# Europeiska unionens C 70E/2007

| | ISSN 1725-2504 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | C 70E |
| | |
| Svensk utgåva | Meddelanden och upplysningar | 50 årgången27 mars 2007 |

ISSN 1725-2504

Europeiska unionens

officiella tidning

C 70E

Svensk utgåva

Meddelanden och upplysningar

50 årgången27 mars 2007

---

| Informationsnummer | Innehållsförteckning | Sida |
| --- | --- | --- |
| | III   Förberedande rättsakter |
| | Rådet |
| 2007/C 070E/01 | Gemensam ståndpunkt (EG) nr 2/2007 av den 11 december 2006 antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning om kollektivtrafik på järnväg och väg och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 1191/69 och (EEG) nr 1107/70 | 1 |
| 2007/C 070E/02 | Gemensam ståndpunkt (EG) nr 3/2007 av den 11 december 2006 antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning om gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten och om upphävande av förordning (EG) nr 2320/2002 (
  1
  ) | 21 |

Informationsnummer

Innehållsförteckning

Sida

III   Förberedande rättsakter

Rådet

2007/C 070E/01

Gemensam ståndpunkt (EG) nr 2/2007 av den 11 december 2006 antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning om kollektivtrafik på järnväg och väg och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 1191/69 och (EEG) nr 1107/70

1

2007/C 070E/02

Gemensam ståndpunkt (EG) nr 3/2007 av den 11 december 2006 antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning om gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten och om upphävande av förordning (EG) nr 2320/2002 (
  1
  )

1

21

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text av betydelse för EES |

---

(1)   Text av betydelse för EES

1

| SV | |
| --- | --- |

SV

---

III Förberedande rättsakter

Rådet

| 27.3.2007 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | CE 70/1 |
| --- | --- | --- | --- |

27.3.2007

SV

Europeiska unionens officiella tidning

CE 70/1

---

GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 2/2007

antagen av rådet den 11 december 2006

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr .../2007 av den ... om kollektivtrafik på järnväg och väg och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 1191/69 och (EEG) nr 1107/70

(2007/C 70 E/01)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 71 och 89,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och

av följande skäl:

| (1) | Genom artikel 16 i fördraget bekräftas den betydelse som tjänster av allmänt ekonomiskt intresse har för unionens gemensamma värderingar. |
| --- | --- |

(1)

Genom artikel 16 i fördraget bekräftas den betydelse som tjänster av allmänt ekonomiskt intresse har för unionens gemensamma värderingar.

| (2) | Enligt artikel 86.2 i fördraget skall företag som anförtrotts att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse vara underkastade reglerna i fördraget, särskilt konkurrensreglerna, i den mån tillämpningen av dessa regler inte rättsligt eller i praktiken hindrar att de särskilda uppgifter som tilldelats dem fullgörs. |
| --- | --- |

(2)

Enligt artikel 86.2 i fördraget skall företag som anförtrotts att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse vara underkastade reglerna i fördraget, särskilt konkurrensreglerna, i den mån tillämpningen av dessa regler inte rättsligt eller i praktiken hindrar att de särskilda uppgifter som tilldelats dem fullgörs.

| (3) | Artikel 73 i fördraget är lex specialis i förhållande till artikel 86.2. Artikeln innehåller bestämmelser om ersättning för allmän trafikplikt inom sektorn för landtransporter. |
| --- | --- |

(3)

Artikel 73 i fördraget är lex specialis i förhållande till artikel 86.2. Artikeln innehåller bestämmelser om ersättning för allmän trafikplikt inom sektorn för landtransporter.

| (4) | De viktigaste målen enligt kommissionens vitbok av den 12 september 2001, ”Den gemensamma transportpolitiken fram till 2010: Vägval inför framtiden”, är att sörja för säkra, effektiva och högkvalitativa persontransporter tack vare reglerad konkurrens, och samtidigt garantera insyn och effektivitet när det gäller kollektivtrafiken, med beaktande av sociala faktorer, miljöfaktorer och faktorer som rör regional utveckling eller för att erbjuda specialtaxor för vissa grupper av passagerare, som t.ex. pensionärer, och för att undanröja sådana skillnader mellan olika medlemsstaters transportföretag som kan medföra betydande snedvridning av konkurrensen. |
| --- | --- |

(4)

De viktigaste målen enligt kommissionens vitbok av den 12 september 2001, ”Den gemensamma transportpolitiken fram till 2010: Vägval inför framtiden”, är att sörja för säkra, effektiva och högkvalitativa persontransporter tack vare reglerad konkurrens, och samtidigt garantera insyn och effektivitet när det gäller kollektivtrafiken, med beaktande av sociala faktorer, miljöfaktorer och faktorer som rör regional utveckling eller för att erbjuda specialtaxor för vissa grupper av passagerare, som t.ex. pensionärer, och för att undanröja sådana skillnader mellan olika medlemsstaters transportföretag som kan medföra betydande snedvridning av konkurrensen.

| (5) | Många landbaserade persontransporttjänster av allmänt ekonomiskt intresse kan i dag inte tillhandahållas kommersiellt. Medlemsstaternas behöriga myndigheter bör kunna ingripa för att se till att dessa tjänster tillhandahålls. För att säkerställa tillhandahållandet av kollektivtrafik kan myndigheterna bland annat bevilja kollektivtrafikföretagen ensamrätt, bevilja dem ekonomisk ersättning eller fastställa allmänna bestämmelser för bedrivande av kollektivtrafik som är tillämpliga på samtliga företag. Om medlemsstaterna, i enlighet med denna förordning, väljer att utesluta vissa allmänna regler från förordningens tillämpningsområde, bör den allmänna ordningen för statligt stöd tillämpas. |
| --- | --- |

(5)

Många landbaserade persontransporttjänster av allmänt ekonomiskt intresse kan i dag inte tillhandahållas kommersiellt. Medlemsstaternas behöriga myndigheter bör kunna ingripa för att se till att dessa tjänster tillhandahålls. För att säkerställa tillhandahållandet av kollektivtrafik kan myndigheterna bland annat bevilja kollektivtrafikföretagen ensamrätt, bevilja dem ekonomisk ersättning eller fastställa allmänna bestämmelser för bedrivande av kollektivtrafik som är tillämpliga på samtliga företag. Om medlemsstaterna, i enlighet med denna förordning, väljer att utesluta vissa allmänna regler från förordningens tillämpningsområde, bör den allmänna ordningen för statligt stöd tillämpas.

| (6) | Många medlemsstater har åtminstone inom delar av sin kollektivtrafikmarknad infört lagstiftning som på grundval av öppna och rättvisa anbudsförfaranden möjliggör tilldelning av ensamrätt och ingående av kontrakt om allmänna tjänster. Därigenom har handeln mellan medlemsstaterna utvecklats avsevärt, och en rad kollektivtrafikföretag erbjuder nu kollektivtrafik i fler än en medlemsstat. Utvecklingen av den nationella lagstiftningen har emellertid lett till skillnader i de förfaranden som tillämpas, vilket medfört rättslig osäkerhet i fråga om kollektivtrafikföretagens rättigheter och de behöriga myndigheternas skyldigheter. I rådets förordning (EEG) nr 1191/69 av den 26 juni 1969 om medlemsstaternas åtgärder i fråga om allmän trafikplikt på järnväg, väg och inre vattenvägar (4) anges varken hur kontrakt om allmänna tjänster skall tilldelas inom gemenskapen eller under vilka omständigheter det krävs ett anbudsförfarande. Gemenskapens gällande regelverk bör därför uppdateras. |
| --- | --- |

(6)

Många medlemsstater har åtminstone inom delar av sin kollektivtrafikmarknad infört lagstiftning som på grundval av öppna och rättvisa anbudsförfaranden möjliggör tilldelning av ensamrätt och ingående av kontrakt om allmänna tjänster. Därigenom har handeln mellan medlemsstaterna utvecklats avsevärt, och en rad kollektivtrafikföretag erbjuder nu kollektivtrafik i fler än en medlemsstat. Utvecklingen av den nationella lagstiftningen har emellertid lett till skillnader i de förfaranden som tillämpas, vilket medfört rättslig osäkerhet i fråga om kollektivtrafikföretagens rättigheter och de behöriga myndigheternas skyldigheter. I rådets förordning (EEG) nr 1191/69 av den 26 juni 1969 om medlemsstaternas åtgärder i fråga om allmän trafikplikt på järnväg, väg och inre vattenvägar (4) anges varken hur kontrakt om allmänna tjänster skall tilldelas inom gemenskapen eller under vilka omständigheter det krävs ett anbudsförfarande. Gemenskapens gällande regelverk bör därför uppdateras.

| (7) | Gjorda undersökningar, och erfarenheterna i de medlemsstater där konkurrens inom kollektivtrafiksektorn har förekommit i ett antal år, visar att införandet av reglerad konkurrens mellan företagen medför bättre och innovativare service till lägre pris och inte hindrar kollektivtrafikföretagen från att fullgöra de särskilda uppgifter som de ålagts, förutsatt att lämpliga säkerhetsåtgärder vidtas. Europeiska rådet anslöt sig inom ramen för den så kallade Lissabonprocessen den 28 mars 2000 till denna linje och uppmanade kommissionen, rådet och medlemsstaterna att inom ramen för sina respektive befogenheter ”påskynda liberaliseringen på områden som ... transporter”. |
| --- | --- |

(7)

Gjorda undersökningar, och erfarenheterna i de medlemsstater där konkurrens inom kollektivtrafiksektorn har förekommit i ett antal år, visar att införandet av reglerad konkurrens mellan företagen medför bättre och innovativare service till lägre pris och inte hindrar kollektivtrafikföretagen från att fullgöra de särskilda uppgifter som de ålagts, förutsatt att lämpliga säkerhetsåtgärder vidtas. Europeiska rådet anslöt sig inom ramen för den så kallade Lissabonprocessen den 28 mars 2000 till denna linje och uppmanade kommissionen, rådet och medlemsstaterna att inom ramen för sina respektive befogenheter ”påskynda liberaliseringen på områden som ... transporter”.

| (8) | De marknader för persontransporter som är avreglerade och på vilka det inte finns någon ensamrätt bör tillåtas att behålla sina särdrag och sitt funktionssätt om dessa överensstämmer med kraven i fördraget. |
| --- | --- |

(8)

De marknader för persontransporter som är avreglerade och på vilka det inte finns någon ensamrätt bör tillåtas att behålla sina särdrag och sitt funktionssätt om dessa överensstämmer med kraven i fördraget.

| (9) | För att kollektivtrafiken skall kunna organiseras på det sätt som bäst motsvarar allmänhetens behov bör de behöriga myndigheterna, på de villkor som anges i denna förordning, fritt få välja vilket kollektivtrafikföretag som skall bedriva trafiken, med beaktande av små och medelstora företags intressen. När ersättning eller ensamrätt beviljas är det viktigt att i ett kontrakt om allmänna tjänster mellan den behöriga myndigheten och det utvalda kollektivtrafikföretaget fastställa arten av allmän trafikplikt och vilken ersättning som skall utgå, för att på så sätt sörja för tillämpning av principen om insyn, principen om lika behandling av konkurrerande företag och proportionalitetsprincipen. Kontraktets form och benämning kan variera beroende på medlemsstaternas rättsordningar. |
| --- | --- |

(9)

För att kollektivtrafiken skall kunna organiseras på det sätt som bäst motsvarar allmänhetens behov bör de behöriga myndigheterna, på de villkor som anges i denna förordning, fritt få välja vilket kollektivtrafikföretag som skall bedriva trafiken, med beaktande av små och medelstora företags intressen. När ersättning eller ensamrätt beviljas är det viktigt att i ett kontrakt om allmänna tjänster mellan den behöriga myndigheten och det utvalda kollektivtrafikföretaget fastställa arten av allmän trafikplikt och vilken ersättning som skall utgå, för att på så sätt sörja för tillämpning av principen om insyn, principen om lika behandling av konkurrerande företag och proportionalitetsprincipen. Kontraktets form och benämning kan variera beroende på medlemsstaternas rättsordningar.

| (10) | I motsats till förordning (EEG) nr 1191/69, vars tillämpningsområde också omfattar kollektivtrafik på inre vattenvägar, anses det inte lämpligt att i den här förordningen reglera tilldelningen av kontrakt om allmänna tjänster i denna specifika sektor. För kollektivtrafik på inre vattenvägar gäller därför fördragets allmänna principer, såvida inte medlemsstaterna väljer att tillämpa den här förordningen i den specifika sektorn. Bestämmelserna i den här förordningen hindrar inte införlivande av trafik på inre vattenvägar i ett större nät av kollektivtrafik på stads-, förorts- och regionalnivå. |
| --- | --- |

(10)

I motsats till förordning (EEG) nr 1191/69, vars tillämpningsområde också omfattar kollektivtrafik på inre vattenvägar, anses det inte lämpligt att i den här förordningen reglera tilldelningen av kontrakt om allmänna tjänster i denna specifika sektor. För kollektivtrafik på inre vattenvägar gäller därför fördragets allmänna principer, såvida inte medlemsstaterna väljer att tillämpa den här förordningen i den specifika sektorn. Bestämmelserna i den här förordningen hindrar inte införlivande av trafik på inre vattenvägar i ett större nät av kollektivtrafik på stads-, förorts- och regionalnivå.

| (11) | I motsats till förordning (EEG) nr 1191/69, vars tillämpningsområde också omfattar godstransporttjänster, anses det inte lämpligt att i den här förordningen reglera tilldelningen av kontrakt om allmänna tjänster i denna specifika sektor. Tre år efter den här förordningens ikraftträdande bör därför fördragets allmänna principer gälla för organisationen av godstransporttjänster. |
| --- | --- |

(11)

I motsats till förordning (EEG) nr 1191/69, vars tillämpningsområde också omfattar godstransporttjänster, anses det inte lämpligt att i den här förordningen reglera tilldelningen av kontrakt om allmänna tjänster i denna specifika sektor. Tre år efter den här förordningens ikraftträdande bör därför fördragets allmänna principer gälla för organisationen av godstransporttjänster.

| (12) | Ur gemenskapsrättslig synvinkel har det ingen betydelse om kollektivtrafik tillhandahålls av offentliga eller privata företag. Denna förordning grundas på neutralitetsprinciperna i fråga om egendomsordningen enligt artikel 295 i fördraget, principen om fri utformning av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse enligt artikel 16 i fördraget och subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna enligt artikel 5 i fördraget. |
| --- | --- |

(12)

Ur gemenskapsrättslig synvinkel har det ingen betydelse om kollektivtrafik tillhandahålls av offentliga eller privata företag. Denna förordning grundas på neutralitetsprinciperna i fråga om egendomsordningen enligt artikel 295 i fördraget, principen om fri utformning av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse enligt artikel 16 i fördraget och subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna enligt artikel 5 i fördraget.

| (13) | En rad tjänster, som ofta är kopplade till specifik infrastruktur, tillhandahålls i första hand på grund av sitt historiska intresse och turistvärde. Eftersom syftet med sådan verksamhet uppenbarligen inte är att bedriva kollektivtrafik, bör den inte omfattas av de regler och förfaranden som gäller för krav på allmänna tjänster. |
| --- | --- |

(13)

En rad tjänster, som ofta är kopplade till specifik infrastruktur, tillhandahålls i första hand på grund av sitt historiska intresse och turistvärde. Eftersom syftet med sådan verksamhet uppenbarligen inte är att bedriva kollektivtrafik, bör den inte omfattas av de regler och förfaranden som gäller för krav på allmänna tjänster.

| (14) | Om de behöriga myndigheterna ansvarar för kollektivtrafiknätets organisation kan detta, utöver det faktiska utförandet av transporttjänsten, omfatta en rad verksamheter och funktioner där de behöriga myndigheterna måste kunna välja mellan att utföra dem själva eller, helt eller delvis, låta tredje part utföra dem. |
| --- | --- |

(14)

Om de behöriga myndigheterna ansvarar för kollektivtrafiknätets organisation kan detta, utöver det faktiska utförandet av transporttjänsten, omfatta en rad verksamheter och funktioner där de behöriga myndigheterna måste kunna välja mellan att utföra dem själva eller, helt eller delvis, låta tredje part utföra dem.

| (15) | Kontrakt med lång löptid kan leda till onödigt lång stängning av marknaden, vilket minskar konkurrenstryckets positiva effekter. För att minimera snedvridningen av konkurrensen och samtidigt skydda tjänsternas kvalitet bör kontrakt om allmänna tjänster vara tidsbegränsade. Det måste dock vara möjligt att förlänga kontrakt med högst halva deras ursprungliga löptid, om kollektivtrafikföretaget är tvunget att investera i tillgångar med osedvanligt lång avskrivningstid och, på grund av deras särskilda särdrag och begränsningar, när det gäller de yttersta randområdena enligt artikel 299 i fördraget. Då ett kollektivtrafikföretag dessutom gör investeringar i infrastruktur eller rullande materiel och fordon som är ovanliga i så måtto att det rör sig om stora belopp, och förutsatt att kontraktet tilldelas efter ett rättvist och konkurrensutsatt anbudsförfarande, bör en ännu längre förlängning vara möjlig. |
| --- | --- |

(15)

Kontrakt med lång löptid kan leda till onödigt lång stängning av marknaden, vilket minskar konkurrenstryckets positiva effekter. För att minimera snedvridningen av konkurrensen och samtidigt skydda tjänsternas kvalitet bör kontrakt om allmänna tjänster vara tidsbegränsade. Det måste dock vara möjligt att förlänga kontrakt med högst halva deras ursprungliga löptid, om kollektivtrafikföretaget är tvunget att investera i tillgångar med osedvanligt lång avskrivningstid och, på grund av deras särskilda särdrag och begränsningar, när det gäller de yttersta randområdena enligt artikel 299 i fördraget. Då ett kollektivtrafikföretag dessutom gör investeringar i infrastruktur eller rullande materiel och fordon som är ovanliga i så måtto att det rör sig om stora belopp, och förutsatt att kontraktet tilldelas efter ett rättvist och konkurrensutsatt anbudsförfarande, bör en ännu längre förlängning vara möjlig.

| (16) | Om ingåendet av kontrakt om allmänna tjänster kan leda till byte av kollektivtrafikföretag, bör de behöriga myndigheterna kunna kräva att det utvalda kollektivtrafikföretaget tillämpar bestämmelserna i rådets direktiv 2001/23/EG av den 12 mars 2001 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av företag eller verksamheter (5). Detta direktiv hindrar inte medlemsstaterna från att skydda andra överlåtelsevillkor beträffande arbetstagarnas rättigheter än de som omfattas av direktiv 2001/23/EG, varvid, i tillämpliga fall, hänsyn skall tas till de sociala normer som föreskrivs i nationella lagar och andra författningar, eller i de kollektivavtal eller överenskommelser som ingåtts mellan arbetsmarknadens parter. |
| --- | --- |

(16)

Om ingåendet av kontrakt om allmänna tjänster kan leda till byte av kollektivtrafikföretag, bör de behöriga myndigheterna kunna kräva att det utvalda kollektivtrafikföretaget tillämpar bestämmelserna i rådets direktiv 2001/23/EG av den 12 mars 2001 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av företag eller verksamheter (5). Detta direktiv hindrar inte medlemsstaterna från att skydda andra överlåtelsevillkor beträffande arbetstagarnas rättigheter än de som omfattas av direktiv 2001/23/EG, varvid, i tillämpliga fall, hänsyn skall tas till de sociala normer som föreskrivs i nationella lagar och andra författningar, eller i de kollektivavtal eller överenskommelser som ingåtts mellan arbetsmarknadens parter.

| (17) | I överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen står det de behöriga myndigheterna fritt att fastställa kvalitetsstandarder för den allmänna trafikplikten, exempelvis i fråga om minimikrav för arbetsvillkor, passagerares rättigheter, behov hos personer med nedsatt rörlighet eller miljöskydd. |
| --- | --- |

(17)

I överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen står det de behöriga myndigheterna fritt att fastställa kvalitetsstandarder för den allmänna trafikplikten, exempelvis i fråga om minimikrav för arbetsvillkor, passagerares rättigheter, behov hos personer med nedsatt rörlighet eller miljöskydd.

| (18) | Förutsatt att tillämpliga bestämmelser i nationell lagstiftning följs får lokala myndigheter eller, i avsaknad av sådana, en nationell myndighet välja att själva tillhandahålla kollektivtrafiktjänster inom sitt territorium eller att, utan anbudsförfarande, uppdra åt ett internt företag att tillhandahålla sådana tjänster. För att garantera rättvisa konkurrensvillkor bör emellertid denna möjlighet för myndigheterna att själva bedriva trafiken regleras i detalj. Den behöriga myndigheten eller en myndighetesgrupp som tillhandahåller integrerade kollektivtrafiktjänster bör kollektivt eller genom gruppens medlemmar utöva den erforderliga kontrollen. Dessutom bör en behörig myndighet som sköter sin egen kollektivtrafik eller ett internt företag förbjudas från att delta i konkurrensutsatta anbudsförfaranden utanför myndighetens behörighetsområde. Den myndighet som kontrollerar det interna företaget bör också kunna förbjuda företaget att delta i konkurrensutsatta anbudsförfaranden som anordnats inom dess behörighetsområde. Begränsningar i ett internt företags verksamhet får inte påverka möjligheten att direkttilldela kontrakt om allmänna tjänster när det gäller järnvägstrafik, med undantag för andra spårbundna transportmedel som tunnelbana eller spårvagn. Dessutom påverkar inte direkttilldelning av kontrakt om allmänna tjänster för järnvägstrafik de behöriga myndigheternas möjlighet att tilldela ett internt företag kontrakt om allmänna tjänster för kollektivtrafik på andra spårbundna transportmedel som tunnelbana och spårvagn. |
| --- | --- |

(18)

