 miljoonan euron suuruisen summan (0,7 prosenttia BKT:sta), joka julkisen postilaitoksen CTT:n tulisi maksaa virkamiesten sosiaaliturvajärjestelmälle Caixa Geral de Aposentaçõesille (CGA). Maksu suoritetaan vastineeksi CTT:n virkasuhteessa olevien työntekijöiden eläkevastuun siirtämisestä CGA:lle.

Alijäämäluvut, jotka jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle ja joiden perusteella arvioidaan vakaus- ja kasvusopimuksen noudattaminen, tulisi laatia Euroopan kansantalouden tilinpito- ja aluetilinpitojärjestel-män (EKT95) (1) sääntöjen mukaan. Silloin kun ei ole olemassa jotain tiettyä liiketointa koskevaa EKT95-sääntöä, Eurostat päättää komission puolesta sopivan tilinpitotavan parhaiden käytäntöjen kokoelman mukaan. Kokoelma sisältää ohjeita tietojen keräämisestä ja tilastoimisesta ja liittyy neuvoston 18. helmikuuta 2003 hyväksymään liiallisia alijäämiä koskevaan menettelyyn. Kun tilinpitotavasta päätetään, muodostetaan yleensä pieni tekninen työryhmä ja kuullaan raha-, rahoitus- ja maksu-tasetilastokomiteaa (CMFB). Prosessi voidaan aloittaa jäsenvaltioiden tai komission (Eurostat) ehdotuksesta.

EKT95 ei anna selkeitä ohjeita tilinpitotavoista liiketoimissa, joissa julkiselle sektorille maksetaan kertasuorituksia vastineeksi eläkevastuun siirtämisestä tuleville eläkejärjestelmille. Huhtikuussa 2003 päätettiin selventää näiden toimien käsittelyä tilinpidossa ja aloittaa yllä kuvattu menettely. Työryhmä johon kuului myös yksi Portugalin tilastoviraston edustaja kokoontui kesäkuussa 2003, ja CMFB:tä kuullaan pian. Vaikka päivämäärää ei ole vielä ilmoitettu, päätös näiden liiketoimien kirjanpidosta julkistetaan tänä syksynä.

----

(1)  Neuvoston asetus (EY) N:o 2223/96, annettu 25 päivänä kesäkuuta 1996, Euroopan kansantalouden tilinpito- ja aluetilinpitojärjestelmästä yhteisössä, EYVL L 310, 30.11.1996.

----

----

(2004/C 65 E/234)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2798/03

esittäjä(t): Alexander de Roo (Verts/ALE), Dorette Corbey (PSE) ja Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) komissiolle

(19. syyskuuta 2003)

Aihe:   Matkailuvaunujen sähköturvallisuus

Algemeen Dagblad -lehdessä julkaistiin 6. ja 8. syyskuuta 2003 kaksi artikkelia, joiden mukaan useimpien matkailuvaunujen sähköasennukset eivät vastaa yhteisön turvallisuusmääräyksiä. CE-merkintä puuttuu 34 matkailuvaunumerkiltä, kun tutkittuja oli yhteensä 40. Alankomaissa on kaikkiaan 433 000 matkailuvaunua. Yleisimmät puutteet koskevat maadoitettujen katkaisijoiden puuttumista, muuntajien riittämätöntä ilmastointia, huonosti tai suojaamattomasti asennettuja sähköjohtoja sekä kytkimiä. Näin ollen matkailuvaunuissa oleskelevat ihmiset ja erityisesti lapset saattavat joutua vaaratilanteisiin.

Katsooko komissio, että Alankomaissa ja muissakin jäsenvaltioissa laajasti laiminlyödään direktiivin 93/68/ETY (1) noudattamista?

Voisiko komissio kertoa, missä määrin tuotevastuuta koskevaa direktiiviä voidaan soveltaa matkailuvaunujen puutteellisiin sähköasennuksiin? Mitkä ovat seuraukset onnettomuuden sattuessa?

Voisiko komissio kertoa, valvotaanko eri jäsenvaltioissa direktiivin 93/68/ETY ja muun asiaan liittyvän lainsäädännön noudattamista? Kuinka asiaa valvotaan ja kuka valvoo?

Mitä komissio on tehnyt viime vuosina valvoakseen noudattavatko jäsenvaltiot — ja erityisesti Alankomaat — direktiiviä 93/68/ETY? Tietääkö komissio, että Alankomaiden viranomaiset eivät ole lainkaan valvoneet alankomaalaisille matkailijoille tärkeää matkailuvaunualaa? Mikäli vastaus on myönteinen, mihin toimiin asia on johtanut?

Mitä komissio aikoo tehdä viranomaisten, matkailuvaunujen valmistajien ja maahantuojien suhteen, jotta tilannetta voitaisiin hallita ja samalla ehkäistä vaaratilanteita?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(20. lokakuuta 2003)

Tällä hetkellä ei ole erityistä yhteisön lainsäädäntöä, jossa säädettäisiin teknisistä vaatimuksista, jotka matkailuvaunujen sähköasennusten olisi täytettävä. Tällaisista vaatimuksista olisi säädettävä jäsenvaltioiden kansallisessa lainsäädännössä.

On huomattava, että Alankomaiden lehdistössä julkaistussa artikkelissa sekoitetaan toisiinsa sähköasennuksilta edellytetyt turvallisuusvaatimukset ja ne turvallisuusvaatimukset, jotka sähkölaitteiden on täytettävä.

Sähkölaitteista 19 päivänä helmikuuta 1973 annettua neuvoston direktiiviä 73/23/ETY (2), sellaisena kuin se on muutettuna CE-merkinnästä 22 päivänä heinäkuuta 1993 annetulla neuvoston direktiivillä 93/68/EY (3), sovelletaan siis yleisesti ottaen kaikkiin 50 — 1000 voltin vaihtojännitteellä tai 75—1 500 voltin tasajännitteellä toimiviin sähkölaitteisiin riippumatta siitä, onko laitteet asennettu matkailuvaunuun.

Direktiivin 73/23/EY yleisistä säännöksistä johtuu, että sähkölaitteet voidaan saattaa markkinoille ainoastaan, jos ne ovat direktiivin teknisten säännösten mukaisia ja jos ne on valmistettu yhteisössä voimassa olevien turvallisuussääntöjen mukaisesti niin, että ne eivät oikein asennettuina, huollettuina ja käyttötarkoituksensa mukaisesti käytettyinä aiheuta vaaraa ihmisille, kotieläimille tai omaisuudelle. Yhdenmukaisuus näiden sääntöjen kanssa osoitetaan CE-merkinnällä.

Tuoteturvallisuudesta 29 päivänä kesäkuuta 1993 annettua neuvoston direktiiviä 92/59/ETY (4) sovelletaan yleisesti ottaen kaikkiin tuotteisiin paitsi silloin, kun erityinen yhteisön lainsäädäntö sisältää säännöksiä kysesten tuotteiden turvallisuuteen tai sen aiheuttamaan vaaraan liittyvistä seikoista. Tällaisissa tapauksissa näitä säännöksiä on sovellettava kyseisten turvallisuus- tai vaaranäkökohtien osalta.

Ajoneuvojen tyyppihyväksynnästä 6 päivänä helmikuuta 1970 annettu neuvoston direktiivi 70/156/ETY (5) kattaa ajoneuvojen valmistukseen liittyvät näkökohdat liikenneturvallisuuden kannalta. Yksikään direktiivin 70/156/ETY nojalla annetuista erityisdirektiiveistä ei liity erityisesti perävaunujen sähköturvallisuuteen lukuun ottamatta sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevaa direktiiviä, jonka säännöksissä käsitellään kuitenkin ainoastaan jarrutuslaitteiden sähköasennuksia.

Direktiivissä 70/156/ETY ei anneta missään tapauksessa vapautusta muiden yhteisön säännösten, kuten sähkölaitteita koskevan direktiivin 73/23/EY tai muita laitteita ja vaaroja koskevan direktiivin 92/59/EY säännösten, noudattamisesta.

Direktiivin 73/23/ETY tai direktiivin 92/59/EY laiminlyönnistä johtuvien onnettomuuksien tapauksessa asiantuntijoiden ja toimivaltaisten tuomioistuinten tehtävänä on määritellä vastuussa olevat tahot.

Jäsenvaltiot ovat vastuussa direktiivien (ja erityisesti direktiivin 93/68/EY) käytännön soveltamisesta. Niiden on luotava hallinnolliset ja tekniset menettelyt sen varmistamiseksi, että yhteisön lainsäädäntöä sovelletaan asianmukaisesti.

Komissio toteuttaa sille Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen nojalla toteutettavaksi kuuluvat aiheelliset toimenpiteet, jos ilmenee, ettei yhteisön lainsäädäntöä ole sovellettu asianmukaisesti.

----

(1)EYVL L 220, 30.8.1993, s. 1.

(2)  Neuvoston direktiivi 73/23/ETY, annettu 19 päivänä helmikuuta 1973, tietyllä jännitealueella toimivia sähkölaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (EYVL L 77, 26.3.1973).

(3)  Neuvoston direktiivi 93/68/ETY, annettu 22 päivänä heinäkuuta 1993, direktiivien 87/404/ETY (yksinkertaiset paineastiat), 88/378/ETY (lelujen turvallisuus), 89/106/ETY (rakennusalan tuotteet), 89/336/ETY (sähkömagneettinen yhteensopivuus), 89/392/ETY (koneet), 89/686/ETY (henkilönsuojaimet), 90/384/ETY (muut kuin itsetoimivat vaa'at), 90/385/ETY (aktiiviset implantoitavat lääkinnälliset laitteet), 90/396/ETY (kaasumaisia polttoaineita käyttävät laitteet), 91/263/ETY (telepäätelaitteet), 92/42/ETY (uudet nestemäisiä tai kaasumaisia polttoaineita käyttävät kuumavesikattilat) ja 73/23/ETY (tietyllä jännitealueella toimivat sähkölaitteet) muuttamisesta (EYVL L 220, 30.8.1993).

(4)  Neuvoston direktiivi 92/59/ETY, annettu 29 päivänä kesäkuuta 1992, yleisestä tuoteturvallisuudesta (EYVL L 228, 11.8.1992).

(5)  Neuvoston direktiivi 70/156/ETY, annettu 6 päivänä helmikuuta 1970, moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (EYVL L 42, 23.2.1970).

----

----

(2004/C 65 E/235)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2814/03

esittäjä(t): Elisabeth Jeggle (PPE-DE) komissiolle

(19. syyskuuta 2003)

Aihe:   Saksan ja Ison-Britannian välisistä tilisiirroista perittävät maksut

Ainakin Saksassa on sovellettu 1. heinäkuuta 2003 alkaen EU-säännöstä, jolla EU-alueella tehtävistä tilisiirroista perittävät maksut rinnastetaan kotimaan tilisiirtomaksuihin. Näin kuluttajille syntyy säästöä.

Eräs Saksan kansalainen teki 50 euron tilisiirron Isoon-Britanniaan ja joutui maksamaan siitä 3 euroa saksalaiselle pankille ja lisäksi 10 GBP Alliance Leicester International -pankille.

Ennen 1. heinäkuuta 2003 kyseinen kansalainen maksoi 50 euron tilisiirrosta yhteensä vain 7,50 euroa.

Siksi kysyn:

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(30. lokakuuta 2003)

----

(1)EYVL L 344, 28.12.2001.

----

----

(2004/C 65 E/236)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2816/03

esittäjä(t): Joan Vallvé (ELDR) komissiolle

(19. syyskuuta 2003)

Aihe:   Yhteisöaloitteet

Berliinin Eurooppa-neuvosto hyväksyi maaliskuussa 1999 rahoituksen rakennerahastoille ja yhteisöaloitteille kaudeksi 2000—2006.

Yhteisöaloitteet tukevat unionin toteuttamaa koko Euroopan laajuista toimintaa. Ne ovat toimenpiteitä, joita komissio ehdottaa jäsenvaltioille tiettyjen koko unionin alueella esiintyvien ongelmien ratkaisemiseksi. Ne täydentävät komission ja jäsenvaltioiden alueellisten tai kansallisten kehityssuunnitelmien pohjalta neuvottelemia yhteisön tukikehyksiä sekä yhtenäisiä ohjelma-asiakirjoja.

Komissio on halunnut vahvistaa kaudella 2000—2006 yhteisöaloitteiden eurooppalaista ulottuvuutta ja saada ne paremmin täydentämään päätavoitteita.

Kaudella toteutetaan neljä yhteisöaloitetta, joista jokainen rahoitetaan jostakin rakennerahastosta.

On olemassa vaara, että jäsenvaltiot vaativat joidenkin yhteisöaloitteiden siirtämistä niille, koska ne pitävät niitä sisäpolitiikkaan kuuluvina.

Miten komissio suhtautuu yhteisöaloitteiden ja erityisesti Interreg III -aloitteen raja-alueyhteistyötä koskevan A-ohjelmalohkon mahdolliseen uudelleen kansallistamiseen?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(23. lokakuuta 2003)

Komissio tekee koheesiopolitiikkoja koskevia ehdotuksia vuoden 2006 jälkeiseksi ajaksi kolmannessa koheesiota koskevassa kertomuksessa, joka on tarkoitus julkaista tämän vuoden loppuun mennessä. Vaikka on liian aikaista esittää arvioita näiden ehdotusten sisällöstä, niissä otetaan huomioon tuleva koheesiopolitiikkaa koskeva keskustelu, jonka komissio käynnisti tammikuussa 2001 julkaisemalla toisen koheesiota koskevan kertomuksen. Parlamentti on osallistunut tähän keskusteluun. Komission ehdotuksiin sisältyvät myös ne, jotka koskevat yhteisön aloitteiden tulevaisuutta, kun otetaan huomioon niiden tuoma lisäarvo toimille, joita tuetaan laajojen aluekehitysohjelmien puitteissa.

----

----

(2004/C 65 E/237)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2818/03

esittäjä(t): Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE) komissiolle

(19. syyskuuta 2003)

Aihe:   Kreikkaa varten sidotut ja käyttöön otetut koheesiorahaston määrärahat vuonna 2003

Voisiko komissio kertoa, miten koheesiorahaston vuoden 2003 määrärahojen sitominen ja käyttöönotto on tähän mennessä edistynyt Kreikan osalta? Pitääkö komissio tilannetta tyydyttävänä?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(21. lokakuuta 2003)

Komissio ilmoittaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että Kreikkaa varten vuodeksi 2003 sidottuja koheesiorahaston määrärahoja oli 167 miljoonaa euroa 30. syyskuuta 2003. Tähän määrään voidaan lisätä 29 miljoonaa euroa, jota ollaan parhaillaan toteuttamassa, ja noin 53 miljoonan euron lisämäärä sellaisia uusia hankkeita varten, joiden ennakkoarviointi on viimeisessä vaiheessa.

Komissio on pyytänyt Kreikan viranomaisia jättämään mahdollisimman nopeasti uusia osarahoitus-hakemuksia 612 miljoonan euron suuruisen määrän sitomiseksi. Tämä luku vastaa ohjeellista määrää, joka Kreikan on määrä sitoa vuoden 2003 talousarviossa. Kreikan viranomaiset ovat vahvistaneet aikeensa jättää pikaisesti uusia hakemuksia, joilla 612 miljoonan euron tavoite saavutetaan.

----

----

(2004/C 65 E/238)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2820/03

esittäjä(t): Geoffrey Van Orden (PPE-DE) komissiolle

(19. syyskuuta 2003)

Aihe:   Erillinen rekisterinumero perävaunuille

Alankomaissa on säädetty uusi laki, jonka mukaan jokaisessa perävaunussa (eli isossa perävaunussa, pienessä perävaunussa, matkailuvaunussa jne.) pitää olla erillinen ja yksilöllinen rekisterikilpi kiinnitettynä tavanomaiselle paikalle.

Yhdistynyt Kuningaskunta on toinen kahdesta EU:n jäsenvaltiosta, jolla ei ole erillistä rekisteröintijärjestelmää perävaunuille.

Ymmärtääkseni Alankomaiden viranomaiset aikovat vaatia tavaroita tai rahtia maan läpi kuljettavia Ison-Britannian liikenteenharjoittajia käyttämään väliaikaista alankomaalaista rekisterinumeroa, jota kutsutaan BO-numeroksi.

Yhdistyneen Kuningaskunnan järjestelmä on toimiva. Jokaisessa perävaunussa on oma erillinen tunnuksensa, jonka perusteella viranomaiset voivat tunnistaa perävaunut ja niiden omistajat.

Katsooko komissio, että ihmisten ja tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle EU:n alueella muodostuu este, kun jäsenvaltiot määräävät ylimääräisiä rekisteröintivaatimuksia oman jäsenvaltionsa rekisteröintivaatimuksia noudattaville liikenteenharjoittajille?

Jos näin on, mitä komissio aikoo tehdä tämän lopettamiseksi?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(29. lokakuuta 2003)

Komissio ei ollut tietoinen Alankomaiden uudesta laista, jonka mukaan jokaiselle erikseen rekisteröimättömälle perävaunulle on hankittava väliaikainen alankomaalainen rekisterinumero Alankomaiden läpi tapahtuvaa tavaroiden tai rahdin kuljettamista varten. Tällä hetkellä käytettävissä olevien tietojen perusteella näyttää lisäksi siltä, että toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden liikenteenharjoittajien ei ole mahdollista osallistua rekisteröintimenettelyyn.

Komission on tutkittava tämä uusi laki tarkemmin todetakseen, noudattaako se tavaroiden ja liikennepalvelujen vapaan liikkuvuuden periaatteita. Tarvittaessa komissio voi aloittaa Alankomaita koskevan rikkomismenettelyn poistaakseen tästä uudesta laista mahdollisesti aiheutuvat tavaroiden ja liikennepalvelujen vapaan liikkuvuuden perusteettomat esteet.

Komissio ilmoittaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, kun tässä asiassa tapahtuu merkittävää edistymistä.

----

----

(2004/C 65 E/239)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2822/03

esittäjä(t): Theresa Villiers (PPE-DE) komissiolle

(19. syyskuuta 2003)

Aihe:   Lypsylehmien hyvinvointi

Nykyiset lypsylehmät on jalostettu tuottamaan erittäin paljon maitoa. Tämä on johtanut siihen, että lehmät kärsivät useista vakavista terveys- ja hyvinvointiongelmista, kuten nälkiintymisestä (metabolic hunger), koska niiden on vaikea saada riittävästi ravintoa tuottaakseen paljon maitoa. Niillä on lisäksi ruoansulatushäiriöitä ja niiden raajarikkoisuus ja tappavat tuotantosairaudet ovat lisääntyneet. Viimeistään neljän tuotantovuoden jälkeen lehmät ovat usein kroonisesti uupuneita ja ne ovat heikossa kunnossa, jolloin ne teurastetaan.

Aikooko komissio vaatia, että Euroopan elintarvikeviranomainen pyytää elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevää pysyvää komiteaa tekemään selvityksen lypsylehmien terveydestä ja hyvinvoinnista?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(22. lokakuuta 2003)

Arvoisa parlamentin jäsen tietänee, että Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen perustettiin Euroopan parlamentin ja neuvoston 28. tammikuuta 2002 antamalla asetuksella (EY) N:o 178/2002 elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuus-viranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä (1). Elintarviketurvallisuusviranomaisen tarkoituksena on toimia riippumattomana tieteellisenä yhteyspisteenä, jolta komissio voi pyytää tieteellisiä lausuntoja. Tieteellisten lausuntojen laatimista varten viranomainen on perustanut tiedekomitean ja useita tiedelautakuntia, kuten eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevän lautakunnan.

Elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea on sääntelykomitea, joka koostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana toimii komission edustaja. Komitean tarkoituksena on antaa neuvoja säännösten täytäntöönpanosta.

On huomattava, että eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevä tiedekomitea laati vuonna 1999 selvityksen naudan somatotropiinin (BST) käyttöön liittyvistä eläinten hyvinvointinäkökohdista. Selvitys sisälsi kappaleen, jossa käsiteltiin paljon maitoa tuottavien lypsylehmien hyvinvointiongelmia. Lypsylehmien terveyttä ja hyvinvointia on käsitelty myös useissa tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen viidennestä puiteohjelmasta rahoitetuissa hankkeissa. Komissio tukee tällä hetkellä tutkimusta, jossa käsitellään erityisesti lypsylehmien raajarikkoisuutta ja lypsykarjan ruokintaa laidunmaiden käyttöä tehostamalla. Se tukee myös hankkeita, joissa tutkitaan utaretulehduksen perinnöllisyyttä ja maidontuotantoa. Yleisempää hyvinvointia, kuten karjan kuljetusoloja, koskevas tutkimus on myös tärkeää lypsykarjan kannalta.

----

(1)EYVL L 31, 1.2.2002.

----

----

(2004/C 65 E/240)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2825/03

esittäjä(t): Nelly Maes (Verts/ALE) komissiolle

(23. syyskuuta 2003)

Aihe:   Kielellinen monimuotoisuus

Kielten oppimisen ja kielellisen monimuotoisuuden edistämisen toimintaohjelmassa 2004—2006 mainitaan useaan otteeseen myös ”alueellisten” ja ”vähemmistökielten” oppiminen. Ohjelmassa todetaan, että kansallisia ja alueellisia viranomaisia kannustetaan kiinnittämään huomiota sellaisten kieliyhteisöjen tukemiseen, joissa kyseistä kieltä äidinkielenään puhuvien henkilöiden (”native speakers”) määrä laskee sukupolvesta toiseen. Myös kyseiset kielet ovat osa Euroopan kulttuuriperintöä.

Voidaanko näin ollen näiden kielten suojeleminen jättää jäsenvaltioiden hyvän tahdon varaan?

Eikö Euroopan unionin itse pitäisi osallistua aktiivisesti sellaisten opettajankoulutuslaitosten ja koulujen tukemiseen, jotka ottavat kyseisen tehtävän vastuulleen?

Mitä jäsenvaltioita kannustavia välineitä Euroopan unionilla on käytettävissään, mikäli jäsenvaltioiden toimet kyseisen kulttuuriperinnön tukemiseksi osoittautuvat riittämättömiksi?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(23. lokakuuta 2003)

Komissio on samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa siitä, että alueelliset kielet ja vähemmistökielet kuuluvat Euroopan kulttuuriperinteeseen.

Euroopan unioni toimii kuitenkin kulttuurialalla sille EY:n perustamissopimuksen 151 artiklassa myönnetyn toimivallan mukaisesti. Artiklassa täsmennetään, että ”yhteisö pyrkii toiminnallaan rohkaisemaan jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä sekä tarvittaessa tukemaan ja täydentämään niiden toimintaa”. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti alueellisten kielten ja vähemmistökielten suojelu kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan.

EY:n perustamissopimuksen 149 artiklan mukaisesti yhteisö myötävaikuttaa korkealaatuisen koulutuksen kehittämiseen rohkaisemalla jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä sekä tarvittaessa tukemalla ja täydentämällä niiden toimintaa. Yhteisön toiminnalla pyritään muun muassa ”kehittämään eurooppalaista ulottuvuutta koulutuksessa erityisesti jäsenvaltioiden kielten opetuksella ja levittämisellä”. Alueellisten kielten ja vähemmistökielten opetusta tarjoavat oppilaitokset voivat osallistua Sokrates- ja Comenius-ohjelmiin samalla tavalla kuin muutkin oppilaitokset. Näiden kielten opetuksen yhteydessä voidaan myös toteuttaa Sokrates- tai Comenius-ohjelmista rahoitettuja opettajankoulutuslaitosten välisiä yhteistyöhankkeita. Kyseisistä ohjelmista myönnetään myös koulutusapurahoja opettajille. Ainoastaan vieraiden kielten opettamista koskevia toimia toteutetaan Sokrates-ohjelman perustamisesta tehdyn päätöksen mukaan pelkästään virallisten kielten, iirin ja letzeburgin osalta.

Lisäksi komission toimintasuunnitelman ”Kielten oppimisen ja kielellisen monimuotoisuuden edistäminen” III. 1.1 kohdan mukaan vuonna 2005 järjestetään konferenssi, jolla tuetaan yhteistyötä kysymyksissä, jotka liittyvät alueellisten kielten ja vähemmistökielten asemaan koulutusjärjestelmissä.

----

----

(2004/C 65 E/241)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2828/03

esittäjä(t): Kathleen Van Brempt (PSE) komissiolle

(23. syyskuuta 2003)

Aihe:   Tallentavien CD-ROM-levyjen luettavuus

CR-ROM-levyille tallennetut tärkeät tiedostot eivät käytännössä aina säily niillä kovin kauan. Alankomaalaisen tietokonelehden PC-Activen tekemästä käyttötestistä ilmeni, että itsepoltetulle CD:lle (cd-r/rew) tallennetut tiedostot voivat muuttua lukukelvottomiksi kahden vuoden kuluessa. PC-Active suoritti laatutestin kolmellekymmenelle erimerkkiselle tallentavalle CD:lle. Tiedostojen tallentamisen jälkeen levyjä säilytettiin niiden alkuperäisissä pakkauksissa kahdenkymmenen kuukauden ajan suljetussa kaapissa. Tämän jälkeen levyjen kunto tarkastettiin yhdessä CD-levyjen ammattimaisen tutkijan kanssa. Testi paljasti, että osa levyistä oli muuttunut täysin ja eräät levyt osittain lukukelvottomiksi. Tiedostot, jotka oli tallennettu 20 kuukautta aiemmin levyille, olivat muuttuneet lukukelvottomiksi. Levyjen joukossa oli tunnettuja ja vähemmän tunnettuja merkkejä. CR-ROM-levyjen valmistajat väittävät kuitenkin, että tiedot säilyvät heidän tuotteillaan vähintään kymmenen vuoden ajan. Eräät valmistajat lupaavat jopa sadan vuoden säilyvyysajan levyilleen.