Förutsatt att tillämpliga bestämmelser i nationell lagstiftning följs får lokala myndigheter eller, i avsaknad av sådana, en nationell myndighet välja att själva tillhandahålla kollektivtrafiktjänster inom sitt territorium eller att, utan anbudsförfarande, uppdra åt ett internt företag att tillhandahålla sådana tjänster. För att garantera rättvisa konkurrensvillkor bör emellertid denna möjlighet för myndigheterna att själva bedriva trafiken regleras i detalj. Den behöriga myndigheten eller en myndighetesgrupp som tillhandahåller integrerade kollektivtrafiktjänster bör kollektivt eller genom gruppens medlemmar utöva den erforderliga kontrollen. Dessutom bör en behörig myndighet som sköter sin egen kollektivtrafik eller ett internt företag förbjudas från att delta i konkurrensutsatta anbudsförfaranden utanför myndighetens behörighetsområde. Den myndighet som kontrollerar det interna företaget bör också kunna förbjuda företaget att delta i konkurrensutsatta anbudsförfaranden som anordnats inom dess behörighetsområde. Begränsningar i ett internt företags verksamhet får inte påverka möjligheten att direkttilldela kontrakt om allmänna tjänster när det gäller järnvägstrafik, med undantag för andra spårbundna transportmedel som tunnelbana eller spårvagn. Dessutom påverkar inte direkttilldelning av kontrakt om allmänna tjänster för järnvägstrafik de behöriga myndigheternas möjlighet att tilldela ett internt företag kontrakt om allmänna tjänster för kollektivtrafik på andra spårbundna transportmedel som tunnelbana och spårvagn.

| (19) | Utläggande på entreprenad kan bidra till en effektivare kollektivtrafik och gör att andra företag än det kollektivtrafikföretag som tilldelades kontraktet om allmänna tjänster kan delta. De behöriga myndigheterna bör dock, med hänsyn till att offentliga medel skall användas på bästa sätt, kunna fastställa villkoren för att deras kollektivtrafiktjänster skall få läggas ut på entreprenad, särskilt när det gäller tjänster som utförs av ett internt företag. Vidare bör en underentreprenör inte hindras från att delta i konkurrensutsatta anbudsförfaranden på en behörig myndighets territorium. Det är nödvändigt att den behöriga myndighetens eller det interna företagets val av underentreprenör görs i enlighet med gemenskapsrätten. |
| --- | --- |

(19)

Utläggande på entreprenad kan bidra till en effektivare kollektivtrafik och gör att andra företag än det kollektivtrafikföretag som tilldelades kontraktet om allmänna tjänster kan delta. De behöriga myndigheterna bör dock, med hänsyn till att offentliga medel skall användas på bästa sätt, kunna fastställa villkoren för att deras kollektivtrafiktjänster skall få läggas ut på entreprenad, särskilt när det gäller tjänster som utförs av ett internt företag. Vidare bör en underentreprenör inte hindras från att delta i konkurrensutsatta anbudsförfaranden på en behörig myndighets territorium. Det är nödvändigt att den behöriga myndighetens eller det interna företagets val av underentreprenör görs i enlighet med gemenskapsrätten.

| (20) | Om en myndighet beslutar att anförtro en uppgift som gäller en tjänst av allmänt intresse åt tredje part, måste kollektivtrafikföretaget väljas ut i överensstämmelse med gemenskapens lagstiftning om offentlig upphandling och koncessioner, som har sin grund i artiklarna 43-49 i fördraget, och med principen om insyn och principen om lika behandling. Särskilt påverkar bestämmelserna i denna förordning inte myndigheternas skyldigheter enligt direktiven om offentlig upphandling när kontrakten om allmänna tjänster omfattas av dessa direktivs tillämpningsområde. |
| --- | --- |

(20)

Om en myndighet beslutar att anförtro en uppgift som gäller en tjänst av allmänt intresse åt tredje part, måste kollektivtrafikföretaget väljas ut i överensstämmelse med gemenskapens lagstiftning om offentlig upphandling och koncessioner, som har sin grund i artiklarna 43-49 i fördraget, och med principen om insyn och principen om lika behandling. Särskilt påverkar bestämmelserna i denna förordning inte myndigheternas skyldigheter enligt direktiven om offentlig upphandling när kontrakten om allmänna tjänster omfattas av dessa direktivs tillämpningsområde.

| (21) | I vissa fall måste de behöriga myndigheterna inom ramen för anbudsinfordringar fastställa och beskriva sammansatta system. När dessa myndigheter tilldelar kontrakt i sådana fall bör de därför ha rätt att efter anbudsinlämningen förhandla om detaljerna med några eller samtliga potentiella kollektivtrafikföretag. |
| --- | --- |

(21)

I vissa fall måste de behöriga myndigheterna inom ramen för anbudsinfordringar fastställa och beskriva sammansatta system. När dessa myndigheter tilldelar kontrakt i sådana fall bör de därför ha rätt att efter anbudsinlämningen förhandla om detaljerna med några eller samtliga potentiella kollektivtrafikföretag.

| (22) | Anbudsinfordringar för tilldelning av kontrakt om allmänna tjänster bör inte heller vara obligatoriska om kontraktets värde är lågt eller om det gäller korta sträckor. I detta avseende bör högre belopp eller längre sträckor göra det möjligt för de behöriga myndigheterna att beakta små och medelstora företags särskilda intressen. De behöriga myndigheterna bör inte tillåtas att dela upp kontrakt eller nät för att undvika anbudsförfarande. |
| --- | --- |

(22)

Anbudsinfordringar för tilldelning av kontrakt om allmänna tjänster bör inte heller vara obligatoriska om kontraktets värde är lågt eller om det gäller korta sträckor. I detta avseende bör högre belopp eller längre sträckor göra det möjligt för de behöriga myndigheterna att beakta små och medelstora företags särskilda intressen. De behöriga myndigheterna bör inte tillåtas att dela upp kontrakt eller nät för att undvika anbudsförfarande.

| (23) | Vid risk för trafikavbrott bör de behöriga myndigheterna kunna vidta kortfristiga nödåtgärder i avvaktan på att ett kontrakt om allmänna tjänster tilldelas som uppfyller samtliga tilldelningsvillkor i denna förordning. |
| --- | --- |

(23)

Vid risk för trafikavbrott bör de behöriga myndigheterna kunna vidta kortfristiga nödåtgärder i avvaktan på att ett kontrakt om allmänna tjänster tilldelas som uppfyller samtliga tilldelningsvillkor i denna förordning.

| (24) | Kollektivtrafiken på järnväg medför särskilda problem när det gäller investeringarnas storlek och infrastrukturkostnaderna. För att garantera att alla järnvägsföretag i gemenskapen har tillgång till infrastrukturen i alla medlemsstater och på så sätt får möjlighet att bedriva internationell persontrafik lade kommissionen i mars 2004 fram ett förslag till ändring av rådets direktiv 91/440/EEG av den 29 juli 1991 om utvecklingen av gemenskapens järnvägar (6). Syftet med denna förordning är att upprätta en rättslig ram för ersättning och/eller ensamrätt för kontrakt om allmänna tjänster och inte att ytterligare öppna marknaden för järnvägstrafik. |
| --- | --- |

(24)

Kollektivtrafiken på järnväg medför särskilda problem när det gäller investeringarnas storlek och infrastrukturkostnaderna. För att garantera att alla järnvägsföretag i gemenskapen har tillgång till infrastrukturen i alla medlemsstater och på så sätt får möjlighet att bedriva internationell persontrafik lade kommissionen i mars 2004 fram ett förslag till ändring av rådets direktiv 91/440/EEG av den 29 juli 1991 om utvecklingen av gemenskapens järnvägar (6). Syftet med denna förordning är att upprätta en rättslig ram för ersättning och/eller ensamrätt för kontrakt om allmänna tjänster och inte att ytterligare öppna marknaden för järnvägstrafik.

| (25) | I fråga om allmänna tjänster har varje behörig myndighet enligt denna förordning rätt att välja sitt kollektivtrafikföretag i samband med tilldelning av kontrakt om allmänna tjänster. De behöriga myndigheterna bör, med tanke på att kollektivtrafiken är organiserad på olika sätt i olika medlemsstater, ha möjlighet att direkttilldela kontrakt om allmänna tjänster för järnvägstrafik. |
| --- | --- |

(25)

I fråga om allmänna tjänster har varje behörig myndighet enligt denna förordning rätt att välja sitt kollektivtrafikföretag i samband med tilldelning av kontrakt om allmänna tjänster. De behöriga myndigheterna bör, med tanke på att kollektivtrafiken är organiserad på olika sätt i olika medlemsstater, ha möjlighet att direkttilldela kontrakt om allmänna tjänster för järnvägstrafik.

| (26) | Den ersättning som de behöriga myndigheterna beviljar för att täcka kostnaderna för uppfyllandet av den allmänna trafikplikten bör beräknas på ett sådant sätt att alltför höga ersättningar undviks. En behörig myndighet som avser att tilldela ett kontrakt om allmänna tjänster utan anbudsförfarande bör dessutom vara skyldig att följa detaljerade bestämmelser som säkerställer att ersättningsbeloppet är skäligt och i vilka tjänsternas effektivitet och kvalitet betonas. |
| --- | --- |

(26)

Den ersättning som de behöriga myndigheterna beviljar för att täcka kostnaderna för uppfyllandet av den allmänna trafikplikten bör beräknas på ett sådant sätt att alltför höga ersättningar undviks. En behörig myndighet som avser att tilldela ett kontrakt om allmänna tjänster utan anbudsförfarande bör dessutom vara skyldig att följa detaljerade bestämmelser som säkerställer att ersättningsbeloppet är skäligt och i vilka tjänsternas effektivitet och kvalitet betonas.

| (27) | Genom att i det beräkningsunderlag som återges i bilagan på lämpligt sätt beakta effekterna av ett fullgörande av den allmänna trafikplikten på kollektivtrafiksefterfrågan kan den behöriga myndigheten och kollektivtrafikföretaget visa att alltför höga ersättningar har undvikits. |
| --- | --- |

(27)

Genom att i det beräkningsunderlag som återges i bilagan på lämpligt sätt beakta effekterna av ett fullgörande av den allmänna trafikplikten på kollektivtrafiksefterfrågan kan den behöriga myndigheten och kollektivtrafikföretaget visa att alltför höga ersättningar har undvikits.

| (28) | De behöriga myndigheterna bör vidta nödvändiga åtgärder för att minst ett år i förväg offentliggöra sin avsikt att tilldela kontrakt om allmänna tjänster, med undantag av nödåtgärder och kontrakt som gäller korta sträckor, så att potentiella kollektivtrafikföretag kan ta ställning. |
| --- | --- |

(28)

De behöriga myndigheterna bör vidta nödvändiga åtgärder för att minst ett år i förväg offentliggöra sin avsikt att tilldela kontrakt om allmänna tjänster, med undantag av nödåtgärder och kontrakt som gäller korta sträckor, så att potentiella kollektivtrafikföretag kan ta ställning.

| (29) | Direkttilldelade kontrakt om allmänna tjänster bör omfattas av principen om ökad insyn. |
| --- | --- |

(29)

Direkttilldelade kontrakt om allmänna tjänster bör omfattas av principen om ökad insyn.

| (30) | Eftersom de behöriga myndigheterna och kollektivtrafikföretagen behöver tid för att anpassa sig till förordningen, bör övergångsbestämmelser fastställas. Med tanke på det stegvisa tilldelandet av kontrakt om allmänna tjänster enligt denna förordning, bör medlemsstaterna förse kommissionen med en lägesrapport inom sex månader efter den första hälften av övergångsperioden. Kommissionen kan föreslå lämpliga åtgärder på grundval av dessa rapporter. |
| --- | --- |

(30)

Eftersom de behöriga myndigheterna och kollektivtrafikföretagen behöver tid för att anpassa sig till förordningen, bör övergångsbestämmelser fastställas. Med tanke på det stegvisa tilldelandet av kontrakt om allmänna tjänster enligt denna förordning, bör medlemsstaterna förse kommissionen med en lägesrapport inom sex månader efter den första hälften av övergångsperioden. Kommissionen kan föreslå lämpliga åtgärder på grundval av dessa rapporter.

| (31) | De behöriga myndigheterna kan under övergångsperioden börja tillämpa bestämmelserna i förordningen vid olika tidpunkter. Under övergångsperioden är det därför möjligt att kollektivtrafikföretag med verksamhet på sådana marknader där bestämmelserna i förordningen ännu inte är tillämpliga lämnar in anbud för kontrakt om allmänna tjänster på sådana marknader som redan har öppnats för kontrollerad konkurrens. För att genom proportionerliga åtgärder förhindra all obalans i samband med öppnandet av marknaden för kollektivtrafik bör de behöriga myndigheterna under andra hälften av övergångsperioden kunna avvisa anbud från företag där mer än halva värdet av den kollektivtrafik de utför inte beviljats i enlighet med denna förordning, på villkor att ingen diskrimineras och att beslut om detta fattas innan anbudsinfordran offentliggörs. |
| --- | --- |

(31)

De behöriga myndigheterna kan under övergångsperioden börja tillämpa bestämmelserna i förordningen vid olika tidpunkter. Under övergångsperioden är det därför möjligt att kollektivtrafikföretag med verksamhet på sådana marknader där bestämmelserna i förordningen ännu inte är tillämpliga lämnar in anbud för kontrakt om allmänna tjänster på sådana marknader som redan har öppnats för kontrollerad konkurrens. För att genom proportionerliga åtgärder förhindra all obalans i samband med öppnandet av marknaden för kollektivtrafik bör de behöriga myndigheterna under andra hälften av övergångsperioden kunna avvisa anbud från företag där mer än halva värdet av den kollektivtrafik de utför inte beviljats i enlighet med denna förordning, på villkor att ingen diskrimineras och att beslut om detta fattas innan anbudsinfordran offentliggörs.

| (32) | I punkterna 87-95 i dom av den 24 juli 2003 i mål C-280/00, Altmark Trans GmbH (7), har EG-domstolen fastställt att ersättning för allmännyttiga tjänster inte utgör någon förmån i den mening som avses i artikel 87 i fördraget, förutsatt att fyra kumulativa kriterier är uppfyllda. Om de nämnda kriterierna inte är uppfyllda men däremot de allmänna tillämpningskriterierna för artikel 87.1 i fördraget är uppfyllda, utgör ersättning för allmännyttiga tjänster statligt stöd och omfattas därmed av artiklarna 73, 86, 87 och 88 i fördraget. |
| --- | --- |

(32)

I punkterna 87-95 i dom av den 24 juli 2003 i mål C-280/00, Altmark Trans GmbH (7), har EG-domstolen fastställt att ersättning för allmännyttiga tjänster inte utgör någon förmån i den mening som avses i artikel 87 i fördraget, förutsatt att fyra kumulativa kriterier är uppfyllda. Om de nämnda kriterierna inte är uppfyllda men däremot de allmänna tillämpningskriterierna för artikel 87.1 i fördraget är uppfyllda, utgör ersättning för allmännyttiga tjänster statligt stöd och omfattas därmed av artiklarna 73, 86, 87 och 88 i fördraget.

| (33) | Ersättning för allmännyttiga tjänster inom sektorn för landbaserad kollektivtrafik kan vara nödvändig för att de berörda företagen skall kunna bedriva trafiken enligt sådana principer och på sådana villkor som gör att de kan fullgöra sina uppgifter. Sådan ersättning kan enligt artikel 73 i fördraget på vissa villkor vara förenlig med fördraget. För det första måste ersättningen syfta till att säkerställa tillhandahållandet av tjänster som verkligen är tjänster av allmänt intresse i den mening som avses i fördraget. För det andra, för att undvika en oskälig snedvridning av konkurrensen, får ersättningen inte överstiga det belopp som krävs för att täcka nettokostnaderna för fullgörandet av den allmänna trafikplikten, med hänsyn till företagets inkomster i samband med detta och en rimlig vinst. |
| --- | --- |

(33)

Ersättning för allmännyttiga tjänster inom sektorn för landbaserad kollektivtrafik kan vara nödvändig för att de berörda företagen skall kunna bedriva trafiken enligt sådana principer och på sådana villkor som gör att de kan fullgöra sina uppgifter. Sådan ersättning kan enligt artikel 73 i fördraget på vissa villkor vara förenlig med fördraget. För det första måste ersättningen syfta till att säkerställa tillhandahållandet av tjänster som verkligen är tjänster av allmänt intresse i den mening som avses i fördraget. För det andra, för att undvika en oskälig snedvridning av konkurrensen, får ersättningen inte överstiga det belopp som krävs för att täcka nettokostnaderna för fullgörandet av den allmänna trafikplikten, med hänsyn till företagets inkomster i samband med detta och en rimlig vinst.

| (34) | Den ersättning som de behöriga myndigheterna beviljar i enlighet med bestämmelserna i förordningen kan därför undantas från kravet på förhandsanmälan enligt artikel 88.3 i fördraget. |
| --- | --- |

(34)

Den ersättning som de behöriga myndigheterna beviljar i enlighet med bestämmelserna i förordningen kan därför undantas från kravet på förhandsanmälan enligt artikel 88.3 i fördraget.

| (35) | Denna förordning ersätter rådets förordning (EEG) nr 1191/69, som därför bör upphävas. När det gäller allmänna godstransporttjänster, kommer en övergångsperiod på tre år att underlätta utfasningen av ersättning som inte har godkänts av kommissionen i enlighet med artiklarna 73, 86, 87 och 88 i fördraget. Ersättning som beviljas i samband med tillhandahållande av annan kollektivtrafik än den som omfattas av den här förordningen och som riskerar att utgöra statligt stöd enligt artikel 87.1 i fördraget bör vara förenlig med bestämmelserna i artiklarna 73, 86, 87 och 88 i fördraget, inklusive tillämpliga tolkningar som gjorts av Europeiska gemenskapernas domstol, särskilt avgörandet i mål C-280/00, Altmark Trans GmbH. När kommissionen granskar sådana fall bör den därför tillämpa principer som liknar dem som anges i den här nya förordningen eller, om så är lämpligt, i annan lagstiftning som gäller tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. |
| --- | --- |

(35)

Denna förordning ersätter rådets förordning (EEG) nr 1191/69, som därför bör upphävas. När det gäller allmänna godstransporttjänster, kommer en övergångsperiod på tre år att underlätta utfasningen av ersättning som inte har godkänts av kommissionen i enlighet med artiklarna 73, 86, 87 och 88 i fördraget. Ersättning som beviljas i samband med tillhandahållande av annan kollektivtrafik än den som omfattas av den här förordningen och som riskerar att utgöra statligt stöd enligt artikel 87.1 i fördraget bör vara förenlig med bestämmelserna i artiklarna 73, 86, 87 och 88 i fördraget, inklusive tillämpliga tolkningar som gjorts av Europeiska gemenskapernas domstol, särskilt avgörandet i mål C-280/00, Altmark Trans GmbH. När kommissionen granskar sådana fall bör den därför tillämpa principer som liknar dem som anges i den här nya förordningen eller, om så är lämpligt, i annan lagstiftning som gäller tjänster av allmänt ekonomiskt intresse.

| (36) | Tillämpningsområdet för den här förordningen är detsamma som för rådets förordning (EEG) nr 1107/70 av den 4 juni 1970 om stöd till transporter på järnväg, väg och inre vattenvägar (8). Den förordningen anses föråldrad eftersom den inskränker tillämpningen av artikel 73 i fördraget utan att utgöra en lämplig rättslig grund för att godkänna aktuella investeringsplaner, särskilt vad avser investeringar i transportinfrastruktur i ett offentlig-privat partnerskap. Den bör därför upphävas för att göra det möjligt att tillämpa artikel 73 i fördraget på ett sätt som tar hänsyn till den ständiga utvecklingen inom sektorn utan att tillämpningen av den här förordningen eller av rådets förordning (EEG) nr 1192/69 av den 26 juni 1969 om införande av enhetliga regler för järnvägsföretagens redovisning påverkas (9). För att ytterligare underlätta tillämpningen av de berörda gemenskapsbestämmelserna kommer kommissionen att föreslå riktlinjer för statligt stöd till järnvägsinvesteringar, inklusive infrastrukturinvesteringar 2006. |
| --- | --- |

(36)

Tillämpningsområdet för den här förordningen är detsamma som för rådets förordning (EEG) nr 1107/70 av den 4 juni 1970 om stöd till transporter på järnväg, väg och inre vattenvägar (8). Den förordningen anses föråldrad eftersom den inskränker tillämpningen av artikel 73 i fördraget utan att utgöra en lämplig rättslig grund för att godkänna aktuella investeringsplaner, särskilt vad avser investeringar i transportinfrastruktur i ett offentlig-privat partnerskap. Den bör därför upphävas för att göra det möjligt att tillämpa artikel 73 i fördraget på ett sätt som tar hänsyn till den ständiga utvecklingen inom sektorn utan att tillämpningen av den här förordningen eller av rådets förordning (EEG) nr 1192/69 av den 26 juni 1969 om införande av enhetliga regler för järnvägsföretagens redovisning påverkas (9). För att ytterligare underlätta tillämpningen av de berörda gemenskapsbestämmelserna kommer kommissionen att föreslå riktlinjer för statligt stöd till järnvägsinvesteringar, inklusive infrastrukturinvesteringar 2006.

| (37) | I syfte att utvärdera genomförandet av denna förordning och utvecklingen i fråga om tillhandahållande av kollektivtrafik i gemenskapen, särskilt kvaliteten på kollektivtrafiken och konsekvenserna av att kontrakt om allmänna tjänster beviljas genom direkttilldelning, bör kommissionen lägga fram en rapport. Denna rapport kan vid behov åtföljas av lämpliga förslag om ändring av denna förordning. |
| --- | --- |

(37)

I syfte att utvärdera genomförandet av denna förordning och utvecklingen i fråga om tillhandahållande av kollektivtrafik i gemenskapen, särskilt kvaliteten på kollektivtrafiken och konsekvenserna av att kontrakt om allmänna tjänster beviljas genom direkttilldelning, bör kommissionen lägga fram en rapport. Denna rapport kan vid behov åtföljas av lämpliga förslag om ändring av denna förordning.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE

Artikel 1

Syfte och tillämpningsområde

1.   Syftet med denna förordning är att fastställa hur de behöriga myndigheterna, i enlighet med gemenskapslagstiftningen, kan ingripa på området för kollektivtrafik för att se till att det tillhandahålls tjänster av allmänt intresse som bland annat är tätare, säkrare, av bättre kvalitet eller billigare än vad den fria marknaden skulle kunna erbjuda.

I denna förordning fastställs därför på vilka villkor de behöriga myndigheterna, när de ålägger eller ingår kontrakt om allmän trafikplikt, ger kollektivtrafikföretagen ersättning för ådragna kostnader och/eller beviljar ensamrätt som motprestation för fullgörande av allmän trafikplikt.

2.   Denna förordning är tillämplig på nationell och internationell kollektivtrafik på järnväg och andra spårburna transportsätt, och på väg, utom trafik som i första hand bedrivs på grund av sitt historiska intresse och turistvärde. Medlemsstaterna får tillämpa denna förordning på kollektivtrafik på inre vattenvägar.