Onko komissio tietoinen tästä testistä?

Aikooko komissio ryhtyä toimiin näiden testitulosten johdosta? Jos vastaus on myönteinen, mihin toimiin komissio ryhtyy?

Jos vastaus on kielteinen, miksei komissio aio tehdä mitään? Katsooko komissio, että CD-ROM-levyjen luettavuutta koskevat väitteet ovat harhaanjohtavia?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(28. lokakuuta 2003)

Komissiolle ei ole ilmoitettu tästä CD-ROM-levyjen kestävyyttä koskevasta tutkimuksesta eikä sillä ole toimivaltaa puuttua konkreettisiin tapauksiin.

Komissio haluaa kuitenkin ilmoittaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että yritysten ja kuluttajien välisissä suhteissa myyjän, tuottajan tai tämän edustajan antamat tavaroiden erityisiä ominaisuuksia koskevat julkiset maininnat voivat ratkaista sen, ovatko tavarat sopimuksen mukaisia. Tavaran on ennen kaikkea oltava sopimuksessa yksilöidyn mukainen (kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoista 25. toukokuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY (1) johdanto-osan 7 kappale). Direktiivin 2 artiklan 2 kohdan d alakohdassa säädetään, että tavarat ovat sopimuksen mukaisia, jos niiden laatu ja ominaisuudet ovat sellaisia kuin vastaavanlaisilla tavaroilla tavanomaisesti ottaen huomioon erityisesti mainoksissa tai päällysmerkinnöissä annetut tavaroiden erityisiä ominaisuuksia koskevat julkiset maininnat.

CD-ROM-levyn elinkaarta ja siihen tallennettujen tietojen säilyvyyttä voidaan pitää erityisinä ominaisuuksina. Jos erityisiä ominaisuuksia koskevat maininnat eivät pidä paikkaansa, kuluttajalla on oikeus saada tavara saatetuksi sopimuksen mukaiseksi korjaamalla tai vaihtamalla taikka saada hinnanalennus tai purkaa myyntisopimus direktiivin 3 artiklan mukaisesti. Kuluttajalla on oikeus vedota tähän lailliseen takuuseen vähintään kahden vuoden ajan tavaran luovutuksesta.

Virheelliset väittämät tavaroiden laadusta voivat myös olla harhaanjohtavia harhaanjohtavaa mainontaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 10. syyskuuta 1984 annetussa neuvoston direktiivissä 84/450/ETY (2) tarkoitetulla tavalla, sellaisena kuin se on muutettuna 6. lokakuuta 1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/55/EY (3), jossa siihen sisällytettiin vertaileva mainonta. Kansallisten viranomaisten tehtävänä on päättää, ovatko arvoisan parlamentin jäsenen esille ottamat CD-ROM-levyjen luettavuutta koskevat väittämät tässä direktiivissä tarkoitetulla tavalla harhaanjohtavia. Yleensäkin ottaen kuluttajien suojelemiseen tähtäävän yhteisön ja kansallisen lainsäädännön soveltaminen on kansallisten viranomaisten eikä komission tehtävä.

----

(1)EYVL L 171, 7.7.1999.

(2)EYVL L 250, 19.9.1984.

(3)EYVL L 290, 23.10.1997.

----

----

(2004/C 65 E/242)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2829/03

esittäjä(t): Jan Mulder (ELDR) komissiolle

(23. syyskuuta 2003)

Aihe:   Suu- ja sorkkatautiesiintymien kustannukset

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(31. lokakuuta 2003)

Arvoisan parlamentin jäsenen esille ottamien kysymysten osalta komissio viittaa yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi annettuun uuteen direktiiviin, jonka neuvosto hyväksyi 29. syyskuuta 2003 (1).

Uudessa direktiivissä otetaan asianmukaisella tavalla huomioon 12. joulukuuta 2002 annettu parlamentin päätöslauselma. Siihen on myös sisällytetty kuulemisprosessin aikana annetut parlamentin, alueiden komitean ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitean suositukset.

Ennen yksittäisiin kysymyksiin vastaamista komissio haluaa muistuttaa, että äskettäin annetun direktiivin perusperiaatteet ovat samat kuin yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi 18. marraskuuta 1985 annetussa neuvoston direktiivissä 85/511/ETY (2), joskin kiireellisten rokotusten käytössä painopistettä on muutettu. Maatalousministerineuvoston kokouksessa 12. kesäkuuta 2003 päätettiin tämän vuoksi pitää ennallaan nykyiset periaatteet, jotka koskevat yhteisön rahoitusosuutta jäsenvaltioille suu- ja sorkkataudin torjunnasta ja hävittämisestä aiheutuneista kuluista, kuten tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 26. kesäkuuta 1990 tehdyssä neuvoston päätöksessä 90/424/ETY (3) säädetään.

----

(1)  http://register.consilium.eu.int/pdf/fi/03/st12/st12430-ad01fi03.pdf.

(2)EYVL L 315, 26.11.1985.

(3)EYVL L 224, 18.8.1990.

----

----

(2004/C 65 E/243)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2830/03

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(18. syyskuuta 2003)

Aihe:   Kreikan rautatiet

Kreikan rautateiden uudenaikaistaminen on rakenteellisten toimien jatkuva päämäärä, ja sen toteuttaminen on kuulunut kaikkiin aikaisempiin tukiohjelmiin. Katsooko komissio, että yhteisön toisen tukikehyksen rautateitä koskeva ohjelma on toteutettu kunnollisesti? Kuinka monta prosenttia tuesta on käytetty hanketta koskevaan alkuperäiseen ja tarkistettuun talousarvioon verrattuna? Mitä tietoja komissiolla on hankkeen toteuttamisesta? Mitä rautateitä koskevia hankkeita rahoitetaan yhteisön kolmannesta tukikehyksestä ja koheesiorahastosta ohjelmakaudella 2000—2006? Kuinka paljon näitä tukia on käytetty tähän mennessä?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(16. lokakuuta 2003)

Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) vuosien 1994—1999 Kreikan rautateiden uudenaikaistamista koskeva toimintaohjelma ja siihen liittyvät koheesiorahastohankkeet ovat tällä hetkellä hallinnolliselta kannalta päätösvaiheessa. EAKR:n varoista myönnettiin rautateitä koskevalle toimintaohjelmalle vuosiksi 1994—1999 kaikkiaan 394 miljoonaa euroa, josta noin 92 prosenttia on maksettu. Koheesiorahastosta myönnettiin Kreikan rautatiehankkeisiin 546 miljoonan euroa vuosiksi 1994—1999, ja tästä noin 86 prosenttia on maksettu. Hankkeet koskivat etupäässä Korintti—Ateena—Thessaloniki-rautatieakselin tärkeiden rataosuuksien ja joidenkin siihen liittyvien linjojen (kuten Thessaloniki—Aleksandroupolis ja Paleofarsala—Kalambaka) uudenaikaistamista.

Komissio on seurannut tiiviisti konkreettista toteutusta ja tiettyjä yhdessä kansallisten viranomaisten kanssa toteutettavia merkittäviä hankkeita koskevien sopimusten hallinnointia. Tämä koskee erityisesti ratatöitä, joihin kuului tunnelien ja siltojen rakentaminen (esimerkiksi Kallidromossa, Tembissä ja Platamonissa), sekä linjan sähköistämishanketta. Komissio suoritti useita tarkastuksia ja tilasi useita asiantuntijalausuntoja, joiden tulokset otetaan tarkoin huomioon ohjelman ja kyseisten hankkeiden päättämisen yhteydessä, joka on parhaillaan käynnissä ja jonka perusteella voidaan määrittää niiden puitteissa vuosina 1994—1999 käytetyt lopulliset summat.

Suurin osa edellisellä rahoituskaudella käynnistetyistä suurista rautatiehankkeista edustaa pitkän aikavälin investointeja, ja näin ollen niiden toteutus saatetaan päätökseen vasta vuosien 2000—2006 EAKR:n ”Rautatiet, lentokentät, kaupunkiliikenne” -toimintaohjelman sekä koheesiorahaston rahoituskauden 2000—2006 rautatiehankkeiden puitteissa. Meneillään olevan kauden uusiin hankkeisiin kuuluu Korintin ja Patrasin välisen rataosuuden uudenaikaistaminen sekä Ateenan maanalaisen rautatien rakentaminen.

----

----

(2004/C 65 E/244)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2836/03

esittäjä(t): Ulla Sandbæk (EDD) komissiolle

(18. syyskuuta 2003)

Aihe:   HI-virus ja komission tuki kohtuuhintaisten mikrobilääkkeiden kehittämiselle

Koska naisten ja tyttöjen HI-virusinfektioiden määrä kasvaa hälyttävästi, tarvitaan ilmiselvästi naisille tarkoitettu HI-virustartuntojen ehkäisykeino. Voiko komissio kertoa uusimmat tiedot siitä, kuinka paljon se antaa eri välineiden kautta tukea turvallisten, tehokkaiden ja kohtuuhintaisten mikrobilääkkeiden kehittämiselle?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(16. lokakuuta 2003)

Tutkimuksen ja teknologian kehittämisen kuudennen puiteohjelman (2002—2006) ensisijaiseen aihealueeseen ”Biotieteet, genomitutkimus ja terveysalan bioteknologia” sisältyy toimenpidekokonaisuus, jossa keskitytään merkittävimpien köyhyyteen liittyvien tarttuvien tautien torjuntaan.

Toimenpidekokonaisuuden kahden pilarin kautta tuetaan mikrobisidien tutkimusta.

Tarkoituksena on ensinnäkin tukea vakiomuotoisissa tarjouspyyntömenettelyissä valittuja hankkeita kahden uuden välineen eli huippuosaamisen verkostojen ja integroitujen hankkeiden avulla. Kahta mikrobisideja koskevaa yhdennettyä hanketta arvioitiin ensimmäisessä tarjouspyyntömenettelyssä, ja niistä neuvotellaan parhaillaan komission kanssa. Hankkeet on suunniteltu viisivuotisiksi, ja niissä on tarkoitus kehittää toisen sukupolven mikrobisideja. Ensimmäisessä hankkeessa on tarkoitus luoda kehitysympäristö, joka mahdollistaa ehdokkaiden valitsemisen useiden mahdollisesti tehokkaiden vaikuttavien aineiden joukosta.

Toisessa hankkeessa sovelletaan tiettyä lähestymistapaa uusien mikrobisidiluokkien käyttämiseksi ensimmäisen vaiheen kliinisissä tutkimuksissa.

Ihmisen HI-viruksen (immuunikato) mikrobisidien merkittävimmät eurooppalaiset asiantuntijat ovat mukana näissä hankkeissa. Euroopalla on vahva strateginen asema näiden kahden lähestymistavan yhtenäisyyden ja täydentävyyden ansiosta.

Lisäksi jäsenvaltiot ja Norja ovat juuri käynnistäneet yhteisen ohjelman nimeltä Kliinisiä tutkimuksia koskevan Euroopan maiden ja kehitysmaiden yhteiskumppanuus (EDCTP), jonka tarkoituksena on kehittää Euroopan ja kehitysmaiden pitkäaikaisen yhteistyön yhteydessä uusia kliinisiä toimenpiteitä HI-viruksen/aidsin, malarian ja tuberkuloosin torjumiseksi ja hoitamiseksi. Tulevaisuudessa HI-viruksen mikrobisidien kliinisiä tutkimuksia voidaan tehdä Afrikassa EDCTP-ohjelman kautta. Yhteisön kansanterveysohjelman toimilla ei tueta, eikä niillä ole tarkoitus tukea, lääkkeiden kehittämistä.

----

----

(2004/C 65 E/245)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2838/03

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(25. syyskuuta 2003)

Aihe:   Messinian Paradisiasta Tsakonaan johtavan tien tuhoutuminen

Messinian Paradisiasta Tsakonaan johtavan 13 kilometrin mittaisen tien rakentaminen rahoitettiin yhteisön ensimmäisestä ja toisesta tukikehyksestä, ja tie otettiin käyttöön huhtikuussa 2000. Kyseisellä tieosuudella havaittiin geologisia ongelmia jo vuonna 1995, ja alueviranomaiset pyysivät Kreikan ympäristön ja aluesuunnittelun sekä yleisten töiden ministeriötä heinäkuussa 1995 tekemään geologisia tutkimuksia kivivyöryjen aiheuttamien ongelmien vuoksi. Ministeriö jätti asian huomiotta.

Ympäristön ja aluesuunnittelun sekä yleisten töiden ministeriön neuvonantajan 20. maaliskuuta 2000 päivätyssä kertomuksessa korostetaan ongelman vakavuutta. Tämän jälkeen tilattiin tutkimus, joka valmistui 29. huhtikuuta 2002 ja jossa vahvistettiin maanvyörymä, jonka irtonaisen massan tilavuudeksi arvioitiin 3 000 000 kuutiometriä. Mihinkään korjaaviin toimiin ei ryhdytty 15. tammikuuta 2003 mennessä, jolloin ”vuori vyöryi” ja kyseinen tie muuttui käyttökelvottomaksi.

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(12. marraskuuta 2003)

Rakennerahastoista tuettujen hankkeiden päivittäisestä hallinnosta vastaavien Kreikan viranomaisten toimittamat tiedot vahvistavat sen, että 29. huhtikuuta 2002 toimitettiin kertomus, jossa todettiin, että on tapahtunut kyseiseen tiehen vaikuttava maanvyörymä. Kertomuksen perusteella tehtiin lisätutkimuksia, jotta voitaisiin arvioida muun muassa tehokkainta tapaa puuttua ongelmaan. Kun tutkimusta tehtiin 12. tammikuuta 2003, 15 päivää ennen maanvyörymää, tie päätettiin sulkea turvallisuussyistä.

Valvontaelin (ESPEL) kävi tarkastamassa kyseisen hankkeen kaksi kertaa, mikä on kirjattu kahteen kertomukseen. Ilmiötä ei havaittu näiden kahden käynnin aikana, joten katsottiin, että hankkeessa ei ole mitään teknisiä ongelmia tai puutteita. Maanvyörymän jälkeen julkisten rakennusurakoiden tarkastuselin tarkasti hankkeen ja maanvyörymään liittyvät olosuhteet sekä laati kertomuksen, jossa todettiin, että hankkeen johtajat eivät olleet vastuussa vahingoista.

Tien jälleenrakentaminen rahoitetaan täysin kansallisin varoin.

----

----

(2004/C 65 E/246)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2841/03

esittäjä(t): Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) komissiolle

(25. syyskuuta 2003)

Aihe:   Sosiaaliavustus ja oleskeluoikeus

Alankomaissa asuva saksalainen perhe on ongelmallisessa tilanteessa. Perheen (50-vuotias) äiti on yksinhuoltaja (ja eronnut) ja hänellä on kolme lasta (14-, 18- ja 19-vuotiaat). 19-vuotiaalla tyttärellä on lapsi, jolla on sekä Alankomaiden että Saksan kansalaisuus. Perhe on asunut jo 15 vuoden ajan Alankomaissa. Perheen äiti oli töissä Saksassa rajatyötekijänä yli kahdeksan vuotta, ja hän joutui sen jälkeen vastoin tahtoaan työttömäksi. Hän saa Alankomaiden työttömyyskorvausta asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (1) 71 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan mukaisesti. Tämän korvauksen suoritus lopetetaan piakkoin. Perheellä on ollut työttömyysaikana oikeus saada lapsiavustusta ja sosiaalitukea, kuten vuokratukea, opintorahaa jne. Äidin työttömyysaikana uudistetussa oleskeluluvassa ilmoitetaan, että hän on ”taloudellisen toiminnan ulkopuolella oleva yhteisön kansalainen” ja että ”asuinpaikkaoikeus evätään, jos julkisista varoista pyydetään tukea”. Alankomaiden ulkomaalaispoliisi katsoo, että laillisen työttömyyskorvauksen päätyttyä Alankomaiden sosiaaliturvatukea ei myönnetä. Se on kuitenkin mahdollista, jos äiti ja vanhin tytär hakevat Alankomaiden kansallisen lain mukaista pysyvää oleskelulupaa (vergunning tot vestiging onbepaalde duur). Tämä lupa maksaa 511 euroa henkeä kohden (ja uusille EU-maista tuleville 890 euroa).

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(30. lokakuuta 2003)

----

(1)EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2.

(2)EYVL L 142, 30.6.1970, s. 24.

(3)EYVL L 257, 19.10.1968, s. 2.

(4)EYVL L 180, 13.7.1990.

----

----

(2004/C 65 E/247)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2842/03

esittäjä(t): Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) komissiolle

(25. syyskuuta 2003)

Aihe:   Saksan panttijärjestelmän käyttöönotto

Onko komissio tietoinen riippumattomasta saksalaisesta tutkimuslaitoksesta Prognosista peräisin olevasta selvityksestä, joka koskee Saksan panttijärjestelmän käyttöönoton vaikutuksia virvoitusjuomien kerta-käyttöpakkauksiin (lähes 1,2 miljardin euron kulut ja 10 000 työpaikkaa)?

Katsooko komissio tämän selvityksen perusteella, että Saksan panttijärjestelmän vuoksi tarvitaan enemmän ponnisteluja, vai pitäisikö siitä luopua?

Margot Wallströmin komission puolesta antama vastaus

(23. lokakuuta 2003)

Komission kantaa Saksan panttijärjestelmään selvitettiin vastauksissa, jotka komissio antoi 3. heinäkuuta 2003 Mandersin kirjalliseen kysymykseen E-1549/03 (1) ja 29. elokuuta 2003 arvoisan parlamentin jäsenen ja Grossetêten kirjalliseen kysymykseen E-2519/03 (2). Saksassa valmistellaan parhaillaan toimenpiteitä palautus- ja keräysjärjestelmän perustamiseksi kertakäyttöpakkauksille, joita Saksan panttijärjestelmä koskee. Komissio seuraa prosessia tiiviisti. Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsema tutkimus otetaan huomioon Saksan järjestelmän arvioinnissa. Komissio ryhtyy arvioinnin tulosten perusteella epäröimättä tarvittaviin toimiin, jotta voidaan varmistaa yhteisön oikeuden noudattaminen.

----

(1)EUVL C 11 E, 15.1.2004, s. 192.

(2)EUVL C 33 E, 6.2.2004, s. 267.

----

----

(2004/C 65 E/248)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2852/03

esittäjä(t): Raffaele Costa (PPE-DE) komissiolle

(26. syyskuuta 2003)

Aihe:   Yhteisön kansanterveysalan toimintaohjelman puitteissa esitellyt italialaiset hankkeet

Euroopan komissiolta saatujen, yhteisön kansanterveysalan toimintaohjelmasta rahoitettuja hankkeita koskevien tietojen mukaan vuosina 1996—2002 hyväksyttiin ja rahoitettiin 171 hanketta yhteensä noin 37 miljoonan euron edestä. Näistä 171 hankkeesta vain kaksi oli italialaisia, ja niille myönnettiin rahoitusta noin 500 000 euroa.

Voiko komissio ilmoittaa, montako italialaista hanketta esiteltiin kyseisen toimintaohjelman puitteissa? Esiteltiinkö italialaisia hankkeita vähänlaisesti, vai eikö muita italialaisia hankkeita jostakin syystä pidetty sopivina?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(29. lokakuuta 2003)

Arvoisan parlamentin jäsenen esittämään kirjalliseen kysymykseen E-2386/03 (1) annetun vastauksen liitteenä olevan taulukon mukaan terveydenedistämisohjelmasta rahoitettiin kahta italialaista hanketta vuosina 1996—2002:

Terveydenedistämisohjelman puitteissa ehdotettiin vuonna 2002 yhteensä 78:aa hanketta, joista italialaisia oli 15 (hankkeista hyväksyttiin 18).

Ehdotuspyyntöjen perusteella saatujen hankkeiden valinnassa keskitytään yksinomaan esitettyjen hankkeiden laatuun Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistuissa ehdotuspyynnöissä ilmoitettujen tiukkojen kriteerien mukaisesti. Hankkeiden arvioinnissa ei oteta huomioon sitä, mistä maasta hanke on lähtöisin.

Komissio haluaa lisäksi kiinnittää parlamentin jäsenen huomion seuraaviin kahteen seikkaan:

----

(1)EUVL C 33 E, 6.2.2004, s. 259.

----

----

(2004/C 65 E/249)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2867/03

esittäjä(t): Brice Hortefeux (PPE-DE) komissiolle

(26. syyskuuta 2003)

Aihe:   Korkea-asteen koulutuksen jälkeenjääneisyys

Viimeksi kuluneiden kuukausien aikana uudelleen esiin tulleet ongelmat noudattaa vakaus- ja kasvusopimusta ovat olleet silminnähtäviä. On todettava, että unionin keskeiset poliittisen ja taloudellisen kasvun suuntaviivat ovat epäonnistuneet.

Vakavampaa on kuitenkin se, että Euroopan Unionissa ei rakenneta perustaa tulevaisuuden kasvulle: korkea-asteen koulutuksen, tutkimuksen ja innovaation jälkeenjääneisyys on erittäin huolestuttavaa. Yhdysvalloissa käytetään 3 prosenttia bruttokansantuotteesta korkea-asteen koulutukseen, kun Euroopassa siihen tarkoitukseen myönnetään vain 1,4 prosenttia. Yhdysvalloissa käytetään 2,8 prosenttia kansantulosta tutkimukseen, EU:ssa siihen käytetään vain 1,9 prosenttia ja näyttää vahvasti siltä, että jokaisella käytetyllä eurolla on saatu vähemmän aikaan. Sillä aikaa kun yhdysvaltaiset käyttävät rahaa tietoon perustuvan talouden rakentamiseen, me tyydymme vain toivomaan onnistumista tulevaisuudessa. Ensinäkemältä vaikuttaisi siis siltä, että kyse ei ole Euroopan pikaisesta elpymisestä, mitä Euroopan valtionpäämiehet toivoivat Lissabonissa keväällä 2000, vaan vieläkin selkeämmästä kasvuvauhdista irrottautumisesta.

Aikooko komissio ehdottaa uutta toimintasuunnitelmaa näiden kielteisten suuntausten torjumiseksi?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(31. lokakuuta 2003)

Komissio on parlamentin jäsenen tavoin huolissaan unionin korkea-asteen koulutukseen sekä tutkimukseen ja innovointiin kohdistuvien investointien vähyydestä, muttei kuitenkaan usko, että tästä voitaisiin päätellä Euroopan talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen epäonnistuneen kasvun suhteen.

Useissa viimeaikaisissa komission tiedonannoissa (1) ilmaistaan komission huolestuneisuus Euroopan vähäisistä koulutus- ja tutkimusmenoista. Tiedonannoissa osoitetaan, että vaikka Yhdysvalloissa näihin alueisiin investoidaan selvästi enemmän (suhteessa bruttokansantuotteeseen), ero johtuu pääasiallisesti yksityissektorin liian vähäisistä investoinneista Euroopassa. Tiedonannoissa todetaan, että julkisten menojen määrää on lisättävä ja tehokkuutta kasvatettava, mutta että samalla on myös välttämätöntä luoda yksityisille investoinneille suotuisampi lainsäädäntö.

Tiedonannoissa korostetaan myös tilanteeseen liittyviä riskejä ja todetaan, että jäsenvaltioilla on velvollisuus välttää riittämättömän rahoituksen aiheuttamia tilanteita, jotka voivat vaarantaa niiden omien koulutus- ja tutkimusjärjestelmien laadun ja asianmukaisuuden sekä unionin sisäisten päämäärien saavuttamisen ja kansainvälisen kilpailukyvyn. Vaikka nämä riskit tunnustetaankin, ei silti pidä unohtaa, että keskipitkän aikavälin kasvunäkymät ovat etenkin talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukaisen makrotaloudellisen strategian ansiosta suotuisat.

Komissio on tietoinen siitä, että tilanteen kohentamiseksi tarvitaan rohkeampia uudistuksia ja investointeja, ja pyrkii edelleen kannustamaan jäsenvaltioita toteuttamaan vaadittavia toimia. Komissio on jo ehdottanut toimintasuunnitelmaa tutkimus- ja kehitysinvestointien lisäämiseksi siten, että Barcelonan Eurooppa-neuvostossa vahvistettu tavoite, kolme prosenttia BKT:sta, saavutetaan vuoteen 2010 mennessä (2). Sittemmin komissio on ehdottanut toimenpiteitä, joilla pyritään antamaan kasvulle uutta pontta investoimalla verkkoihin ja tietämykseen. Komissio haluaa myös muistuttaa (erityisesti kertomuksessa, jonka se antaa Euroopan neuvostolle keväällä 2004 koulutusjärjestelmien tavoitteiden seurantaohjelman toteuttamisesta (3)), että korkea-asteen koulutukseen on investoitava enemmän ja paremmin. Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseen käytetään enenevässä määrin rakennerahastojen ja Euroopan investointipankin varoja (erityisesti Innovaatio 2010 -aloitteen perusteella), ja uuden ohjelmavaiheen ohjelmia kehitettäneen myös tähän suuntaan.