3.   Denna förordning skall inte gälla offentliga byggkoncessioner i den mening som avses i artikel 1.3 a i direktiv 2004/17 om samordning av förfarandena vid upphandling på områdena vatten, energi, transporter och posttjänster (10) eller enligt artikel 1.3 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/18 av den 31 mars 2004 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster (11).

Artikel 2

Definitioner

I denna förordning gäller följande definitioner:

| a) | kollektivtrafik: persontransporttjänster av allmänt ekonomiskt intresse som erbjuds allmänheten fortlöpande och utan diskriminering. |
| --- | --- |

a)

kollektivtrafik: persontransporttjänster av allmänt ekonomiskt intresse som erbjuds allmänheten fortlöpande och utan diskriminering.

| b) | behörig myndighet: en eller flera medlemsstaters offentliga organ, eller grupp av offentliga organ, med befogenhet att ingripa på kollektivtrafikmarknaden inom ett givet geografiskt område, eller ett organ som tillerkänts sådan behörighet. |
| --- | --- |

b)

behörig myndighet: en eller flera medlemsstaters offentliga organ, eller grupp av offentliga organ, med befogenhet att ingripa på kollektivtrafikmarknaden inom ett givet geografiskt område, eller ett organ som tillerkänts sådan behörighet.

| c) | behörig lokal myndighet: en behörig myndighet vars geografiska behörighetsområde inte är nationellt. |
| --- | --- |

c)

behörig lokal myndighet: en behörig myndighet vars geografiska behörighetsområde inte är nationellt.

| d) | kollektivtrafikföretag: ett offentligt eller privat företag, eller en offentlig eller privat företagsgrupp, som bedriver kollektivtrafik, eller ett offentligt organ som tillhandahåller kollektivtrafiktjänster. |
| --- | --- |

d)

kollektivtrafikföretag: ett offentligt eller privat företag, eller en offentlig eller privat företagsgrupp, som bedriver kollektivtrafik, eller ett offentligt organ som tillhandahåller kollektivtrafiktjänster.

| e) | allmän trafikplikt: krav som en behörig myndighet definierar eller fastställer för att sörja för kollektivtrafik av allmänt intresse som ett kollektivtrafikföretag inte skulle ha något eget kommersiellt intresse av att bedriva utan att få ersättning, eller åtminstone inte i samma omfattning eller på samma villkor. |
| --- | --- |

e)

allmän trafikplikt: krav som en behörig myndighet definierar eller fastställer för att sörja för kollektivtrafik av allmänt intresse som ett kollektivtrafikföretag inte skulle ha något eget kommersiellt intresse av att bedriva utan att få ersättning, eller åtminstone inte i samma omfattning eller på samma villkor.

| f) | ensamrätt: ett kollektivtrafikföretags rätt att bedriva viss kollektivtrafik på en sträcka, inom ett nät eller inom ett visst område utan att andra sådana företag har en sådan rätt. |
| --- | --- |

f)

ensamrätt: ett kollektivtrafikföretags rätt att bedriva viss kollektivtrafik på en sträcka, inom ett nät eller inom ett visst område utan att andra sådana företag har en sådan rätt.

| g) | ersättning för allmän trafik: varje förmån, särskilt ekonomisk, som en behörig myndighet direkt eller indirekt ger med hjälp av offentliga medel under den period den allmänna trafikplikten genomförs eller i anslutning till denna period. |
| --- | --- |

g)

ersättning för allmän trafik: varje förmån, särskilt ekonomisk, som en behörig myndighet direkt eller indirekt ger med hjälp av offentliga medel under den period den allmänna trafikplikten genomförs eller i anslutning till denna period.

| h) | direkttilldelning: tilldelning av kontrakt om allmänna tjänster till ett kollektivtrafikföretag utan konkurrensutsatt anbudsförfarande. |
| --- | --- |

h)

direkttilldelning: tilldelning av kontrakt om allmänna tjänster till ett kollektivtrafikföretag utan konkurrensutsatt anbudsförfarande.

| i) | kontrakt om allmänna tjänster: ett eller flera dokument som är rättsligt bindande och som bekräftar att en behörig myndighet och ett kollektivtrafikföretag har enats om att låta detta kollektivtrafikföretag sköta och tillhandahålla kollektivtrafik som omfattas av allmän trafikplikt. Beroende på medlemsstatens lagstiftning kan kontraktet också bestå i ett beslut som har fattats av den behöriga myndigheten och






  — | som antas i form av en lag eller någon annan författning, eller |
| --- | --- | --- |

i)

kontrakt om allmänna tjänster: ett eller flera dokument som är rättsligt bindande och som bekräftar att en behörig myndighet och ett kollektivtrafikföretag har enats om att låta detta kollektivtrafikföretag sköta och tillhandahålla kollektivtrafik som omfattas av allmän trafikplikt. Beroende på medlemsstatens lagstiftning kan kontraktet också bestå i ett beslut som har fattats av den behöriga myndigheten och

—

som antas i form av en lag eller någon annan författning, eller

| — | som innehåller de villkor på vilka den behöriga myndigheten får tillhandahålla tjänsterna själv eller får låta något internt företag tillhandahålla tjänsterna. |
| --- | --- |

—

som innehåller de villkor på vilka den behöriga myndigheten får tillhandahålla tjänsterna själv eller får låta något internt företag tillhandahålla tjänsterna.

| j) | värde: det belopp som motsvarar ett eller flera kollektivtrafikföretags totala ersättning, exklusive mervärdesskatt, för en tjänst, en linje, ett kontrakt om allmänna tjänster eller ett ersättningssystem inom ramen för kollektivtrafiken, inklusive alla slag av ersättning från myndigheterna, och sådan inkomst från biljettförsäljning som inte överlämnas till den behöriga myndigheten i fråga. |
| --- | --- |

j)

värde: det belopp som motsvarar ett eller flera kollektivtrafikföretags totala ersättning, exklusive mervärdesskatt, för en tjänst, en linje, ett kontrakt om allmänna tjänster eller ett ersättningssystem inom ramen för kollektivtrafiken, inklusive alla slag av ersättning från myndigheterna, och sådan inkomst från biljettförsäljning som inte överlämnas till den behöriga myndigheten i fråga.

| k) | allmän bestämmelse: åtgärd som utan diskriminering tillämpas på alla kollektivtrafiktjänster av samma slag inom ett givet geografiskt område som en behörig myndighet ansvarar för. |
| --- | --- |

k)

allmän bestämmelse: åtgärd som utan diskriminering tillämpas på alla kollektivtrafiktjänster av samma slag inom ett givet geografiskt område som en behörig myndighet ansvarar för.

| l) | integrerad kollektivtrafik: transporttjänster som inom ett fastställt geografiskt område är sammanbundna med varandra, med en enda informationstjänst, taxa och tidtabell. |
| --- | --- |

l)

integrerad kollektivtrafik: transporttjänster som inom ett fastställt geografiskt område är sammanbundna med varandra, med en enda informationstjänst, taxa och tidtabell.

Artikel 3

Kontrakt om allmänna tjänster och allmänna bestämmelser

1.   När en behörig myndighet beslutar att bevilja ett företag som den själv valt ensamrätt och/eller någon typ av ersättning som motprestation för fullgörande av allmän trafikplikt skall detta ske inom ramen för ett kontrakt om allmänna tjänster.

2.   Om den allmänna trafikplikten avser att bestämma högsta taxa för samtliga passagerare eller för vissa grupper av passagerare kan den också, genom avvikelse från punkt 1, omfattas av allmänna bestämmelser. Den behöriga myndigheten skall i enlighet med principerna i artiklarna 4 och 6 och i bilagan ersätta kollektivtrafikföretagen för den ekonomiska nettoeffekten, positiv eller negativ, på de kostnader och intäkter som följer av uppfyllandet av taxevillkor vilka fastställts i allmänna bestämmelser, på ett sådant sätt att alltför höga ersättningar undviks. Detta skall gälla oaktat behöriga myndigheters rätt att i kontrakt om allmänna tjänster integrera allmän trafikplikt med fastställda högsta taxor.

3.   Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artiklarna 73, 86, 87 och 88 i fördraget får medlemsstaterna från denna förordnings tillämpningsområde undanta allmänna bestämmelser om ekonomisk ersättning för allmän trafikplikt som fastställer högsta tillåtna taxor för elever, studenter och personer med nedsatt rörlighet. Underrättelse om dessa allmänna bestämmelser skall ske i enlighet med artikel 88 i fördraget. Varje sådan underrättelse skall innehålla fullständiga upplysningar om åtgärden och särskilt uppgifter om beräkningsmetoden.

Artikel 4

Obligatoriskt innehåll i kontrakt om allmänna tjänster och i allmänna bestämmelser

1.   I kontrakt om allmänna tjänster och i allmänna bestämmelser skall

| i) | klart och tydligt fastställas vilken allmän trafikplikt kollektivtrafikföretaget skall fullgöra och vilka geografiska områden som avses, |
| --- | --- |

i)

klart och tydligt fastställas vilken allmän trafikplikt kollektivtrafikföretaget skall fullgöra och vilka geografiska områden som avses,

| ii) | i förväg och på ett objektivt och öppet sätt fastställas de parametrar som skall användas för att beräkna ersättningen på ett sätt som förhindrar alltför höga ersättningar. Om kontrakt om allmänna tjänster har tilldelats enligt artikel 5.2, 5.4, 5.5 och 5.6, skall dessa parametrar vara av sådan art att en ersättning aldrig kan överstiga det belopp som krävs för att täcka den ekonomiska nettoeffekten på de kostnader och intäkter som följer av fullgörandet av trafikplikten, med hänsyn till kollektivtrafikföretagets inkomster i samband med detta och en rimlig vinst, |
| --- | --- |

ii)

i förväg och på ett objektivt och öppet sätt fastställas de parametrar som skall användas för att beräkna ersättningen på ett sätt som förhindrar alltför höga ersättningar. Om kontrakt om allmänna tjänster har tilldelats enligt artikel 5.2, 5.4, 5.5 och 5.6, skall dessa parametrar vara av sådan art att en ersättning aldrig kan överstiga det belopp som krävs för att täcka den ekonomiska nettoeffekten på de kostnader och intäkter som följer av fullgörandet av trafikplikten, med hänsyn till kollektivtrafikföretagets inkomster i samband med detta och en rimlig vinst,

| iii) | fastställas hur kostnaderna för tjänsternas tillhandahållande skall fördelas. I dessa kostnader kan särskilt ingå kostnader för personal, energi, infrastrukturavgifter, underhåll och reparation av fordon avsedda för kollektivtrafik, rullande materiel och anläggningar som behövs för driften av persontrafiken samt fasta kostnader och rimlig avkastning på eget kapital. |
| --- | --- |

iii)

fastställas hur kostnaderna för tjänsternas tillhandahållande skall fördelas. I dessa kostnader kan särskilt ingå kostnader för personal, energi, infrastrukturavgifter, underhåll och reparation av fordon avsedda för kollektivtrafik, rullande materiel och anläggningar som behövs för driften av persontrafiken samt fasta kostnader och rimlig avkastning på eget kapital.

2.   I kontrakt om allmänna tjänster och i allmänna bestämmelser skall fastställas hur inkomsterna från biljettförsäljningen skall fördelas, vilka kan behållas av kollektivtrafikföretaget, återlämnas till den behöriga myndigheten eller delas mellan dessa.

3.   Löptiden för kontrakten om allmänna tjänster skall vara begränsad och får inte överstiga tio år för busstransporter och 15 år för persontransporter på järnväg eller annat spårburet transportsätt. Om ett kontrakt om allmänna tjänster gäller flera olika transportsätt och transporterna på järnväg eller annat spårburet transportsätt står för mer än 50 % av de ifrågavarande tjänsternas värde, skall löptiden vara begränsad till 15 år.

4.   Med hänsyn till villkoren för tillgångarnas värdeminskning kan löptiden för kontraktet om allmänna tjänster vid behov förlängas med högst 50 %, om kollektivtrafikföretaget tillhandahåller tillgångar som är betydande i förhållande till de totala tillgångar som är nödvändiga för att bedriva den persontrafik som kontraktet om allmänna tjänster gäller, och som huvudsakligen är knutna till de persontransporttjänster som omfattas av kontraktet.

Om det är motiverat genom de kostnader som uppstår på grund av ett särskilt geografiskt läge får löptiden för kontrakt om allmänna tjänster som anges i punkt 3 i de yttersta randområdena förlängas med högst 50 %.

Om det är motiverat genom amortering av kapital i samband med exceptionella investeringar i infrastruktur, rullande materiel eller fordon och om kontraktet om allmänna tjänster tilldelas genom ett rättvist konkurrensutsatt anbudsförfarande, får ett kontrakt om allmänna tjänster ha en längre löptid. För att säkerställa öppenhet i detta fall skall den behöriga myndigheten inom ett år efter det att kontraktet ingåtts tillställa kommissionen kontraktet om allmänna tjänster samt uppgifter som motiverar den längre löptiden.

5.   Utan att det påverkar tillämpningen av nationell lagstiftning och gemenskapslagstiftning, inklusive kollektivavtal mellan arbetsmarknadens parter, kan de behöriga myndigheterna kräva att det utvalda kollektivtrafikföretaget erbjuder den personal som tidigare anställts för att tillhandahålla tjänsterna samma rättigheter som den skulle ha haft i samband med en överlåtelse enligt direktiv 2001/23/EG. Om de behöriga myndigheterna kräver att kollektivtrafikföretag skall följa vissa sociala normer skall anbudshandlingarna och kontrakten om allmänna tjänster innehålla en förteckning över den berörda personalen samt klara och tydliga uppgifter om deras avtalsenliga rättigheter och de villkor på vilka arbetstagarna anses bli knutna till tjänsterna.

6.   När behöriga myndigheter i enlighet med nationell lagstiftning kräver att kollektivtrafikföretagen skall uppfylla vissa kvalitetsnormer, skall dessa normer anges i anbudshandlingarna och i kontrakten om allmänna tjänster.

7.   I anbudshandlingar och kontrakt om allmänna tjänster skall det klart och tydligt anges huruvida utläggande på entreprenad är möjligt. I kontraktet om allmänna tjänster skall villkoren för utläggande på entreprenad fastställas, i enlighet med nationell lagstiftning och gemenskapslagstiftning.

Artikel 5

Tilldelning av kontrakt om allmänna tjänster

1.   Kontrakt om allmänna tjänster skall tilldelas i enlighet med de bestämmelser som fastställs i denna förordning. Tjänstekontrakt eller kontrakt om allmänna tjänster enligt definitionen i direktiv 2004/17/EG eller direktiv 2004/18/EG avseende kollektivtrafik med buss eller spårvagn skall emellertid tilldelas i enlighet med de förfaranden som fastställs i dessa direktiv när dessa kontrakt inte tilldelas i form av koncessionsavtal om tjänster enligt definitionen i dessa direktiv. När kontrakt skall tilldelas i enlighet med direktiv 2004/17/EG eller 2004/18/EG skall bestämmelserna i punkterna 2-6 i denna artikel inte tillämpas.

2.   Om det inte är förbjudet enligt nationell lagstiftning får behöriga lokala myndigheter, oavsett om det är en enskild myndighet eller en myndighetsgrupp som tillhandahåller integrerad kollektivtrafik, besluta att själva tillhandahålla kollektivtrafik eller att genom direkttilldelning av kontrakt om allmänna tjänster uppdra åt en i rättsligt hänseende fristående enhet som den behöriga lokala myndigheten – eller om det gäller en grupp av myndigheter åtminstone en behörig lokal myndighet – kontrollerar på samma sätt som sina egna avdelningar (nedan kallat internt företag). När en behörig lokal myndighet fattar ett sådant beslut skall följande gälla:

| a) | För att avgöra om den behöriga lokala myndigheten utövar sådan kontroll skall bland annat följande faktorer bedömas: representationsnivå i förvaltnings-, lednings- och kontrollorgan, stadgans bestämmelser om detta, ägandeförhållanden, faktiskt inflytande och faktisk påverkan på strategiska beslut och enskilda verksamhetsbeslut. I enlighet med gemenskapslagstiftningen är 100 % ägande av den behöriga offentliga myndigheten, i synnerhet när det gäller offentlig-privata partnerskap inte ett obligatoriskt krav för att etablera kontroll i den mening som avses i denna punkt, förutsatt att kontroll kan etableras på grundval av andra kriterier. |
| --- | --- |

a)

För att avgöra om den behöriga lokala myndigheten utövar sådan kontroll skall bland annat följande faktorer bedömas: representationsnivå i förvaltnings-, lednings- och kontrollorgan, stadgans bestämmelser om detta, ägandeförhållanden, faktiskt inflytande och faktisk påverkan på strategiska beslut och enskilda verksamhetsbeslut. I enlighet med gemenskapslagstiftningen är 100 % ägande av den behöriga offentliga myndigheten, i synnerhet när det gäller offentlig-privata partnerskap inte ett obligatoriskt krav för att etablera kontroll i den mening som avses i denna punkt, förutsatt att kontroll kan etableras på grundval av andra kriterier.

| b) | Villkoret för att denna punkt skall tillämpas är att det interna företaget och eventuella enheter över vilka detta företag utövar ett mycket litet inflytande bedriver sin kollektivtrafik inom den behöriga lokala myndighetens territorium, utan hinder av eventuella utgående linjer eller andra underordnade delar av denna verksamhet som sträcker sig in på angränsande behöriga lokala myndigheters territorium, och inte deltar i konkurrensutsatta anbudsförfaranden som avser tillhandahållande av kollektivtrafik som organiseras utanför den behöriga lokala myndighetens territorium. |
| --- | --- |

b)

Villkoret för att denna punkt skall tillämpas är att det interna företaget och eventuella enheter över vilka detta företag utövar ett mycket litet inflytande bedriver sin kollektivtrafik inom den behöriga lokala myndighetens territorium, utan hinder av eventuella utgående linjer eller andra underordnade delar av denna verksamhet som sträcker sig in på angränsande behöriga lokala myndigheters territorium, och inte deltar i konkurrensutsatta anbudsförfaranden som avser tillhandahållande av kollektivtrafik som organiseras utanför den behöriga lokala myndighetens territorium.

| c) | Utan hinder av vad som sägs i punkt 2 b får ett internt företag delta i rättvisa konkurrensutsatta anbudsförfaranden två år innan dess direkttilldelade kontrakt om allmänna tjänster löper ut, under förutsättning att ett definitivt beslut har fattats om att den kollektivtrafik som omfattas av det interna företagets kontrakt skall underkastas ett rättvist konkurrensutsatt anbudsförfarande och att det interna företaget inte har ingått något annat direkttilldelat kontrakt om allmänna tjänster. |
| --- | --- |

c)

Utan hinder av vad som sägs i punkt 2 b får ett internt företag delta i rättvisa konkurrensutsatta anbudsförfaranden två år innan dess direkttilldelade kontrakt om allmänna tjänster löper ut, under förutsättning att ett definitivt beslut har fattats om att den kollektivtrafik som omfattas av det interna företagets kontrakt skall underkastas ett rättvist konkurrensutsatt anbudsförfarande och att det interna företaget inte har ingått något annat direkttilldelat kontrakt om allmänna tjänster.

| d) | I avsaknad av en behörig lokal myndighet skall leden a, b och c tillämpas på en nationell myndighet avseende ett geografiskt område som inte är nationellt, förutsatt att det interna företaget inte deltar i konkurrensutsatta anbudsförfaranden som avser tillhandahållande av kollektivtrafik som organiseras utanför det område för vilket kontraktet om allmänna tjänster har tilldelats. |
| --- | --- |

d)

I avsaknad av en behörig lokal myndighet skall leden a, b och c tillämpas på en nationell myndighet avseende ett geografiskt område som inte är nationellt, förutsatt att det interna företaget inte deltar i konkurrensutsatta anbudsförfaranden som avser tillhandahållande av kollektivtrafik som organiseras utanför det område för vilket kontraktet om allmänna tjänster har tilldelats.

3.   När behöriga myndigheter anlitar en annan tredje part än ett internt företag, skall kontrakt om allmänna tjänster tilldelas på grundval av ett konkurrensutsatt anbudsförfarande, utom i de fall som anges i punkterna 4, 5 och 6. Det konkurrensutsatta anbudsförfarandet skall vara öppet för alla företag, det skall vara rättvist och följa principerna om insyn och icke-diskriminering. Efter anbudsinlämningen och ett eventuellt förurval kan förhandlingar föras i enlighet med nämnda principer för att avgöra hur specifika eller komplicerade krav kan uppfyllas på bästa sätt.

4.   Om det inte är förbjudet enligt nationell lagstiftning får de behöriga myndigheterna fatta beslut om direkttilldelning av kontrakt om allmänna tjänster när antingen det årliga genomsnittsvärdet av kontrakten uppskattas till mindre än 1 miljon EUR eller när kontrakten gäller kollektivtrafik på mindre än 300 000 km om året.

När det gäller ett kontrakt om allmänna tjänster som direkttilldelats ett litet eller medelstort företag som bedriver trafik med högst 20 fordon får dessa tröskelvärden höjas på så sätt att direkttilldelning får ske när antingen det årliga genomsnittsvärdet uppskattas till mindre än 1,7 miljoner EUR eller när kontraktet gäller kollektivtrafik på mindre än 500 000 kilometer om året.

5.   Vid trafikstörningar eller överhängande risk för sådana störningar får den behöriga myndigheten vidta nödåtgärder. Nödåtgärden skall bestå i en direkttilldelning, en formell överenskommelse om utvidgning av ett kontrakt om allmänna tjänster eller ett åläggande att fullgöra viss allmän trafikplikt. Kollektivtrafikföretaget skall ha rätt att överklaga beslutet om åläggande att fullgöra viss allmän trafikplikt. En direkttilldelning, en utvidgning av ett kontrakt om allmänna tjänster eller ett åläggande om ett sådant kontrakt som nödåtgärd får inte överstiga två år.

6.   Om det inte är förbjudet enligt nationell lagstiftning får de behöriga myndigheterna fatta beslut om direkttilldelning av kontrakt om allmänna tjänster som rör järnvägstransport med undantag av annan spårbunden trafik som tunnelbana och spårvagnar. Med avvikelse från artikel 4.3 får löptiden för sådana kontrakt inte överstiga tio år, utom när artikel 4.4 skall tillämpas.

Artikel 6

Ersättning för allmän trafik

1.   Oberoende av hur kontraktet har tilldelats skall all ersättning enligt en allmän bestämmelse eller enligt ett kontrakt om allmänna tjänster vara förenlig med bestämmelserna i artikel 4. Dessutom skall all slags ersättning knuten till en allmän bestämmelse eller till ett kontrakt om allmänna tjänster som har direkttilldelats i enlighet med artikel 5.2, 5.4, 5.5 eller 5.6 stämma överens med bestämmelserna i bilagan.

2.   På skriftlig begäran från kommissionen skall medlemsstaterna inom tre månader eller inom en längre tid om så fastställs i begäran, meddela kommissionen alla uppgifter som enligt kommissionens uppfattning krävs för att avgöra om beviljad ersättning är förenlig med denna förordning.

Artikel 7

Offentliggörande

1.   De behöriga myndigheterna skall en gång om året offentliggöra en samlad rapport om den allmänna trafikplikten inom sitt behörighetsområde, om de utvalda kollektivtrafikföretagen och om ersättningar och beviljad ensamrätt till dessa kollektivtrafikföretag. Rapporten skall möjliggöra kontroll och utvärdering av kollektivtrafiknätets effektivitet, kvalitet och finansiering.

2.   De behöriga myndigheterna skall se till att åtminstone följande uppgifter offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning senast ett år innan det fria anbudsförfarandet inleds respektive innan ett kontrakt direkttilldelas:

| a) | Den behöriga myndighetens namn och adress. |
| --- | --- |

a)

Den behöriga myndighetens namn och adress.

| b) | Planerad tilldelningsmetod. |
| --- | --- |

b)

Planerad tilldelningsmetod.

| c) | Tjänster och geografiska områden som kan omfattas av kontraktet. |
| --- | --- |

c)

Tjänster och geografiska områden som kan omfattas av kontraktet.

Behöriga myndigheter får besluta att inte offentliggöra denna information om ett kontrakt om allmänna tjänster rör tillhandahållande av kollektivtrafik med mindre än 50 000 km per år.

Om denna information ändras efter offentliggörandet, skall den behöriga myndigheten snarast möjligt offentliggöra en rättelse i enlighet därmed. Denna rättelse skall inte påverka fastställandet av den dag då direkttilldelningen eller anbudsinfordran skall inledas.

Denna punkt skall inte vara tillämplig på artikel 5.5.

3.   Vid en direkttilldelning av kontrakt om allmänna tjänster för järnvägstransport i enlighet med artikel 5.6 skall den behöriga myndigheten offentliggöra följande uppgifter inom ett år efter det att kontraktet har tilldelats:

| a) | Namnet på den enhet som tilldelats kontraktet och dess ägare. |
| --- | --- |

a)

Namnet på den enhet som tilldelats kontraktet och dess ägare.

| b) | Löptiden för kontraktet om allmänna tjänster. |
| --- | --- |

b)

Löptiden för kontraktet om allmänna tjänster.

| c) | Beskrivning av de persontransporter som skall utföras. |
| --- | --- |

c)

Beskrivning av de persontransporter som skall utföras.

| d) | Beskrivning av parametrarna för den ekonomiska ersättningen. |
| --- | --- |

d)

Beskrivning av parametrarna för den ekonomiska ersättningen.

| e) | Kvalitetsmål. |
| --- | --- |

e)

Kvalitetsmål.

| f) | Villkor som avser väsentliga tillgångar. |
| --- | --- |

f)

Villkor som avser väsentliga tillgångar.

4.   På begäran av en berörd part skall de behöriga myndigheterna redogöra för skälen för sitt beslut angående direkttilldelningen av ett kontrakt om allmänna tjänster.

Artikel 8

Övergångsperiod

1.   Kontrakt om allmänna tjänster skall tilldelas i enlighet med de bestämmelser som fastställs i denna förordning. Tjänstekontrakt eller kontrakt om allmänna tjänster enligt definitionen i direktiv 2004/17/EG eller direktiv 2004/18/EG avseende kollektivtrafik med buss eller spårvagn skall emellertid tilldelas i enlighet med de förfaranden som fastställs i dessa direktiv när dessa kontrakt inte tilldelas i form av koncessionsavtal om tjänster enligt definitionen i dessa direktiv. När kontrakt skall tilldelas i enlighet med direktiv 2004/17/EG eller 2004/18/EG skall bestämmelserna i punkterna 2-4 i denna artikel inte tillämpas.

2.   Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3 skall kontrakt om allmänna tjänster på järnväg och väg tilldelas i enlighet med artikel 5 från och med ... (12). Under denna övergångsperiod skall medlemsstaterna vidta åtgärder för att successivt följa artikel 5 för att undvika allvarliga strukturella problem, särskilt när det gäller transportkapaciteten.

Inom sex månader efter utgången av den första hälften av övergångsperioden skall medlemsstaterna till kommissionen överlämna en lägesrapport, i vilken genomförandet av den successiva tilldelningen av kontrakt om allmänna tjänster i enlighet med artikel 5 belyses. På grundval av medlemsstaternas lägesrapporter får kommissionen föreslå lämpliga åtgärder som riktas till medlemsstaterna.

3.   Vid tillämpningen av punkt 2 skall hänsyn inte tas till kontrakt om allmänna tjänster som tilldelats i enlighet med gemenskapslagstiftning och nationell lagstiftning

| a) | före den 26 juli 2000 på grundval av ett rättvist konkurrensutsatt anbudsförfarande, |
| --- | --- |

a)

före den 26 juli 2000 på grundval av ett rättvist konkurrensutsatt anbudsförfarande,

| b) | före den 26 juli 2000 på grundval av ett annat förfarande än ett rättvist konkurrensutsatt anbudsförfarande, |
| --- | --- |

b)

före den 26 juli 2000 på grundval av ett annat förfarande än ett rättvist konkurrensutsatt anbudsförfarande,

| c) | från och med den 26 juli 2000 och före den ... (13), på grundval av ett rättvist konkurrensutsatt anbudsförfarande, |
| --- | --- |

c)

från och med den 26 juli 2000 och före den ... (13), på grundval av ett rättvist konkurrensutsatt anbudsförfarande,

| d) | från och med den 26 juli 2000 och före den ... (13), på grundval av ett annat förfarande än ett rättvist konkurrensutsatt anbudsförfarande. |
| --- | --- |

d)

från och med den 26 juli 2000 och före den ... (13), på grundval av ett annat förfarande än ett rättvist konkurrensutsatt anbudsförfarande.

De kontrakt som avses i led a får fortsätta att gälla till slutet av sin löptid. De kontrakt som avses i leden b och c får fortsätta att gälla till slutet av sin löptid, men inte längre än 30 år. De kontrakt som avses i led d får fortsätta att gälla till slutet av sin löptid, förutsatt att löptiden är begränsad och motsvarar de löptider som anges i artikel 4.

Kontrakt om allmänna tjänster får fortsätta att gälla till slutet av sin löptid om uppsägningen av dem skulle medföra orimliga rättsliga eller ekonomiska konsekvenser och under förutsättning att kommissionen har gett sitt godkännande.

4.   Under andra hälften av den övergångsperiod som anges i punkt 2 får de behöriga myndigheterna, utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3, välja att från deltagande i anbudsförfaranden för tilldelning av kontrakt utesluta sådana kollektivtrafikföretag som inte kan styrka att värdet på de allmänna transporttjänster för vilka de erhåller ersättning eller beviljats ensamrätt i enlighet med denna förordning uppgår till minst hälften av värdet på samtliga allmänna transporttjänster för vilka de erhåller ersättning eller beviljats ensamrätt. Sådant uteslutande skall inte gälla kollektivtrafikföretag som tillhandahåller de tjänster som skall bli föremål för anbudsförfarande. Vid tillämpning av detta kriterium skall kontrakt om allmänna tjänster som tilldelats genom nödåtgärder som avses i artikel 5.5 inte beaktas.

Då de behöriga myndigheterna utnyttjar den valmöjlighet som anges i första stycket skall de göra detta utan diskriminering, utesluta alla kollektivtrafikföretag som uppfyller nämnda kriterium och underrätta dem om sitt beslut när förfarandet för tilldelning av kontrakt om allmänna tjänster inleds.

De ifrågavarande behöriga myndigheterna skall underrätta kommissionen om sin avsikt att tillämpa denna bestämmelse två månader innan anbudsinfordran offentliggörs.

Artikel 9

Förenlighet med fördraget

1.   Ersättning för allmän trafik när det gäller drift av kollektivtrafik eller uppfyllande av taxevillkor som fastställts i allmänna bestämmelser som utbetalas i enlighet med denna förordning skall vara förenlig med den gemensamma marknaden. Sådan ersättning skall vara undantagen från kravet på förhandsanmälan enligt artikel 88.3 i fördraget.

2.   Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 73, 86, 87 och 88 i fördraget får medlemsstaterna fortsätta att bevilja stöd till transportsektorn i enlighet med artikel 73 i fördraget när stödet tillgodoser behovet av samordning av transporter eller om det innebär annan ersättning för allmän trafikplikt än sådan som omfattas av denna förordning, särskilt

| a) | till dess att gemensamma regler trätt i kraft när det gäller fördelning av infrastrukturkostnader, om stödet beviljas företag som måste stå för kostnaderna för den infrastruktur de använder medan andra företag inte har samma börda. När det stödbelopp som beviljas i detta fall beräknas skall man beakta de infrastrukturkostnader som konkurrerande transportslag inte är tvungna att betala, |
| --- | --- |

a)

till dess att gemensamma regler trätt i kraft när det gäller fördelning av infrastrukturkostnader, om stödet beviljas företag som måste stå för kostnaderna för den infrastruktur de använder medan andra företag inte har samma börda. När det stödbelopp som beviljas i detta fall beräknas skall man beakta de infrastrukturkostnader som konkurrerande transportslag inte är tvungna att betala,

| b) | när stödets syfte är att främja antingen forskning om, eller utveckling av, transportsystem och transportteknik som är mer ekonomiska för gemenskapen som helhet. |
| --- | --- |

b)

när stödets syfte är att främja antingen forskning om, eller utveckling av, transportsystem och transportteknik som är mer ekonomiska för gemenskapen som helhet.

Sådant stöd skall begränsas till forsknings- och utvecklingsskedet och får inte omfatta kommersiellt utnyttjande av sådana transportsystem och sådan transportteknik.

Artikel 10

Upphävande

1.   Förordning (EEG) nr 1191/69 skall upphöra att gälla. Bestämmelserna i förordningen skall emellertid fortsätta att tillämpas på godstransporttjänster under en period på tre år efter den här förordningens ikraftträdande.

2.   Förordning (EEG) nr 1107/70 skall upphöra att gälla.

Artikel 11

Rapporter

Efter utgången av den övergångsperiod som anges i artikel 8.2 skall kommissionen lägga fram en rapport om genomförandet av denna förordning och om kollektivtrafikens utveckling inom gemenskapen, vilken särskilt skall innehålla en bedömning av kollektivtrafikens kvalitetsutveckling och direkttilldelningens effekter, vid behov åtföljd av lämpliga förslag till ändring av denna förordning.

Artikel 12

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den ... (14).

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel,

På Europaparlamentets vägnar

...

Ordförande

På rådets vägnar

...

Ordförande

---

(1)  EUT C 195, 18.8.2006, s. 20.

1

(2)  EUT C 192, 16.8.2006, s. 1.

2

(3)  Europaparlamentets yttrande av den 14 november 2001 (EGT C 140 E, 13.6.2002, s. 262), rådets gemensamma ståndpunkt av den 11 december 2006 och Europaparlamentets ståndpunkt av den ... (ännu ej offentliggjord i EUT).

3

(4)  EGT L 156, 28.6.1969, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1893/91 (EGT L 169, 29.6.1991, s. 1).

4

(5)  EGT L 82, 22.3.2001, s. 16.

5

(6)  EGT L 237, 24.8.1991, s. 25. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/51/EG (EGT L 164, 30.4.2004, s. 164).

6

(7)  REG 2003, s. I-7747.

7

(8)  EGT L 130, 15.6.1970, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 543/97 (EGT L 84, 26.3.1997, s. 6).

8

(9)  EGT L 156, 28.6.1969. Förordningen senast ändrad genom 2003 års anslutningsakt.

9

(10)  EUT L 134, 30.4.2004, s. 1. Direktivet senast ändrat genom kommissionens förordning (EG) nr 2083/2005 (EUT L 333, 20.12.2005, s. 28).

10

(11)  EUT L 134, 30.4.2004, s. 114. Direktivet senast ändrat genom kommissionens förordning (EG) nr 2083/2005.

11

(12)  Tolv år efter den dag då denna förordning träder i kraft.

12

(13)  Den dag då denna förordning träder i kraft.

13

(14)  Tre år efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

14

Europeiska unionens officiella tidning

---

BILAGA

REGLER FÖR BEVILJANDE AV ERSÄTTNING I DE FALL SOM AVSES I ARTIKEL 6.1

| 1. | Ersättning knuten till en allmän bestämmelse eller till ett kontrakt om allmänna tjänster som har direkttilldelats i enlighet med artikel 5.2, 5.4, 5.5 eller 5.6 skall beräknas enligt reglerna i denna bilaga. |
| --- | --- |

1.

Ersättning knuten till en allmän bestämmelse eller till ett kontrakt om allmänna tjänster som har direkttilldelats i enlighet med artikel 5.2, 5.4, 5.5 eller 5.6 skall beräknas enligt reglerna i denna bilaga.

| 2. | Ersättningen får inte överstiga ett belopp som motsvarar den ekonomiska nettoeffekten som motsvarar summan av de verkningar, positiva som negativa, som fullgörandet av den allmänna trafikplikten får för kollektivtrafikföretagets kostnader och inkomster. Verkningarna skall bedömas genom att man jämför situationen med uppfylld trafikplikt med den situation som skulle ha förelegat om trafikplikten inte hade varit uppfylld. För att beräkna den ekonomiska nettoeffekten skall den behöriga myndigheten använda nedanstående schema:
  Kostnader som uppstått i samband med en eller flera förpliktelser som gäller allmän trafik och som ålagts av den eller de behöriga myndigheterna och som omfattas av ett kontrakt om allmänna tjänster och/eller av en allmän bestämmelse






  — | minus varje positiv ekonomisk effekt som uppstår inom det nät som används enligt den berörda allmänna trafikplikten, |
| --- | --- | --- |

2.

Ersättningen får inte överstiga ett belopp som motsvarar den ekonomiska nettoeffekten som motsvarar summan av de verkningar, positiva som negativa, som fullgörandet av den allmänna trafikplikten får för kollektivtrafikföretagets kostnader och inkomster. Verkningarna skall bedömas genom att man jämför situationen med uppfylld trafikplikt med den situation som skulle ha förelegat om trafikplikten inte hade varit uppfylld. För att beräkna den ekonomiska nettoeffekten skall den behöriga myndigheten använda nedanstående schema:

Kostnader som uppstått i samband med en eller flera förpliktelser som gäller allmän trafik och som ålagts av den eller de behöriga myndigheterna och som omfattas av ett kontrakt om allmänna tjänster och/eller av en allmän bestämmelse

—

minus varje positiv ekonomisk effekt som uppstår inom det nät som används enligt den berörda allmänna trafikplikten,

| — | minus taxeintäkter eller annan inkomst som uppstår vid fullgörandet av den allmänna trafikplikten, |
| --- | --- |

—

minus taxeintäkter eller annan inkomst som uppstår vid fullgörandet av den allmänna trafikplikten,

| — | plus en skälig vinst, |
| --- | --- |

—

plus en skälig vinst,

| = | ekonomisk nettoeffekt. |
| --- | --- |

=

ekonomisk nettoeffekt.

| 3. | Fullgörande av den allmänna trafikplikten kan påverka ett trafikföretags eventuella transportverksamhet utöver den berörda allmänna trafikplikten. För att undvika alltför hög ersättning eller utebliven ersättning skall kvantifierbara ekonomiska effekter på trafikföretagets berörda nät därför beaktas när den ekonomiska nettoeffekten beräknas. |
| --- | --- |

3.

Fullgörande av den allmänna trafikplikten kan påverka ett trafikföretags eventuella transportverksamhet utöver den berörda allmänna trafikplikten. För att undvika alltför hög ersättning eller utebliven ersättning skall kvantifierbara ekonomiska effekter på trafikföretagets berörda nät därför beaktas när den ekonomiska nettoeffekten beräknas.

| 4. | Kostnader och inkomster skall beräknas enligt god revisionssed och gällande skattebestämmelser. |
| --- | --- |

4.

Kostnader och inkomster skall beräknas enligt god revisionssed och gällande skattebestämmelser.

| 5. | För att öka insynen och undvika korssubventioner skall ett kollektivtrafikföretag som inte bara bedriver trafik som beviljas ersättning enligt reglerna för allmän trafikplikt utan även bedriver annan verksamhet föra separata räkenskaper för de allmänna tjänsterna på ett sätt som åtminstone uppfyller följande villkor:






  — | Särskilda räkenskaper skall föras för varje verksamhet, och motsvarande tillgångar och fasta kostnader skall fördelas i enlighet med god revisionssed och gällande skattebestämmelser. |
| --- | --- | --- |

5.

För att öka insynen och undvika korssubventioner skall ett kollektivtrafikföretag som inte bara bedriver trafik som beviljas ersättning enligt reglerna för allmän trafikplikt utan även bedriver annan verksamhet föra separata räkenskaper för de allmänna tjänsterna på ett sätt som åtminstone uppfyller följande villkor:

—

Särskilda räkenskaper skall föras för varje verksamhet, och motsvarande tillgångar och fasta kostnader skall fördelas i enlighet med god revisionssed och gällande skattebestämmelser.

| — | Samtliga rörliga kostnader, ett skäligt bidrag till de fasta kostnaderna och en rimlig vinst med anknytning till kollektivtrafikföretagets eventuella andra verksamheter får under inga omständigheter tas upp som kostnader för den allmänna tjänsten i fråga. |
| --- | --- |

—

Samtliga rörliga kostnader, ett skäligt bidrag till de fasta kostnaderna och en rimlig vinst med anknytning till kollektivtrafikföretagets eventuella andra verksamheter får under inga omständigheter tas upp som kostnader för den allmänna tjänsten i fråga.

| — | Kostnaderna för den allmänna tjänsten skall balanseras mot verksamhetsintäkter och myndigheternas utbetalningar. Inga intäkter får föras över till något annat av kollektivtrafikföretagets verksamhetsområden. |
| --- | --- |

—

Kostnaderna för den allmänna tjänsten skall balanseras mot verksamhetsintäkter och myndigheternas utbetalningar. Inga intäkter får föras över till något annat av kollektivtrafikföretagets verksamhetsområden.

| 6. | ”Rimlig vinst” skall förstås som den avkastning på eget kapital som är vanlig inom branschen i en viss medlemsstat, med hänsyn till den risk som kollektivtrafikföretaget tar eller undviker på grund av myndighetens ingripande. |
| --- | --- |

6.

”Rimlig vinst” skall förstås som den avkastning på eget kapital som är vanlig inom branschen i en viss medlemsstat, med hänsyn till den risk som kollektivtrafikföretaget tar eller undviker på grund av myndighetens ingripande.

| 7. | Ersättning skall beviljas på sådant sätt att kollektivtrafikföretaget uppmuntras att fortsätta med eller utveckla






  — | effektiv affärsverksamhet, som är objektivt bedömbar, och |
| --- | --- | --- |

7.

Ersättning skall beviljas på sådant sätt att kollektivtrafikföretaget uppmuntras att fortsätta med eller utveckla

—

effektiv affärsverksamhet, som är objektivt bedömbar, och

| — | tillhandahållande av persontransporttjänster av tillräckligt god kvalitet. |
| --- | --- |

—

tillhandahållande av persontransporttjänster av tillräckligt god kvalitet.

---

RÅDETS MOTIVERING

I.   INLEDNING

| — | Kommissionen lade fram det reviderade förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om kollektivtrafik på järnväg och väg, det s.k. förslaget om allmän trafikplikt, den 20 juli 2005 (1). Före detta reviderade förslag lade kommissionen fram två andra förslag – den 27 juli 2000, det ursprungliga förslaget (2),och den 21 februari 2002, ett ändrat förslag (3). |
| --- | --- |

—

Kommissionen lade fram det reviderade förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om kollektivtrafik på järnväg och väg, det s.k. förslaget om allmän trafikplikt, den 20 juli 2005 (1). Före detta reviderade förslag lade kommissionen fram två andra förslag – den 27 juli 2000, det ursprungliga förslaget (2),och den 21 februari 2002, ett ändrat förslag (3).

| — | Den 14 november 2001 röstade Europaparlamentet igenom sitt yttrande vid första behandlingen på grundval av det ursprungliga kommissionsförslaget från juli 2000 (4). Europaparlamentet beslutade att behandla förslaget från juli 2005 som en reviderad version av det ursprungliga förslaget från juli 2000 och kommer därför endast att behandla detta förslag vid andra behandlingen. |
| --- | --- |

—

Den 14 november 2001 röstade Europaparlamentet igenom sitt yttrande vid första behandlingen på grundval av det ursprungliga kommissionsförslaget från juli 2000 (4). Europaparlamentet beslutade att behandla förslaget från juli 2005 som en reviderad version av det ursprungliga förslaget från juli 2000 och kommer därför endast att behandla detta förslag vid andra behandlingen.

| — | Rådet nådde vid sitt möte den 9 juni 2006 en politisk överenskommelse om det reviderade förslaget, varvid den tjeckiska, grekiska, luxemburgska och maltesiska delegationen avstod från att rösta. Den 11 december 2006 antog rådet sin gemensamma ståndpunkt. |
| --- | --- |

—

Rådet nådde vid sitt möte den 9 juni 2006 en politisk överenskommelse om det reviderade förslaget, varvid den tjeckiska, grekiska, luxemburgska och maltesiska delegationen avstod från att rösta. Den 11 december 2006 antog rådet sin gemensamma ståndpunkt.

| — | Rådet tog i sitt arbete hänsyn till yttrandena från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (5) samt Regionkommittén (6). |
| --- | --- |

—

Rådet tog i sitt arbete hänsyn till yttrandena från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (5) samt Regionkommittén (6).

II.   EUROPAPARLAMENTETS ÄNDRINGAR

Eftersom första behandlingen i Europaparlamentet grundade sig på kommissionens ursprungliga förslag från 2000 och rådets gemensamma ståndpunkt på det väsentligt ändrade förslaget från 2005, kan inte rådet hänvisa till enskilda parlamentsändringar i denna motivering. Som ett alternativ kommer rådet att behandla parlamentets första behandling i allmänna termer och i samband med de viktigaste delarna i den gemensamma ståndpunkten.