Komissio julkaisee keväällä 2004 päätelmänsä niiden vastausten perusteella, joita se sai tiedonantoonsa, joka koskee yliopistojen roolia tietojen ja taitojen Euroopassa. Tässä vaiheessa ei voida sanoa, muotoillaanko päätelmät erityiseksi toimintasuunnitelmaksi vai vahvistetaanko niillä edellä mainittuja, samaan päämäärään tähtääviä toimia.

----

(1)  Kohti eurooppalaista tutkimusaluetta, KOM(2000) 6 lopullinen; Lisää tutkimusta Euroopan hyväksi -Tavoitteena 3 prosenttia BKT:sta, KOM(2002) 499 lopullinen; Uutta voimaa eurooppalaiselle tutkimusalueelle, KOM(2002) 565 lopullinen; Tehokas investoiminen koulutukseen: tärkeää Euroopalle, KOM(2002) 779 lopullinen; Yliopistojen rooli tietojen ja taitojen Euroopassa, KOM(2003) 58 lopullinen.

(2)  Tutkimusinvestoinnit: toimintasuunnitelma Euroopalle, KOM(2003) 226, 30.4.2003.

(3)  Euroopan koulutusjärjestelmien tavoitteiden yksityiskohtainen seurantaohjelma, EYVL C 142, 14.6.2002.

----

----

(2004/C 65 E/250)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2869/03

esittäjä(t): Margrietus van den Berg (PSE) komissiolle

(26. syyskuuta 2003)

Aihe:   Euroopan maiden ja kehitysmaiden yhteistyökumppanuus (EDCTP)

EDCTP tukee kliinisten tutkimusten toimeenpanoa ja vahvistaa Euroopan maiden ja kehitysmaiden asiantuntijoiden yhteistyötä. Miten tällaisesta tutkimusyhteistyöstä syntyvien tuotteiden tekijänoikeudet hoidetaan/jaetaan?

Philippe Busquinin komission puolesta antama vastaus

(24. lokakuuta 2003)

Parlamentin ja neuvoston keskusteluissa, jotka johtivat yhteisön osallistumisesta EDCTP-ohjelmaan 16 päivänä kesäkuuta 2003 tehtyyn päätökseen N:o 1209/2003/EY (1), pyrittiin tasapainottamaan yhtäältä se, että kannustetaan elinkeinoelämän osallistumista tarjoamalla riittävä teollis- ja tekijänoikeuksien suoja, ja toisaalta se, että kehitysmaiden väestö pystyy hyödyntämään helposti ja kohtuullisin kustannuksin tutkimustuloksia. Tämä sitoumus näkyy 2 artiklan g alakohdassa:

Tämän säännöksen perusteella Alankomaihin on 27. kesäkuuta 2003 perustettu uusi rakenne (eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä, ETEY), joka panee täytäntöön EDCTP-ohjelman.

ETEY:n yhtiöjärjestyksessä on jo 2 artiklan g alakohtaan liittyviä määräyksiä, ja komission ja ETEY:n välisessä sopimuksessa asetetaan samat vaatimukset. ETEY:n on varmistettava, että kyseinen säännös pannaan täytäntöön tapauskohtaisesti kaikissa sen rahoittamissa kliinisissä tutkimuksissa.

Komissio seuraa tiiviisti, miten ETEY panee täytäntöön 2 artiklan g alakohdan.

----

(1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1209/2003/EY, tehty 16 päivänä kesäkuuta 2003, yhteisön osallistumisesta useiden jäsenvaltioiden käynnistämään tutkimus- ja kehittämisohjelmaan HI-viruksen/aidsin, malarian ja tuberkuloosin torjumisessa käytettävien uusien kliinisten interventioiden kehittämiseksi Euroopan ja kehitysmaiden välisen pitkän aikavälin yhteistyökumppanuuden avulla, EUVL L 169, 8.7.2003.

----

----

(2004/C 65 E/251)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2872/03

esittäjä(t): Margrietus van den Berg (PSE) neuvostolle

(22. syyskuuta 2003)

Aihe:   Le Joola -aluksen karilta irrottaminen

Le Joola -alus upposi Senegalin rannikolla vuosi sitten. Onnettomuudessa kuoli 1 863 henkilöä, joiden joukossa oli kymmeniä eurooppalaisia. Alus makaa rannikon edustalla, ja uhrit ovat edelleen aluksessa. Omaisten ja Euroopan parlamentin toimista huolimatta aluksen irrottamisesta ei ole vieläkään päästy sopimukseen. Senegalin presidentti Wade on ilmoittanut, että hän ei enää vastusta Le Joolan karilta irrottamista. Myös rahoitus puuttuu. Omaisille on tärkeintä, että alus irrotetaan karilta, jotta perheet ja ystävät voivat kunnioittaa uhrien muistoa.

Voiko neuvosto ilmoittaa, mihin toimiin se on onnettomuutta seuranneen vuoden aikana ryhtynyt näiden afrikkalaisten ja eurooppalaisten kansalaisten noutamiseksi? Eikö Euroopan unionin ja siten neuvoston moraalinen velvollisuus ole koordinoida yhteistyössä Senegalin kanssa toimia aluksen karilta irrottamiseksi? Eikö neuvosto aio tehdä vieläkään mitään omaisten ja uhrien hyväksi? Mihin toimiin neuvosto voi vielä ryhtyä?

Vastaus

(17. marraskuuta 2003)

Le Joolan traagisen onnettomuuden uhrien omaisten avustaminen ei kuulu humanitaarisesta avusta 20. kesäkuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen 1257/96 soveltamisalaan, kuten komission jäsen Nielson totesi vastauksessaan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen E-3166/02 (15. tammikuuta 2003).

Senegalin viranomaiset eivät ole pyytäneet Euroopan unionilta apua Le Joolan nostamiseksi. EU ei ole antanut suoraa rahallista avustusta uhreille tai heidän omaisilleen mutta antaa Senegalille tukea Euroopan kehitysrahastosta. Euroopan investointipankki on harkinnut rahoituksen antamista (yhteistyössä Saksan kanssa), jotta onnettomuuden vuoksi poikki ollut meriyhteys Dakarin ja Ziguinchorin välillä voitaisiin avata uudelleen.

----

----

(2004/C 65 E/252)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2876/03

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(29. syyskuuta 2003)

Aihe:   Ravintotottumusten muodostuminen kouluissa

Luotettavien lääketieteellisten tutkimusten mukaan myös EU:n jäsenvaltioissa sydänvaivoista ja B-tyypin diabeteksesta kärsivien henkilöiden määrän on todettu kasvaneen huomattavasti, mikä johtuu suurelta osin huonosta ravinnosta ja ylipainosta.

Kun otetaan huomioon, että ravintotottumukset muodostuvat nuoressa iässä ja että niihin vaikuttavat merkittävästi perheen lisäksi myös koulu ja kouluruokaloissa tarjotut ateriat, kysyn seuraavaa:

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(16. lokakuuta 2003)

Komissio tietää, kuinka tärkeää ravitsemus on hyvän terveyden kannalta. Tämä käy ilmi kansanterveys-ohjelmasta (vuosiksi 2003—2008), jossa ravitsemusta koskevia strategioita ja toimia pidetään elämäntapaan liittyvinä terveyttä edistävinä tekijöinä. Lisäksi ohjelman vuoden 2003 toimintasuunnitelman mukaisesti on tarkoitus kehittää innovatiivisia toimia ja menetelmiä kaikkien väestöryhmien ruokailu- ja liikuntatottumusten parantamiseksi.

Erityistä huomiota kiinnitetään lasten ruokailutottumuksiin. Yhteisö on rahoittanut käytännössä jatkuvasti terveyttä edistävien koulujen eurooppalaista verkostoa, joka perustuu Euroopan neuvoston, Maailman terveysjärjestön ja komission aloitteeseen. Hankkeen tavoitteena on muun muassa edistää terveellisiä ruokailutottumuksia eurooppalaisissa kouluissa. Lisätietoja hankkeesta saa seuraavalta Internet-sivulta: http://www.who.dk/eprise/main/WHO/Progs/ENHPS/Home.

Alalla on myös käynnistetty uusi merkittävä hanke, jonka rahoittamista komissio parhaillaan harkitsee. Hanke perustuu aloitteeseen ”Lapset, liikalihavuus ja siihen liittyvät vältettävissä olevat krooniset taudit”, ja Euroopan sydänverkko (European Heart Network) koordinoi sitä. Kattavassa Euroopan laajuisessa hankkeessa tutkitaan kaikkia liikalihavuudelle altistavia tekijöitä lasten ympäristössä, myös kouluympäristössä.

Näillä molemmilla hankkeilla vastataan selkeästi vuonna 2000 järjestetyn Winning Hearts -konferenssin julistukseen, jossa todettiin, että kaikilla uudella vuosituhannella syntyvillä lapsilla on oltava oikeus elää vähintään 65-vuotiaiksi sairastumatta vältettävissä oleviin sydän- ja verisuonitauteihin. Komissio haluaa tässä yhteydessä korostaa, että sydän- ja verisuonitautien ehkäisy kuuluu seuraavan puheenjohtajavaltion Irlannin ensisijaisiin toimiin kansanterveyden alalla.

Yhteisöllä ei ole toimivaltaa antaa kouluruokien koostumusta koskevaa sitovaa lainsäädäntöä. Edellä mainittujen aloitteiden ja niiden tulosten levittämisen avulla kuitenkin lisätään tietämystä lasten ruokavaliosta.

----

----

(2004/C 65 E/253)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2881/03

esittäjä(t): Jan Dhaene (PSE) komissiolle

(29. syyskuuta 2003)

Aihe:   Polkupyörävarkaudet

Vuosittain varastetaan suuret määrät polkupyöriä. Pyöriä varastetaan yksityiskäyttöön, mutta usein ne joutuvat kätkettyjen varastettujen tavaroiden jakeluverkkoihin, jotka saattavat olla kansainvälisiä organisaatioita.

Belgialaisen tutkimuksen mukaan polkupyörävarkaudet kuuluvat myös raskaampien rikosten tekijöiden ”jokapäiväiseen leipään”. Polkupyörän varastaminen on levinnein rikollisuuden muoto Euroopassa.

Kuluttajajärjestöt ja Euroopan pyöräilyliitto pyysivät alan teollisuutta kehittämään suunnitelmia sarjanume-roiden, tunnistesirujen ja pakollisten varmuuslukkojen yhdenmukaistamiseksi, mutta suunnitelmat ovat kariutuneet.

António Vitorinon komission puolesta antama vastaus

(29. lokakuuta 2003)

Komissio vastaa arvoisalle parlamentin jäsenelle seuraavasti.

Polkupyörävarkauksista on saatavilla tietoa vain kahdeksasta jäsenvaltiosta. Näistä kahdeksasta jäsenvaltiosta Belgiassa, Tanskassa, Alankomaissa ja Ruotsissa varastettujen polkupyörien määrä on suurin henkilöä kohti.

Vaikka tarkasti ei tiedetäkään, minne varastetut polkupyörät päätyvät, on selvästi havaittu, että suurin osa varastetuista polkupyöristä myydään yksityisille henkilöille joko suoraan tai varastetun tavaran markkinoilla.

Polkupyörävarkauksien kielteisistä vaikutuksista polkupyörän kiinnostavuuteen ympäristöä säästävänä kulkuvälineenä ei näytä olevan havaintoja. Tutkimukset kuitenkin osoittavat, että rikoksen esimerkiksi polkupyörävarkauden uhriksi joutuminen aiheuttaa ihmisten keskuudessa turvattomuuden tunteen. Turvattomuuden tunne on kasvanut hitaasti mutta varmasti EU:n alueella vuosina 1996—2002.

Polkupyörävarkaus on pääosin paikallinen, alueellinen tai kansallinen ilmiö. Jäsenvaltiot voivat siis itse löytää ja niiden on itse löydettävä tehokkaita ratkaisuja. EU:n tasolla voisi kuitenkin eurooppalaisen rikoksentorjuntaverkoston avulla tutkia, onko joillakin jäsenvaltioilla tehokkaita polkupyörävarkauksien torjuntakeinoja, joita muutkin jäsenvaltiot voisivat käyttää.

----

----

(2004/C 65 E/254)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2882/03

esittäjä(t): Antonios Trakatellis (PPE-DE) komissiolle

(22. syyskuuta 2003)

Aihe:   Direktiivin 2000/35/EY täytäntöönpano Euroopan unionissa ja Kreikan valtion ja julkisten elinten maksujen viivästyminen sairaaloille

Kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta annetun direktiivin 2000/35/EY (1) 3 artiklassa edellytetään jäsenvaltioiden varmistavan, että viivästyskorkoa on maksettava sopimuksessa määrättyä maksupäivää tai siinä määrätyn maksuajan päättymistä seuraavasta päivästä lukien. Kyseiseen artiklaan sisältyy myös muita säännöksiä, joilla torjutaan tätä ilmiötä sisämarkkinoilla. Kolme EU:n viidestätoista jäsenvaltiosta ei ole sisällyttänyt kyseistä direktiiviä kansalliseen lainsäädäntöönsä, ja saamieni tietojen mukaan Kreikassa monet sairaalat ovat joutuneet taloudelliseen ahdinkoon, koska (etenkin valtiollisilla) vakuutuslaitoksilla on kohtuuttoman suuria velkoja vakuutettujensa sairaanhoitomaksuista. Esimerkiksi yksistään Halkidikin Poligiron alueellisella sairaalalla on saatavia 2,5 miljoonaa euroa, joista 1,5 miljoonaa euroa johtuu maatalousalan vakuutuslaitoksen veloista. Tämä elin sisältyy laajempaan julkiseen sektoriin. Lisäksi äskettäisten tietojen mukaan Kreikan julkiset sairaalat ovat velkaa yli 1,174 miljardia euroa alihankkijoilleen vain kaksi vuotta aiempien velkojensa kuolettamisen jälkeen, minkä vuoksi markkinat toimivat huonosti, on syntynyt oligopolisia tilanteita, joissa kilpailu kärsii, ja alan tarvikkeista on pulaa.

Mitkä maat eivät ole sisällyttäneet kyseistä direktiiviä kansalliseen lainsäädäntöönsä, ja mihin toimiin komissio aikoo perussopimusten vartijana ryhtyä niiden jäsenvaltioiden suhteen, jotka rikkovat yhteisön oikeutta, varmistaakseen yhdenmukaisen tilanteen ja sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan?

Kun otetaan huomioon, että valtion, vakuutuslaitosten ja laajemman julkisen sektorin elinten ja yritysten (esimerkiksi pankkien) velat sairaaloille ovat direktiivin säännöksissä tarkoitettuja maksuja, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä, jotta Kreikka noudattaisi 8. elokuuta 2002 jälkeen tekemiään sopimuksia (direktiivin voimaantulopäivä velkojen osalta)?

Millä tavoin voidaan varmistaa yhtenäismarkkinoiden moitteeton toiminta ja torjua maksujen viivästymistä kansalaisten, yritysten ja vapaiden ammatinharjoittajien edun mukaisesti, kun Euroopan unionin alueella sijaitseva julkinen sektori tai valtio on maksukyvytön?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(10. lokakuuta 2003)

Kreikan hallitus on ilmoittanut komissiolle, että se on saattanut kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta 29 päivänä kesäkuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/35/EY osaksi lainsäädäntöään presidentin asetuksella 166/2003, joka julkaistiin 5. kesäkuuta 2003 Kreikan hallituksen virallisessa lehdessä nro 138.

Komissio tarkastelee parhaillaan edellä mainittua Kreikan lainsäädäntöä ja muiden jäsenvaltioiden ilmoittamaa lainsäädäntöä, joka koskee kyseisen direktiivin saattamista osaksi lainsäädäntöä, jotta voitaisiin tarkistaa, onko jäsenvaltioiden lainsäädäntö direktiivin mukaista.

Ainoastaan kaksi jäsenvaltiota, Espanja ja Luxemburg, on jättänyt ilmoittamatta komissiolle direktiivin saattamisesta osaksi jäsenvaltion lainsäädäntöä, ja komissio on tehnyt kesäkuussa 2003 EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaisen päätöksen näiden EY:n perustamissopimuksen rikkomisten saattamisesta EY:n tuomioistuimen käsiteltäväksi.

Direktiivin saattaminen osaksi Kreikan lainsäädäntöä tarjoaa nyt tässä jäsenvaltiossa toimiville velkojille oikeuden hyödyntää direktiivin määräyksiä toimiessaan velallisiaan vastaan. Komission www-sivulla http://europa.eu.int/comm/enterprise/regulation/late_payments/implementation.htm annetaan lisätietoja direktiivistä ja sen taloudellisista tavoitteista.

Maksuviivästyksiä koskevan direktiivin täytäntöönpanon lisäksi komissio esittää ennen vuoden 2003 loppua ehdotuksen asetukseksi, joka koskee eurooppalaista maksusuoritusmääräystä. Tässä on kysymys yhdenmukaisesta eurooppalaisesta yksinkertaistetusta menettelystä, joka mahdollistaa vaateiden nopean ja tehokkaan perinnän riidattomissa siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa. Mahdollisuus käyttää tällaista menettelyä yhteisön laajuisesti tarjoaa hyödyllisen lisävälineen torjuttaessa maksuviivästyksiä riidattomien vaateiden tapauksessa.

----

(1)EYVL L 200, 8.8.2000, s. 35.

----

----

(2004/C 65 E/255)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2883/03

esittäjä(t): Charles Tannock (PPE-DE) komissiolle

(22. syyskuuta 2003)

Aihe:   Kanaalin lauttojen väitetty hintakartelli

Englannin kanaalin ylittävillä lautoilla voi matkustaa edullisesti, jos paluumatka tapahtuu samana päivänä. Lauttayhtiöiden lippujen hinnat ovat kuitenkin paljon — joskus jopa satoja puntia — korkeammat, jos matkustaja haluaa viipyä perillä pitempään. Koska kyse on aivan samasta palvelusta, vaikuttaa siltä, että päivämatkalaisia tuetaan pitkään viipyvien matkustajien kustannuksella. Lisäksi käytäntö näyttäisi olevan voimassa kaikissa yhtiöissä, mikä puolestaan viittaisi laittomaan hintakartelliin. Yhtyykö komissio tähän näkemykseen, ja onko komissio pyytänyt kaikkia kanaalin lauttayhtiöitä selvittämään hinnoittelupolitiikkaansa?

Lisäksi on olemassa näyttöä, että halvan meno-paluulipun luottokortilla ostaneilta matkustajilta, jotka jättävät jostakin syystä paluulippunsa käyttämättä, peritään huomattavan suuri lisämaksu, joka vastaa koko pitempään viipyviltä perittävän matkan hintaa. Myös lentoyhtiöiden tiedetään veloittavan Euroopasta lähtevien tai tulevien lentojen matkustajilta korkeampia hintoja menomatkoista kuin meno-paluumatkoista, ja pelkän menolipun käyttäviltä matkustajilta peritään suuria lisämaksuja.

Katsooko komissio, että tällainen hinnoittelujärjestelmä on oikeutettu ja Euroopan kilpailulainsäädännön mukainen?

Mario Montin komission puolesta antama vastaus

(20. lokakuuta 2003)

EU:n alueen kuljetuspalveluyritykset voivat periaatteessa määrätä vapaasti omat hintansa, mikä yleensä tarkoittaa sitä, että ne voivat määrätä eri hinnat asiakkaille, jotka haluavat erityyppisiä palveluja. Kuljetuspalvelut voidaan erotella erilaisten objektiivisten tekijöiden mukaan, joiden kohderyhmänä on eri asiakkaiden erityistarpeet. Komissio ei voi varsinaisesti vastustaa hinnoittelujärjestelmää, jossa päivälippuja, joiden tarkoitus on luoda uutta kysyntää ja jotka on tarkoitettu lyhyellä varoitusajalla ostavalle kohderyhmälle, myydään eri ehdoilla ja eri hinnoilla kuin normaalihintaisia meno-paluupalveluja.

EU:n kilpailulainsäädäntöä kuitenkin rikottaisiin, jos kaksi tai useampi yritys sopisi rajoittavansa yhdessä halpojen lippujen myyntiä. Myös tietyt määräävässä asemassa olevien yritysten hintarajoitukset voisivat rikkoa EU:n kilpailulainsäädäntöä. Nämä säännöt koskevat sekä meri- että ilmaliikenttä.

Arvoisan parlamentinjäsenen mainitsemien Englannin kanaalin hinnoittelukäytäntöjen yhteydessä olisi tärkeää ottaa huomioon, että komissio on hiljattain tehnyt tarkastuksia joidenkin Englannin kanaalin kuljetuspalveluyritysten tiloihin (1). Näillä tarkastuksilla haluttiin varmistaa, sopivatko kyseiset yritykset muun muassa Englannin kanaalin kuljetuspalveluiden hinnoista ja kauppaehdoista. Komission tutkimus sisältää perusteellisen selonteon arvoisan parlamentinjäsenen mainitsemista hinnoittelukäytännöistä. Komission kanta ilmoitetaan, kun tutkimus on valmis.

----

(1)  MEMO/03/168, 3. syyskuuta 2003; tiedottajan lausunto Englannin kanaalin kuljetuspalveluiden tarkastuksista.

----

----

(2004/C 65 E/256)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2892/03

esittäjä(t): Mario Borghezio (NI) komissiolle

(29. syyskuuta 2003)

Aihe:   Tehokkaammat järjestelmät unionin ulkopuolisista maista tuotavan rakenneteräksen laadun varmentamiseksi

Mitä tehokkaampi ja tiukempi rakenneteräksen varmennusjärjestelmä on, sen paremmin taataan myös rakennusten turvallisuus erityisesti maissa ja alueilla, joissa maanjäristysvaara on suuri.

Monista unionin ulkopuolisista maista (esimerkiksi Turkista, Ukrainasta jne.) tuodaan suuret määrät pyöröterästä teräsbetonia ja valssilankaa varten. Niiden tuottajilla on tarvittavat hyväksynnät ja alkuperätodistukset, jotka eivät kuitenkaan usein näytä takaavan rakenteissa käytettävien tuotteiden riittävää turvallisuutta, millä on vaarallisia seurauksia erityisesti kun niitä käytetään alueilla, joissa maanjäristys- ja/tai tulvavaara on suuri.

Aikooko komissio puuttua asiaan yhdenmukaistaakseen ja tiukentaakseen eri jäsenvaltioissa käytössä olevia varmennus- ja hyväksyntäjärjestelmiä?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(28. lokakuuta 2003)

Niin talon- kuin maanrakentamisen rakenteellinen turvallisuus on ensimmäinen kuudesta olennaisesta vaatimuksesta, jotka ovat 21. joulukuuta 1988 annetun rakennusalan tuotteita koskevan neuvoston direktiivin 89/106/ETY (1) perustana. Direktiivin tarkoituksena on varmistaa tuotteiden mahdollisimman turvallinen vapaa liikkuvuus ja niiden käyttökelpoisuus.

Direktiivissä säädetään, että tuotteiden on oltava käyttökelpoisia ja että sitä arvioidaan teknisten eritelmien, standardien ja niin kutsuttujen teknisten yhdenmukaistettujen hyväksyntöjen perusteella.

Rakennusalan tuotteita koskevassa direktiivissä säädetään lisäksi, että olemassa oleva standardi tai yhdenmukaistettu hyväksyntä on velvoittava ja pakollinen ja että tämän on oltava ainoa tuotteen vaatimustenmukaisuuden osoittamiseksi edellytetty seikka, joka siis osoittaa, että tuotteet ovat käyttökelpoisia ja ne voidaan saattaa markkinoille CE-merkinnällä varustettuina.

Rakenneteräksiä, jotka muodostavat merkittävän rakennusalan tuoteryhmän, koskee komission laatima ja pysyvän rakennusalan komitean hyväksymä erityinen standardointitoimeksianto M 115. Toimeksianto annettiin Euroopan standardointikomitealle (CEN), jotta se laatisi seitsemän yhdenmukaistettua standardia, joissa vahvistetaan raudoitus- ja rakenneterästä koskeva mahdollisimman korkea vaatimustenmukaisuus-aste, jota kutsutaan ensimmäiseksi asteeksi. Tämän täyttyessä tuotteiden voitaisiin katsoa täyttävän rakennusalan tuotteita koskevan direktiivin olennaiset vaatimukset.

Rakennusalan tuotteita koskeva direktiivi ja sen soveltamista koskevat tekniset viitteet eli yhdenmukaistetut tekniset eritelmät ovat yhteisön lainsäädännön oikeudellinen keino rakennusalan tuotteiden vapaan liikkuvuuden takaamiseksi. Tekninen yhdenmukaistaminen takaa mahdollisimman korkean turvallisuustason ja antaa samalla mahdollisuuden käyttää CE-merkintää.

Vastuu CE-merkinnällä merkittävien tuotteiden ja materiaalien todistusten ja hyväksyntöjen tarkastamisesta kuuluu kuitenkin kansallisille viranomaisille, jotka vastaavat yksin rakennustöiden turvallisuudesta.

Näiden tuotteiden yhdenmukaistetut tekniset eritelmät eivät vielä ole kokonaisuudessaan saatavilla. Komissio julkaisee niitä koskevat viitteet Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa sitä mukaa kuin Euroopan standardointikomitea vahvistaa ne.

----

(1)  Neuvoston direktiivi 89/106/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1988, rakennusalan tuotteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä, EYVL L 40, 11.2.1989.