III.   ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

1.   Allmänt

Den rättsliga ram för allmän trafikplikt som för närvarande är i kraft är från 1969 och ändrades senast 1991 (7). Rådet anser att det på dagens europeiska marknad för kollektivtrafik, där företagen inte längre uteslutande är nationella, regionala eller lokala, behövs en ny uppsättning regler. Dessa regler måste minska snedvridningen av konkurrens genom att fastställa icke-diskriminerande konkurrensvillkor bland företagen genom att öka öppenheten och genom att garantera rättslig säkerhet för både företag och myndigheter som medverkar i kollektivtrafiken. De därav följande lika villkoren kommer att främja en säker, effektiv och högkvalitativ kollektivtrafik.

Kommissionsförslagen från 2000 och 2002 fick inte nödvändig majoritet i rådet, och det främsta skälet var de stora skillnaderna mellan medlemsstaterna beträffande införandet av ytterligare konkurrens i kollektivtrafiken. Dessutom ville medlemsstaterna invänta den kommande domen i Altmark-målet (8) om hur bestämmelserna om statligt stöd är tillämpliga på allmänna tjänster i allmänhet och på kollektivtrafik i synnerhet. Ett mer pragmatiskt tillvägagångssätt från både kommissionens och medlemsstaternas sida krävdes därför för att bereda vägen för rådets gemensamma ståndpunkt. Kommissionen lade mer betoning på subsidiaritet, vilket ledde till ett förslag som var enklare och flexiblare än det tidigare förslaget, och medlemsstaterna kunde efter flera års erfarenhet av olika organisationsmodeller för kollektivtrafiken lättare erkänna deras respektive fördelar och nackdelar. Slutligen underströk Altmark-domen tydligt behovet av att modernisera gemenskapslagstiftningen om kollektivtransport.

I sin gemensamma ståndpunkt gör rådet en avvägning mellan flera olika intressen – myndigheternas förmåga att avgöra hur de själva organiserar kollektivtrafiken, önskemålet om att införa mer konkurrens i kollektivtrafiksektorn genom tilldelning av kontrakt om allmänna tjänster genom anbudsförfarande – även kallat reglerad konkurrens – och behovet av att få en ny rättslig ram som beaktar särdragen i de befintliga kollektivtrafiksystemen samtidigt som tillräckligt med tid ges för att dessa system skall anpassa sig till de nya reglerna. Rådet har även infört ändringar i kommissionens förslag för att underlätta dess genomförande i praktiken.

2.   De viktigaste policyfrågorna

2.1   Tillämpningsområde

Rådet anger att förordningen omfattar den kollektivtrafik på järnväg och väg för vilken de behöriga myndigheterna, när de ålägger eller kontrakterar om allmän trafikplikt, ger företagen ersättning för ådragna kostnader och/eller beviljar ensamrätt som motprestation för fullgörande av allmän trafikplikt. Mot bakgrund av den framväxande europeiska marknaden för allmänna färdmedel anser rådet att en begränsning av tillämpningsområdet till lokaltrafik, som Europaparlamentet föreslår, inte längre skulle vara lämplig.

Dessutom var kommissionens förslag från 2005, i motsats till förslagen från 2000 och 2002 i vilka kollektivtrafik på inre vattenvägar som sådan ingick, begränsat till järnväg och väg. Förordningen skulle endast vara tillämplig på den trafik på inre vattenvägar som ingår i ett mer omfattande kollektivtrafiksystem. Nu har rådet gått tillbaka till andemeningen i de föregående förslagen genom att i sin gemensamma ståndpunkt inkludera en bestämmelse som gör det möjligt för medlemsstaterna att, om de så önskar, tillämpa förordningen på kollektivtrafik på inre vattenvägar.

Rådet klargör i sin gemensamma ståndpunkt på vilken sorts kontrakt förordningen är tillämplig. För det första framhåller rådet att kontrakt för kollektivtrafik med buss eller spårvagn måste tilldelas i enlighet med förfarandena i direktiven om offentlig upphandling, såvida inte dessa kontrakt tar formen av tjänstekoncessionskontrakt. Med detta förtydligar rådet det tillvägagångssätt som kommissionen föreslår och som ger myndigheterna möjlighet att välja vilket system som är tillämpbart. Om ett kontrakt om allmänna tjänster medför en risk för företaget är förordningen tillämplig och om inte, så gäller direktiven för offentlig upphandling (9). På grund av denna administrativa valfrihet föredrar rådet kommissionens upplägg framför Europaparlamentets förslag, som går ut på att förordningen skulle tillämpas på alla kontrakt om kollektivtrafik. För det andra undantas uttryckligen i den gemensamma ståndpunkten offentliga byggkoncessioner från förordningens tillämpningsområde med angivande av att det i direktiven om offentlig upphandling föreskrivs vilka system som är tillämpbara för detta slags kontrakt.

För att öka flexibiliteten för myndigheterna ger rådet slutligen i sin gemensamma ståndpunkt dessa möjlighet att från förordningens tillämpningsområde undanta allmänna bestämmelser om ekonomisk ersättning för allmän trafikplikt som fastställer högsta tillåtna taxor för elever, studenter och personer med nedsatt rörlighet.

2.2   Direkttilldelning

Rådet anser att ett system som ger de berörda myndigheterna frihet att välja mellan ett konkurrensutsatt anbudsförfarande och direkttilldelning är den bästa garantin för förbättrad kvalitet och effektivitet i kollektivtrafiken. Med tanke på detta behåller rådet i sin gemensamma ståndpunkt de fyra undantag genom vilka myndigheterna, i enlighet med kommissionens förslag, kan tilldela kontrakt direkt men inför flera ändringar beträffande de exakta formerna för detta.

2.2.1   Interna företag

Rådet välkomnar kommissionens förslag att göra det möjligt för de berörda myndigheter som väljer att inte lägga ut sin kollektivtrafik på anbud att tillhandahålla dessa tjänster själva eller tilldela dem direkt till en tredje part som de utövar en kontroll över som liknar den som utövas över deras egna förvaltningar – de s.k. interna företagen. Rådet instämmer i det som framkommer i parlamentets första behandling och i kommissionens förslag, nämligen att ett internt företag, för att undvika riskerna med snedvridning av konkurrens, i princip inte bör delta i anbudsförfaranden utanför behörighetsområdet för den myndighet från vilken det fick sin direkttilldelning.

Rådet stöder det övergripande konceptet med interna företag i sin gemensamma ståndpunkt och lägger till flera bestämmelser i kommissionens förslag för att särdragen i de nationella och lokala transportsystemen skall beaktas:

| — | Medlemsstaterna erkänner det nationella ansvaret för organisationen av kollektivtrafiken och behåller befogenheten att genom lag förbjuda lokala myndigheter att använda sig av möjligheten att direkttilldela kontrakt om allmänna tjänster på sitt territorium. |
| --- | --- |

—

Medlemsstaterna erkänner det nationella ansvaret för organisationen av kollektivtrafiken och behåller befogenheten att genom lag förbjuda lokala myndigheter att använda sig av möjligheten att direkttilldela kontrakt om allmänna tjänster på sitt territorium.

| — | Förutom fastställandet av ”behörig myndighet” betonar rådet att en ”behörig lokal myndighet” omfattar både en enskild myndighet och en grupp myndigheter som erbjuder med varandra sammanbundna transporttjänster. |
| --- | --- |

—

Förutom fastställandet av ”behörig myndighet” betonar rådet att en ”behörig lokal myndighet” omfattar både en enskild myndighet och en grupp myndigheter som erbjuder med varandra sammanbundna transporttjänster.

| — | Grunden för myndighetens möjlighet att utöva ”kontroll” över det interna företaget enligt kommissionens förslag har behållits, samtidigt som det anges att fullständigt offentligt ägande inte är något obligatoriskt krav för en sådan kontroll. |
| --- | --- |

—

Grunden för myndighetens möjlighet att utöva ”kontroll” över det interna företaget enligt kommissionens förslag har behållits, samtidigt som det anges att fullständigt offentligt ägande inte är något obligatoriskt krav för en sådan kontroll.

| — | Förtydligande i frågan om territoriell begränsning för ett internt företag för att kunna undvika att behöva begränsa den kollektivtrafik som överskrider gränserna för administrativa områden, i strid med passagerarnas intressen. |
| --- | --- |

—

Förtydligande i frågan om territoriell begränsning för ett internt företag för att kunna undvika att behöva begränsa den kollektivtrafik som överskrider gränserna för administrativa områden, i strid med passagerarnas intressen.

| — | De interna företag vars direkttilldelade kontrakt om allmänna tjänster håller på att löpa ut har möjlighet att delta – om vissa villkor är uppfyllda – i konkurrensutsatta anbudsförfaranden, så att de kan förbereda för drift i en konkurrensutsatt miljö. |
| --- | --- |

—

De interna företag vars direkttilldelade kontrakt om allmänna tjänster håller på att löpa ut har möjlighet att delta – om vissa villkor är uppfyllda – i konkurrensutsatta anbudsförfaranden, så att de kan förbereda för drift i en konkurrensutsatt miljö.

| — | Om det inte finns någon lokal behörig myndighet, kan nationella myndigheter ingå kontrakt om allmänna tjänster med ett internt företag. |
| --- | --- |

—

Om det inte finns någon lokal behörig myndighet, kan nationella myndigheter ingå kontrakt om allmänna tjänster med ett internt företag.

2.2.2   Mindre kontrakt

Rådet har inte ändrat det tröskelvärde under vilket kontrakt om allmänna tjänster får direkttilldelas enligt kommissionens förslag mot bakgrund av Europaparlamentets första behandling. Myndigheterna får avstå från ett rättvist konkurrensutsatt anbudsförfarande om det årliga genomsnittsvärdet på kontrakten understiger 1 miljon EUR, eller om de gäller tillhandahållande av kollektivtrafiktjänster som årligen omfattar mindre än 300 000 km. Rådet har dessutom, med beaktande av Europaparlamentets intresse för små företag, infört ytterligare tröskelvärden för små och medelstora företag som bedriver trafik med högst 20 fordon. I detta fall tillåts direkttilldelning om det årliga genomsnittsvärdet på kontrakten om allmänna tjänster understiger 1,7 miljoner EUR, eller om mindre än 500 000 kilometer kollektivtrafik tillhandahålls. Slutligen, med erkännande av det nationella ansvaret för organisationen av kollektivtrafik, ges medlemsstaterna i den gemensamma ståndpunkten en möjlighet att välja att förbjuda myndigheterna på sitt territorium att använda sig av möjligheten att direkttilldela mindre kontrakt.

2.2.3   Nödsituationer

Rådet stöder kommissionens förslag – som byggde på Europaparlamentets första behandling – att kontrakt vid trafikavbrott eller en överhängande risk för en sådan situation får direkttilldelas. Med beaktande av den tid som krävs för att anordna tilldelning av nya kontrakt om allmänna tjänster har rådet dock valt att tillåta nödåtgärder under en period på två år i stället för ett år som kommissionen hade föreslagit. För att återspegla praktiken preciseras det dessutom i den gemensamma ståndpunkten att nödåtgärden kan bestå av direkttilldelning, en formell överenskommelse om utvidgning av ett kontrakt om allmänna tjänster, eller ett åläggande att fullgöra viss allmän trafikplikt. I det senare fallet har kollektivtrafikföretaget rätt att överklaga.

2.2.4   Järnvägstrafik

Med beaktande av den särskilda ställningen för kollektivtrafik på järnväg tillåter rådet myndigheterna att direkttilldela kontrakt om allmänna tjänster när det gäller all järnvägstrafik, såvida detta inte är förbjudet enligt nationell lagstiftning. Genom att utvidga möjligheten till direkttilldelning av kontrakt, från regional transport och fjärrtransport på järnväg vilket hade föreslagits av kommissionen, till att omfatta all järnvägstrafik, inklusive (förorts-)tätortstrafik och integrerade nät, undviker rådet dessutom de svårigheter som skulle kunna uppstå om man skulle behöva göra en uppdelning mellan regional transport och fjärrtransport å ena sidan och (förorts-)tätortstrafik å andra sidan. När det gäller denna utvidgning av direkttilldelning till all järnvägstrafik gjorde den svenska delegationen, tillsammans med den italienska delegationen, ett uttalande till protokollet (bilaga I) från mötet i rådet (transport, telekommunikation och energi) den 9 juni 2006 när rådet nådde en politisk överenskommelse.

2.3   Kontraktens löptid

När det gäller löptiden för kontrakt om allmänna tjänster för bussar och för järnvägstrafik och andra spårbundna tjänster, har rådet gjort en avvägning mellan en ekonomiskt sund amorteringsperiod och en löptid för kontrakt som skapar incitament för nya företag. I fråga om järnvägstrafik och andra spårbundna tjänster har rådet behållit den föreslagna löptiden på 15 år. I fråga om bussar har rådet förlängt kontraktens löptid från åtta år, vilket hade föreslagits av kommissionen, till tio år. På så sätt följer rådet kommissionens förslag såsom det ändrades mot bakgrund av första behandlingen i Europaparlamentet, med undantag för de ytterligare två åren i kontraktets löptid för busstransporter. För att uppväga utvidgningen av direkttilldelning till all järnvägstrafik får den ursprungliga löptiden för direkttilldelade järnvägskontrakt inte överstiga tio år.

Rådet har dessutom, med undantag för några ändringar, bevarat kommissionens förslag att tillåta att löptiden för kontrakt om allmänna tjänster förlängs med 50 % om detta är nödvändigt av investeringsskäl. Rådet tillåter dessutom en förlängning med 50 % för kontrakt i de yttersta randområdena om så är berättigat av kostnader som beror på ett särskilt geografiskt läge.

Slutligen tillåts det i den gemensamma ståndpunkten att kontraktens löptid, i undantagsfall förlängs med mer än 50 %. Sådana förlängningar måste motiveras av amortering av kapital i samband med exceptionella investeringar i infrastruktur, rullande materiel eller fordon. Kontrakt om allmänna tjänster måste dessutom tilldelas genom ett rättvist konkurrensutsatt anbudsförfarande och den myndighet som tillåter en längre löptid måste inom ett år efter det att kontraktet ingicks förelägga kommissionen kontraktet och de faktorer som motiverar en längre löptid.

2.4   Sociala normer och tjänsternas kvalitet

Till skillnad från förslagen från 2000 och 2002 överlåts definitionen av sociala kriterier och kvalitetskriterier för kollektivtrafiken, i kommissionens reviderade förslag, till myndigheterna i enlighet med subsidiaritetsprincipen. Rådet stöder detta tillvägagångssätt.

Rådet preciserar och utvidgar bestämmelsen om överföring av sociala rättigheter i kommissionens förslag. Enligt bestämmelsen i kommissionens förslag tilläts myndigheter att besluta om de utvalda kollektivtrafikföretagen skall vara skyldiga att erbjuda den personal som tidigare anställts för att tillhandahålla tjänsterna samma rättigheter som den skulle ha haft i samband med en överlåtelse enligt direktiv 2001/23/EG. Eftersom rådet, i likhet med kommissionen, anser att detta är en fråga om subsidiaritet anser rådet att det inte är nödvändigt att göra bestämmelsen om arbetstagares rättigheter obligatorisk, såsom Europaparlamentet hade föreslagit vid första behandlingen. Rådet har dock i denna bestämmelse lagt till skyldigheten för myndigheterna, när de fastställer sådana krav, att handla på de villkor som anges i nationell lagstiftning och/eller gemenskapslagstiftning. För att öka öppenheten och insynen har rådet dessutom i den gemensamma ståndpunkten infört en skyldighet, om myndigheterna kräver att kollektivtrafikföretag skall respektera vissa sociala normer, att anbudshandlingarna och kontrakten om allmänna tjänster skall innehålla en förteckning över den berörda personalen samt klara och tydliga uppgifter om deras avtalsenliga rättigheter och de villkor på vilka arbetstagarna anses vara knutna till tjänsterna.

För att kunna förenkla förordningen och iaktta subsidiaritetsprincipen, har kommissionen i sitt reviderade förslag valt att inte fastställa någon förteckning över vilka kvalitetskriterier som skall användas av myndigheterna när de tilldelar kontrakt om allmänna tjänster. I sin gemensamma ståndpunkt följer rådet kommissionens resonemang att myndigheterna skall fortsätta att ha ansvaret för att fastställa kvalitetsnormer. För att öka öppenheten och insynen har rådet dock infört en skyldighet för myndigheter, om kvalitetsnormer fastställs, att ange dessa normer i anbudshandlingarna och kontrakten om allmänna tjänster.

2.5   Öppenhet och insyn

I syfte att öka öppenheten och insynen välkomnar rådet kommissionens förslag om skyldighet för de behöriga myndigheterna att ingå ett kontrakt om allmänna tjänster när ensamrätter och/eller kompensation beviljas som ersättning för allmän trafikplikt. Öppenheten och insynen när det gäller tilldelning av och innehållet i kontrakt om allmänna tjänster, är dessutom av avgörande vikt för att risken för en snedvridning av konkurrensen skall kunna undvikas, särskilt om kontraktet direkttilldelas. Europaparlamentet insåg vid flera tillfällen under första behandlingen vikten av att öka öppenheten och insynen i kollektivtransportsektorn.

I syfte att ytterligare öka öppenheten och insynen inom kollektivtransportsektorn och för att uppväga möjligheten att vidga direkttilldelning till att omfatta all järnvägstrafik, har rådet infört följande åtgärder i den gemensamma ståndpunkten:

| — | Skyldighet för myndigheterna att på begäran av en berörd part lämna motiverade beslut när det gäller direkttilldelade kontrakt. Den tjeckiska delegationen meddelade vid mötet i rådet (transport, telekommunikation och energi) den 9 juni 2006 att landet inte godtog denna bestämmelse och gjorde ett uttalande till rådets protokoll som återges i bilaga II. |
| --- | --- |

—

Skyldighet för myndigheterna att på begäran av en berörd part lämna motiverade beslut när det gäller direkttilldelade kontrakt. Den tjeckiska delegationen meddelade vid mötet i rådet (transport, telekommunikation och energi) den 9 juni 2006 att landet inte godtog denna bestämmelse och gjorde ett uttalande till rådets protokoll som återges i bilaga II.

| — | Skyldighet för myndigheterna att, när det gäller direkttilldelade kontrakt, offentliggöra viss information inom ett år efter det att kontraktet tilldelades. |
| --- | --- |

—

Skyldighet för myndigheterna att, när det gäller direkttilldelade kontrakt, offentliggöra viss information inom ett år efter det att kontraktet tilldelades.

Rådet stöder kommissionens förslag när det gäller offentliggörande, men inför flera ändringar för att förbättra den praktiska tillämpningen av dessa och för att minska onödig byråkrati:

| — | Myndigheterna skall vara skyldiga att lägga fram en samlad rapport om sina kontrakt om allmänna tjänster, i stället för en detaljerad rapport som kommissionen föreslagit. |
| --- | --- |

—

Myndigheterna skall vara skyldiga att lägga fram en samlad rapport om sina kontrakt om allmänna tjänster, i stället för en detaljerad rapport som kommissionen föreslagit.

| — | Myndigheterna måste meddela tilldelningen av ett kontrakt om allmänna tjänster ett år i förväg i Europeiska unionens officiella tidning. Mindre kontrakt omfattas inte av denna skyldighet. |
| --- | --- |

—

Myndigheterna måste meddela tilldelningen av ett kontrakt om allmänna tjänster ett år i förväg i Europeiska unionens officiella tidning. Mindre kontrakt omfattas inte av denna skyldighet.

| — | Myndigheterna skall vara skyldiga att offentliggöra rättelser om den information som meddelats om kontrakt om allmänna tjänster ändras. |
| --- | --- |

—

Myndigheterna skall vara skyldiga att offentliggöra rättelser om den information som meddelats om kontrakt om allmänna tjänster ändras.

| — | Nödåtgärder är undantagna från kravet på förhandsinformation. |
| --- | --- |

—

Nödåtgärder är undantagna från kravet på förhandsinformation.

| — | Den ursprungliga period inom vilken medlemsstaterna måste förelägga kommissionen alla nödvändiga uppgifter för att fastställa om den beviljade ersättningen är förenlig med förordningen, har förlängts från 20 arbetsdagar, enligt kommissionens förslag, till tre månader. |
| --- | --- |

—

Den ursprungliga period inom vilken medlemsstaterna måste förelägga kommissionen alla nödvändiga uppgifter för att fastställa om den beviljade ersättningen är förenlig med förordningen, har förlängts från 20 arbetsdagar, enligt kommissionens förslag, till tre månader.

2.6   Övergången

För att ge myndigheter och företag tillräckligt med tid för att kunna anpassa sig till de nya rättsliga ramarna, har rådet gjort flera ändringar i de av kommissionen föreslagna övergångsbestämmelserna. För det första träder förordningen i kraft tre år efter offentliggörandet. Tolv år därefter måste kontrakt om allmänna tjänster på järnväg och väg tilldelas i enlighet med förordningen. För det andra har rådet ersatt skillnaden i kommissionens förslag mellan övergångsperioder för vägtransporter, å ena sidan, och järnvägstransporter, å andra sidan, med en uppsättning övergångsbestämmelser. Mot bakgrund av den utökade möjligheten till direkttilldelning för tung järnvägstrafik, anser rådet att det inte längre är motiverat att ha en längre övergångsperiod för kollektivtrafik på järnväg än för kollektivtrafik på väg. För det tredje har rådet, i stället för en övergångsperiod med två faser, valt ett tillvägagångssätt steg för steg, där myndigheterna i viss mån själva kan bestämma hur övergången till den nya uppsättningen regler för kontraktstilldelning skall gå till. Inom sex månader efter utgången av den första hälften av övergångsperioden måste medlemsstaterna överlämna lägesrapporter till kommissionen. På grundval av dessa rapporter kommer kommissionen att bedöma huruvida det behövs ytterligare åtgärder för att undvika störningar i kollektivtrafiken.

För kontrakt som har ingåtts innan förordningen trätt i kraft innehåller den gemensamma ståndpunkten övergångsbestämmelser som i allra högsta grad överensstämmer med parlamentets förslag vid första behandlingen. Rådet har sökt uppnå en jämvikt mellan att å ena sidan respektera principen pacta sunt servanda, och å andra sidan undvika att marknaderna är stängda under alltför lång tid. Åtskillnad görs mellan

| — | kontrakt som tilldelats genom ett rättvist konkurrensutsatt anbudsförfarande och kontrakt som tilldelats genom något annat tilldelningsförfarande, |
| --- | --- |

—

kontrakt som tilldelats genom ett rättvist konkurrensutsatt anbudsförfarande och kontrakt som tilldelats genom något annat tilldelningsförfarande,

| — | kontrakt som tilldelats före den 26 juli 2006 – då kommissionen lade fram sitt ursprungliga förslag om allmän trafikplikt – och kontrakt som tilldelats därefter. |
| --- | --- |

—

kontrakt som tilldelats före den 26 juli 2006 – då kommissionen lade fram sitt ursprungliga förslag om allmän trafikplikt – och kontrakt som tilldelats därefter.

För de sammanlagt fyra kontraktskategorierna föreslår rådet individuella bestämmelser om löptidens slut. I exceptionella fall där uppsägning av ett kontrakt om allmänna tjänster skulle få orimliga rättsliga eller ekonomiska konsekvenser, kan enligt den gemensamma ståndpunkten kontraktet fortsätta att gälla till löptidens slut, under förutsättning att kommissionen har gett sitt godkännande.

I sin gemensamma ståndpunkt behåller rådet den bestämmelse i kommissionens förslag som innebär att, om kollektivtrafikföretagen inte under den andra hälften av övergångsperioden kan styrka att värdet på de allmänna transporttjänster för vilka de erhåller ersättning eller beviljats ensamrätt i enlighet med förordningen uppgår till minst hälften av värdet på samtliga deras allmänna transporttjänster, får myndigheterna utesluta dem från deltagande i de anbudsförfaranden som anordnas. Till denna bestämmelse har rådet lagt till att myndigheterna inte får hindra företag som redan tillhandahåller de tjänster som skall bli föremål för anbudsförfarande från att delta i detta. Efter livliga diskussioner beslutade rådet att inte ta med en klausul som skulle ge myndigheterna möjlighet att utesluta från deltagande i ett anbudsförfarande sådana företag som har direkttilldelats alla eller vissa av sina kontrakt. Rådet finner att det inte vore lämpligt med en sådan ömsesidighetsklausul mot bakgrund av domstolens rättspraxis. Domstolen tillämpar stränga villkor för användandet av ömsesidighetsklausuler och menar att sådana endast kan accepteras i samband med en successiv liberaliseringsprocess, och då under förutsättning att de är av övergående karaktär och tidsbegränsade.

2.7   Övriga aspekter av betydelse

Följande betydelsefulla aspekter har vidare införts i rådets gemensamma ståndpunkt:

| — | Rådet har följt kommissionens förslag att inte fastställa några särskilda regler för utläggande på entreprenad inom sektorn för landbaserad kollektivtrafik. Rådet har emellertid försökt öka öppenheten genom att i den gemensamma ståndpunkten införa kravet att det av anbudshandlingar och kontrakt om allmänna tjänster klart måste framgå huruvida utläggande på entreprenad är möjligt. Vidare måste det i kontraktet fastställas villkoren för utläggande på entreprenad, i enlighet med nationell lagstiftning och gemenskapslagstiftning. |
| --- | --- |

—

Rådet har följt kommissionens förslag att inte fastställa några särskilda regler för utläggande på entreprenad inom sektorn för landbaserad kollektivtrafik. Rådet har emellertid försökt öka öppenheten genom att i den gemensamma ståndpunkten införa kravet att det av anbudshandlingar och kontrakt om allmänna tjänster klart måste framgå huruvida utläggande på entreprenad är möjligt. Vidare måste det i kontraktet fastställas villkoren för utläggande på entreprenad, i enlighet med nationell lagstiftning och gemenskapslagstiftning.

| — | Kommissionen föreslog att såväl förordning (EEG) nr 1191/69 som förordning (EEG) nr 1107/70 skulle upphävas i sin helhet. Eftersom vissa av de båda förordningarnas bestämmelser fortfarande är i kraft, föreskriver rådets gemensamma ståndpunkt en utfasning av förordning (EEG) nr 1191/69 samt infogandet i den nya förordningen om allmän trafikplikt av vissa specifika bestämmelser från förordning (EEG) nr 1107/70. |
| --- | --- |

—

Kommissionen föreslog att såväl förordning (EEG) nr 1191/69 som förordning (EEG) nr 1107/70 skulle upphävas i sin helhet. Eftersom vissa av de båda förordningarnas bestämmelser fortfarande är i kraft, föreskriver rådets gemensamma ståndpunkt en utfasning av förordning (EEG) nr 1191/69 samt infogandet i den nya förordningen om allmän trafikplikt av vissa specifika bestämmelser från förordning (EEG) nr 1107/70.

| — | Rådet har anpassat bestämmelsen om kommissionens rapportering om utvecklingen av bestämmelsen om kollektivtrafikens utveckling inom Europa mot bakgrund av sin gemensamma ståndpunkt, varvid det särskilt krävs en bedömning av kollektivtrafikens kvalitet och direkttilldelningens effekter. |
| --- | --- |

—

Rådet har anpassat bestämmelsen om kommissionens rapportering om utvecklingen av bestämmelsen om kollektivtrafikens utveckling inom Europa mot bakgrund av sin gemensamma ståndpunkt, varvid det särskilt krävs en bedömning av kollektivtrafikens kvalitet och direkttilldelningens effekter.

| — | Rådet har gjort vissa ändringar i bilagan till utkastet till förordning i avsikt att förbättra beräkningen av tillåten ersättning vid direkttilldelade kontrakt, så att den blir lättare att tillämpa i praktiken. |
| --- | --- |

—

Rådet har gjort vissa ändringar i bilagan till utkastet till förordning i avsikt att förbättra beräkningen av tillåten ersättning vid direkttilldelade kontrakt, så att den blir lättare att tillämpa i praktiken.

IV.   SLUTSATS

Ehuru det var omöjligt för rådet att nå en överenskommelse om kommissionens förslag om allmän trafikplikt från 2000 och 2002, har rådet nu lyckats komma fram till en gemensam ståndpunkt på grundval av kommissionens förslag från 2005. Kommissionen utarbetade det reviderade förslaget mot bakgrund av parlamentets första behandling av det ursprungliga förslaget från 2000, i syfte att kunna sammanjämka de tre institutionernas ståndpunkter. Eftersom den gemensamma ståndpunkten på det stora hela överensstämmer med det reviderade förslaget, anser rådet att den utgör en bra utgångspunkt för överläggningarna med parlamentet i samband med dess andra behandling.

---

(1)  EUT C 49, 28.2.2006, s. 37.

(2)  EGT C 365 E, 19.12.2000, s. 169.

(3)  EGT C 151 E, 25.6.2002, s. 146.

(4)  EUT C 140 E, 13.6.2002, s. 164.

(5)  EUT C 195, 18.8.2006, s. 20.

(6)  EUT C 192, 16.8.2006, s. 1.

(7)  Rådets förordning (EEG) nr 1191/69 av den 26 juni 1969 om medlemsstaternas åtgärder i fråga om allmän trafikplikt på järnväg, väg och inre vattenvägar (EGT L 156, 28.6.1969, s. 1). Förordningen senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1893/91 (EGT L 169, 29.6.1991, s. 1).

(8)  Dom av den 24 juli 2003 i mål C-280/00 Altmark Trans GmbH och Regierungspräsidium Magdeburg mot Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH ([2003] REG I-7727).

(9)  Direktiv 2004/18 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster (EUT L 134, 30.4.2004, s. 114) eller direktiv 2004/17 om samordning av förfarandena vid upphandling på områdena vatten, energi, transporter och posttjänster (försörjningsdirektivet) (EUT L 134, 30.4.2004, s. 1).

BILAGA I

UTTALANDE FRÅN SVERIGE, TILL VILKET ITALIEN ANSLUTIT SIG, TILL RÅDETS PROTOKOLL FRÅN MÖTET DEN 9 JUNI 2006

Beträffande punkt 9 – reviderat förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om kollektivtrafik på järnväg och väg

POLITISK ÖVERENSKOMMELSE

I samband med den politiska överenskommelsen om en gemensam ståndpunkt om kollektivtrafik på järnväg och väg vill Sverige framföra följande ståndpunkt:

| 1. | I enlighet med vad rådet enades om vid mötet den 5 december 2005 syftar förordningen i huvudsak till att snarare upprätta en rättslig ram för ersättning för kontrakt om allmänna tjänster än att ytterligare öppna marknaden för järnvägstrafik. Det är därför som alternativet med direkttilldelning för järnvägstrafik behålls i förordningen. |
| --- | --- |

1.

I enlighet med vad rådet enades om vid mötet den 5 december 2005 syftar förordningen i huvudsak till att snarare upprätta en rättslig ram för ersättning för kontrakt om allmänna tjänster än att ytterligare öppna marknaden för järnvägstrafik. Det är därför som alternativet med direkttilldelning för järnvägstrafik behålls i förordningen.

| 2. | Rådets beslut att tillåta fortsatt direkttilldelning för persontrafik på järnväg hindrar inte kommissionen från att utnyttja sin initiativrätt för att lägga fram eventuella framtida lagstiftningsförslag om att öppna marknaden för den nationella persontrafiken på järnväg, vilka Europaparlamentet och rådet då skulle ta ställning till. |
| --- | --- |

2.

Rådets beslut att tillåta fortsatt direkttilldelning för persontrafik på järnväg hindrar inte kommissionen från att utnyttja sin initiativrätt för att lägga fram eventuella framtida lagstiftningsförslag om att öppna marknaden för den nationella persontrafiken på järnväg, vilka Europaparlamentet och rådet då skulle ta ställning till.

| 3. | Eventuella framtida förslag om att öppna marknaden för den nationella persontrafiken på järnväg måste grundas på en motiverad bedömning av huruvida detta bör ta formen av öppet tillträde till järnvägsnätet för samtliga operatörer eller anbudsförfarande för kontrakt om allmänna tjänster eller ensamrätt, eller båda dessa alternativ. |
| --- | --- |

3.

Eventuella framtida förslag om att öppna marknaden för den nationella persontrafiken på järnväg måste grundas på en motiverad bedömning av huruvida detta bör ta formen av öppet tillträde till järnvägsnätet för samtliga operatörer eller anbudsförfarande för kontrakt om allmänna tjänster eller ensamrätt, eller båda dessa alternativ.

| 4. | Eftersom det saknas harmoniserad lagstiftning om öppnandet av nationella marknader för persontrafik på järnväg, anser Sverige att medlemsstaterna även i fortsättningen skall ha rätt att tillämpa ömsesidiga åtgärder, om åtgärderna är förenliga med gemenskapslagstiftningen. |
| --- | --- |

4.

Eftersom det saknas harmoniserad lagstiftning om öppnandet av nationella marknader för persontrafik på järnväg, anser Sverige att medlemsstaterna även i fortsättningen skall ha rätt att tillämpa ömsesidiga åtgärder, om åtgärderna är förenliga med gemenskapslagstiftningen.

BILAGA II

UTTALANDE FRÅN TJECKIEN TILL RÅDETS PROTOKOLL FRÅN MÖTET DEN 9 JUNI 2006

Beträffande punkt 9 – reviderat förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om kollektivtrafik på järnväg och väg

POLITISK ÖVERENSKOMMELSE

Tjeckien är fullt medvetet om att optimal öppenhet vid tilldelningen av kontrakt om allmänna tjänster är ett av huvudsyftena med förslaget till förordning om kollektivtrafik på järnväg och väg. Tjeckien motsätter sig härvid inte kravet att den behöriga myndigheten på begäran skall delge en berörd part ett beslut som den har fattat och som leder till direkttilldelning av ett kontrakt om allmänna tjänster samt att den skall visa att den har följt de berörda artiklarna i förordningen och även fastställt ersättningsnivåer i linje med bestämmelserna i bilagan till förordningen. Tjeckien kan emellertid inte godta den nuvarande lydelsen av artikel 7.4 (9840/06), eftersom den enligt vår mening minskar den rättsliga säkerheten för alla parter som berörs av direkttilldelning. Tjeckien hyser främst oro för att en berörd part vars intressen har åsidosatts eventuellt bestrider ett motiverat beslut för att få till stånd en jämförelse mellan det direkttilldelade kontraktet och det egna alternativa budet. I vissa fall kan detta därefter förhindra direkttilldelning av ett kontrakt om allmänna tjänster, vilket Tjeckien anser vara fullständigt oacceptabelt.

På grund av denna reservation kan Tjeckien inte ställa sig bakom den politiska överenskommelsen i rådet om detta förslag och lägger därför ner sin röst.

---

| 27.3.2007 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | CE 70/21 |
| --- | --- | --- | --- |

27.3.2007

SV

Europeiska unionens officiella tidning

CE 70/21

---

GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 3/2007

antagen av rådet den 11 december 2006

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr .../2007 om gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten och om upphävande av förordning (EG) nr 2320/2002

(Text av betydelse för EES)

(2007/C 70 E/02)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

efter att ha hört Regionkommittén,

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och

av följande skäl:

| (1) | I syfte att skydda personer och gods inom Europeiska unionen från olagliga handlingar riktade mot civila luftfartyg, bör det införas gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten. Detta mål bör uppnås genom fastställande av gemensamma regler och gemensamma grundläggande standarder för luftfartsskydd samt av mekanismer för övervakning av att kraven efterlevs. |
| --- | --- |

(1)

I syfte att skydda personer och gods inom Europeiska unionen från olagliga handlingar riktade mot civila luftfartyg, bör det införas gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten. Detta mål bör uppnås genom fastställande av gemensamma regler och gemensamma grundläggande standarder för luftfartsskydd samt av mekanismer för övervakning av att kraven efterlevs.

| (2) | För skyddet av den civila luftfarten i allmänhet är det önskvärt att lägga grunden för en gemensam tolkning av bilaga 17 till Chicagokonventionen angående internationell civil luftfart av den 7 december 1944. |
| --- | --- |

(2)

För skyddet av den civila luftfarten i allmänhet är det önskvärt att lägga grunden för en gemensam tolkning av bilaga 17 till Chicagokonventionen angående internationell civil luftfart av den 7 december 1944.

| (3) | Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2320/2002 av den 16 december 2002 om införande av gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten (3) antogs till följd av händelserna den 11 september 2001 i Förenta staterna. |
| --- | --- |

(3)

Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2320/2002 av den 16 december 2002 om införande av gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten (3) antogs till följd av händelserna den 11 september 2001 i Förenta staterna.

| (4) | Innehållet i förordning (EG) nr 2320/2002 bör ses över mot bakgrund av de erfarenheter som vunnits, och själva förordningen bör upphävas och ersättas med den här förordningen, som förenklar, harmoniserar och förtydligar gällande regler och förbättrar säkerheten. |
| --- | --- |

(4)

Innehållet i förordning (EG) nr 2320/2002 bör ses över mot bakgrund av de erfarenheter som vunnits, och själva förordningen bör upphävas och ersättas med den här förordningen, som förenklar, harmoniserar och förtydligar gällande regler och förbättrar säkerheten.

| (5) | Eftersom det behövs större flexibilitet vid antagandet av säkerhetsåtgärder och säkerhetsförfaranden för att kunna ta hänsyn till nya riskbedömningar och att möjliggöra att ny teknik införs, bör denna förordning innehålla de grundläggande principerna för vad som behöver göras för att skydda den civila luftfarten mot olagliga handlingar utan att därför omfatta närmare tekniska och procedurrelaterade detaljföreskrifter för hur dessa principer skall genomföras. |
| --- | --- |

(5)

Eftersom det behövs större flexibilitet vid antagandet av säkerhetsåtgärder och säkerhetsförfaranden för att kunna ta hänsyn till nya riskbedömningar och att möjliggöra att ny teknik införs, bör denna förordning innehålla de grundläggande principerna för vad som behöver göras för att skydda den civila luftfarten mot olagliga handlingar utan att därför omfatta närmare tekniska och procedurrelaterade detaljföreskrifter för hur dessa principer skall genomföras.

| (6) | Denna förordning bör tillämpas på flygplatser med civil luftfart belägna på en medlemsstats territorium, på operatörer som tillhandahåller tjänster vid sådana flygplatser och på verksamhetsutövare som tillhandahåller varor och/eller tjänster till eller via sådana flygplatser. |
| --- | --- |

(6)

Denna förordning bör tillämpas på flygplatser med civil luftfart belägna på en medlemsstats territorium, på operatörer som tillhandahåller tjänster vid sådana flygplatser och på verksamhetsutövare som tillhandahåller varor och/eller tjänster till eller via sådana flygplatser.

| (7) | Utan att det påverkar tillämpningen av konventionen om brott och vissa andra handlingar begångna ombord på luftfartyg, Tokyo 1963, konventionen för bekämpande av olaga besittningstagande av luftfartyg, Haag 1970, och konventionen för bekämpande av brott mot den civila luftfartens säkerhet, Montreal 1971, bör denna förordning även omfatta säkerhetsåtgärder som skall gälla ombord eller under flygning på ett luftfartyg som tillhör EG-lufttrafikföretag. |
| --- | --- |

(7)

Utan att det påverkar tillämpningen av konventionen om brott och vissa andra handlingar begångna ombord på luftfartyg, Tokyo 1963, konventionen för bekämpande av olaga besittningstagande av luftfartyg, Haag 1970, och konventionen för bekämpande av brott mot den civila luftfartens säkerhet, Montreal 1971, bör denna förordning även omfatta säkerhetsåtgärder som skall gälla ombord eller under flygning på ett luftfartyg som tillhör EG-lufttrafikföretag.

| (8) | Varje medlemsstat får själv besluta om den vill placera säkerhetsvakter ombord på luftfartyg som är registrerade i den medlemsstaten och ombord på luftfartyg som tillhör lufttrafikföretag till vilka de har utfärdat licens. |
| --- | --- |

(8)

Varje medlemsstat får själv besluta om den vill placera säkerhetsvakter ombord på luftfartyg som är registrerade i den medlemsstaten och ombord på luftfartyg som tillhör lufttrafikföretag till vilka de har utfärdat licens.

| (9) | Olika typer av civil luftfart omfattas inte nödvändigtvis av samma grad av hot. När de gemensamma grundläggande standarderna för luftfartsskydd fastställs bör hänsyn tas till luftfartygets storlek samt till flygningarnas art och/eller frekvens vid flygplatserna, så att det blir möjligt att bevilja undantag. |
| --- | --- |

(9)

Olika typer av civil luftfart omfattas inte nödvändigtvis av samma grad av hot. När de gemensamma grundläggande standarderna för luftfartsskydd fastställs bör hänsyn tas till luftfartygets storlek samt till flygningarnas art och/eller frekvens vid flygplatserna, så att det blir möjligt att bevilja undantag.

| (10) | Medlemsstaterna bör också ges möjlighet att på grundval av en riskbedömning tillämpa strängare åtgärder än de som fastställs i denna förordning. |
| --- | --- |

(10)

Medlemsstaterna bör också ges möjlighet att på grundval av en riskbedömning tillämpa strängare åtgärder än de som fastställs i denna förordning.

| (11) | Ett tredjeland kan kräva tillämpning av åtgärder som skiljer sig från åtgärderna enligt denna förordning i fråga om flygningar från en flygplats i en medlemsstat till eller över det berörda tredjelandet. Utan att det påverkar eventuella bilaterala avtal i vilka gemenskapen är part, bör dock kommissionen ges möjlighet att granska de åtgärder som begärs av tredjelandet. |
| --- | --- |

(11)

Ett tredjeland kan kräva tillämpning av åtgärder som skiljer sig från åtgärderna enligt denna förordning i fråga om flygningar från en flygplats i en medlemsstat till eller över det berörda tredjelandet. Utan att det påverkar eventuella bilaterala avtal i vilka gemenskapen är part, bör dock kommissionen ges möjlighet att granska de åtgärder som begärs av tredjelandet.

| (12) | Även om det inom en och samma medlemsstat kan finnas två eller fler organ som ansvarar för luftfartsskydd, bör varje medlemsstat utse en enda myndighet med ansvar för samordning och övervakning av genomförandet av gemensamma grundläggande standarder för luftfartsskydd. |
| --- | --- |

(12)

Även om det inom en och samma medlemsstat kan finnas två eller fler organ som ansvarar för luftfartsskydd, bör varje medlemsstat utse en enda myndighet med ansvar för samordning och övervakning av genomförandet av gemensamma grundläggande standarder för luftfartsskydd.

| (13) | Varje medlemsstat bör utarbeta ett nationellt säkerhetsprogram för civil luftfart i syfte att definiera ansvarsfördelningen när det gäller genomförandet av gemensamma grundläggande standarder för luftfartsskydd samt att beskriva vilka åtgärder som krävs av operatörer och andra verksamhetsutövare i detta avseende. Vidare bör varje flygplatsoperatör, lufttrafikföretag och verksamhetsutövare som genomför standarder för luftfartsskydd utarbeta, tillämpa och underhålla ett säkerhetsprogram i enlighet både med denna förordning och med det nationella säkerhetsprogram av civil luftfart som är tillämpligt. |
| --- | --- |

(13)

Varje medlemsstat bör utarbeta ett nationellt säkerhetsprogram för civil luftfart i syfte att definiera ansvarsfördelningen när det gäller genomförandet av gemensamma grundläggande standarder för luftfartsskydd samt att beskriva vilka åtgärder som krävs av operatörer och andra verksamhetsutövare i detta avseende. Vidare bör varje flygplatsoperatör, lufttrafikföretag och verksamhetsutövare som genomför standarder för luftfartsskydd utarbeta, tillämpa och underhålla ett säkerhetsprogram i enlighet både med denna förordning och med det nationella säkerhetsprogram av civil luftfart som är tillämpligt.

| (14) | För att övervaka efterlevnaden av denna förordning och det nationella säkerhetsprogrammet för civil luftfart bör varje medlemsstat utarbeta och säkerställa genomförandet av ett nationellt program för kontroll av kvaliteten på luftfartsskyddet. |
| --- | --- |

(14)

För att övervaka efterlevnaden av denna förordning och det nationella säkerhetsprogrammet för civil luftfart bör varje medlemsstat utarbeta och säkerställa genomförandet av ett nationellt program för kontroll av kvaliteten på luftfartsskyddet.

| (15) | I syfte att övervaka medlemsstaternas tillämpning av denna förordning, men också för att lämna rekommendationer om förbättring av luftfartsskyddet, bör kommissionen utföra inspektioner, även oanmälda sådana. |
| --- | --- |