----

----

(2004/C 65 E/257)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2896/03

esittäjä(t): Patricia McKenna (Verts/ALE) komissiolle

(23. syyskuuta 2003)

Aihe:   EU:n tukiohjelma rauhan ja sovinnon aikaansaamiseksi

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(20 lokakuuta 2003)

Kuten kaikkien rakennerahastoista rahoitettujen toimenpiteiden, PEACE-ohjelman oikeusperusta on rakennerahastoasetus (1). Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti ensisijainen vastuu ohjelman käytännön hallinnoinnista ja valvonnasta on sen alueellisilla täytäntöönpanoelimillä, etupäässä hallinnoinnista vastaavalla viranomaisella — erityisellä EU:n ohjelmista vastaavalla elimellä (SEUPB:llä) — ja valvontakomitealla.

Käytännön hallinnointi tapahtuu komission sekä Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusten hyväksymän toimintaohjelman puitteissa, jossa on määritelty varojen käytön ja niiden jakamisen ensisijaiset alueet. Asiakirjassa on myös asetettu hankkeiden valintaa koskevat yleiset kriteerit. Lisätietoja aiheesta on ohjelma-asiakirjan täydennyksessä, joka on hallinnoinnista vastaavan viranomaisen laatima ja valvontakomitean hyväksymä asiakirja.

PEACE-ohjelmaan sovelletaan tavallisia vaatimusten mukaisia tarkastuksia, joihin osallistuvat sekä komissio että asiaan liittyvät kansalliset tai alueelliset tarkastuselimet. SEUPB toimii ohjelman yleisestä hallinnoinnista vastaavana elimenä, ja siksi sillä on vastuu kaikista ohjelman hallinnollisista näkökohdista, kuten hakemuslomakkeista, yhteensovittamisesta, rahoitusta välittävien elinten ja lopullisten edunsaajien ohjauksesta. Se panee myös täytäntöön erilaisia erityistoimia ja ylläpitää selkeää hallinnollista työnjakoa hyvän hallintotavan periaatteiden mukaisesti.

Ympäristöasioista ja paikallishallinnosta vastaava osasto osallistuu PEACE-ohjelman valvontakomiteaan neuvonantajan asemassa. Se toimii Irlannin raja-alueen kreivikuntien valtuustojen työryhmistä vastaavana yksikkönä, eikä se osallistu suoraan minkään toimien täytäntöönpanoon.

Berliinissä maaliskuussa 1999 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston puheenjohtajiston päätelmien mukaisesti PEACE-ohjelmalle myönnetyillä varoilla täydennetään rakennerahastoista Irlannille ja Yhdistyneelle kuningaskunnalle myönnettäviä varoja.

----

(1)  Neuvoston asetus (EY) N:o 1260/1999, annettu 21 päivänä kesäkuuta 1999, rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä, EYVL L 161, 26.6.1999.

----

----

(2004/C 65 E/258)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2897/03

esittäjä(t): Roberta Angelilli (UEN) komissiolle

(25. syyskuuta 2003)

Aihe:   Alcatel Italia S.p.A.:n työllisyyskriisi

Alcatelin johtajat esittivät kesäkuussa 2003 talous- ja rahoituskehyksen, johon sisältyi muun muassa 1 300 työpaikan vähentäminen lähinnä kahdesta italialaisesta toimipisteestä, Rietin maakunnassa sijaitsevasta Cittaducalen toimipisteestä ja Salernon maakunnassa sijaitsevasta Battipaglian toimipisteestä.

Kuitenkin Alcatel toimii 130 maassa ja on yksi maailman tärkeimmistä julkisen televiestintäinfrastruktuurin tuottajista sekä Euroopan merkittävin satelliittitekniikan toimittaja.

Henkilökuntaan kohdistuvat leikkaukset toteutetaan työntekijöiden kiertojärjestelyn avulla Italian laissa nro 223/91 säädetyn menettelyn mukaisesti tai — mikä vielä pahempaa — lopettamalla kyseiset toimipisteet kokonaan lain nro 428/90 47 artiklan mukaisesti.

Kaikki nämä toimet vaikuttaisivat vakavasti työllisyyteen sekä yleisesti että pienissä ja keskisuurissa yrityksissä, jotka toimivat alan alihankintayrityksinä. Lisäksi niillä olisi myös sosiaalisia vaikutuksia.

Työntekijöitä ei ole kuitenkaan tähän mennessä kuultu asianmukaisesti, vaikka Italian hallitus on täytäntöönpannut direktiivin 94/45/EY (1) asetuksella nro 74/02.

Voisiko komissio näin ollen vastata seuraaviin kysymyksiin:

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(23. lokakuuta 2003)

Euroopan unioni on vuosien varrella kehittänyt kattavan politiikan, jonka tarkoituksena on varmistaa, että yritysten uudelleenjärjestelyiden sosiaalisiin seurauksiin suhtaudutaan asianmukaisesti. Nykyisen politiikan ansiosta kaikista uudelleenjärjestelytoimista on tiedotettava tehokkaasti etukäteen ja neuvoteltava työntekijöiden edustajien kanssa sosiaalisten vaikutusten välttämiseksi tai vähentämiseksi työntekijöiden joukkovähentämistä (5), yrityksen luovutusta (6), eurooppalaista yritysneuvostoa (7) ja maaliskuusta 2005 alkaen myös työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan (8) koskevien yhteisön direktiivien mukaisesti.

Komissiolle ei kuitenkaan ole toimitettu erityisiä tietoja siitä, miten Alcatel-konserni aikoo suhtautua yrityksessä meneillään olevien uudelleenjärjestelyiden sosiaalisiin seurauksiin.

Arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemat direktiivit on kuitenkin saatettu asianmukaisesti osaksi asiaankuuluvaa kansallista lainsäädäntöä. Tässä vaiheessa on siis kansallisten viranomaisten, erityisesti oikeusviranomaisten tehtävänä varmistaa, että oikeuksia voidaan käyttää täysipainoisesti. Lisäksi on muistettava, etteivät vuonna 1989 hyväksytty yhteisön peruskirja työntekijöiden sosiaalisista oikeuksista ja Euroopan unionin perusoikeuskirja ole laillisesti sitovia. Työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevista yleisistä puitteista annettu direktiivi 2002/14/EY on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä viimeistään 25. maaliskuuta 2005.

Komissio on yleisesti sitä mieltä, että yritysten on uudelleenjärjestelyjä tehdessään otettava aina huomioon se, mitä vaikutuksia päätöksillä voi olla yrityksen työntekijöihin ja mitkä voivat olla niiden sosiaaliset ja alueelliset seuraukset. Tätä korostetaan komission äskettäin antamassa tiedonannossa ”Yritysten sosiaalinen vastuu: elinkeinoelämän panos kestävään kehitykseen” (9).

Lisäksi komissio on pyytänyt Euroopan tason työmarkkinaosapuolia aloittamaan vuoropuhelun muutoksen ennakoinnista ja hallinnoinnista, jotta yritysten uudelleenjärjestelyjen sosiaalisiin näkökohtiin voidaan soveltaa dynaamista lähestymistapaa. Työmarkkinaosapuolet tekevät parhaillaan sopimusta asiasta. Komissio todellakin toivoo, että ne saavat yhdessä aikaan yhteisön kehyksen, jonka ansiosta yritysten uudelleenjärjestelyä koskevat hyvät käytännöt yleistyvät kaikkialla Euroopassa ja yritykset ja niiden työntekijät kiinnittävät riittävästi huomiota uudelleenjärjestelyjen sosiaalisiin vaikutuksiin.

----

(1)EYVL L 254, 30.9.1994, s. 64.

(2)EYVL L 225, 12.8.1998, s. 16.

(3)EYVL L 10, 16.1.1998, s. 22.

(4)EYVL L 80, 23.3.2002, s. 29.

(5)  Neuvoston direktiivi 98/59/EY, annettu 20 päivänä heinäkuuta 1998, työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä. [Direktiivillä kodifioidaan neuvoston direktiivi 75/129/ETY, annettu 17 päivänä helmikuuta (EYVL L 48, 22.2.1975) ja 92/56/ETY, annettu 24 päivänä kesäkuuta 1992 (EYVL L 245, 26.8.1992)].

(6)  Neuvoston direktiivi 2001/23/EY, annettu 12 päivänä maaliskuuta 2001, työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (EYVL L 82, 22.3.2001).

(7)  Neuvoston direktiivi 94/45/EY, annettu 22 päivänä syyskuuta 1994, eurooppalaisen yritysneuvoston perustamisesta tai työntekijöiden tiedottamis- ja kuulemismenettelyn käyttöönottamisesta yhteisönlaajuisissa yrityksissä tai yritysryhmissä.

(8)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/14/EY, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2002, työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevista yleisistä puitteista Euroopan yhteisössä.

(9)  KOM(2002) 347 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/259)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2898/03

esittäjä(t): Helmut Kuhne (PSE) komissiolle

(1. lokakuuta 2003)

Aihe:   Euroopan unionin varojen mahdollinen epäasianmukainen käyttö Espanjassa

Eräältä Euroopan unionin kansalaiselta saamani kirje sai minut kiinnittämään huomioni Espanjan rannikolla toteutettuun yksityisen kaupunkialueen rakennushankkeeseen ja siihen myönnettyjen Euroopan unionin varojen mahdolliseen epäasianmukaiseen käyttöön. Tuki oli myönnetty Alhama Candelaksi nimetyn kaupunkialueen myöhempää laajentamista varten.

Kirjeen mukaan rakennuslupa oli kolmekymmentä vuotta sitten myönnetty sillä ehdolla, että alueen infrastruktuuria laajennetaan ja parannetaan. Saksalaiselta tontinhankkijalta tähän tarkoitukseen saatua kahden miljoonan silloisen Saksan markan suuruista summaa ei kuulemma koskaan käytetty. Työt kyllä aloitettiin vuonna 1997, mutta niitä ei saatettu päätökseen. Tästä huolimatta uusi hanke kaupunkialueen laajentamiseksi 64 uudella asunnolla on jo käynnissä.

Alueen sähköntoimituksen ja tieverkoston tilaa kuvaillaan katastrofaaliseksi, sillä sähköntoimituksesta vastaava Iberdola-yhtiö on katkaissut sähkönjakelun kyseisiin liittymiin. Tämä johtuu kuulemma siitä, että Euroopan unioni ei ole maksanut infrastruktuurin tukemiseen tarkoitettuja varoja sovitulla tavalla.

Epäilysten selventämiseksi kysyn komissiolta:

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(3. marraskuuta 2003)

Parlamentin jäsenen toimittamista tiedoista ei käy valitettavasti selville hankkeen nimeä, toteutusajankohtaa (ohjelmakausi) eikä toteutuspaikkaa (hankkeen tarkka sijainti: alue, paikkakunta). Tästä syystä komissio ei voi selvittää unionin tosiasiallista tukiosuutta hankkeessa.

Koska kyseessä näyttää olevan asuntorakentamisen alan hanke, on syytä muistuttaa yleisesti, ettei kyseinen ala ole oikeutettu rakennerahastojen tukeen.

----

----

(2004/C 65 E/260)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2912/03

esittäjä(t): Joan Vallvé (ELDR) komissiolle

(2. lokakuuta 2003)

Aihe:   Euroopan unionin koheesiopolitiikka

Koheesiopolitiikka on ollut jo vuosia unionin politiikkojen olennainen osa. Koheesiopolitiikan tärkeimmät solidaarisuusvälineet ovat neljä rakennerahastoa (EAKR, ESR, KOR ja EMOTR), koheesiorahasto ja yhteisöaloitteet (Interreg III, Urban II, Leader+ ja Equal).

Yhteisöaloite Interreg III on ulottuvuudeltaan eurooppalainen siinä mielessä, että sillä lievitetään vaikutuksia, joita valtioiden rajoilla on ollut vuosisatojen ajan mantereellamme. Se on Euroopan aluekehitysrahaston aloite Euroopan unionin alueiden välisen yhteistyön hyväksi. Interregin uuden vaiheen tavoitteena on lisätä Euroopan unionin taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta rajat ylittävän ja alueiden välisen yhteistyön ja alueen tasapainoisen kehityksen tukemisella. Unioni laati nämä neljä erityisohjelmaa (yhteisöaloitteet, joille suunnataan 5,35 prosenttia rakennerahastojen määrärahoista) löytääkseen yhteisiä ratkaisuja ongelmiin, joita on kaikkialla Euroopassa.

Tämä eurooppalainen ulottuvuus ei ole verrattavissa koheesiotoimiin, joita toteutetaan rakenne- ja koheesiorahastojen kautta. Koheesiorahasto, joka on erityinen solidaarisuusrahasto, perustettiin 1993 vähemmän hyvinvoivien jäsenvaltioiden, Kreikan, Portugalin, Irlannin ja Espanjan, auttamiseksi. Tästä rahastosta rahoitetaan merkittäviä ympäristö- ja liikennehankkeita. Rakennerahastot keskittyvät samoin selviin prioriteettitavoitteisiin. Niiden määrärahoista 70 prosenttia on suunnattu elvyttämään kehityksestä jälkeen jääneitä alueita, joilla asuu 22 prosenttia unionin väestöstä (tavoite 1). Määrärahoista 11,5 prosenttia on tarkoitettu tukemaan taloudellista ja sosiaalista uudelleenjärjestelyä rakenteellisissa vaikeuksissa olevilla alueilla, joilla asuu 18 prosenttia Euroopan väestöstä (tavoite 2). Tavoitteella 3 pyritään koulutus- ja työllisyyspolitiikan ja -järjestelmien mukauttamiseen ja nykyaikaistamiseen, ja sille on varattu 12,3 prosenttia määrärahoista.

Onko Euroopan komissio harkinnut mahdollisuutta erottaa erillisiin ohjelmiin rakenne- ja koheesiorahastoon kuuluvat politiikat ja yhteisöaloitteisiin kuuluvat politiikat?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(31. lokakuuta 2003)

Yhteisöaloitteiden ja rakennerahastojen tavoite 1 ja 2 -ohjelmien sekä koheesiorahaston hankkeiden puitteissa toteutetut toimet suunnitellaan tällä hetkellä erikseen.

Tätä järjestelyä sovelletaan kauden 2000—2006 rahoitusnäkymien päättymiseen saakka. Komission tehtävänä on esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle seuraavaa kautta koskevat uudet rahoitusnäkymät sekä rakennerahastoja ja koheesiorahastoa koskeva uuden sukupolven tukipolitiikka. Komission on tarkoitus hyväksyä nämä ehdotukset ennen tämän vuoden loppua. Näin ollen tässä vaiheessa on vielä liian aikaista pohtia uusien politiikkojen soveltamista koskevia järjestelyjä.

----

----

(2004/C 65 E/261)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2913/03

esittäjä(t): Claude Moraes (PSE) komissiolle

(29. syyskuuta 2003)

Aihe:   Työaikadirektiivin täytäntöönpano offshore-alan osalta

Eräät tahot ovat ilmaisseet huolestuneisuutensa siitä mahdollisuudesta, että jäsenvaltiot saattavat päättää olla täytäntöönpanematta tiettyjä alueita, kuten vähimmäislomakorvauksia, direktiivistä 2000/34/EY (1), jolla muutetaan direktiiviä 93/104/EY niiden alojen ja toimintojen työajan sääntelemiseksi, jotka ovat tähän asti olleet työaikadirektiivin ulkopuolella.

Lainsäädännön puuttuminen näiltä alueilta saattaa aiheutua olosuhteista, jotka eivät ole yhtä laajalle levinneitä onshore-alalla kuin offshore-alalla, kuten offshore-alalla vallitsevat lukuisat erilaiset sopimustyypit. Direktiivin tavoite varmistaa turvallinen työympäristö saattaa vaarantua, mikäli tiettyjen säännösten osalta ei ole säädetty lainsäädäntöä antamaan selkeitä suuntaviivoja.

Aikooko komissio tarkastella uudelleen prosessia, jolla direktiivi 2000/34/EY saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä? Jos vastaus on myönteinen, milloin tämä tapahtuu?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(27. lokakuuta 2003)

Direktiivi 2000/34/EY (2) annettiin direktiivin 93/104/EY (3) soveltamisalan ulkopuolelle jääneiden toimialojen ja toimintojen, erityisesti offshore-alan, kattamiseksi. Jäsenvaltioiden oli saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1. elokuuta 2003 (lääkärien harjoittelun osalta päivämäärä on 1 päivä elokuuta 2004).

Komissio on käynnistänyt tiedottamatta jättämistä koskevat rikkomismenettelyt niiden osalta, jotka eivät ole toimittaneet sille tietoja direktiivin noudattamiseksi kansallisessa oikeusjärjestyksessä annetuista täytäntöönpanotoimista.

Direktiivissä 2000/34/EY sisällytetään offshore-alan toimet niihin toimiin, joiden osalta direktiivin 93/104/EY 17 artiklan 2 kohdan 2.1 alakohdassa annetaan jäsenvaltioille oikeus poiketa 3 artiklan (vuorokautiset lepoajat), 4 artiklan (tauot), 5 artiklan (viikoittaiset lepoajat), 8 artiklan (yötyön kesto) ja 16 artiklan (vertailujaksot) säännöksistä edellyttäen, että kyseisille työntekijöille annetaan vastaavanlaiset korvaavat lepoajat tai että poikkeustapauksissa, joissa ei objektiivisista syistä ole mahdollista myöntää tällaisia vastaavanlaisia korvaavia lepoaikoja, kyseiset työntekijät saavat asianmukaisen suojelun.

Direktiivissä 2000/34/EY lisätään vielä uusi 17 a artikla, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat offshore-työssä objektiivisista tai teknisistä tai työn järjestelyyn liittyvistä syistä pidentää viikkotyöajan enimmäismäärän (48 tuntia) laskemiseen käytettävää vertailujaksoa kahteentoista kuukauteen pääasiassa offshore-työtä tekevien työntekijöiden osalta.

Lyhyesti voidaan sanoa, että kaikkia työaikadirektiivin 93/104/EY artikloja sovelletaan siis myös offshore-alaan edellä mainituin mukautusmahdollisuuksin.

Periaatteessa kertomus direktiivin 2000/34/EY saattamisesta osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä annetaan vasta toukokuussa 2004, jotta se voisi kattaa myös tulevat jäsenvaltiot.

----

(1)EYVL L 195, 1.8.2000, s. 41.

(2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/34/EY, annettu 22 päivänä kesäkuuta 2000, tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin 93/104/EY muuttamisesta koskemaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolisia toimialoja ja toimintoja, EYVL L 195, 1.8.2000.

(3)  Neuvoston direktiivi 93/104/EY, annettu 23 päivänä marraskuuta 1993, työajan järjestämisen tietyistä erityispiirteistä, EYVL L 307, 13.12.1993.

----

----

(2004/C 65 E/262)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2920/03

esittäjä(t): Miquel Mayol i Raynal (Verts/ALE) komissiolle

(2. lokakuuta 2003)

Aihe:   Vaihtoehtoinen ja täydentävä lääketiede

Vaihtoehtoisen lääketieteen alalla toimivien yhdistysten ja ammatinharjoittajien määrä on jo jonkin aikaa ollut lisääntymään päin, mikä edellyttää näiden toiminnan ja tarjoamien palvelujen sääntelykehyksen selventämistä ja yhdenmukaistamista Euroopan unionissa.

Ottaen huomioon, että alan ammattilaisina esiintyvien mutta vailla asianmukaista koulutusta olevien ”huijareiden” määrä on kasvamassa, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä näitä palveluja käyttävien kuluttajien terveyden takaamiseksi?

Ottaen huomioon, että jäsenvaltioiden lainsäädännöissä on suuria eroja, aikooko komissio yhdenmukaistaa näitä eroja yhteisön tasolla? Miten komissio takaa alan yhtenäismarkkinoiden toteutumisen sekä oikeuden palvelujen tarjoamiseen ja vapaaseen sijoittautumiseen?

Millainen osuus yhteisön talousarviosta osoitetaan vaihtoehtoiselle lääketieteelle?

Mitkä Euroopan parlamentin päätöslauselmassa A4-0075/97 (1) esitetyistä pyynnöistä komissio on tähän mennessä toteuttanut?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(17. marraskuuta 2003)

Arvoisa parlamentin jäsen on ottanut esille useita aiheita. Ensimmäinen kysymys koskee vaihtoehtoista ja täydentävää lääketiedettä unionissa harjoittavien henkilöiden pätevyys- ja koulutusvaatimuksia.

EY:n perustamissopimuksessa määrätään, että pätevyys- ja koulutusvaatimukset ovat ensisijaisesti jäsenvaltioiden vastuulla. Joihinkin tärkeimpiin terveysalan ammatteihin liittyviä tiettyjä yhteensovitettuja vähimmäisvaatimuksia on hyväksytty yhteisön tasolla, mutta useimpiin ammatteihin, joista monet kuuluvat terveysalaan, ei sovelleta mitään tällaisia vaatimuksia. Unionin hyväksymien säännösten päätarkoituksena on varmistaa säänneltyjä ammatteja harjoittavien henkilöiden pätevyysvaatimusten tunnustamisehdot. Tätä aluetta koskevan uuden lainsäädännön hyväksyminen edellyttää hyvin voimakasta tukea ammattialoilta ja jäsenvaltioista. Komissio ei ole tietoinen vahvasta ja laajasta tuesta vaihtoehtoista ja täydentävää lääketiedettä koskeville uusille toimenpiteille.

Ammattipätevyyden tunnustamisen osalta vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä 21 päivänä joulukuuta 1988 annettua neuvoston direktiiviä 89/48/ETY (2) ja täydentävästä ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä 18 päivänä kesäkuuta 1992 annettua neuvoston direktiiviä 92/51/ETY (3) sovelletaan kaikkiin jäsenvaltioiden kansalaisiin, jotka haluavat harjoittaa säänneltyä ammattia muussa kuin omassa jäsenvaltiossaan. Yhteisöjen tuomioistuin on tässä yhteydessä vahvistanut 3. lokakuuta 1990 antamassaan tuomiossa (C-61/89 Bouchoucha), että EY:n perustamissopimuksen 43 artikla ei estä jäsenvaltiota rajaamasta lääketieteeseen liittyvän ammatin harjoittamisluvan myöntämistä vain henkilöihin, joilla on lääketieteen tohtorin pätevyys.

Terveyden suojelun takaamiseksi yhteisöjen tuomioistuin on myös todennut 11. heinäkuuta 2002 antamassaan tuomiossa (C-294/00 Deutsche Paracelsus Schulen für Naturheilverfahren GmbH), että on muistettava kansanterveyden suojelun olevan yksi EY:n perustamissopimuksen 46 artiklan 1 kohdassa mainituista syistä, joilla sijoittautumisen ja palvelujen tarjoamisen vapauden rajoittamista voidaan perustella.

Toinen kysymys liittyy yhteisön vaihtoehtoisia lääkkeitä koskevaan lainsäädäntöön. Euroopan parlamentin 29. toukokuuta 1997 antamassa päätöslauselmassa kehotettiin toteuttamaan toimenpiteitä, joilla valvotaan vaihtoehtoisten lääkinnällisten tuotteiden turvallisuutta ja tehokkuutta. Komissio hyväksyi tammikuussa 2002 tähän liittyvän ehdotuksen vakiintuneita kasviperäisiä lääkevalmisteita koskevaksi direktiiviksi (4). Parlamentti äänesti asiasta sen ensimmäisessä käsittelyssä marraskuussa 2002. Komission hyväksyttyä muutetun ehdotuksen (5)9. huhtikuuta 2003 ja neuvoston saavutettua poliittisen yksimielisyyden syyskuussa 2003 lopullinen teksti voitaisiin hyväksyä vuoden 2003 loppuun mennessä.

Vaihtoehtoisia lääkkeitä koskeviin menoihin ei sovelleta kansanterveyttä koskevaa ohjelmaa. Yhteisön tutkimusrahoituksen osalta ajalle 2002—2006 vahvistetun kuudennen tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja esittelyn puiteohjelman ensimmäiseen ensisijaiseen aihealueeseen ”biotieteet, genomitutkimus ja terveysalan bioteknologia” tai sen politiikkoja koskevaan tutkimukseen ei sisälly tällaista tutkimusta. Kuudennen puiteohjelman kansallisten toimien tukemista koskevassa osassa mainitaan kuitenkin terveyden yhteydessä vaihtoehtoisten tai muun kuin perinteisen lääketieteen alue.

----

(1)EYVL C 182, 16.6.1997, s. 67.

(2)EYVL L 19, 24.1.1989.

(3)EYVL L 209, 24.7.1992.

(4)EYVL C 126 E, 28.5.2002.

(5)  KOM(2003) 161 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/263)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2923/03

esittäjä(t): Marianne Thyssen (PPE-DE) komissiolle

(2. lokakuuta 2003)

Aihe:   Patenttijärjestelmä ja pk-yritykset

Euroopan parlamentissa käytiin keskustelua ehdotuksesta direktiiviksi, joka koskee tietokoneella toteutettujen keksintöjen patentoitavuutta. Asiasta kuultujen huomautusten perusteella voi päätellä, että patenttilainsäädännön soveltaminen ei ole yksinkertaista pk-yrityksille. Kuitenkin innovaatiotoimintaa harjoittavat pk-yritykset tarvitsevat myös patenttisuojaa.