(15)

I syfte att övervaka medlemsstaternas tillämpning av denna förordning, men också för att lämna rekommendationer om förbättring av luftfartsskyddet, bör kommissionen utföra inspektioner, även oanmälda sådana.

| (16) | Rättsakter där det föreskrivs gemensamma åtgärder och förfaranden för genomförande av de gemensamma grundläggande standarderna för luftfartsskydd och som innehåller känslig säkerhetsinformation skall tillsammans med kommissionens inspektionsrapporter och svar från berörda myndigheter betraktas som ”sekretessbelagda EU-uppgifter” i den mening som avses i kommissionens beslut 2001/844/EG, EKSG, Euratom av den 29 november 2001 om ändring av de interna Stadgarna (4). Dessa uppgifter bör inte offentliggöras, utan bör endast vara tillgängliga för sådana operatörer och verksamhetsutövare som har legitimt intresse av dem. |
| --- | --- |

(16)

Rättsakter där det föreskrivs gemensamma åtgärder och förfaranden för genomförande av de gemensamma grundläggande standarderna för luftfartsskydd och som innehåller känslig säkerhetsinformation skall tillsammans med kommissionens inspektionsrapporter och svar från berörda myndigheter betraktas som ”sekretessbelagda EU-uppgifter” i den mening som avses i kommissionens beslut 2001/844/EG, EKSG, Euratom av den 29 november 2001 om ändring av de interna Stadgarna (4). Dessa uppgifter bör inte offentliggöras, utan bör endast vara tillgängliga för sådana operatörer och verksamhetsutövare som har legitimt intresse av dem.

| (17) | De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (5). |
| --- | --- |

(17)

De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (5).

| (18) | Kommissionen bör särskilt ges behörighet att fastställa de villkor på vilka de bestämmelser som avses i artiklarna 4.3 och 9.2 skall antas. Eftersom de bestämmelserna har allmän räckvidd och är avsedda att ändra icke väsentliga delar av denna förordning eller att komplettera den genom tillägg av nya icke väsentliga delar, bör de antas i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll i artikel 5a i beslut 1999/468/EG. |
| --- | --- |

(18)

Kommissionen bör särskilt ges behörighet att fastställa de villkor på vilka de bestämmelser som avses i artiklarna 4.3 och 9.2 skall antas. Eftersom de bestämmelserna har allmän räckvidd och är avsedda att ändra icke väsentliga delar av denna förordning eller att komplettera den genom tillägg av nya icke väsentliga delar, bör de antas i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll i artikel 5a i beslut 1999/468/EG.

| (19) | Målet att införa en enda säkerhetskontroll för alla flygningar inom Europeiska unionen bör främjas. |
| --- | --- |

(19)

Målet att införa en enda säkerhetskontroll för alla flygningar inom Europeiska unionen bör främjas.

| (20) | Denna förordning påverkar inte tillämpningen av bestämmelserna om flygsäkerhet, inbegripet dem om transport av farligt gods. |
| --- | --- |

(20)

Denna förordning påverkar inte tillämpningen av bestämmelserna om flygsäkerhet, inbegripet dem om transport av farligt gods.

| (21) | Medlemsstaterna bör fastställa de sanktioner som skall tillämpas vid överträdelser av bestämmelserna i denna förordning. Dessa sanktioner, som kan vara av civilrättslig eller administrativ karaktär, bör vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. |
| --- | --- |

(21)

Medlemsstaterna bör fastställa de sanktioner som skall tillämpas vid överträdelser av bestämmelserna i denna förordning. Dessa sanktioner, som kan vara av civilrättslig eller administrativ karaktär, bör vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.

| (22) | Ministeruttalandet om Gibraltars flygplats, som man enades om i Córdoba den 18 september 2006 under det första ministermötet i forumet för dialog om Gibraltar, kommer att ersätta den gemensamma förklaring om Gibraltars flygplats som gjordes i London den 2 december 1987, och full överensstämmelse med det uttalandet kommer att betraktas som överensstämmelse med förklaringen från 1987. |
| --- | --- |

(22)

Ministeruttalandet om Gibraltars flygplats, som man enades om i Córdoba den 18 september 2006 under det första ministermötet i forumet för dialog om Gibraltar, kommer att ersätta den gemensamma förklaring om Gibraltars flygplats som gjordes i London den 2 december 1987, och full överensstämmelse med det uttalandet kommer att betraktas som överensstämmelse med förklaringen från 1987.

| (23) | Eftersom målen för denna förordning, nämligen att skydda den civila luftfarten mot olagliga handlingar och att utgöra grund för en gemensam tolkning av bilaga 17 till Chicagokonventionen angående internationell civil luftfart, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av denna förordnings omfattning och verkningar, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. |
| --- | --- |

(23)

Eftersom målen för denna förordning, nämligen att skydda den civila luftfarten mot olagliga handlingar och att utgöra grund för en gemensam tolkning av bilaga 17 till Chicagokonventionen angående internationell civil luftfart, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av denna förordnings omfattning och verkningar, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte

1.   I denna förordning fastställs gemensamma regler för att skydda den civila luftfarten mot olagliga handlingar.

Den utgör också en grund för en gemensam tolkning av bilaga 17 till Chicagokonventionen angående internationell civil luftfart.

2.   De syften som anges i punkt 1 skall uppnås genom

| a) | fastställande av gemensamma regler och gemensamma grundläggande standarder för luftfartsskydd, |
| --- | --- |

a)

fastställande av gemensamma regler och gemensamma grundläggande standarder för luftfartsskydd,

| b) | mekanismer för övervakning av att reglerna efterlevs. |
| --- | --- |

b)

mekanismer för övervakning av att reglerna efterlevs.

Artikel 2

Tillämpningsområde

1.   Denna förordning skall tillämpas på följande:

| a) | Alla flygplatser eller delar av flygplatser som är belägna i en medlemsstat och som inte uteslutande används för militära ändamål. |
| --- | --- |

a)

Alla flygplatser eller delar av flygplatser som är belägna i en medlemsstat och som inte uteslutande används för militära ändamål.

| b) | Alla operatörer, inklusive lufttrafikföretag, som tillhandahåller tjänster på de i a avsedda flygplatserna. |
| --- | --- |

b)

Alla operatörer, inklusive lufttrafikföretag, som tillhandahåller tjänster på de i a avsedda flygplatserna.

| c) | Alla verksamhetsutövare som tillämpar standarder för luftfartsskydd och har verksamhet inom eller utanför flygplatsens område och tillhandahåller varor och/eller tjänster till eller via de i a avsedda flygplatserna. |
| --- | --- |

c)

Alla verksamhetsutövare som tillämpar standarder för luftfartsskydd och har verksamhet inom eller utanför flygplatsens område och tillhandahåller varor och/eller tjänster till eller via de i a avsedda flygplatserna.

2.   Tillämpningen av denna förordning på flygplatsen i Gibraltar skall inte anses påverka Konungariket Spaniens och Förenade kungarikets rättsliga ståndpunkter i tvisten om suveräniteten över det territorium där flygplatsen är belägen.

Artikel 3

Definitioner

I denna förordning gäller följande definitioner:

| 1. | civil luftfart: all lufttrafik utförd av civila luftfartyg med undantag av lufttrafik utförd av statsluftfartyg enligt artikel 3 i Chicagokonventionen angående internationell civil luftfart, |
| --- | --- |

1.

civil luftfart: all lufttrafik utförd av civila luftfartyg med undantag av lufttrafik utförd av statsluftfartyg enligt artikel 3 i Chicagokonventionen angående internationell civil luftfart,

| 2. | luftfartsskydd: en kombination av åtgärder och mänskliga och materiella resurser som syftar till att skydda den civila luftfarten mot olagliga handlingar, |
| --- | --- |

2.

luftfartsskydd: en kombination av åtgärder och mänskliga och materiella resurser som syftar till att skydda den civila luftfarten mot olagliga handlingar,

| 3. | operatör: en person, en organisation eller ett företag som deltar i eller erbjuder sig att utföra en lufttranssport, |
| --- | --- |

3.

operatör: en person, en organisation eller ett företag som deltar i eller erbjuder sig att utföra en lufttranssport,

| 4. | lufttrafikföretag: ett lufttransportföretag med giltig operativ licens eller motsvarande, |
| --- | --- |

4.

lufttrafikföretag: ett lufttransportföretag med giltig operativ licens eller motsvarande,

| 5. | EG-lufttrafikföretag: ett lufttrafikföretag med en giltig operativ licens utfärdad av en medlemsstat i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 2407/92 av den 23 juli 1992 om utfärdande av tillstånd för lufttrafikföretag (6), |
| --- | --- |

5.

EG-lufttrafikföretag: ett lufttrafikföretag med en giltig operativ licens utfärdad av en medlemsstat i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 2407/92 av den 23 juli 1992 om utfärdande av tillstånd för lufttrafikföretag (6),

| 6. | verksamhetsutövare: en annan person, organisation eller ett annat företag än en operatör, |
| --- | --- |

6.

verksamhetsutövare: en annan person, organisation eller ett annat företag än en operatör,

| 7. | förbjudna föremål: vapen, sprängämnen eller andra farliga anordningar, föremål eller ämnen som kan användas för att begå en olaglig handling, |
| --- | --- |

7.

förbjudna föremål: vapen, sprängämnen eller andra farliga anordningar, föremål eller ämnen som kan användas för att begå en olaglig handling,

| 8. | säkerhetskontroll: utnyttjande av tekniska eller andra metoder avsedda för att identifiera och/eller upptäcka förbjudna föremål, |
| --- | --- |

8.

säkerhetskontroll: utnyttjande av tekniska eller andra metoder avsedda för att identifiera och/eller upptäcka förbjudna föremål,

| 9. | säkerhetsåtgärd: tillämpning av åtgärder som kan förhindra att förbjudna föremål införs, |
| --- | --- |

9.

säkerhetsåtgärd: tillämpning av åtgärder som kan förhindra att förbjudna föremål införs,

| 10. | tillträdeskontroll: tillämpning av åtgärder som kan förhindra att obehöriga personer och/eller obehöriga fordon får tillträde, |
| --- | --- |

10.

tillträdeskontroll: tillämpning av åtgärder som kan förhindra att obehöriga personer och/eller obehöriga fordon får tillträde,

| 11. | flygsida: rörelseområdet på en flygplats, angränsande mark och byggnader eller delar av dessa, till vilket tillträde är begränsat, |
| --- | --- |

11.

flygsida: rörelseområdet på en flygplats, angränsande mark och byggnader eller delar av dessa, till vilket tillträde är begränsat,

| 12. | landsida: de delar av en flygplats, angränsande mark och byggnader eller delar av dessa som inte är flygsida, |
| --- | --- |

12.

landsida: de delar av en flygplats, angränsande mark och byggnader eller delar av dessa som inte är flygsida,

| 13. | behörighetsområde: del av en flygplats flygsida där förutom att tillträdet är begränsat också andra säkerhetsstandarder tillämpas, |
| --- | --- |

13.

behörighetsområde: del av en flygplats flygsida där förutom att tillträdet är begränsat också andra säkerhetsstandarder tillämpas,

| 14. | avgränsat område: ett område som genom tillträdeskontroll är avskilt antingen från behörighetsområden eller, om det avgränsade området i sig självt är ett behörighetsområde, från andra behörighetsområden på flygplatsen, |
| --- | --- |

14.

avgränsat område: ett område som genom tillträdeskontroll är avskilt antingen från behörighetsområden eller, om det avgränsade området i sig självt är ett behörighetsområde, från andra behörighetsområden på flygplatsen,

| 15. | säkerhetsprövning: dokumenterad kontroll av en persons identitet, inbegripet eventuellt kriminellt förflutet, som ingår i bedömningen av en persons lämplighet för obeledsagat tillträde till behörighetsområden, |
| --- | --- |

15.

säkerhetsprövning: dokumenterad kontroll av en persons identitet, inbegripet eventuellt kriminellt förflutet, som ingår i bedömningen av en persons lämplighet för obeledsagat tillträde till behörighetsområden,

| 16. | transfererande passagerare, bagage, frakt eller post: passagerare, bagage, frakt eller post som avreser eller avsänds med ett annat luftfartyg än det med vilket de anlände, |
| --- | --- |

16.

transfererande passagerare, bagage, frakt eller post: passagerare, bagage, frakt eller post som avreser eller avsänds med ett annat luftfartyg än det med vilket de anlände,

| 17. | transiterande passagerare, bagage, frakt eller post: passagerare, bagage, frakt eller post som avreser eller avsänds med samma luftfartyg som de anlände med, |
| --- | --- |

17.

transiterande passagerare, bagage, frakt eller post: passagerare, bagage, frakt eller post som avreser eller avsänds med samma luftfartyg som de anlände med,

| 18. | potentiellt störande passagerare: en person som antingen skall utvisas, avvisas eller som är lagligen frihetsberövad, |
| --- | --- |

18.

potentiellt störande passagerare: en person som antingen skall utvisas, avvisas eller som är lagligen frihetsberövad,

| 19. | kabinbagage: bagage som är avsett att transporteras i luftfartygets kabin, |
| --- | --- |

19.

kabinbagage: bagage som är avsett att transporteras i luftfartygets kabin,

| 20. | lastrumsbagage: bagage som är avsett att transporteras i luftfartygets lastrum, |
| --- | --- |

20.

lastrumsbagage: bagage som är avsett att transporteras i luftfartygets lastrum,

| 21. | beledsagat lastrumsbagage: bagage som transporteras i lastrummet på ett luftfartyg, och som checkats in inför en flygning av en passagerare som reser med samma flygning, |
| --- | --- |

21.

beledsagat lastrumsbagage: bagage som transporteras i lastrummet på ett luftfartyg, och som checkats in inför en flygning av en passagerare som reser med samma flygning,

| 22. | lufttrafikföretagens post: försändelser vars avsändare och mottagare båda är ett lufttrafikföretag, |
| --- | --- |

22.

lufttrafikföretagens post: försändelser vars avsändare och mottagare båda är ett lufttrafikföretag,

| 23. | lufttrafikföretagens materiel: materiel vars avsändare och mottagare båda är ett lufttrafikföretag eller materiel som används av ett lufttrafikföretag, |
| --- | --- |

23.

lufttrafikföretagens materiel: materiel vars avsändare och mottagare båda är ett lufttrafikföretag eller materiel som används av ett lufttrafikföretag,

| 24. | post: försändelser av brev och andra föremål, utom lufttrafikföretagens post, som lämnats in av och är avsedda för leverans till postoperatör i enlighet med regler utfärdade av Världspostföreningen, |
| --- | --- |

24.

post: försändelser av brev och andra föremål, utom lufttrafikföretagens post, som lämnats in av och är avsedda för leverans till postoperatör i enlighet med regler utfärdade av Världspostföreningen,

| 25. | frakt: all egendom avsedd att transporteras med ett luftfartyg utom bagage, post, lufttrafikföretagens post, lufttrafikföretagens materiel och förnödenheter för användning ombord, |
| --- | --- |

25.

frakt: all egendom avsedd att transporteras med ett luftfartyg utom bagage, post, lufttrafikföretagens post, lufttrafikföretagens materiel och förnödenheter för användning ombord,

| 26. | säkerhetsgodkänd speditör: ett lufttrafikföretag, ett ombud, ett fraktbolag eller någon annan verksamhetsutövare som ombesörjer säkerhetsåtgärder för frakt eller post, |
| --- | --- |

26.

säkerhetsgodkänd speditör: ett lufttrafikföretag, ett ombud, ett fraktbolag eller någon annan verksamhetsutövare som ombesörjer säkerhetsåtgärder för frakt eller post,

| 27. | känd avsändare: en avsändare av frakt eller post för egen räkning vars förfaranden uppfyller gemensamma säkerhetsregler och säkerhetsstandarder i tillräcklig grad för att frakten eller posten skall få transporteras på alla typer av luftfartyg, |
| --- | --- |

27.

känd avsändare: en avsändare av frakt eller post för egen räkning vars förfaranden uppfyller gemensamma säkerhetsregler och säkerhetsstandarder i tillräcklig grad för att frakten eller posten skall få transporteras på alla typer av luftfartyg,

| 28. | kontoavsändare: en avsändare av frakt eller post för egen räkning vars förfaranden uppfyller gemensamma säkerhetsregler och säkerhetsstandarder i tillräcklig grad för att frakten skall få transporteras på fraktluftfartyg eller posten på postluftfartyg, |
| --- | --- |

28.

kontoavsändare: en avsändare av frakt eller post för egen räkning vars förfaranden uppfyller gemensamma säkerhetsregler och säkerhetsstandarder i tillräcklig grad för att frakten skall få transporteras på fraktluftfartyg eller posten på postluftfartyg,

| 29. | säkerhetsinspektion av luftfartyg: en inspektion av de områden inne i luftfartyget som passagerarna kan ha haft tillträde till samt en inspektion av lastrummet för att upptäcka förbjudna föremål och olagliga handlingar riktade mot luftfartyget, |
| --- | --- |

29.

säkerhetsinspektion av luftfartyg: en inspektion av de områden inne i luftfartyget som passagerarna kan ha haft tillträde till samt en inspektion av lastrummet för att upptäcka förbjudna föremål och olagliga handlingar riktade mot luftfartyget,

| 30. | säkerhetsundersökning av luftfartyg: en undersökning inuti luftfartyget och de utrymmen på utsidan som går att nå för att upptäcka förbjudna föremål och olagliga handlingar riktade mot luftfartyget, |
| --- | --- |

30.

säkerhetsundersökning av luftfartyg: en undersökning inuti luftfartyget och de utrymmen på utsidan som går att nå för att upptäcka förbjudna föremål och olagliga handlingar riktade mot luftfartyget,

| 31. | säkerhetsvakt ombord: en person som är anställd av en stat för att medfölja ett luftfartyg som ägs av ett lufttrafikföretag med licens i den medlemsstaten, i syfte att skydda luftfartyget och personer ombord mot olagliga handlingar. |
| --- | --- |

31.

säkerhetsvakt ombord: en person som är anställd av en stat för att medfölja ett luftfartyg som ägs av ett lufttrafikföretag med licens i den medlemsstaten, i syfte att skydda luftfartyget och personer ombord mot olagliga handlingar.

Artikel 4

Gemensamma grundläggande standarder

1.   De gemensamma grundläggande standarderna för skydd av civil luftfart mot olagliga handlingar skall vara de som fastställs i bilagan.

2.   Detaljerade bestämmelser för genomförandet av de gemensamma grundläggande standarderna i punkt 1 skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 15.2.

Bestämmelserna skall särskilt omfatta

| a) | metoder för säkerhetskontroller, tillträdeskontroll och andra säkerhetsåtgärder, |
| --- | --- |

a)

metoder för säkerhetskontroller, tillträdeskontroll och andra säkerhetsåtgärder,

| b) | metoder för att utföra säkerhetsinspektioner och säkerhetsundersökningar av luftfartyg, |
| --- | --- |

b)

metoder för att utföra säkerhetsinspektioner och säkerhetsundersökningar av luftfartyg,

| c) | förbjudna föremål, |
| --- | --- |

c)

förbjudna föremål,

| d) | specifikationer för och test av utrustning, |
| --- | --- |

d)

specifikationer för och test av utrustning,

| e) | krav beträffande rekrytering och utbildning av personal, |
| --- | --- |

e)

krav beträffande rekrytering och utbildning av personal,

| f) | definition av känsliga delar av behörighetsområden, |
| --- | --- |

f)

definition av känsliga delar av behörighetsområden,

| g) | skyldigheter som åligger säkerhetsgodkända speditörer, kända avsändare och kontoavsändare samt valideringsförfaranden för dessa, |
| --- | --- |

g)

skyldigheter som åligger säkerhetsgodkända speditörer, kända avsändare och kontoavsändare samt valideringsförfaranden för dessa,

| h) | kategorier av personer, gods och luftfartyg som av objektiva skäl skall omfattas av särskilda säkerhetsförfaranden eller som skall undantas från säkerhetskontroll, tillträdeskontroll eller andra säkerhetsåtgärder. |
| --- | --- |

h)

kategorier av personer, gods och luftfartyg som av objektiva skäl skall omfattas av särskilda säkerhetsförfaranden eller som skall undantas från säkerhetskontroll, tillträdeskontroll eller andra säkerhetsåtgärder.

3.   Kommissionen skall, genom att ändra denna förordning genom ett beslut i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 15.3, fastställa kriterier i syfte att möjliggöra för medlemsstaterna att göra undantag från de gemensamma grundläggande standarderna i punkt 1 och att på grundval av lokal riskbedömning anta alternativa säkerhetsåtgärder som ger tillfredsställande skyddsnivå. Denna typ av alternativa åtgärder skall vara motiverade av skäl som rör luftfartygets storlek eller flygningarnas art, omfattning eller frekvens eller av annan relevant verksamhet.

Om det föreligger tvingande, brådskande skäl får kommissionen använda det skyndsamma förfarande som avses i artikel 15.4.

Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om sådana åtgärder.

4.   Medlemsstaterna skall se till att de gemensamma grundläggande standarderna i punkt 1 tillämpas på deras territorium. Om en medlemsstat har skäl att tro att luftfartssäkerhetsnivån har äventyrats genom brist i säkerheten skall den se till att lämpliga och omedelbara åtgärder vidtas för att rätta till bristen och säkerställa fortsatt skydd av den civila luftfarten.

Artikel 5

Strängare åtgärder som tillämpas av medlemsstaterna

1.   Medlemsstaterna får tillämpa strängare åtgärder än de gemensamma grundläggande standarderna i artikel 4. När de gör detta skall det ske på grundval av riskbedömning och vara förenligt med gemenskapslagstiftningen. Åtgärderna skall vara relevanta, objektiva, icke diskriminerande och stå i proportion till den risk som avses.

2.   Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om sådana åtgärder så snart som möjligt efter tillämpningen. När kommissionen har mottagit sådan information skall den vidarebefordra den till de andra medlemsstaterna.

3.   Medlemsstaterna behöver inte underrätta kommissionen om de berörda åtgärderna begränsas till en viss flygning på ett visst datum.

Artikel 6

Säkerhetsrelaterade åtgärder som begärs av tredjeländer

1.   Utan att det påverkar tillämpningen av eventuella bilaterala avtal som gemenskapen är part i skall en medlemsstat underrätta kommissionen om säkerhetsrelaterade åtgärder som begärs av ett tredjeland i samband med flygningar från en flygplats i en medlemsstat till eller över tredjelandet, om dessa åtgärder skiljer sig från de gemensamma grundläggande standarderna i artikel 4.