Voisiko komissio kertoa, tietääkö se, onko jäsenvaltioissa olemassa mekanismeja, joiden avulla pk-yrityksiä neuvotaan rahoitusasioissa tai laki- ja hallintoasioissa niiden hakiessa patenttia? Katsooko komissio, että vähemmän kalliit ja tehokkaammat menettelyt olisivat tarpeen sekä patenttia haettaessa että patenttioikeuksia jälkeenpäin puolustettaessa? Pitääkö komissio toivottavana, että kyseinen yhteisön laajuinen mekanismi saataisiin aikaan, varsinkin kun otetaan huomioon yhteisön tuleva patentti?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(17. marraskuuta 2003)

Kysymys patenttien saatavuudesta pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yrityksille) tunnustetaan merkittäväksi haasteeksi. Kaikissa jäsenvaltioissa voimassa olevan yhteisöpatentin käyttöönotosta olisi pienille yrityksille paljon hyötyä, koska patentin voimaansaattamiseksi tarvittavat oikeustoimet olisivat tarpeen vain kerran koko unionin alueella, eikä niitä tarvitsisi toteuttaa viittätoista kertaa, eli erikseen joka jäsenvaltiossa. Tämä helpottaisi huomattavasti innovatiivisia tuotteita tarjoavien pienyritysten ja yksityishenkilöiden pääsyä Euroopan yhtenäismarkkinoille.

Yksittäisissä jäsenvaltioissa pk-yritysten käytettävissä olevista tukimahdollisuuksista on jokin aika sitten tehty kaksi tutkimusta, joiden toimeksiantajana oli komission sisämarkkinoiden pääosasto.

Ensimmäinen tutkimus koski kansallisten patenttivirastojen roolia innovaatioiden edistämisessä. Siinä todettiin, että jäsenvaltiot tarjoavat kansallisten patenttivirastojensa välityksellä monenlaisia palveluja, joiden tarkoituksena on tietoisuuden lisääminen patenttijärjestelmästä ja sen saatavuuden parantaminen. Kertomuksessa on yhteenveto nykyisin käytettävissä olevista palveluista ja esitetään suosituksia tulevia toimenpiteitä varten.

Toinen tutkimus koski mahdollisen vakuutuksen käyttöönottoa patenttikysymyksiin liittyvien riitojen ratkaisemismenettelyistä aiheutuvien kustannusten varalta. Tutkimuksessa todettiin, ettei yhdessäkään jäsenvaltiossa ole nykyisin voimassa aineelliseen oikeuteen kuuluvia lakeja, jotka koskisivat vakuutusta patenttioikeudenkäyntien varalta. Jonkinlaista yksityistä vakuutusturvaa on kuitenkin saatavilla ja joissakin maissa on keskusteltu mahdollisesta lainsäädännöstä. Yksi tutkimuksen päätelmistä oli, että yhteisön-laajuisen patenttioikeudellista vakuutusta koskevan järjestelmän käyttöönotosta olisi mahdollisesti todellista hyötyä varsinkin yrityksille, joiden käytettävissä oleva varallisuus on rajallista, mutta esiin tuli myös vaikeita ongelmia ja tämän asian suhteen tarvitaan lisätyötä. Komissio suunnittelee näiden päätelmien perusteella uutta ja yksityiskohtaisempaa tutkimusta. Sen valmistuttua komissio päättää, ovatko toimenpiteet tarpeellisia ja jos näin on, mitä ne voisivat sisältää.

Molemmat tutkimusraportit ovat saatavilla komission sisämarkkinoiden pääosaston www-sivuilla osoitteessa http://europa.eu.int/comm/internal_market/en/indprop/patent/index.htm.

Komission yritystoiminnan pääosaston toimeksiannosta on tehty myös tutkimus pienyritysten patenttioikeuksien täytäntöönpanosta (Enforcing small firms' patent rights), joka liittyy unionin erityiseen huoleen siitä, että pk-yritykset käyttävät patentointia vähemmän kuin mihin niillä olisi mahdollisuudet. Tutkimuksessa tehty kysely 4 000:lle patentteja ja prototyyppejä omistavalle pk-yritykselle osoitti, että kahdella kolmanneksella oli kokemuksia tapauksista, joissa niiden patentoimia keksintöjä oli yritetty jäljentää. Tutkimuksessa arvioidaan myös sitä, millaisia vaikeuksia yritykset ovat kokeneet oikeuksiensa täytäntöönpanossa ja mitä mieltä ne ovat eri vaihtoehdoista, joita ne voivat käyttää apuna pyrkiessään voittamaan nämä vaikeudet.

Raportti tästä tutkimuksesta on osoitteessa http://www.cordis.lu/innovation-policy/studies/im_study3.htm.

Jäsenvaltioiden aloitteista, joilla pk-yrityksiä autetaan patentointimenettelyn läpikäymisessä, mainittiin kaksi esimerkkiä pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan täytäntöönpanokertomuksessa (1). Vaikka luettelo ei ole täydellinen, kyseiset aloitteet todettiin hyödyllisiksi ja innovatiivisiksi. Aloitteista ensimmäinen oli irlantilainen www-sivusto, joka mahdollisti patentti- ja tavaramerkkihakemusten käsittelyn sähköisesti ja tarjosi esimerkin innovatiivisista verkkopalveluista. Toinen on saksalainen ohjelma ”tieto luo markkinoita” (Wissen schafft Märkte), jonka tavoitteena on lisätä yliopistojen tietoisuutta patenteista ja siirtää tutkimushavaintoja.

Pienyrityksiä koskevassa eurooppalaisessa peruskirjassa edellytetään myös, että pk-yrityksiä tuetaan, muiden keinojen ohessa, vahvistamalla ohjelmia, joilla edistetään teknologian levittämistä pienyrityksille ja pienyritysten edellytyksiä löytää, valita ja mukauttaa teknologiasovelluksia.

Yhteisön pk-yrityksille suunnatuista tukimekanismeista yritystoiminnan pääosaston yhteisön tutkimusta koskevasta puiteohjelmasta rahoitettu teollis- ja tekijänoikeusasioihin liittyvä IPR (Intellectual Property Rights) -neuvontapiste otettiin käyttöön vuonna 1998 auttamaan potentiaalisia ja nykyisiä yhteisön tutkimus- ja kehityshankkeisiin osallistuvia sopimuskumppaneita, joilla on teollis- ja tekijänoikeuksiin liittyviä ongelmia.

IPR-neuvontapiste (http://www.cordis.lu/ipr-helpdesk/en/home.html) on auttanut 1. tammikuuta 2002 alkaen kohderyhmäänsä, johon pk-yritykset kuuluvat, teollis- ja tekijänoikeuksiin liittyvissä asioissa keskittyen erityisesti levitystä ja suojelua koskeviin yhteisön sääntöihin sekä teollis- ja tekijänoikeuksiin eurooppalaisten tutkimus- ja kehityshankkeiden yhteydessä liittyviin kysymyksiin.

Sopimuskumppaneilla, erityisesti pk-yrityksillä, on lisäksi mahdollisuus saada yhteisön rahoitustukea osallistumalla yhteisön kuudenteen tutkimuksen puiteohjelmaan kuuluviin yhteisön rahoittamiin tutkimus-ja kehityshankkeisiin. Rahoitusta on saatavilla kustannuksiin, joita hankkeen tuloksena syntyvien keksintöjen patentointi aiheuttaa hankkeen toteuttamisen aikana.

Komission tutkimusinvestointien lisäämistä koskevan toimintasuunnitelman (2) yhteydessä toteutetaan useita toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on kehittää eurooppalaiset suuntaviivat koskien erityisesti teollis-ja tekijänoikeusjärjestelyjä yhteistyössä yliopistojen ja teollisuuden kanssa sekä edistää tietoisuutta teollis- ja tekijänoikeuksista ja koulutustoimenpiteitä koko unionissa. Näillä tavoitteilla on pk-yrityksille erittäin suuri merkitys.

On myös huomattava, että tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön puitteiden (3) mukaisesti kansallista tukea saaville pk-yrityksille tutkimus- ja kehitystoimista suoraan aiheutuneet toimintakustannukset (liittyen esimerkiksi teollis- ja tekijänoikeuksien suojaan) ovat kyseisten puitteiden osalta tukikelpoisia ja myönnetty tuki katsotaan — tietyillä ehdoilla — soveltuvaksi yhteismarkkinoille.

----

(1)  KOM(2003) 21 lopullinen.

(2)  KOM(2003) 226 lopullinen.

(3)EYVL C 45, 17.2.1996.

----

----

(2004/C 65 E/264)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2936/03

esittäjä(t): Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE) ja Alexander de Roo (Verts/ALE) komissiolle

(6. lokakuuta 2003)

Aihe:   Matkailuvaunujen sähköliitännät

Algemeen Dagblad -lehdessä 6. ja 8. syyskuuta 2003 julkaistujen tietojen mukaan useimpien matkailuvaunujen sähköasennukset eivät vastaa yhteisön turvallisuusmääräyksiä. Asiasta esitetyn kirjallisen kysymyksen johdosta on kiinnitettävä huomiota leirintäalueilla myös sähköliitäntöihin, joita on matkailuvaunujen ja sähkötolppien tai -kaappien välillä. Euroopassa matkailuvaunujen sähköliitäntälaitteiden on oltava yhteisön standardin CEE-17 mukaisia. Vaikka leirintäalueen sähköliittymän on oltava jäsenvaltion standardien mukainen, sähkötolpan pistorasiassa on oltava periaatteessa myös CEE-standardin mukainen liitäntä. Sääntöjen huolimaton noudattaminen voi vaarantaa vakavasti matkailuvaunuissa oleskelevien ihmisten turvallisuuden.

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(11. marraskuuta 2003)

Tällä hetkellä matkailuvaunujen sähköasennuksista ei säädetä yhteisön lainsäädännössä, eikä lainsäädäntö kata myöskään matkailuvaunujen sähköliitäntää leirintäalueiden jakeluverkkoihin. Matkailuvaunujen sähköasennuksista ja pääverkkoon liittämisestä määrätään kunkin jäsenvaltion kansallisissa sähköasennuksia koskevissa säännöissä, jotka eroavat toisistaan merkittävästi.

----

----

(2004/C 65 E/265)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2961/03

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(8. lokakuuta 2003)

Aihe:   Yhteisön tukikehyksen hallinnoinnin organisointia hoitavan yksikön (MOD) työntekijät

Lailla n:o 2372/96 (hallituksen tiedotuslehti FEK 23. helmikuuta 1996) on perustettu valtion osakeyhtiö nimeltä ”Yhteisön tukikehyksen hallinnoinnin organisointiyksikkö” (MOD A.E.). Kyseisen yrityksen toiminnan oli määritelty aluksi jatkuvan vuoteen 2003 asti, myöhemmin sille annettiin jatkoa vuoteen 2010 asti sekä mahdollisuus saada vielä lisäaikaa.

Laissa, jolla MOD A.E. perustettiin, mainitaan että sen henkilöstö rekrytoidaan yksityiseltä sektorilta tai siirretään valtion tai laajemmin julkiselta sektorilta (8 artiklan 1 kohta), että henkilöstö otetaan työhön määräaikaisilla sopimuksilla, jotka voidaan uusia, ja että edellä mainittuja sopimuksia ei voida muuttaa vakituisiksi työsopimuksiksi (8 artiklan 2 kohta). MOD A.E:n noin 600 virkamiestä ovat tulleet yksityiseltä sektorilta, heidät on otettu työhön vähin erin vuodesta 1996 alkaen määräaikaisilla työsopimuksilla ja heidän sopimuksensa uusitaan kahden vuoden välein. Samanaikaisesti kyseinen yhtiö kieltäytyy solmimasta kollektiivista työsopimusta.

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(20. marraskuuta 2003)

----

(1)EYVL L 175, 10.7.1999, s. 43.

----

----

(2004/C 65 E/266)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2974/03

esittäjä(t): Helena Torres Marques (PSE) komissiolle

(6. lokakuuta 2003)

Aihe:   Espanjan välinpitämätön suhtautuminen Salamancan ja Portugalin yhdistävän moottoritien rakentamiseen

Keski-Euroopasta Salamancaan Espanjaan tulevalla autoilijalla on koko matkan ajan mahdollisuus käyttää nelikaistaista moottoritietä.

Salamancasta eteenpäin on olemassa vain kaksikaistainen kapea tie, minkä vuoksi kaikkien on ajettava kuorma-autojen nopeutta.

Salamancasta Portugalin suuntaan vievän ulosmenoväylän varrella on kaksi suurta ilmoitustaulua, joissa kerrotaan EU:n yhteisrahoituksella rakennettavasta uudesta nelikaistaisesta tiestä. Mutta itse asiassa noin puoleen väliin saakka Salamancan ja Ciudad Rodrigon (viimeinen espanjalainen kaupunki ennen Portugalin rajaa) välisellä osuudella on käynnissä tietöitä, joiden vauhti hidastuu hidastumistaan, ja lähellä Ciudad Rodrigoa näkyy vain maansiirtotyömaita.

Lisäksi on otettava huomioon, että Ciudad Rodrigosta lähtien käynnissä ei ole lainkaan tietöitä, kun taas Portugalin rajalta Guardaan saakka koko tieosuudella tehdään kaistojen kaksinkertaistamiseen tähtääviä töitä.

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(30. lokakuuta 2003)

Salamancan, Fuentes de Oñoron, Vilar Formoson ja Guardan välinen yhteys on osa Euroopan laajuista maantieliikenneverkkoa (TEN-T). Se on myös osa hanketta 8 (Portugalin ja Espanjan multimodaaliyhteydet muualle Eurooppaan), joka on yksi Euroopan laajuisen liikenneverkon neljästätoista ensisijaisesta hankkeesta. Huomattakoon myös, että Karel Van Miertin johtama, jäsenvaltioiden edustajista koostuva Euroopan laajuista liikenneverkkoa käsittelevä korkean tason työryhmä (1) sopi siitä, että Lissabonin ja Valladolidin välinen yhteys on kokonaisuudessaan saatava valmiiksi vuoteen 2010 mennessä.

Komissiolle on ilmoitettu Ranskan ja Portugalin rajojen välisen, eurooppalaiseen E80-tieverkkoon kuuluvan Espanjan kansallisen tien N-620 osalta, että Irúnin ja Salamancan pohjoisosan välinen osuus on kokonaan neljäkaistaista moottoritietä. Portugalin rajalla sijaitsevan Salamancan ja Fuentes de Oñoron välinen osuus on vielä muutettava nelikaistaiseksi. Salamancan länsipuolinen Aldehuelan ja Martín de Yeltesin välinen osuus on jo valmis.

Martín de Yeltesin ja Ciudad Rodrigon välisen osuuden nelikaistaiseksi muuttamista koskeva laaja hanke hyväksyttiin äskettäin Espanjan alueen Kastilia ja Léon toimenpideohjelman puitteissa Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) maksettavan yhteisön rahoitustuen piiriin. Työt kattavat 32,9 kilometrin pituisen osuuden, ja ne on tarkoitus saada päätökseen lokakuussa 2004. Ciudad Rodrigon ja Fuentes de Oñoron välistä osuutta (noin 29 km) on vielä parannettava. Lisäksi komissiolle on ilmoitettu, että Espanjan viranomaiset ovat jo laatineet Salamancan ja Fuentes de Oñoron välistä tieosuutta ja tällä osuudella toteutettavia vastaavia hankkeita koskevia suunnitelmia.

Koska töiden suunnittelu kuuluu yksinomaan kansallisten ja alueellisten viranomaisten toimivaltaan, komissiolla ei ole lisätietoja tämän hankkeen aikataulusta.

----

(1)  http://europa.eu.int/comm/ten/transport/revision/hlg_en.htm.

----

----

(2004/C 65 E/267)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-2977/03

esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(6. lokakuuta 2003)

Aihe:   Korkeat markkinahinnat ja eläinlääkintätarkastusten puuttuminen Kreikassa

Kreikan kuluttajayhdistysten ja Kreikan alueellisen kehityksen ministeriön alaisen hintojen seurantaelimen esittämien tietojen mukaan hinnat, jotka kreikkalaiset kuluttajat joutuvat tuotteista maksamaan, ovat viime vuoden aikana nousseet suurin harppauksin. Yhä useammin esitetään myös valituksia (pääasiassa maataloustuotteiden) tukkukauppiaiden toiminnasta: he ostavat maataloustuotteita niiden tuotantopaikalla alhaisella hinnalla ja myyvät ne edelleen hyvin korkeilla hinnoilla, minkä tuloksena kuluttajien Kreikassa maksamat lopulliset hinnat kaksin- tai kolminkertaistuvat.

Huomattakoon, että kreikkalaisten tulot henkeä kohden vain vaivoin yltävät 67—69 prosenttiin yhteisön keskiarvosta Eurostatin tuoreimpien tilastojen mukaan, ja palkat ja eläkkeet ovat Kreikassa tunnetusti EU:n alhaisimpia.

Tähän tilanteeseen on lisäksi tullut eläinlääkäreiden, agronomien ja metsänhoitajien lakko, joka synnyttää valtavan lihapulan Kreikan markkinoilla, koska eläinten lailliset teurastukset on lopetettu. Valituksia Kreikassa tapahtuvista laittomista teurastuksista (jotka tehdään ilman vaadittua eläinlääkärin valvontaa) sekä massiivisesta lihantuonnista (lähinnä EU:n ulkopuolisista maista) esitetään, eikä kukaan voi mennä takuuseen siitä, onko tämä tuontiliha riittävässä määrin tarkastettu niissä maissa, joissa eläimet on teurastettu.

Mihin toimiin komissio voi välittömästi ryhtyä saadakseen kreikkalaiset viranomaiset harjoittamaan tehokasta hintavalvontaa (eikä vain nimellistä kuten tähän asti) ja rankaisemaan keinottelijoita ankarin sakoin? Onko komissio tietoinen Kreikassa lihamarkkinoilla vallitsevasta tilanteesta, kun otetaan huomioon, että — kuten komission jäsen Byrne on toistuvasti lausunut — kreikkalaisten teurastamoiden ja lihamarkkinoiden hygienian taso jää suuresti jälkeen vastaavasta tasosta muissa EU:n jäsenvaltioissa?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(4. marraskuuta 2003)

Komissio valvoo edelleen Kreikan lihamarkkinoiden ja teurastamojen hygienian tasoa ja haluaa kiinnittää arvoisan parlamentin jäsenen huomion tänä vuonna annettuihin vastauksiin, jotka koskevat hänen kirjallista kysymystään E-1709/03 (1) sekä Konstantinos Hatzidakisin kirjallista kysymystä E-0691/03 (2) ja Mihail Papayannakisin kirjallista kysymystä P-0558/03 (3). Komissiolla ei ole erityisiä tietoja arvoisan parlamentin jäsenen kirjallisessa kysymyksessä kuvattujen olosuhteiden vaikutuksista. Se pyytää kyseiseltä jäsenvaltiolta tietoja ja ilmoittaa sitten arvoisalle parlamentin jäsenelle havainnoistaan.

Yhteisön kuluttajalainsäädännössä ei säädetä keinoista kuluttajille tarjottavien tuotteiden hintojen valvomiseksi. Ainoastaan direktiivissä 98/6/EY säädetään, että kauppiaiden kuluttajille tarjoamien tuotteiden myyntihinnan ja yksikköhinnan ilmoittaminen parantaa kuluttajavalistusta ja helpottaa hintavertailua. Inflaatiosta johtuvat hinnankorotukset eivät kuitenkaan kuulu yhteisön kuluttajalainsäädännön soveltamisalaan.

----

(1)EUVL C 11 E, 15.1.2004, s. 217.

(2)EUVL C 222 E, 18.9.2003, s. 228.

(3)EUVL C 161 E, 10.7.2003, s. 226.

----

----

(2004/C 65 E/268)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2981/03

esittäjä(t): Mihail Papayannakis (GUE/NGL) komissiolle

(9. lokakuuta 2003)

Aihe:   Direktiivin 89/48/ETY rikkominen

Voiko komissio esittää luettelon jäsenvaltioissa annetuista vähintään kolmen vuoden opintoja vaatineista oikeustieteen korkeakoulututkinnoista (tai tällaisista tutkinnoista, jotka on myöntänyt joku muu tiedekunta, korkeakouluopetusta antava laitos tai vastaavaa opetusta antava laitos), jotka kuuluvat direktiivin 89/48/EEC (1) soveltamisalaan ja jotka direktiivin mukaisesti antavat oikeuden asianajajan ammattiin myös toisessa jäsenvaltiossa?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(17. marraskuuta 2003)

Komissiolla ei ole luetteloa korkeakoulututkinnoista, jotka oikeuttavat harjoittamaan asianajajan ammattia eri jäsenvaltioissa ja jotka voidaan tunnustaa direktiivin 89/48/ETY (2) mukaisesti. Direktiivissä jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus säännellä alueellaan harjoitettavia ammatteja ja määritellä tietyssä ammatissa vaadittavien pätevyysvaatimusten taso ja tyyppi. Komission tietojen mukaan joissakin jäsenvaltioissa asetetaan sen kansalaisille asianajajan ammatin harjoittamisen ehdoksi oikeustieteellisen tutkinnon lisäksi myös valvotusti suoritettu harjoittelujakso ja läpäisty lisätutkinto. Tietoja yksittäisten jäsenvaltioiden vaatimista tutkinnoista on saatavilla tutkintojen ja ammattipätevyyden tunnustamista koskevista kansallisista yhteyspisteistä. Luettelo näistä yhteyspisteistä on komission www-sivulla http://europa.eu.int/comm/internal_market/en/qualifications/index.htm. Vaikka direktiivissä 98/5/EY (3) ei luetella asianajajan ammattiin pääsyä koskevia tutkintoja, siinä on luettelo kaikissa jäsenvaltioissa käytössä olevista asianajajan ammattinimikkeistä.

----

(1)EYVL L 19, 24.1.1989, s. 16.

(2)  Neuvoston direktiivi 89/48/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1988, vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä.

(3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/5/EY, annettu 16 päivänä helmikuuta 1998, asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on hankittu, EYVL L 77, 14.3.1998.

----

----

(2004/C 65 E/269)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-2987/03

esittäjä(t): Erik Meijer (GUE/NGL) komissiolle

(9. lokakuuta 2003)

Aihe:   Yhteisön alueella tuotettujen nektariinien ja viinirypäleiden torjunta-ainejäämien enimmäismäärät (MRL-arvo) ja niiden puutteellinen valvonta

Tietolähde: Alankomaissa ilmestyvä päivälehti ”de Volkskrant”, 24. syyskuuta 2003

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(19. marraskuuta 2003)

Komissio ei ole tietoinen arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemasta tutkimuksesta.

Komissio tekee eron kuorineen syötävien hedelmien ja kuorittuna syötävien hedelmien välillä jäämien enimmäismääriä (MRL) vahvistettaessa tehtävässä riskinarvioinnissa ja arvioitaessa havaintoja elintarvikkeita koskevan nopean hälytysjärjestelmän puitteissa.

Yhteisön koordinoimassa torjunta-ainejäämiä koskevassa kertomuksessa, joka on nähtävillä komission verkkosivustolla, jäämien enimmäismäärät ylitetään 2—5 prosentissa tapauksista. Kasvinsuojeluaineiden sääntöjenvastaisen käytön merkittävää lisääntymistä ei ole havaittavissa yhteisössä tai sen ulkopuolella.

Yhteisön koordinoiman tuoreimman, vuotta 2001 käsittelevän kertomuksen tulokset osoittavat, että säännönvastaisuuksia esiintyy keskimäärin 3,9 prosentissa tapauksista ja että niiden osuus eri jäsenvaltioissa on 1,3—9,1 prosenttia.

On syytä huomata, että jäämien enimmäismäärät eivät ole toksikologisia raja-arvoja ja että jäämän enimmäismäärän ylittäminen ei välttämättä ole elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvä asia. Jäämien enimmäismääriä vahvistettaessa perustana käytetään näyttöä siitä, (i) että kasvinsuojeluaineen oikea käyttö aiheuttaa jäämän sadossa ja (ii) että kyseisen jäämän esiintyminen ei aiheuta riskiä kuluttajille. Useimmissa tapauksissa jäämän enimmäismäärä on merkittävästi alempi kuin taso, joka antaa aihetta huoleen. Kun elintarvikkeita koskevan nopean hälytysjärjestelmän puitteissa havaitaan jäämän enimmäismäärän ylittäminen, toteutetaan riskiarviointi. Jos kuluttajille aiheutuu välitön riski, annetaan varoitusilmoitus. Komissio tarkastelee elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston kautta järjestelmällisesti näitä ilmoituksia toteuttaessaan tarkastuksia jäsenvaltioissa.

Lisäksi komission ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi torjunta-ainejäämien enimmäismääristä kasvi- ja eläinperäisissä tuotteissa (1) sisältyy ehdotuksia seuranta- ja valvontatoimien lisäämisestä jäsenvaltioissa.

----

(1)  KOM(2003) 117 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/270)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3000/03

esittäjä(t): Geneviève Fraisse (GUE/NGL) komissiolle

(14. lokakuuta 2003)

Aihe:   Jatkotoimet Euroopan parlamentin 5. kesäkuuta 2003 antaman päätöslauselman ”Naiset ja urheilu” johdosta

Naisten jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen yhteydessä 15. syyskuuta 2003 ilmoitettiin, että naisten jalkapallon USA:n mestaruuskilpailut oli peruutettu. Edistystä on tapahtunut, mutta naisten urheilua sen eri muodoissa (kouluissa, vapaa-aikana ja ammatillisesti) on kuitenkin tuettava.

Euroopan parlamentti hyväksyi kesäkuussa 2003 päätöslauselman aiheesta ”Naiset ja urheilu” (P5_TA(2003)0269) kysymyksen allekirjoittajan aloitteesta. Kyseisessä tekstissä, jossa on lähes 46 ehdotusta, pyydetään Euroopan unionia, sen jäsenvaltioita ja urheilujärjestöjä kirjaamaan poliittisiin toimintaohjelmiinsa kysymyksen naisten ja miesten tasa-arvosta urheilussa. Toistaiseksi komissio ei ole ryhtynyt mihinkään toimiin Euroopan parlamentin päätöslauselman johdosta.

Ehdotuksessa sopimukseksi Euroopan perustuslaista esitetään oikeusperusta urheiluun liittyville tukitoimille (16 artikla) ja todetaan, että EU myötävaikuttaa Euroopan urheiluun liittyvien asioiden edistämiseen urheilun yhteiskunnallinen ja kasvatuksellinen merkitys huomioon ottaen (III-182 artikla).

Mihin toimiin urheiluasioista vastaava komission jäsen Viviane Reding aikoo ryhtyä Euroopan parlamentin antaman päätöslauselman ”Naiset ja urheilu” johdosta? Aikooko komissio käyttää hyväkseen urheilua koskevaa uutta lainsäädäntöä voidakseen vastata myönteisesti päätöslauselmassa esitettyihin pyyntöihin? Aikooko komissio ryhtyä toimiin, jotka edistäisivät urheiluasioiden ministerineuvoston kokouksessa 12. marraskuuta 2001 ehdotettua tutkimusta naisten asemasta urheilun alalla Euroopassa?

Mitä aloitteita komissio ja erityisesti koulutuksen ja kulttuurin pääosasto aikovat tehdä edistääkseen naisten urheilua ja saadakseen jäsenvaltiot tiedostamaan asiaan liittyvät poliittiset haasteet (yhteisön ohjelmat, ja/tai toimet, tiedotus, valkoinen kirja)?

Eikö Euroopan unioni voisi tarttua tilaisuuteen nyt, kun otetaan huomioon että seuraavat olympialaiset järjestetään Euroopassa vuonna 2004? Eikö Euroopan unioni voisi ilmaista näkemyksensä urheilusta ja toimia yhtä tarmokkaasti edistääkseen sukupuolten tasa-arvoa urheilun alalla kuin se toimi vastustaessaan doping-aineiden käyttöä?

Viviane Redingin komission puolesta antama vastaus

(30. lokakuuta 2003)

Komissio on tietoinen tarpeesta edistää naisten urheilua ja sukupuolten yhtäläisiä mahdollisuuksia harrastaa valitsemaansa urheilulajia. Komissio on tietoinen myös toimista, joita on vielä toteutettava naisten urheilun tyydyttävän aseman takaamiseksi. Komissio suhtautui tämän vuoksi myönteisesti arvoisan parlamentin jäsenen aloitteesta laadittuun ”Naiset ja urheilu” -päätöslauselmaan (1).

EY:n perustamissopimuksessa komissiolle annetun toimivallan mukaan komissio ei kuitenkaan tällä hetkellä voi toteuttaa suurinta osaa päätöslauselman ehdotuksista. Lisäksi ehdotukset on pääosin osoitettukin jäsenvaltioille ja urheilujärjestöille. Kuten arvoisa parlamentin jäsen korostaa, ehdotuksessa sopimukseksi Euroopan perustuslaista urheilu kuuluu niihin aloihin, joiden osalta tulevaisuudessa ”unionilla on toimivaltaa toteuttaa jäsenvaltioiden toimintaa tukevia, yhteensovittavia tai täydentäviä toimia, mutta se ei korvaa niiden toimivaltaa näillä aloilla” (2).

Jos tämä urheilun sisällyttäminen EY:n perustamissopimukseen vahvistetaan hallitustenvälisessä konferenssissa, ehdotuksia naisten urheilun edistämiseksi voitaisiin hyödyntää valmisteltaessa mahdollista yhteisön toimintaa urheilun alalla.

Mitä tulee tutkimuksen toteuttamiseen, komissio arvioi, että tästä kysymyksestä on jo saatavilla paljon tietoa, eikä uusi tutkimus todennäköisesti toisi ilmi uusia näkökohtia. Komissio aikoo kuitenkin rahoittaa ajanjaksolla 2003—2004 neljää koulutusta ja urheilua koskevaa alakohtaista tutkimusta, joissa otetaan huomioon myös naisten urheilua koskevat näkökohdat. Mitä tulee urheilun arvojen edistämiseen, vuosi 2004 on julistettu Euroopan liikuntakasvatuksen teemavuodeksi. Arvoisan parlamentin jäsenen esittämät aiheet kuuluvat teemavuoden tavoitteisiin ja vuonna 2004 järjestettävät tapahtumat edistävät osaltaan liikuntakasvatuksen merkitystä.

Arvoisan parlamentin jäsenen esittämiä aiheita käsitellään siis laajasti teemavuonna 2004 ja neljässä tutkimuksessa.

----

(1)  P5_TA(2003)0269.

(2)  CONV 850/03, 18.7.2003.

----

----

(2004/C 65 E/271)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3009/03

esittäjä(t): Arlene McCarthy (PSE) komissiolle

(8. lokakuuta 2003)

Aihe:   Ilotulitteet

Kaikkialla Euroopassa tuhansia ihmisiä loukkaantuu, omaisuutta tuhotaan, eläimiä pelotellaan ja rahaa tuhlataan pelastuspalveluihin, vaikka vastaavat vaaratilanteet olisivat täysin ehkäistävissä.

Ilotulitteiden turvallisesta käytöstä ei ole olemassa yhteisön lainsäädäntöä. Siviilikäyttöön tarkoitettujen räjähdystarvikkeiden markkinoille saattamista ja valvontaa koskevien säännösten yhdenmukaistamisesta annettiin 5. huhtikuuta 1993 direktiivi 93/15/ETY (1), jonka soveltamisalan ulkopuolelle ilotulitteet jätettiin tarkoituksella. Komissio ei ole ollut vakuuttunut siitä, että onnettomuuksien ehkäisemiseksi olisi tehokkaampaa laatia yhteisön direktiivi ilotulitteiden markkinoinnista ja käytöstä kuin laatia sääntöjä paikallisella tasolla.

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(31. lokakuuta 2003)

Parhaillaan valmistellaan ehdotusta yhteisön säädökseksi ilotulitteiden hyväksyntää ja luokittelua koskevista yhdenmukaistetuista säännöistä, ja ehdotus tulee aikanaan komission tarkasteltavaksi. Tällaisten sääntöjen odotetaan parantavan kuluttajien suojaa varmistamalla, että unionin markkinoille tulee ainoastaan hyväksyttyjä ilotulitteita. Säädösehdotukseen sisällytetään olennaiset turvallisuusvaatimukset, jotka ilotulitteiden on täytettävä. Tämän seurauksena Euroopan standardointikomitea (CEN) laatinee ilotulitteita koskevat yhdenmukaistetut turvallisuusstandardit.

Komissio ei ole vakuuttunut siitä, että olisi toteutettava yhteisön toimenpiteitä ilotulitteiden myynnin sallimiseksi vain myyntiluvan saaneille. Säädösehdotuksessa olisi kuitenkin luokiteltava ilotulitteet siten, että tietyt ilotulitteiden luokat olisivat ainoastaan alan ammattilaisten saatavilla. Tällaiset toimenpiteet olisivat oikein suhteutettu tapa varmistaa kuluttajien suojan korkea taso.

Kuluttajien käytössä oleviin ilotulitteisiin liittyvät paikalliset tavat vaihtelevat suuresti unionin eri alueiden välillä. Nämä erot koskevat mm. vuodenaikoja, jolloin ilotulitteiden kysyntä on suurinta, sekä ilotulitteiden ominaispiirteitä (visuaaliset ja ääniefektit). Näin ollen suunnitelluissa toimenpiteissä olisi säädettävä, että jäsenvaltioiden on annettava tarvittavat unionissa hyväksyttyjen ilotulitteiden käyttöä koskevat määräykset, jotka käyvät yksiin paikallisten tapojen kanssa.

Toistaiseksi ilotulitteisiin sovelletaan sisämarkkinoita koskevia EY:n perustamissopimuksen määräyksiä ja periaatteita, minkä vuoksi kansallisia toimenpiteitä, jotka voivat johtaa tällaisilla tavaroilla käytävän kaupan rajoituksiin, arvioidaan EY:n perustamissopimuksen 28—30 artiklan perusteella.

Unionin alueelle suuntautuvan ilotulitteiden laittoman tuonnin valvonta on jäsenvaltioiden tehtävä. Yhdenmukaistetun ilotulitelainsäädännön antaminen yhteisön tasolla tarkoittaisi, että tuonti-ilotulitteisiin sovellettaisiin samoja sääntöjä kuin unionin alueelta peräisin oleviin ilotulitteisiin.

----

(1)EYVL L 121, 15.5.1993, s. 20.

(2)EYVL C 187, 16.6.1998, s. 116.

(3)EYVL L 228, 11.8.1992, s. 24.

----

----

(2004/C 65 E/272)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3016/03

esittäjä(t): Ilda Figueiredo (GUE/NGL) komissiolle

(14. lokakuuta 2003)

Aihe:   Euroopan vammaisten vuosi

Euroopan vammaisten vuosi on lähestymässä loppuaan. Vammaisjärjestöt ovat kiinnittäneet kasvavasti huomiota siihen, että erityisesti portugalilaisen CNOD:n kaltaisille järjestöille ei ole myönnetty kansallista eikä yhteisön tukea ja rahoitusta, jotta ne voisivat osallistua vammaisia kiinnostaviin erilaisiin toimintoihin.

Yksi keskeisimpiä vaatimuksia koskee ehdotusta direktiiviksi, jolla perustamissopimuksen 13 artiklan mukaisesti torjutaan vammaisuuteen perustuvaa syrjintää. Tätä on myös ehdotettu esittelemässäni mietinnössä ”Sosiaalipoliittisen ohjelman toteuttamista koskeva tulostaulu” (A5-0247/2003), jonka Euroopan parlamentti hyväksyi 3. syyskuuta 2003.

Pyydän komissiota ilmoittamaan minulle mihin toimenpiteisiin se aikoo ryhtyä yllä mainittujen vaatimusten suhteen.

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(20. marraskuuta 2003)

Euroopan vammaisten teemavuodesta 2003 3 päivänä joulukuuta 2001 tehdyn neuvoston päätöksen 2001/903/EY (1) 2 artiklassa määritellään kyseisen teemavuoden tavoitteet. Niihin sisältyy tietoisuuden lisääminen, kokemusten vaihto hyvistä toimintatavoista sekä asianomaisten osapuolten välisen yhteistyön tehostaminen. Päätöksen 11 artiklan mukaisesti Euroopan vammaisten teemavuoden talousarvio on 12 miljoonaa euroa.

Jo tässä vaiheessa voidaan todeta, että Euroopan vammaisten teemavuoden tavoitteet on saavutettu menestyksekkäästi. Kansalaisjärjestöjen ja muiden osapuolten into näkyy tuhansissa toimissa, joita toteutetaan vuoden 2003 aikana. Euroopan vammaisten teemavuodesta on oltu hyvin kiinnostuneita, mistä yhtenä seurauksena on se, että kaikkia toimia ei voida tukea nykyisistä rahoituspuitteista.

Euroopan vammaisten teemavuosi ei ole mikään itsetarkoitus. Komissio ja myös jäsenvaltiot pyrkivät varmistamaan, että Euroopan vammaisten teemavuosi saa asianmukaista jatkoa. Esimerkiksi Portugali aikoo säätää uuden perustana toimivan yleisen lain vammaisuudesta ja kroonisista sairauksista sekä lain vammaisia ja kroonisesti sairaita edustavista kansalaisjärjestöistä. Lisäksi se aikoo laatia saavutettavuutta edistävän valtakunnallisen toimintasuunnitelman (vuosiksi 2004—2011).

Komissio on antanut tiedonannon Euroopan vammaisten teemavuoteen liittyvistä jatkotoimista, ja siinä esitellään monivuotinen toimintasuunnitelma, joka ulottuu vuoteen 2010. Toimintasuunnitelman tavoitteena on sisällyttää vammaisuuteen liittyvät näkökohdat asiaan liittyviin yhteisön politiikkoihin ja kehittää keskeisillä aloilla konkreettisia toimia vammaisten integroitumisen edistämiseksi. Ehdotettuun lähestymistapaan sisältyy kolme keskeistä yleistavoitetta: neuvoston direktiivin 2000/78/EY (2) täysimääräinen soveltaminen, vammaisuuteen liittyvien näkökohtien asianmukaisiin yhteisön politiikkoihin sisällyttämisen tehostaminen sekä saavutettavuuden parantaminen kaikille.

Perustamissopimuksen 13 artiklaan perustuvan vammaisuutta koskevan direktiivin osalta komissio katsoo, että tällä hetkellä ensisijaisena tavoitteena on varmistaa, että nykyinen yhteisön lainsäädäntö (direktiivi 2000/78/EY) saatetaan täysimääräisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä, kuten Proinsias De Rossan kirjalliseen kysymykseen E-2112/2003 (3) annetussa vastauksessa todettiin.

Syrjinnän vastaisen unionin politiikan tulevaisuudesta voidaan todeta, että komissio aikoo käynnistää keväällä 2004 julkisen kuulemisen (ja julkaista vihreän kirjan) syrjinnän torjuntaa koskevasta tulevasta strategiasta. Tässä asiakirjassa arvioidaan unionin edistymistä syrjinnän vastaisessa politiikassa ja otetaan esille tulevan politiikan kehittämiseen liittyviä asioita. Siinä käsitellään myös unionin laajentumisen mukanaan tuomia uusia haasteita ja autetaan suunnittelemaan unionin toimia tasa-arvon alalla tulevien viiden vuoden aikana tai kauemmin.

----

(1)EYVL L 335, 19.12.2001.

(2)  Neuvoston direktiivi 2000/78/EY, annettu 27 päivänä marraskuuta 2000, yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista, EYVL L 303, 2.12.2000.

(3)EUVL C 11 E, 15.1.2004, s. 248.

----

----

(2004/C 65 E/273)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3027/03

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(17. lokakuuta 2003)

Aihe:   OTE:n työntekijöiden syrjintä

Jotkut yritykset harjoittavat työhönottoikään perustuvaa työntekijöiden syrjintää. Yksi näistä yrityksistä on Kreikan televiestintäyhtiö OTE, joka asettaa ikärajaksi 30 tai 26 vuotta ilmoituksissaan, jotka koskevat puhelunvälittäjän ammatissa kokemusta omaavan henkilöstön rekrytointia määräaikaisella työsopimuksella osa-aikatyöhön. Tämä yhtiön harjoittama käytäntö tekee monille vuosikymmeniä tässä työssä olleille työntekijöille, joista enemmistö on naisia (95 prosenttia tässä ammatissa toimivista on naisia), mahdottomaksi jatkaa työntekoa kokemustaan hyödyntäen, sillä kun he ovat ylittäneet asetetun ikärajan, he eivät voi enää uusia työsopimustaan.

Tämä käytäntö rikkoo direktiivin 97/81/EY (1) 5 lausekkeen 1 kohtaa asettamalla esteitä, jotka rajoittavat mahdollisuuksia osa-aikatyöhön, sekä direktiiviä 76/207/ETY (2) miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta, johon viitataan myös yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-77/02 antamassa tuomiossa todeten, että ”naiset työskentelevät osa-aikaisesti huomattavasti useammin kuin miehet ja jäävät näin ollen tämän säännöksen mukaisen ikääntyneiden henkilöiden osa-aikatyön ulkopuolelle”.

Kysyn komissiolta: Onko syrjintää se, että avoimia työpaikkoja koskevassa ilmoituksessa on ensi silmäyksellä neutraalilta näyttävä määräys kuten tämä ikärajaa koskeva, joka luo syrjintää niitä kohtaan, jotka ovat työssä ja haluavat uudistaa sopimuksensa?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(20. marraskuuta 2003)

Arvoisa parlamentin jäsen kysyy komissiolta, onko Kreikan televiestintälaitoksen soveltama rekrytoinnissa käytettävä ikäraja sukupuoleen perustuvaa välillistä syrjintää, koska tilanne vaikuttaa pääasiassa naisiin.

Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9 päivänä helmikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY 2 artiklan 1 kohdassa ja 3 artiklan 1 kohdassa kielletään sukupuoleen perustuva välitön ja välillinen syrjintä. Todistustaakasta sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa 15 päivänä joulukuuta 1997 annettuun neuvoston direktiiviin 97/80/EY sisältyvän välillisen syrjinnän määritelmän mukaisesti on kysymys välillisestä syrjinnästä, jos jokin näennäisesti tasapuolinen käytäntö, säännös tai peruste vaikuttaa haitallisesti huomattavasti suurempaan osaan toista sukupuolta olevia henkilöitä, jollei kyseinen säännös, peruste tai käytäntö ole tarkoituksenmukainen ja tarpeellinen eikä sitä voida perustella asianosaisten sukupuoleen liittymättömillä puolueettomilla tekijöillä.

Arvoisalle parlamentin jäsenelle halutaan myös huomauttaa, että jäsenvaltioiden on viimeistään 2. joulukuuta 2003 pantava täytäntöön yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27 päivänä marraskuuta 2000 annettu neuvoston direktiivi 2000/78/EY (3). Direktiivissä kielletään uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuva syrjintä työelämässä. Direktiivin 6 artiklassa kuitenkin säädetään, että ikään perustuvaa erilaista kohtelua ei pidetä laittomana syrjintänä, jos sillä on kansallisen lainsäädännön puitteissa objektiivisesti ja asianmukaisesti perusteltu, esimerkiksi työllisyyspoliittinen tavoite

Direktiivin 2000/78/EY täytäntöönpanon määräaika ei ole vielä mennyt umpeen, eikä komissio ole vielä saanut Kreikalta ilmoitusta täytäntöönpanotoimista. Kun ilmoitus on saatu, komissio tarkastelee, ovatko toimet direktiivin mukaisia. Samalla komissio tarkastelee erityisesti, voisiko arvoisan parlamentin jäsenen kysymyksissään mainitsema käytäntö olla perusteltavissa direktiivin 6 artiklaan sisältyvällä poikkeuksella.

Kreikan televiestintälaitos on julkinen elin, joten komissio ottaa sillä välin yhteyttä Kreikan viranomaisiin saadakseen lisätietoja arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemasta käytännöstä, jotta voitaisiin selvittää, onko kyseinen käytäntö naisten välillistä syrjintää. Komissio ottaa arvoisaan parlamentin jäseneen yhteyttä heti, kun tarvittavat tiedot on saatu.

----

(1)EYVL L 14, 20.1.1998, s. 9.

(2)EYVL L 39, 14.2.1976, s. 40.

(3)EYVL L 303, 2.12.2000.

----

----

(2004/C 65 E/274)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3033/03

esittäjä(t): Marianne Thyssen (PPE-DE) komissiolle

(8. lokakuuta 2003)

Aihe:   Rakennerahastot — tavoitteen 2 kohdealue — Limburgin maakunta (Belgia)

Fordin autotehdas aikoo järjestää uudelleen Euroopan tuotantoverkostoaan yrityksen Euroopan tuotantolaitosten johdon 1. lokakuuta 2003 antamien tietojen mukaan. Genkissä (Belgiassa, Limburgin maakunnassa) toimivan Fordin autotehtaan tuotantokapasiteettia rajoitetaan pian huomattavasti, minkä seuraukset tuntuvat dramaattisella tavalla yhteiskunnassa. Fordin työntekijöistä 3 000 menettää työpaikkansa. Myös alihankkijayrityksissä arvellaan menetettävän useita tuhansia työpaikkoja. Isku osuu raskaasti Limburgin maakunnan taloudelliseen ja sosiaaliseen perustaan.

Komissio tunnusti Limburgin aiemmin tavoitteen 2 kohdealueeksi (käsittäen kolme ensisijaista tavoitetta ja yhdeksän toimenpidettä) ja hyväksyi maakunnan kehitysohjelman (kausi 2000—2006) ja sen rahoituksen 240 miljoonalla eurolla. Toimet ja hankkeet toteutetaan Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) ja Euroopan sosiaalirahaston (ESR) rahoituksen avulla.

Voisiko komissio kertoa, mitä mahdollisuuksia on ottaa käyttöön täydentäviä rahoitusvälineitä, jotta voitaisiin pian ratkaista Limburgin maakunnan rakenteelliset, taloudelliset ja sosiaaliset ongelmat? Onko komissio jo saanut asiaa koskevan pyynnön Flanderin hallitukselta? Aikooko komissio itse tehdä asiasta aloitteen?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(3. marraskuuta 2003)

Komissio hyväksyi 28. kesäkuuta 2001 Limburgin maakuntaa koskevan tavoitteen 2 mukaisen yhtenäisen ohjelma-asiakirjan, jonka kokonaiskustannukset ovat 240 482 000 euroa. Genkin kunta kuuluu ohjelman piiriin.

EU:n rakennerahastojen tukiosuus on 92 696 000 euroa eli 38 prosenttia ohjelman kokonaiskustannuksista.

Esimerkiksi ohjelman ensimmäisen painopistealueen (”Talouden ja työllisyyden edistämishankkeet”) osuus on yli 50 prosenttia kokonaiskustannuksista. Näyttää siltä, että tämän painopistealueen avulla alueen rakennemuutosongelmiin voidaan paneutua jo nyt. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti ohjelman hallintoviranomainen (joka tässä tapauksessa on Flanderin alueen ministeriö) valitsee hyväksyttävät ohjelmat ottamalla huomioon toimenpiteiden muodon ja käytettävissä olevat varat.

Lisäksi on todettava, että alue voi hyödyntää osittain myös Flanderin aluetta koskevasta tavoite 3 -ohjelmasta myönnettyjä Euroopan sosiaalirahaston (ESR) määrärahoja. Tämän ohjelman kohteena ovat erityisesti sekä työnhakijoiden että työssä olevien henkilöiden uudelleentyöllistämis- ja -koulutustoimet. ESR tukiosuus on 376,2 miljoonaa euroa, ja ohjelman kokonaismääräraha kaudelle 2000—2006 on 894 miljoonaa euroa.

EU:n täydentävien rahoitusvälineiden käyttöönoton osalta on huomattava, että maksusitoumusmäärärahojen ohjeellisessa kansallisessa jaossa 4 prosenttia määrärahoista jätetään niin sanottuun suoritusvaraukseen. Varaus kohdennetaan ohjelmille arvioimalla niiden suoritustasoa ja vaikutuksia alueella tehokkuutta, hallintoa ja rahoituksen toteutumista koskevien indikaattoreiden avulla.

----

----

(2004/C 65 E/275)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3034/03

esittäjä(t): Marianne Thyssen (PPE-DE) komissiolle

(17. lokakuuta 2003)

Aihe:   Tietokoneella toteutettujen keksintöjen patenttien voimassaoloaika

Syyskuun 24. päivänä pidetyssä täysistunnossa Euroopan parlamentti äänesti ensimmäisessä käsittelyssä ehdotuksesta direktiiviksi, joka koskee tietokoneella toteutettujen keksintöjen patentoitavuutta.

Parlamentin tarkistaman ehdotuksen 8 artiklan b kohdan mukaisesti komission on annettava parlamentille ja neuvostolle kertomus siitä, ovatko patenttien voimassaoloaikaa koskevat säännöt asianmukaisia sekä siitä, ovatko patentoitavuudelle asetettujen vaatimusten ja etenkin uutuuden, keksinnöllisyyden ja patenttivaatimuksen laajuuden määrittelystä annetut säännöt asianmukaisia.

Katsooko komissio, että patentin perinteinen voimassaoloaika (20 vuotta) sopii todella myös atk-ohjelmistoihin liittyviin keksintöihin? Olisiko komission mielestä suotavaa, että kyseisten huipputekniikan keksintöjen patenttien perinteistä voimassaoloaikaa lyhennettäisiin? Katsooko komissio, että asiaa koskeva päätös voisi edistää atk-ohjelmistoihin liittyvien keksintöjen välistä kilpailua yhteisön markkinoilla?

Frits Bolkesteinin komission puolesta antama vastaus

(18. marraskuuta 2003)

Patenttilainsäädännölle on jo kauan ollut luonteenomaista, että kaikkien keksintöjen suojan voimassaoloaika on sama kaikilla tekniikan aloilla. Tätä periaatetta on vaalittu vankkana oikeudellisena velvoitteena kansainvälisellä tasolla teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyviä näkökohtia koskevassa sopimuksessa (TRIPS-sopimuksessa). Ainoa tästä säännöstä nykyisin tehtävä poikkeus on se, että suojan voimassaoloaikaa voidaan jatkaa sellaisten tuotteiden tapauksessa, joiden hyväksyntämenettely on pitkä ja joiden tehokas suoja markkinoilla olisi siten suhteellisen lyhytaikainen tällaisen järjestelyn puuttuessa.

Komissio on kuitenkin tietoinen väitteistä, joiden mukaan kaikilla tekniikan aloilla ei ole tarkoituksenmukaista, että suoja on voimassa tavanomaiset 20 vuotta. Tästä syystä komissio on vastauksessaan ehdotuksen ensimmäisessä käsittelyssä tehtyihin tarkistuksiin luvannut tarkastella asiaa. Tarkastelussa otetaan luonnollisesti huomioon tarve edistää innovaatioita ja kilpailua. On kuitenkin ymmärrettävä, että tällä osa-alueella tehtäviin muutoksiin liittyy merkittäviä oikeudellisia ja teknisiä haasteita. Esimerkiksi käytännössä on vaikeaa määritellä riittävän tarkoin ja aukottomin oikeudellisin termein, mihin kohteisiin erilaisia suojan ehtoja sovelletaan. Jos kuitenkin katsotaan, että tällaisen muutoksen tekeminen on edellä mainituista syistä toivottavaa ja toteutettavissa, asia olisi tarpeen asettaa poliittiseksi tavoitteeksi kansainvälisissä neuvotteluissa.

----

----

(2004/C 65 E/276)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3040/03

esittäjä(t): Jo Leinen (PSE) komissiolle

(17. lokakuuta 2003)

Aihe:   Maksuaikoja koskevan direktiivin 2000/35/EY soveltaminen Euroopan kehitysrahastosta rahoitettavien hankkeiden laskuihin

Direktiivissä 2000/35/EY (1), joka jäsenvaltioiden oli saatettava voimaan 8. elokuuta 2002 mennessä, on säädetty laskujen 30 päivän maksuajasta. Pitääkö paikkansa, että myös Euroopan unionin virastojen (kuten Euroopan kehitysrahaston) ja niiden sopimuskumppaneiden välinen maksuliikenne kuuluu direktiivin soveltamisalan piiriin?

Tiedusteltuamme asiaa Euroopan kehitysrahastosta 3. maaliskuuta 2003 virkailija ilmoitti, ettei hän tiennyt kyseisestä direktiivistä ja Euroopan kehitysrahastossa noudatetaan edelleen 90 päivän maksuaikaa. Mihin toimiin Euroopan komissio aikoo ryhtyä välttääkseen antamasta vaikutelmaa, että Euroopan unionin virastoissa ei välitetä unionissa säädetyistä yleissitovista säännöksistä?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(20. marraskuuta 2003)

Kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta 29 päivänä kesäkuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/35/EY ei yhdenmukaisteta maksuaikaa 30 päiväksi. Sopimusosapuolet voivat määritellä maksuajan, miten haluavat. Direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa säädetään, että sopimuksessa määrättyä maksupäivää tai siinä määrätyn maksuajan päättymistä seuraavasta päivästä lukien on maksettava korkoa. Jos maksupäivää tai maksuaikaa ei ole määrätty sopimuksessa, korkoa on maksettava kehotuksetta 30 päivän kuluttua laskun vastaanottamispäivästä tai tavaran tai palvelun vastaanottamispäivästä.

Direktiivissä säännellään kaikkia, myös yritysten ja viranomaisten, kaupallisia toimia. Viranomaiset on määritelty julkisia hankintoja koskevissa direktiiveissä 92/50/ETY, 93/36/ETY, 93/37/ETY ja 93/38/ETY (2). Komissio on ryhtynyt soveltamaan direktiivin 2000/35/EY (3) säännöksiä omiin sopimusmenettelyihinsä yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen soveltamissääntöjen (4) mukaisesti.

Soveltamissääntöjä koskevan asetuksen 106 artiklan mukaisesti maksut suoritetaan neljänkymmenenviiden kalenteripäivän kuluessa siitä päivästä, jona asianmukainen maksuvaatimus kirjataan toimivaltaisen tulojen ja menojen hyväksyjän valtuuttamassa yksikössä. Maksamisen määräaika on kolmekymmentä kalenteripäivää palvelu- ja tavarahankintoihin liittyvissä maksuissa, jos sopimuksessa ei muuten määrätä.

Soveltamissäännöt koskevat kuitenkin ainoastaan yleistä talousarviota. Euroopan kehitysrahasto (EKR) ei sisälly talousarvioon, vaan sen organisointi ja rahoitus tapahtuu hallitusten välisellä tasolla. Rahastolla on 27. marraskuuta 2003 hyväksytty oma varainhoitoasetus, jota sovelletaan yhdeksänteen Euroopan kehitysrahastoon (5). EKR:n varainhoitoasetuksessa on noudatettava yhteisön velvoitteita, jotka sisältyvät Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden (AKT-valtioiden) kanssa 23. kesäkuuta 2000 Cotonoussa (Beninissä) tehtyyn yhteistyösopimukseen (6).

Sopimuksen liitteen IV 37 artiklan 6 kohdan mukaisesti menojen hyväksymistä ja maksamista koskevat menettelyt on saatettava päätökseen 90 päivän kuluessa maksun eräpäivästä.

Cotonoun sopimuksen mukaisesti varainhoito on hajautettu AKT-valtioiden viranomaisille. Kansalliset tulojen ja menojen hyväksyjät (NAO) hallinnoivat EKR:n ohjelmia. Edellä mainitun 37 artiklan 6 kohdan mukaisesti kansallisella tulojen ja menojen hyväksyjällä on 45 päivää aikaa käsitellä maksujen hyväksymiset ja toimittaa ne kyseisestä maasta vastaavan komission lähetystön päällikölle. Komissiolla on sitten 90 päivän rajan puitteissa 45 päivää aikaa toteuttaa sisäiset menettelynsä ja suorittaa maksu.

Tämä Cotonoun sopimukseen sisältyvä sääntö on siirretty EKR:n varainhoitoasetuksen 67 artiklaan.

----

(1)EYVL L 200, 8.8.2000, s. 35.

(2)  Neuvoston direktiivi 92/50/ETY, annettu 18 päivänä kesäkuuta 1992, julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta, EYVL L 209, 24.7.1992. Neuvoston direktiivi 93/36/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1993, julkisia tavaranhankintoja koskevien sopimustentekomenettelyjen yhteensovittamisesta, EYVL L 199, 9.8.1993. Neuvoston direktiivi 93/37/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1993, julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta, EYVL L 199, 9.8.1993. Neuvoston direktiivi 93/38/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1993, vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta, EYVL L 199, 9.8.1993.

(3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/35/EY, annettu 29 päivänä kesäkuuta 2000, kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta, EYVL L 200, 8.8.2000. Komission asetus (EY, Euratom) N:o 2342/2002, annettu 23 päivänä joulukuuta 2002, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä.

(4)EYVL L 357, 31.12.2002.

(5)EUVL L 83, 1.4.2003.

(6)EYVL L 317, 15.12.2000.

----

----

(2004/C 65 E/277)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3041/03

esittäjä(t): Stavros Xarchakos (PPE-DE) komissiolle

(17. lokakuuta 2003)

Aihe:   Vakavat puutteet kreikkalaisissa ambulansseissa

Nea Dimokratia -puolue on toistuvasti ottanut Kreikan parlamentissa esille kysymyksen kansallisen hätäapukeskuksen (EKAV) ambulanssien hankinnoista, standardeista joita ambulansseissa tulisi noudattaa, avoimuudesta ostettavien ambulanssien tyypin valinnassa ja välttämättömästä varustuksesta joka ambulansseissa olisi oltava jotta niillä pystyttäisiin hoitamaan niiden vaikeaa tehtävää.

EKA Vin työntekijät ovat useita kertoja huomauttaneet, että monista näistä ambulansseista puuttuu välttämätön kannettava hengityslaite (jolla on tarkoitus antaa loukkaantuneelle ensimmäiset happi-henkäykset) sekä toinen äärimmäisen tärkeä laite, niin kutsuttu defibrillaattori, joka on oltava jokaisessa ambulanssissa, jotta sydänkohtauksen saaneelle potilaalle voidaan antaa elvyttäviä sähkösykäyksiä.

Nea Dimokratia -puolue on toistuvasti huomauttanut (toimivaltaisen sosiaaliasiain koordinaattorin ja entisen Euroopan parlamentin jäsenen Nikitas Kaklamanisin välityksellä) myös aika ajoin (yhteisön toisen ja kolmannen tukikehyksen puitteissa) tehtävien ostojen yhteydessä esiintyvästä, ambulanssityyppien valintaan liittyvästä avoimuuden puutteesta.

Voiko komissio kertoa: Minkä suuruisia kokonaissummia Euroopan unioni on tarkalleen sanoen asettanut käytettäväksi ambulanssien ja muiden terveydenhuollon hätäpalveluista huolehtivien liikkuvien yksiköiden varusteluun vuodesta 1994 lähtien ja minkä toimintaohjelmien kautta (yhteisön tukikehyksen tai yhteisöaloitteiden puitteissa)? Onko komissiolle tiedotettu edellä mainituista puutteista ambulanssien varustelussa? Miten komissio suhtautuu EKA Vin työntekijöiden kanteluihin, joiden mukaan Ateenan kaltaisessa kaupungissa (jonka asukasluku on viisi miljoonaa) on vain 72 ambulanssia, toisin sanoen yksi ambulanssi 70 000 kaupunkilaista kohti, mikä oli syynä myös siihen, että jokin aika sitten (30. syyskuuta 2003) tapaturmassa Ateenassa loukkaantunut moottoripyöräilijä joutui makaamaan tiellä kaksi tuntia ambulanssia odottaen?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(11. marraskuuta 2003)

Komissio kerää parhaillaan tietoja, joita se tarvitsee vastatakseen kysymykseen. Se ilmoittaa tuloksistaan mahdollisimman pian.

----

----

(2004/C 65 E/278)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3047/03

esittäjä(t): Elspeth Attwooll (ELDR), Heinz Kindermann (PSE), John McCartin (PPE-DE) ja Willi Görlach (PSE) komissiolle

(17. lokakuuta 2003)

Aihe:   Virkistyskalastus ja matkailutilastot

Komissio ja neuvosto ovat tietoisia tarpeesta parantaa matkailutilastojen pohjaa. Arviointiperusteiden asettaminen, keskustelu, oppiminen ja matkailualan strategisten ongelmien käsittely edellyttävät, että asiantuntemus on yhteisellä tasolla. Matkailusta tarvitaan myös tilastollisesti paikkansapitävää ja vertailukelpoista tietoa. Yhteisenä tavoitteena on aloittaa matkailualan kansallisen satelliittitilinpidon käyttöönotto jäsenvaltioissa. Virkistyskalastus (ongintamatkailu) on merkittävä osa Euroopan matkailualaa.

Aikooko komissio varmistaa, että virkistyskalastustoiminnot tilastoidaan ja sitä koskevat tiedot esitetään itsenäisinä matkailutilastoissa?

Pedro Solbes Miran komission puolesta antama vastaus

(18. marraskuuta 2003)

Komissio haluaa kiinnittää huomiota nykyisen tilastointia koskevan lainsäädännön (direktiivin 95/57/EC) (1) käyttökelpoisuuteen laadittaessa kansainvälisesti vertailukelpoisia tilastoja matkailualasta. Tämän lainsäädännön täytäntöönpano jäsenvaltioissa on johtanut jatkuvaan edistymiseen matkailua koskevien pätevien ja vertailukelpoisten tietojen saatavuudessa. Komissio julkaisee nämä tiedot säännöllisesti. Jäseneksi liittyvien valtioiden tapauksessa on edistytty merkittävästi, joten kyseiset valtiot voivat toimittaa liittyessään unioniin 1. toukokuuta 2004 samantasoisia tietoja kuin nykyiset jäsenvaltiot.

Edellä mainitussa direktiivissä vaaditaan jo useita tietojen erittelyjä esimerkiksi kansalaisuuden, oleskelun keston tai pääasiallisen liikennemuodon perusteella. Loman tyypin perusteella tehtyä erittelyä ei ole vaadittu. Näin ollen matkailutilastoissa ei ole mahdollista eritellä virkistyskalastusta (tai muun tyyppisiä lomia). Uusien erittelyjen käyttöönotto ei suunnitteilla, koska vastaajille aiheutuvaa rasitetta halutaan rajoittaa.

----

(1)  Neuvoston direktiivi 95/57/EY, annettu 23 päivänä marraskuuta 1995, matkailualaa koskevien tilastotietojen keräämisestä, EYVL L 291, 6.12.1995.

----

----

(2004/C 65 E/279)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3063/03

esittäjä(t): Hiltrud Breyer (Verts/ALE) komissiolle

(17. lokakuuta 2003)

Aihe:   Euroopan parlamentin ja neuvoston 6. marraskuuta 2001 antama direktiivi 2001/83/EY ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä

On tieteellisesti todistettu, että lääkkeet vaikuttavat naisiin ja miehiin eri tavalla. Tästä huolimatta naiset ovat aliedustettuja kliinisissä tutkimuksissa, ja saadut tiedot eivät kata järjestelmällisesti molempia sukupuolia.

Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa toimiva tutkimuskomissio Zukunft einer frauengerechten Gesundheitsversorgung in NRW (”Naiset paremmin huomioon ottavan terveydenhuollon tulevaisuus Nordrhein-Westfalenissa”) on pohtinut ehdotuksia, miten direktiivi 2001/83/EY (1) voitaisiin panna täytäntöön siten, että naiset otetaan paremmin huomioon. Tutkimuskomissio pitää direktiivin oikaisemista välttämättömänä, jotta tutkimuksessa otettaisiin huomioon myös naiset.

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(19. marraskuuta 2003)

Direktiivin 2001/83/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 25 päivänä kesäkuuta 2003 annetulla komission direktiivillä 2003/63/EY (2), liitteessä I esitetään lääkevalmisteiden testaukseen liittyvät analyyttiset, toksikologis-farmakologiset ja kliiniset standardit ja tutkimussuunnitelmat myyntiluvan myöntämistä varten.

Tämän liitteen osan I 5 kohdan 2 alakohdan f alakohdassa edellytetään, että kliinisistä havainnoista on jokaisen tutkimuksen osalta laadittava yhteenveto, jossa ilmoitetaan seuraavaa:

Kuten direktiivissä 2001/83/EY säädetään, yleissääntönä siis on, että tutkimukset on suunniteltava asianmukaisesti ja kliiniset tutkimukset on toteuttava siten, että tutkimusten tulokset, mukaan luettuna tilastollinen arviointi, osoittavat vaikutuksen myönteisen tehon, mikä tukee lääkkeen myyntiluvan myöntämistä ilman sukupuoleen perustuvaa rajoitusta.

Poikkeukset tästä yleissäännöstä hyväksytään ainoastaan silloin, kun on kysymys myyntiluvan myöntämisestä lääkkeille, joilla on sukupuolisidonnaisia vaikutuksia.

----

(1)EYVL L 311, 28.11.2001, s. 67.

(2)EUVL L 159, 27.6.2003.

----

----

(2004/C 65 E/280)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3078/03

esittäjä(t): Bart Staes (Verts/ALE) komissiolle

(14. lokakuuta 2003)

Aihe:   Yhteisön standardi EN-1078

Kaksi flaamilaista Leuvenin katolisen yliopiston (Katholieke Universiteit Leuven, KUL) professoria teki tutkimuksen 86 polkupyöräonnettomuudesta. Tutkimuksessa todettiin, että kypärän käyttämisellä ei ollut merkittävää vaikutusta pyöräilijän kaatuessa.

Tutkijoiden mielestä kypärän käyttäminen nykyisellä tavalla on parempi vaihtoehto kuin pyöräileminen ilman kypärää. Kuitenkaan nykyisten kypärien avulla ei pystytä estämään tärähtelystä aiheutuvia kallovammoja pyöräilijän kaatuessa. Lisäksi kypärät eivät tarjoa ohimon alueelle riittävää suojaa.

Pyöräilykypärien on oltava yhteisön standardin EN-1078 mukaisia. Tutkijoiden mukaan standardi on liian epätarkka eikä se ole tieteellisesti perusteltu, minkä seurauksena kypärät eivät täytä tehtäväänsä.

Tunteeko komissio Leuvenin katolisen yliopiston professoreiden tekemän tutkimuksen?

Katsooko komissio myös, että standardi EN-1078 on liian epätarkka eikä se ole tieteellisesti perusteltu? Mikäli komissio on eri mieltä asiasta, miten komissio perustelee käsityksensä?

Voisiko komissio myöntää määrärahoja tieteelliseen tutkimukseen, jonka avulla kehitettäisiin pyöräilijälle turvallisin, miellyttävin ja edullisin kypärä? Mikäli vastaus on kielteinen, miten komissio perustelee päätöksensä?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(11. marraskuuta 2003)

Standardin EN 1078 laati Euroopan standardointikomitea (CEN). Tämä tarkoittaa, että kyseisen tuotestandardin kehitti ryhmä kansainvälisiä asiantuntijoita parhaan mahdollisen teknisen tietämyksen perusteella ja että standardointikomiteaan kuuluvat jäsenvaltioiden standardointielimet äänestivät standardista asiamukaisen todentamisen jälkeen.

Komissio julkaisi kyseistä standardia koskevan viittauksen henkilönsuojaimia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/686/ETY (1) 5 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Tällä tavoin standardi hyväksyttiin tukemaan kyseisen direktiivin täytäntöönpanoa, sillä siinä käsitellään nimenomaisesti direktiivin liitteessä II tarkoitettuja terveyttä ja turvallisuutta koskevia olennaisia vaatimuksia.

Tähän mennessä yksikään jäsenvaltioiden edustajista ei ole maininnut tutkimustuloksista, jotka kyseenalaistaisivat standardin takaaman riittävän suojan. Jäsenvaltioiden edustajat kokoontuvat kahdesti vuodessa kahdessa komission ryhmässä eli henkilösuojaimia käsittelevässä asiantuntijaryhmässä ja markkinoiden valvontaa käsittelevässä hallinnollisen yhteistyön ryhmässä. Mainitusta direktiivistä vastuussa oleva komission yksikkö ei ole tietoinen arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemasta tutkimuksesta.

Komissio haluaa lisäksi korostaa, että se ottaa mieluusti vastaan tietoja tutkimustuloksista, jotka osoittavat, että tietty tuotestandardi on puutteellinen ja mahdollisesti altistaa Euroopan kansalaiset turvallisuus- ja terveyshaitoille.

Komissio ottaa asian asialistalle jäsenvaltioiden markkinavalvontaviranomaisten seuraavassa kokouksessa, joka on tarkoitus pitää joulukuussa 2003, tarkoituksenaan tutkia esille otetun ongelman eurooppalainen ulottuvuus.

Komissio keskustelee asiasta myös suoraan standardointikomitean kanssa tutkiakseen mahdollisten toimenpiteiden aiheellisuuden. Asiaa voidaan käsitellä standardointikomitean järjestämän tuotestandardien rutiininomaisen uudelleentarkastelun yhteydessä. Vaihtoehtoisesti se voidaan sisällyttää komission standardointikomitealle antamiin tehtäviin, jolloin voidaan hyödyntää komission eurooppalaiselle standardointityölle osoittamaa huomattavaa taloudellista tukea.

----

(1)EYVL L 399, 30.12.1989.

----

----

(2004/C 65 E/281)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3093/03

esittäjä(t): Harald Ettl (PSE) komissiolle

(14. lokakuuta 2003)

Aihe:   Paraquat-tehoaineen sisällyttäminen direktiivin 91/414/EY sisältämään kasvinsuojeluaineissa sallittuja tehoaineita koskevaan luetteloon

Ravintoketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea päätti kokouksessaan 2. ja 3. lokakuuta 2003 sisällyttää Paraquat-tehoaineen kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun direktiivin 91/414/EY (1) sisältämään kasvinsuojeluaineissa sallittuja tehoaineita koskevaan luetteloon (Liite I).

Paraquat on ihmisille ja eläimille äärimmäisen myrkyllinen. Lisäksi se on hitaasti hajoava ja se kerääntyy maaperään toistuvassa käytössä. Myrkyllisyytensä vuoksi sen käyttö on kielletty seitsemässä maassa ja muissa maissa sen käyttö on tiukasti rajoitettua.

Komissio on ehdottanut Paraquatin sisällyttämistä sallittujen tehoaineiden luetteloon, minkä seurauksena tämän kasvinsuojeluaineen pääsy EU:n ja muiden maiden markkinoille olisi sallittua, huolimatta sen aiheuttamista vaaroista ihmisten terveydelle ja ympäristölle. Paraquatia koskevien määräysten löysentäminen mitätöisi ponnistelut, joilla pyritään parantamaan maatalouden terveys- ja turvallisuusnormeja, ja kannustaisi päinvastoin käyttämään tuotantomenetelmiä, jotka ovat kestämättömiä sekä sosiaalisesta että ympäristönsuojelullisesta näkökulmasta.

Euroopan parlamentin ja kansalaisten on tärkeää saada tietää, minkä vuoksi komissio ja neuvosto ovat päättäneet altistaa eurooppalaiset tälle myrkylliselle ja vaaralliselle kasvinsuojeluaineelle?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(12. marraskuuta 2003)

Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä luodaan kasvinsuojeluaineiden hyväksymistä ja markkinoille saattamista koskeva yhdenmukainen kehys. Kasvinsuojeluaineina käytettäväksi tarkoitetut tehoaineet arvioidaan ja hyväksytään yhteisön elimissä ja sisällytetään direktiivin liitteeseen I. Tämän jälkeen jäsenvaltiot arvioivat tehoaineita sisältävät yksittäiset kasvinsuojeluaineet ja hyväksyvät ne yhtenäisten sääntöjen nojalla.

Direktiivin 5 artiklassa säädetään tehoaineiden sisällyttämisestä direktiivin liitteeseen I siinä tapauksessa, että nykyisen tieteellisen ja teknisen tietämyksen perusteella voidaan osoittaa, että ne täyttävät periaatteessa ihmisten terveyteen ja ympäristöön liittyvät direktiivin turvallisuusvaatimukset.

Jäsenvaltiot ja komissio arvioivat tuotannonalan toimittamat parakvattia koskevat tiedot ravintoketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa. Asiakirjat ja tiedot toimitettiin myös kasveja käsittelevälle tiedekomitealle, jota pyydettiin antamaan lausunto kuluttajille ja käyttäjille mahdollisesti aiheutuvan vaaran merkityksellisyydestä sekä ympäristöön (erityisesti maaperän eliöihin, lintuihin ja jäniksiin) kohdistuvasta mahdollisesta vaarasta.

Lausunnossaan (2) tiedekomitea totesi, että kun parakvattia käytetään kasvinsuojeluaineena lakisääteisissä hyvissä työkäytännöissä suositellulla tavalla, sen käytöstä ei aiheudu merkittäviä terveysriskejä käyttäjille. Se lisäsi, että peltoalueita koskevien määrällisten suositusten mukainen käyttö ei todennäköisesti aiheuta merkittävää vaaraa maaperän eliöille. Tiedekomitea pyysi kuitenkin yksityiskohtaisempaa arviota para-kvatin todennäköisistä vaikutuksista orgaanisen aineksen hajoamisnopeuteen maaperässä. Nämä tiedot toimitettiin, ja esittelevä jäsenvaltio arvioi ne ja katsoi niiden olevan hyväksyttävissä. Se totesi lisäksi, että käytettävissä olevat tutkimustulokset viittasivat siihen, että parakvatista on vaaraa maassa pesiville linnuille, mutta että lisätietoja todennäköisestä altistumisesta tarvitaan lopullisen arvion tekemiseksi riskistä. Myös nämä lisätiedot toimitettiin, ja ravintoketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean arviossa todettiin, että tietyissä tilanteissa altistumista saattaa tapahtua, mutta useimmissa tilanteissa maassa pesivien lintujen altistuminen on hyvin vähäistä. Tässä tapauksessa ravintoketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea päätteli, että riski on hyväksyttävissä edellyttäen, että toteutetaan asianmukaiset riskinhallintatoimenpiteet. Tiedekomitea päätteli lisäksi, että parakvatilla voidaan olettaa olevan kuolettavia ja lähes kuolettavia vaikutuksia jänisten kannalta, mutta että saatavilla olevat tiedot eivät riitä sen arvioimiseen, kuinka suuri osuus jäniksistä altistuisi parakvatille. Tiedekomitean näkemykset otettiin huomioon parakvatin sisällyttämistä liitteeseen I koskevan direktiivin ja tarkastelukertomuksen laadinnan yhteydessä.

Kaiken kaikkiaan ravintoketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean arviossa todettiin, että riski olisi hyväksyttävissä, jos toteutetaan asianmukaiset riskinhallintatoimenpiteet, ja että näin ollen direktiivin 5 artiklaan sisältyvät edellytykset täyttyvät ja parakvatti olisi sisällytettävä direktiivin liitteeseen I.

Parakvattia koskevan päätöksen teko oli kuitenkin hankalaa sen tunnetun myrkyllisyyden vuoksi. Siitä syystä luonnokseen, jota jäsenvaltiot pysyvässä komiteassa käsittelivät, sisällytettiin rajoittavia säännöksiä sekä pakollinen seuranta- ja raportointiohjelma, ja siinä ehdotettiin myös riskinhallintatoimenpiteiden tehokkuutta koskevaa tarkastelua.

Keskusteluissa käsiteltiin myös parakvatin yleistä käyttöä itsemurhayrityksissä ja onnettomuuksissa kehitysmaissa. Parakvatin sisällyttämistä liitteeseen I koskevaa direktiiviluonnosta sovellettaisiin kuitenkin ainoastaan yhteisössä. Se sisältää tekniset eritelmät, joiden tarkoituksena on minimoida vahingossa tai jopa tarkoituksella tapahtuva parakvatin nauttiminen. Näiden seikkojen huomioon ottamiseksi ilmoittaja on sitoutunut käyttämään yhteisön teknisiä eritelmiä maailmanlaajuisessa myynnissään ja laatimaan maailmanlaajuisen ohjelman parakvatin käytöstä. Ohjelma käsittää turvallista käyttöä koskevan koulutuksen, mahdollisten onnettomuuksien seurantaohjelman ja käyttäjälle turvallisempien ohjeiden kehittelyn.

Komissio katsoo, että parakvatin käyttöön liittyviä riskejä voidaan hallita niin, että sen käyttö voidaan hyväksyä. On lisäksi todennäköistä, että parakvattia sisältävien kasvinsuojeluaineiden käyttöön liittyvät riskit vähenevät maailmanlaajuisesti.

On tärkeä korostaa myös, että parakvatin sisällyttäminen liitteeseen I ei ole kehotus käyttää kyseistä tehoainetta, eikä se johda yhteisössä voimassa olevien rajoitusten höllenemiseen. Se tarkoittaa ainoastaan, että jäsenvaltiot voivat antaa luvan parakvattia sisältävien tuotteiden käyttöön. Nykytilanteeseen verrattuna parakvatin sisällyttäminen liitteeseen hyvin todennäköisesti tehostaa työntekijöiden ja ympäristön suojelua, sillä nykyisten rajoitusten lisäksi niiden jäsenvaltioiden, jotka päättävät edelleen hyväksyä parakvattia sisältävien tuotteiden käytön, on noudatettava myös uusia rajoituksia.

Viiden vuoden kuluttua komissio toimittaa ravintoketjua ja eläinten terveyttä käsittelevälle pysyvälle komitealle kertomuksen parakvattia koskevan direktiivin soveltamisesta. Kertomuksessa tarkastellaan, täyttyvätkö liitteeseen I sisällyttämiseen oikeuttavat edellytykset edelleen, ja siinä voidaan ehdottaa mahdollista tarkistusta liitteeseen ja tarvittaessa jopa poistaa parakvatti liitteestä I.

----

(1)EYVL L 230, 19.8.1991, s. 1.

(2)  Kasveja käsittelevän tiedekomitean lausunto komission esittämistä erityiskysymyksistä arvioitaessa parakvattia neuvoston direktiivin 91/414/ETY mukaisesti (SCP/PARAQ/002, annettu 20. joulukuuta 2001).

----

----

(2004/C 65 E/282)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3125/03

esittäjä(t): Monica Frassoni (Verts/ALE) komissiolle

(17. lokakuuta 2003)

Aihe:   Rakennetuet Valencian alueelle

Vastauksessaan kysymykseeni E-2398/03 (1), joka koski Valencian alueen rakennetukia ja veden johtamista Ebro-joesta, komissio ilmoitti, että 26. maaliskuuta 1999 sillä oli käytettävissään vain vuosien 1994, 1995 ja 1996 BKT:ta koskevat tilastotiedot Valencian yhteisöstä. Tavoite 1 -alueita valittaessa näiden kolmen vuoden perusteella tehdyt laskelmat osoittivat, että Valencia oli yhteisön keskiarvosta lasketun 75 prosentin alapuolella. Kuitenkin komissio tunnustaa, että kyseisten kolmen vuoden tarkistettujen tietojen perusteella Valencia sijoittui yhteisön keskiarvon yläpuolelle. Asia on siksi vakavampi kuin tilintarkastustuomioistuin kuvailee erityiskertomuksessaan nro 7/2003. Tilintarkastustuomioistuin ilmoittaa, että jos olisi käytetty tuoreempia tilastoja (vuosilta 1996, 1997 ja 1998), Valencian yhteisö ei olisi ollut oikeutettu tavoite 1 -tukiin rakennerahastoista vuosina 2000—2006, koska BKT oli korkeampi kuin 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta. Komissio puolestaan ilmoittaa nyt, että vuosien 1994, 1995 ja 1996 tarkistettujen lukujen perusteella Valencia olisi jo ollut 75 prosentin yläpuolella.

Miten on mahdollista, että tällainen vuosia 1994, 1995 ja 1996 BKT-laskelmia koskeva virhe on voinut tapahtua? Miksi 26. maaliskuuta 1999 käytettävissä olivat vain vuoteen 1996 ulottuvat tiedot?

Voiko komissio tarkistaa, että tietoja ei ollut manipuloitu, jotta Valencia voisi jäädä 75 prosentin rajan alapuolelle 26. maaliskuuta 1999?

Michel Barnier'n komission puolesta antama vastaus

(14. marraskuuta 2003)

Rakennerahastoja uudistettiin vuonna 1988, minkä jälkeen neuvosto on tehnyt kaksi kertaa komission ehdotuksesta päätöksen kehityksessä jälkeen jääneiden, tavoitteen 1 -kelpoisuusehdot täyttävien alueiden luettelosta ohjelmakausien 1989-1993 ja 1994-1999 osalta.

Berliinin Eurooppa-neuvosto antoi ensimmäistä kertaa komission tehtäväksi vahvistaa tavoitteen 1 kelpoisuusehdot täyttävien alueiden luettelon ohjelmakaudelle 2000—2006.

Tähän liittyvissä säädöksissä (2) määritellään yksityiskohtaisesti kelpoisuusehdot. Alueita valittaessa esimerkiksi

Komissio laati tältä pohjalta tavoitteen 1 kelpoisuusehdot täyttävien alueiden luettelon sen jälkeen, kun heinäkuussa 1999 oli annettu uusi rakennerahastoja koskeva säädös (3). Kyseinen komission päätös perustui 26. maaliskuuta 1999 käytettävissä olleisiin tietoihin vuosien 1994—1995—1996 BKT:sta asukasta kohti. Voimassa olevien käytäntöjen ja kansallisten tilastolaitosten suostumuksella Eurostat laskee kyseiset, vuotta Τ koskevat alustavat tiedot kuukauden Τ ja sitä seuraavien 12 kuukauden lopussa ja lopulliset tiedot vastaavasti kuukauden Τ ja sitä seuraavien 24 kuukauden lopussa. Tästä syystä maaliskuussa 1999 viimeiset käytettävissä olleet tiedot koskivat vuotta 1996. Nämä viipeet tulevat esiin voimassa olevassa kansantalouden tilinpitoa koskevassa lainsäädännössä.

Julkaisusarjat tarkistetaan määräajoin, kuten valtaosa muistakin tilastotiedoista. Tarkistukset ovat osa tavanomaista käytäntöä, eivätkä johdu virheistä myöskään Valencian tapauksessa.

Muutoksien taustalla on seuraavat kolme seikkaa:

Tavoite 1 -alueiden tukikelpoisuuden tarkistamiseen ei ole olemassa oikeudellista perustetta. Jotta rakennerahastojen tukitoimia voitaisiin suunnitella vakaissa oloissa, asetuksen (EY) N:o 1260/1999 tavoite 1 -alueiden luettelo on voimassa 6 artiklan säännösten mukaisesti 31. joulukuuta 2006 asti. Komissio ei voi tästä syystä ryhtyä muuttamaan Valencian yhteisön eikä muidenkaan kehityksessä jälkeen jääneiden tavoite -1 alueiden luokitusta, varsinkaan kun luettelon uudelleen tarkastelu ei ole asetuksen (EY) N:o 1260/1999 mukaan mahdollista ohjelmakaudella 2000—2006.

----

(1)EUVL C 58 E, 6.3.2004, s. 164.

(2)  Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen 3 artikla, EYVL L 161, 26.6.1999.

(3)  Komission päätös, tehty 1 päivänä heinäkuuta 1999, rakennerahastojen tavoite n:o 1 -alueiden luettelosta kaudeksi 2000—2006.

----

----

(2004/C 65 E/283)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3154/03

esittäjä(t): Michael Cashman (PSE) komissiolle

(20. lokakuuta 2003)

Aihe:   Matkapuhelinten turvallisuus

Koska tuoreet tutkimukset ovat osoittaneet, että uusi matkapuhelinsukupolvi voi häiritä tietyn tyyppisiä sydämentahdistimia, voiko komissio yksityiskohtaisesti selvittää, mitä toimenpiteitä on toteutettu EU:n kansalaisten terveyden vaarantumisen estämiseksi?

Vaikuttaisi siltä, että ongelma ei koske keraamisella suodattimella varustettuja uusia sydämentahdistimia. Voiko komissio vahvistaa, että on toteutettu toimenpiteitä, jotta nämä mallit otetaan käyttöön koko alalla ja varmistetaan, että kansalaiset ovat tietoisia vanhojen mallien käytön vaaroista?

Voiko komissio myös yksityiskohtaisesti selvittää, mitä tietoja se on vuoden 1994 jälkeen antanut matkapuhelinten käytön turvallisuudesta sydämentahdistinten yhteydessä?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(3. marraskuuta 2003)

Komissio kerää parhaillaan tietoja, joita se tarvitsee vastatakseen kysymykseen. Se ilmoittaa tuloksistaan mahdollisimman pian.

----

----

(2004/C 65 E/284)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3161/03

esittäjä(t): Raffaele Costa (PPE-DE) komissiolle

(20. lokakuuta 2003)

Aihe:   Italian ehdotus direktiivin 97/24/EY mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen

Italian hallitus ehdotti vuonna 2000, että käynnistetään menettely direktiivin 97/24/EY (1) mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen. Tavoitteena on erillisen tyyppihyväksynnän käyttöönotto korvaaville katalysaattoreille. Tällainen mukautus mahdollistaisi, että kaikki moottoriajoneuvoihin tarkoitettujen korvaavien katalysaattoreiden valmistajat saisivat tuotteilleen tyyppihyväksynnän. Ehdotus tehtiin kolme vuotta sitten, mutta se on edelleen komission asiasta vastaavien yksiköiden käsiteltävänä.

Voiko komissio kertoa, missä vaiheessa kyseisten yksiköiden työskentely on, ovatko ne asettaneet jonkin määräajan työn saamiselle päätökseen ja hyväksytäänkö kyseinen direktiiviehdotus teknisenä direktiivinä?

Erkki Liikasen komission puolesta antama vastaus

(18. marraskuuta 2003)

Komissio käsittelee parhaillaan hyvin laajaa muutospakettia, joka liittyy direktiivin 2002/51/EY (2) (annettu direktiivin 97/24/EY (3) muuttamisesta) 5—8 artiklassa mainittuihin moottoripyörien päästöihin. Varaosa-katalysaattorit sisältyvät tähän pakettiin, ja komissio on tehnyt läheistä yhteistyötä Italian viranomaisten, muiden jäsenvaltioiden ja sellaisten osapuolten kanssa, joiden etua tämä erityinen asia koskee.

Alun perin oli suunniteltu, että varaosakatalysaattoreita koskevaa Italian ehdotusta voitaisiin käsitellä tekniikan kehitykseen mukauttamista käsittelevässä komiteassa (CATP). Asianosaiset kuitenkin tarvitsivat lisää aikaa ehdotuksen käsittelyyn ja hyväksyttävissä olevien muutosten valmisteluun. On myös huomattava, että varaosakatalysaattoreja koskevien edellytysten sisällyttäminen direktiiviin 9 7/21/EY laajentaa sen soveltamisalaa, eikä sitä pidä käsitellä tekniikan kehitykseen mukauttamista käsittelevässä komiteassa.

Näin ollen varaosakatalysaattoreita käsitellään osana toimenpiteiden kokonaisuutta, josta tehdään ehdotus lainsäätäjille yhteispäätösmenettelyssä. Tästä toimenpiteiden kokonaisuudesta on tehtävä laajennettu vaikutustenarviointi, jonka tuloksena parlamentille ja neuvostolle esitetään vuoden 2004 alussa arvio komissio ehdotuksesta.

----

(1)EYVL L 226, 18.8.1997, s. 1.

(2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/51/EY, annettu 19 päivänä heinäkuuta 2002, kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen päästöjen vähentämisestä ja direktiivin 97/24/EY muuttamisesta, EYVL L 252, 20.9.2002.

(3)  Neuvoston ja Euroopan parlamentin direktiivi 97/24/EY, annettu 17 päivänä kesäkuuta 1997, kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tietyistä osista ja ominaisuuksista.

----

----

(2004/C 65 E/285)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3172/03

esittäjä(t): Caroline Jackson (PPE-DE) komissiolle

(27. lokakuuta 2003)

Aihe:   Hotellien paloturvallisuus

Toukokuussa 2002 tehdyssä kuluttajatutkimuksessa kävi ilmi, että tarkastetuista 80:stä hotellista 82 prosenttia ei ollut turvallisia tulipalon sattuessa. Syynä tähän olivat hotellinjohdon virheet (hätäuloskäynneille johtavia porraskuiluja käytettiin huoltovälineiden varastotiloina, palo-ovia pidettiin jatkuvasti avoinna ja hätäuloskäynneille johtavat ovet oli lukittu) sekä rakenteelliset puutteet (pakoreitit olivat suojaamattomia, ja niille ei ollut vaihtoehtoja, tuli- ja savueristettyjä tiloja oli liian vähän ja pakosuunnitelmat olivat puutteellisia tai epäselviä).

Komissio on tunnustanut, että kaikki jäsenvaltiot eivät ole toimeenpanneet hotellien turvallisuudesta annettuja suosituksia. Aikooko komissio kuluttajatutkimuksen tulokset saatuaan nyt vihdoin laatia direktiiviehdotuksen?

Onko komissio harkinnut, voisiko kuluttajapalveluiden turvallisuutta koskevaa lainsäädäntöehdotusta (1) soveltaa hotelleihin? Tekisikö tämä hotellien paloturvallisuutta koskevat suositukset tarpeettomiksi?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(20. marraskuuta 2003)

Komissio on tietoinen tutkimuksesta, jonka viiden jäsenvaltion kuluttajajärjestöt tekivät 80 hotellissa. Vaikka tutkimusta ei toteutettukaan hotellien paloturvallisuutta koskevan neuvoston suosituksen 86/666/ETY (2) mukaisesti, komissio katsoo sen vahvistavan kyseisen suosituksen soveltamisesta antamassaan kertomuksessa (3) esitellyn tutkimuksen tulokset.

Komissio pyrkii määrätietoisesti noudattamaan seuraavia kertomuksen suuntaviivoja:

Komissio pitää näitä suuntaviivoja riittävinä eikä aio antaa ehdotusta asiaa koskevaksi erityisdirektiiviksi.

Lisäksi komissio pitää tärkeänä sitä, että nykytilanteesta saadaan tasapuoliset ja mahdollisimman kattavat tiedot. Tämän vuoksi se aikoo täydentää jäsenvaltioiden voimassa olevien, asiaa koskevien säännösten tarkastelua ja laatia luettelon yhteisössä vuosina 1986—2003 tapahtuneista hotellipaloista selvittelemällä samalla niiden syitä ja seurauksia. Näiden kahden toimintalinjan ansiosta voidaan tehostaa riskinarviointia ja parantaa yhteisön toiminnan suunnittelua ja kohdentamista.

On vielä liian aikaista ennakoida, miten palvelujen turvallisuutta koskevasta yhteisön sääntelykehyksestä käytävä keskustelu vaikuttaa hotellien paloturvallisuuteen. Komissio antoi Euroopan parlamentille ja neuvostolle kuluttajapalveluiden turvallisuutta koskevan kertomuksen (4), jonka mukaan yhteisössä käytävän keskustelun prioriteettialoja ovat matkailu-, liikunta- ja vapaa-ajanpalvelut. Tässä yhteydessä tarkastellaan myös hotelleja.

----

(1)  KOM(2003)313.

(2)EYVL L 384, 31.12.1986.

(3)  KOM(2001) 348 lopullinen.

(4)  KOM(2003) 313 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/286)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3194/03

esittäjä(t): Säid El Khadraoui (PSE) komissiolle

(22. lokakuuta 2003)

Aihe:   Syöpää aiheuttavat aineet vauvanruoassa

Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen mukaan vauvanruoan tuottajien on korvattava mahdollisimman nopeasti vauvanruokapurkkien kannet, sillä niissä on pieniä annoksia ainetta (semikarbatsidi), joka voi aiheuttaa hiirille syöpää. Tutkimusten mukaan 40 000 kertaa vauvan päiväannosta suurempi määrä ainetta voi aiheuttaa hiirille kasvaimia. Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen mukaan vauvoille aiheutettu riski on häviävän pieni, mutta toisaalta aineen vaikutusta ihmisiin ei ole tutkittu. Ongelma koskee myös tiettyjä mehuja, hilloja, vihanneksia, majoneesia sekä muita purkissa tai pullossa säilytettäviä elintarvikkeita.

Miten komissio suhtautuu Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen tutkimustuloksiin? Miten vakavana se pitää vauvoille ja muille ihmisille aiheutettua vaaraa?

Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä? Voiko komissio ilmoittaa minulle tarkasti ja aikataulun kanssa, mitä toimia se aikoo soveltaa?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(18. marraskuuta 2003)

Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen on riippumaton viranomainen, jonka tehtävänä on tarjota yhteisön toimielimille ja jäsenvaltioille tieteellisiä neuvoja ja teknistä apua rehu- ja elintarviketurvallisuuden alalla. Elintarviketurvallisuusviranomaisen semikarbatsidille (SEM) tekemässä riskinarvioinnissa todetaan, että kuluttajiin ja erityisesti pieniin lapsiin kohdistuva riski on hyvin pieni mutta olisi viisasta vähentää SEMille altistumista niin nopeasti kuin teknologinen edistys sen turvallisesti sallii. Komissio toimii tältä pohjalta.

Saatuaan Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen lausunnot, jotka koskevat elintarvikkeiden ja erityisesti lasipurkkeihin ja pulloihin pakattujen lastenruokien turvallisuuden arviointia, komissio kutsui jäsenvaltiot koolle elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevään pysyvään komiteaan. Kokous pidettiin 14. lokakuuta 2003.

Tässä kokouksessa sovittiin paisuteaine atsodikarbonamidin käytöstä poistamisesta niin nopeasti kuin se teknisesti ja juridisesti on mahdollista. Tätä varten komissio esittää luonnoksen direktiivin 2002/72/EY (1) muuttamiseksi elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevälle pysyvälle komitealle vuoden 2003 loppuun mennessä.

Komission pyynnöstä jäsenvaltiot seuraavat edelleen SEMin esiintymistä valmiiksi pakatuissa elintarvikkeissa, erityisesti lastenruoissa, ja ne ilmoittavat tulokset komissiolle, joka välittää ne edelleen Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiselle. Tulosten perusteella tehdään tarvittaessa uudelleenarviointi.

Lisäksi komissio on pyytänyt Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista arvioimaan kiireellisenä tehtävänä eri elintarvikkeissa parhaillaan todettavien SEM-tasojen aiheuttaman riskin ja saattamaan loppuun eri lähteistä peräisin olevan ja kaiken tyyppisissä elintarvikkeissa esiintyvän SEMin aiheuttamien riskien arvioinnin.

----

(1)  Elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvista muovisista tarvikkeista 6. elokuuta 2002 annettu komission direktiivi 2002/72/EY, EYVL L 220, 15.8.2002. Oikaisu EUVL L 39, 13.2.2003.

----

----

(2004/C 65 E/287)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3202/03

esittäjä(t): Alexandros Alavanos (GUE/NGL) komissiolle

(30. lokakuuta 2003)

Aihe:   Paraquat-nimisen aineen käytön kieltäminen

Jokin aika sitten elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean kokouksessa hyväksyttiin komission ehdotus paraquat-nimisen rikkaruohon torjunta-aineen käyttämisestä. Tämän aineen on tunnustettu olevan erittäin vaarallinen, ja se voi aiheuttaa ihmisille suuria ja korjaamattomia terveysvahinkoja. Sen myrkyllisyys yhdessä vasta-aineen puuttumisen kanssa voi johtaa jopa kuolemaan, ja se on yhtä haitallinen myös eläimille ja linnuille. Paraquatin käyttö on kielletty joissakin jäsenvaltioissa, ja monet kansalaisjärjestöt ovat pyytäneet sekä EU:n jäsenvaltioilta että kehitysmailta sen käytön kieltämistä.

Mistä syistä komissio ehdotti näin myrkyllisen aineen käytön jatkamista? Onko se ottanut huomioon, että salliessaan paraquatin laajan käytön komissio edistää sen ottamista uudelleen käyttöön maissa, joissa se on jo kielletty, sekä kehitysmaissa? Aikooko se tutkia asia uudelleen, kun otetaan huomioon, että on olemassa turvallisempia aineita, joilla paraquat voidaan korvata?

David Byrnen komission puolesta antama vastaus

(18. marraskuuta 2003)

Komissio pyytää kunnianarvoisaa jäsentä tutustumaan vastaukseen, jonka komissio antoi herra Ettl esittämään kirjalliseen kysymykseen P-3093/03 (1).

----

(1)  Katso sivu 266.

----

----

(2004/C 65 E/288)

KIRJALLINEN KYSYMYS P-3290/03

esittäjä(t): Claude Moraes (PSE) komissiolle

(3. marraskuuta 2003)

Aihe:   Työperäiset sairaudet

Voiko komissio perustella, miksi se pyysi jäsenvaltioita laajentamaan virallisten työperäisten sairauksien luetteloa 19. syyskuuta hyväksymässään, työhön liittyviä terveysriskejä koskevassa suositusluonnoksessaan?

Anna Diamantopouloun komission puolesta antama vastaus

(20. marraskuuta 2003)

Komissio antoi 19. syyskuuta 2003 suosituksen eurooppalaisesta ammattitautiluettelosta (1). Suosituksella saatetaan ajan tasalle ja korvataan samasta aiheesta 22. toukokuuta 1990 annettu suositus (2), jotta voitaisiin ottaa huomioon alalla tapahtunut tieteellinen ja tekninen kehitys, luoda ajanmukainen väline laajentuvan unionin tarpeisiin ja vastata ammattitautien entistä voimakkaampaan ennaltaehkäisyyn liittyviin haasteisiin, jotka tuotiin esiin yhteisön uudessa työterveys- ja työturvallisuusstrategiassa vuosiksi 2002—2006 (3).

Uudessa suosituksessa jäsenvaltioita nimenomaisesti kehotetaan sisällyttämään mahdollisimman pian suosituksen liitteessä I oleva eurooppalainen luettelo tieteellisesti työperäisiksi tunnustettuja, korvaus-kelpoisia ja ehkäisytoimenpiteitä vaativia ammattitauteja koskeviin lakeihin, asetuksiin ja hallinnollisiin määräyksiin.

Suosituksen liitteessä I oleva luettelo sisältää harjoitettavaan ammattiin suoraan liittyvien ja jo vanhassa suosituksessa mainittujen tekijöiden ja tautien lisäksi 16 muuta tautia, joiden työperäisyydestä vallitsee laaja tieteellinen yksimielisyys.

Vuonna 1990 annetun suosituksen antamisesta kuluneena aikana tapahtuneen tieteellisen ja teknisen kehityksen ansiosta tiettyjen ammattitautien ilmenemismekanismit ja syy-seuraussuhteet tunnetaan paremmin.

Arvoisan parlamentin jäsenen on komission mielestä syytä huomata, että jäsenvaltiot ovat osallistuneet tiiviisti komission suosituksen ja erityisesti sen liitteessä I olevan eurooppalaisen ammattitautiluettelon valmistelutyöhön.

Suosituksen seurannan yhteydessä jäsenvaltioissa vuodesta 1990 lähtien hankittu kokemus on tuonut esiin erilaisia näkökohtia, joita voitaisiin kehittää, jotta suosituksen tavoitteet voitaisiin saavuttaa tehokkaammin varsinkin ennaltaehkäisemisen ja tietojen keräämisen ja vertailtavuuden osalta. Nämä näkökohdat tuodaan esiin myös uudessa suosituksessa.

Komission mielestä nimenomaan uuden suosituksen olisi oltava ensisijainen väline unionin tasolla toteutettavassa ammattitautien ennaltaehkäisyssä.

----

(1)EUVL L 238, 25.9.2003.

(2)EYVL L 160, 26.6.1990.

(3)  KOM(2002) 118 lopullinen.

----

----

(2004/C 65 E/289)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3504/03

esittäjä(t): Hiltrud Breyer (Verts/ALE) komissiolle

(24. marraskuuta 2003)

Aihe:   Rheinland-Pfalzin osavaltiolle varainhoitovuosina 1997—2002 myönnetty Euroopan unionin tuki

Romano Prodin komission puolesta antama vastaus

(2. joulukuuta 2003)

Komissio kerää parhaillaan tietoja, joita se tarvitsee vastatakseen kysymykseen. Se ilmoittaa tuloksistaan mahdollisimman pian.

----

----

(2004/C 65 E/290)

KIRJALLINEN KYSYMYS E-3505/03

esittäjä(t): Hiltrud Breyer (Verts/ALE) komissiolle

(24. marraskuuta 2003)

Aihe:   Saarlandin osavaltiolle varainhoitovuosina 1997—2002 myönnetty Euroopan unionin tuki

Romano Prodin komission puolesta antama vastaus

(2. joulukuuta 2003)

Komissio kerää parhaillaan tietoja, joita se tarvitsee vastatakseen kysymykseen. Se ilmoittaa tuloksistaan mahdollisimman pian.

----