2.   Kommissionen skall på den berörda medlemsstatens begäran eller på eget initiativ granska tillämpningen av alla åtgärder som meddelas enligt punkt 1 och får, i enlighet med förfarandet i artikel 15.2, utarbeta ett lämpligt svar till det berörda tredjelandet.

3.   Punkterna 1 och 2 skall inte tillämpas om

| a) | den berörda medlemsstaten tillämpar de aktuella åtgärderna i enlighet med artikel 5, eller |
| --- | --- |

a)

den berörda medlemsstaten tillämpar de aktuella åtgärderna i enlighet med artikel 5, eller

| b) | tredjelandets begäran begränsas till en viss flygning på ett visst datum. |
| --- | --- |

b)

tredjelandets begäran begränsas till en viss flygning på ett visst datum.

Artikel 7

Berörd myndighet

När det är två eller fler organ som är engagerade i civilluftfartsskyddet i en medlemsstat, skall den medlemsstaten utse en enda myndighet (nedan kallad ”den berörda myndigheten”) som skall ha ansvaret för att samordna och övervaka genomförandet av de gemensamma grundläggande standarderna i artikel 4.

Artikel 8

Nationellt säkerhetsprogram för civil luftfart

1.   Varje medlemsstat skall utarbeta, tillämpa och upprätthålla ett nationellt säkerhetsprogram för civil luftfart.

I programmet skall ansvaret för genomförandet av de gemensamma grundläggande standarderna i artikel 4 fastställas, och det skall innehålla en beskrivning av de åtgärder som skall genomföras av operatörer och verksamhetsutövare i detta syfte.

2.   Den berörda myndigheten skall se till att operatörer och verksamhetsutövare som den bedömer har befogat intresse får tillgång, om de behöver det, till en skriftlig utgåva av lämpliga avsnitt av det nationella säkerhetsprogrammet för civil luftfart.

Artikel 9

Nationellt program för kvalitetskontroll

1.   Varje medlemsstat skall utarbeta, tillämpa och upprätthålla ett nationellt program för kvalitetskontroll.

Programmet skall göra det möjligt för medlemsstaten att kontrollera kvaliteten på luftfartsskyddet i syfte att övervaka efterlevnaden av denna förordning och av medlemsstatens nationella säkerhetsprogram för den civila luftfarten.

2.   Specifikationerna för det nationella programmet för kvalitetskontroll skall antas genom ändring av denna förordning genom tillägg av en bilaga i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 15.3.

Om det föreligger tvingande, brådskande skäl får kommissionen använda det skyndsamma förfarande som avses i artikel 15.4.

Programmet skall göra det möjligt att snabbt upptäcka och åtgärda brister. Det skall också innehålla bestämmelser om att alla de flygplatser, operatörer och verksamhetsutövare med ansvar för genomförandet av luftfartsskyddsstandarderna i den berörda medlemsstaten regelbundet skall övervakas av den berörda myndigheten eller under överinseende av denna.

Artikel 10

Säkerhetsprogram för flygplatser

1.   Varje flygplatsoperatör skall utarbeta, tillämpa och upprätthålla ett säkerhetsprogram för flygplatsen i fråga.

Programmet skall innehålla en beskrivning av de metoder och förfaranden som flygplatsoperatören skall tillämpa för att uppfylla kraven såväl i denna förordning som i det nationella säkerhetsprogrammet för civil luftfart i den medlemsstat där flygplatsen är belägen.

Programmet skall innehålla bestämmelser om intern kvalitetskontroll med en beskrivning av hur flygplatsoperatören skall övervaka att dessa metoder och förfaranden efterlevs.

2.   Säkerhetsprogrammet för flygplatsen till lämnas in till den berörda myndigheten, som vid behov får vidta ytterligare åtgärder.

Artikel 11

Säkerhetsprogram för lufttrafikföretag

1.   Varje lufttrafikföretag skall utarbeta, tillämpa och upprätthålla ett eget säkerhetsprogram.

Programmet skall innehålla en beskrivning av de metoder och förfaranden som lufttrafikföretaget skall tillämpa för att uppfylla kraven såväl i denna förordning som i det nationella säkerhetsprogrammet för civil luftfart i den medlemsstat från vilken det tillhandahåller tjänster.

Programmet skall innehålla bestämmelser om intern kvalitetskontroll med en beskrivning av hur lufttrafikföretaget skall övervaka att dessa metoder och förfaranden efterlevs.

2.   Säkerhetsprogrammet för lufttrafikföretaget skall på begäran lämnas in till den berörda myndigheten, som vid behov får vidta ytterligare åtgärder.

3.   Om ett säkerhetsprogram för ett EG-lufttrafikföretag har godkänts av den berörda myndigheten i den medlemsstat som utfärdat den operativa licensen, skall lufttrafikföretaget i alla medlemsstater anses ha uppfyllt kraven i punkt 1. Detta skall inte påverka en medlemsstats rätt att av ett lufttrafikföretag begära närmare uppgifter om genomförandet av

| a) | de säkerhetsrelaterade åtgärder som medlemsstaten tillämpar enligt artikel 5, och/eller |
| --- | --- |

a)

de säkerhetsrelaterade åtgärder som medlemsstaten tillämpar enligt artikel 5, och/eller

| b) | lokala förfaranden som gäller vid de flygplatser som betjänas. |
| --- | --- |

b)

lokala förfaranden som gäller vid de flygplatser som betjänas.

Artikel 12

Säkerhetsprogram för verksamhetsutövare

1.   Varje verksamhetsutövare som enligt det nationella säkerhetsprogrammet för civil luftfart som avses i artikel 8 skall tillämpa standarder för luftfartsskydd skall utarbeta, tillämpa och upprätthålla ett säkerhetsprogram för verksamhetsutövare.

Programmet skall innehålla en beskrivning av de metoder och förfaranden som verksamhetsutövaren skall tillämpa för sin verksamhet i en medlemsstat för att där följa det nationella säkerhetsprogrammet för civil luftfart.

Programmet skall innehålla bestämmelser om intern kvalitetskontroll med en beskrivning av hur verksamhetsutövaren själv skall övervaka att dessa metoder och förfaranden efterlevs.

2.   Programmet skall på begäran lämnas in till den berörda myndigheten i den berörda medlemsstaten, vilken vid behov får vidta ytterligare åtgärder.

Artikel 13

Kommissionens inspektioner

1.   Kommissionen skall i samarbete med den berörda myndigheten i den berörda medlemsstaten utföra inspektioner, inklusive inspektioner av flygplatser, operatörer och verksamhetsutövare som tillämpar standarder för luftfartsskydd, för att övervaka medlemsstaternas tillämpning av denna förordning och vid behov lämna rekommendationer om förbättring av luftfartsskyddet. Den berörda myndigheten skall i detta syfte skriftligen informera kommissionen om alla flygplatser med civil luftfart på dess territorium som inte omfattas av artikel 4.3.

Förfaranden för genomförandet av kommissionens inspektioner skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 15.2.

2.   Kommissionens inspektioner av flygplatser, operatörer och verksamhetsutövare som tillämpar standarder för luftfartsskydd skall ske oanmälda. Kommissionen skall i god tid före en inspektion underrätta den berörda medlemsstaten därom.

3.   Kommissionens inspektionsrapporter skall delges den berörda myndigheten i den medlemsstat som berörs, vilken i sitt svar skall ange vilka åtgärder som vidtagits för att åtgärda konstaterade brister.

Rapporten och den berörda myndighetens svar skall sedan delges den berörda myndigheten i de övriga medlemsstaterna.

Artikel 14

Spridning av information

Följande dokument skall betraktas som ”sekretessbelagda EU-handlingar” i den mening som avses i beslut 2001/844/EG, EKSG, Euratom, och skall inte vara offentliga:

| a) | Åtgärder och förfaranden enligt artiklarna 4.2, 4.3, 5.1 och 6.1, om de innehåller känslig säkerhetsinformation. |
| --- | --- |

a)

Åtgärder och förfaranden enligt artiklarna 4.2, 4.3, 5.1 och 6.1, om de innehåller känslig säkerhetsinformation.

| b) | Kommissionens inspektionsrapporter och svaren från berörda myndigheter enligt artikel 13.3. |
| --- | --- |

b)

Kommissionens inspektionsrapporter och svaren från berörda myndigheter enligt artikel 13.3.

Artikel 15

Kommittéförfarande

1.   Kommissionen skall biträdas av en kommitté.

2.   När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara en månad.

3.   När det hänvisas till denna punkt skall artikel 5a.1-5a.4 och artikel 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

4.   När det hänvisas till denna punkt skall artikel 5a.1, 5a.2 och 5a.6 och artikel 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

Artikel 16

Sanktioner

Medlemsstaterna skall fastställa regler om sanktioner för överträdelser av bestämmelserna i denna förordning, och vidta nödvändiga åtgärder för att se till att de genomförs. Sanktionerna skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.

Artikel 17

Upphävande

Förordning (EG) nr 2320/2002 skall upphöra att gälla.

Artikel 18

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Den skall tillämpas från och med den ... (7), med undantag av artiklarna 4.2, 4.3, 9.2, 13.1 och artikel 15, vilka skall tillämpas från och med den dag då denna förordning träder i kraft.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel,

På Europaparlamentets vägnar

...

Ordförande

På rådets vägnar

...

Ordförande

---

(1)  EUT C 185, 8.8.2006, s. 17.

1

(2)  Europaparlamentets yttrande av den 15 juni 2006 (ännu ej offentliggjort i EUT), rådets gemensamma ståndpunkt av den 11 december 2006 och Europaparlamentets ståndpunkt av den ... (ännu ej offentliggjord i EUT).

2

(3)  EGT L 355, 30.12.2002, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 849/2004 (EUT L 158, 30.4.2004, s. 1).

3

(4)  EGT L 317, 3.12.2001, s. 1. Beslutet ändrat genom beslut 2006/548/EG, Euratom (EUT L 215, 5.8.2006, s. 38).

4

(5)  EGT L 184, 17.7.1999, s. 23. Beslutet ändrat genom beslut 2006/512/EG (EUT L 200, 22.7.2006, s. 11).

5

(6)  EGT L 240, 24.8.1992, s. 1.

6

(7)  Två år efter det att denna förordning har trätt i kraft.

7

---

BILAGA

GEMENSAMMA GRUNDLÄGGANDE STANDARDER (ARTIKEL 4)

1.   SÄKERHETEN PÅ FLYGPLATSER

1.1   Krav vid planeringen av flygplatser

| 1. | När nya flygplatsanläggningar utformas och byggs eller när redan befintliga flygplatsanläggningar ändras skall full hänsyn tas till de krav för genomförande av de gemensamma grundläggande standarder som anges i denna bilaga och dess genomförandeakter. |
| --- | --- |

1.

När nya flygplatsanläggningar utformas och byggs eller när redan befintliga flygplatsanläggningar ändras skall full hänsyn tas till de krav för genomförande av de gemensamma grundläggande standarder som anges i denna bilaga och dess genomförandeakter.

| 2. | På flygplatserna skall följande områden upprättas:






  a) | Landsida. |
| --- | --- | --- |

2.

På flygplatserna skall följande områden upprättas:

a)

Landsida.

| b) | Flygsida. |
| --- | --- |

b)

Flygsida.

| c) | Behörighetsområden. |
| --- | --- |

c)

Behörighetsområden.

| d) | Känsliga delar av behörighetsområden. |
| --- | --- |

d)

Känsliga delar av behörighetsområden.

1.2   Tillträdeskontroll

| 1. | Tillträdet till flygsidan skall vara begränsat i syfte att förhindra att obehöriga personer och fordon kommer in på dessa områden. |
| --- | --- |

1.

Tillträdet till flygsidan skall vara begränsat i syfte att förhindra att obehöriga personer och fordon kommer in på dessa områden.

| 2. | Tillträdet till behörighetsområdena skall kontrolleras i syfte att säkerställa att inga obehöriga personer eller fordon kommer in på dessa områden. |
| --- | --- |

2.

Tillträdet till behörighetsområdena skall kontrolleras i syfte att säkerställa att inga obehöriga personer eller fordon kommer in på dessa områden.

| 3. | Personer och fordon får endast beviljas tillträde till flygsida och behörighetsområden om de uppfyller de föreskrivna säkerhetsvillkoren. |
| --- | --- |

3.

Personer och fordon får endast beviljas tillträde till flygsida och behörighetsområden om de uppfyller de föreskrivna säkerhetsvillkoren.

| 4. | Personer, inbegripet flygbesättningsmedlemmar, skall med tillfredsställande resultat ha genomgått en säkerhetsprövning innan antingen ett identitetskort för besättningsmedlemmar eller ett behörighetskort med tillstånd för obeledsagat tillträde till behörighetsområden utfärdas till dem. |
| --- | --- |

4.

Personer, inbegripet flygbesättningsmedlemmar, skall med tillfredsställande resultat ha genomgått en säkerhetsprövning innan antingen ett identitetskort för besättningsmedlemmar eller ett behörighetskort med tillstånd för obeledsagat tillträde till behörighetsområden utfärdas till dem.

1.3   Säkerhetskontroll av andra personer än passagerare och medförda föremål

| 1. | Andra personer än passagerare skall, tillsammans med de föremål de medför, vid tillträde till behörighetsområden kontinuerligt och slumpmässigt säkerhetskontrolleras i avsikt att förhindra att förbjudna föremål förs in på dessa områden. |
| --- | --- |

1.

Andra personer än passagerare skall, tillsammans med de föremål de medför, vid tillträde till behörighetsområden kontinuerligt och slumpmässigt säkerhetskontrolleras i avsikt att förhindra att förbjudna föremål förs in på dessa områden.

| 2. | Alla andra personer än passagerare skall, tillsammans med föremål de medför, vid tillträde till känsliga delar av behörighetsområden säkerhetskontrolleras i avsikt att förhindra att förbjudna föremål förs in på dessa områden. |
| --- | --- |

2.

Alla andra personer än passagerare skall, tillsammans med föremål de medför, vid tillträde till känsliga delar av behörighetsområden säkerhetskontrolleras i avsikt att förhindra att förbjudna föremål förs in på dessa områden.

1.4   Inspektion av fordon

Fordon skall vid inpassering till behörighetsområden inspekteras i avsikt att förhindra att förbjudna föremål förs in på dessa områden.

1.5   Övervakning, patrullering och andra fysiska kontroller

Övervakning, patrullering och andra fysiska kontroller skall vidtas på flygplatser och, vid behov, i angränsande områden till vilka allmänheten har tillträde, så att det blir möjligt att upptäcka personer som uppträder misstänkt och svagheter som skulle kunna utnyttjas för att begå olagliga handlingar samt att hindra personer från att begå sådana handlingar.

2.   AVGRÄNSADE OMRÅDEN PÅ FLYGPLATSERNA

För att säkerställa att de säkerhetsstandarder som tillämpas på luftfartyg, passagerare, bagage, frakt och post inte äventyras, skall luftfartyg som står parkerade i avgränsade områden på flygplatser, och som omfattas av alternativa åtgärder i enlighet med artikel 4.3, hållas åtskilda från luftfartyg som till fullo omfattas av de gemensamma grundläggande standarderna.

3.   SÄKERHETSÅTGÄRDER FÖR LUFTFARTYG

| 1. | Ett luftfartyg skall före avgång genomgå en säkerhetsinspektion eller säkerhetsundersökning med syftet att säkerställa att det inte finns några förbjudna föremål ombord. Ett luftfartyg får vid transitering göras till föremål för andra lämpliga åtgärder. |
| --- | --- |

1.

Ett luftfartyg skall före avgång genomgå en säkerhetsinspektion eller säkerhetsundersökning med syftet att säkerställa att det inte finns några förbjudna föremål ombord. Ett luftfartyg får vid transitering göras till föremål för andra lämpliga åtgärder.

| 2. | Varje luftfartyg skall skyddas från obehörig åtkomst. |
| --- | --- |

2.

Varje luftfartyg skall skyddas från obehörig åtkomst.

4.   PASSAGERARE OCH KABINBAGAGE

4.1   Säkerhetskontroll av passagerare och kabinbagage

| 1. | Alla passagerare som påbörjar en resa, transfererar eller transiterar skall tillsammans med sitt kabinbagage genomgå säkerhetskontroll så att förbjudna föremål hindras från att föras in på behörighetsområden eller ombord på ett luftfartyg. |
| --- | --- |

1.

Alla passagerare som påbörjar en resa, transfererar eller transiterar skall tillsammans med sitt kabinbagage genomgå säkerhetskontroll så att förbjudna föremål hindras från att föras in på behörighetsområden eller ombord på ett luftfartyg.

| 2. | Transferpassagerare och deras kabinbagage får undantas från säkerhetskontroll förutsatt att






  a) | de anländer från en medlemsstat, såvida inte kommissionen eller den medlemsstaten har tillhandahållit information om att dessa passagerare och deras kabinbagage inte kan anses ha genomgått säkerhetskontroll som uppfyller de gemensamma grundläggande standarderna, eller att |
| --- | --- | --- |

2.

Transferpassagerare och deras kabinbagage får undantas från säkerhetskontroll förutsatt att

a)

de anländer från en medlemsstat, såvida inte kommissionen eller den medlemsstaten har tillhandahållit information om att dessa passagerare och deras kabinbagage inte kan anses ha genomgått säkerhetskontroll som uppfyller de gemensamma grundläggande standarderna, eller att

| b) | de anländer från ett tredjeland vars tillämpade skyddsstandarder anses vara likvärdiga med de gemensamma grundläggande standarderna i enlighet med förfarandet i artikel 15.2. |
| --- | --- |

b)

de anländer från ett tredjeland vars tillämpade skyddsstandarder anses vara likvärdiga med de gemensamma grundläggande standarderna i enlighet med förfarandet i artikel 15.2.

| 3. | Transitpassagerare och deras kabinbagage får undantas från säkerhetskontroll förutsatt att






  a) | de stannar ombord på luftfartyget, eller att |
| --- | --- | --- |

3.

Transitpassagerare och deras kabinbagage får undantas från säkerhetskontroll förutsatt att

a)

de stannar ombord på luftfartyget, eller att

| b) | de inte blandas med andra säkerhetskontrollerade avresande passagerare än dem som går ombord på samma luftfartyg, eller att |
| --- | --- |

b)

de inte blandas med andra säkerhetskontrollerade avresande passagerare än dem som går ombord på samma luftfartyg, eller att

| c) | de ankommer från en medlemsstat, såvida inte kommissionen eller den medlemsstaten har tillhandahållit information om att dessa passagerare och deras kabinbagage inte kan anses ha genomgått säkerhetskontroll som uppfyller de gemensamma grundläggande standarderna, eller att |
| --- | --- |

c)

de ankommer från en medlemsstat, såvida inte kommissionen eller den medlemsstaten har tillhandahållit information om att dessa passagerare och deras kabinbagage inte kan anses ha genomgått säkerhetskontroll som uppfyller de gemensamma grundläggande standarderna, eller att

| d) | de ankommer från ett tredjeland vars tillämpade skyddsstandarder anses vara likvärdiga med de gemensamma grundläggande standarderna i enlighet med förfarandet i artikel 15.2. |
| --- | --- |

d)

de ankommer från ett tredjeland vars tillämpade skyddsstandarder anses vara likvärdiga med de gemensamma grundläggande standarderna i enlighet med förfarandet i artikel 15.2.

4.2   Skydd av passagerare och kabinbagage

| 1. | Passagerare och deras kabinbagage skall skyddas från obehörig åtkomst från den plats där de genomgår säkerhetskontroll fram till dess att det luftfartyg med vilket de skall resa avgår. |
| --- | --- |

1.

Passagerare och deras kabinbagage skall skyddas från obehörig åtkomst från den plats där de genomgår säkerhetskontroll fram till dess att det luftfartyg med vilket de skall resa avgår.

| 2. | Avresande passagerare som genomgått säkerhetskontroll får inte blandas med ankommande passagerare, såvida inte






  a) | passagerarna ankommer från en medlemsstat, förutsatt att kommissionen eller den medlemsstaten inte har tillhandahållit information om att dessa passagerare och deras kabinbagage inte kan anses ha genomgått en säkerhetskontroll som uppfyller de gemensamma grundläggande standarderna, eller |
| --- | --- | --- |

2.

Avresande passagerare som genomgått säkerhetskontroll får inte blandas med ankommande passagerare, såvida inte

a)

passagerarna ankommer från en medlemsstat, förutsatt att kommissionen eller den medlemsstaten inte har tillhandahållit information om att dessa passagerare och deras kabinbagage inte kan anses ha genomgått en säkerhetskontroll som uppfyller de gemensamma grundläggande standarderna, eller

| b) | passagerarna ankommer från ett tredjeland vars tillämpade skyddsstandarder anses vara likvärdiga med de gemensamma grundläggande standarderna i enlighet med förfarandet i artikel 15.2. |
| --- | --- |

b)

passagerarna ankommer från ett tredjeland vars tillämpade skyddsstandarder anses vara likvärdiga med de gemensamma grundläggande standarderna i enlighet med förfarandet i artikel 15.2.

4.3   Potentiellt störande passagerare

Det skall vidtas lämpliga säkerhetsrelaterade åtgärder före avgång i fråga om potentiellt störande passagerare.

5.   LASTRUMSBAGAGE

5.1   Säkerhetskontroll av lastrumsbagage

| 1. | Allt lastrumsbagage skall säkerhetskontrolleras innan det lastas ombord på ett luftfartyg i syfte att förhindra att förbjudna föremål förs in på behörighetsområden och ombord på luftfartyg. |
| --- | --- |

1.

Allt lastrumsbagage skall säkerhetskontrolleras innan det lastas ombord på ett luftfartyg i syfte att förhindra att förbjudna föremål förs in på behörighetsområden och ombord på luftfartyg.

| 2. | Transferbagage får undantas från säkerhetskontroll förutsatt att






  a) | det ankommer från en medlemsstat, såvida inte kommissionen eller den medlemsstaten har tillhandahållit information om att detta lastrumsbagage inte kan anses ha genomgått en säkerhetskontroll som uppfyller de gemensamma grundläggande standarderna, eller att |
| --- | --- | --- |

2.

Transferbagage får undantas från säkerhetskontroll förutsatt att

a)

det ankommer från en medlemsstat, såvida inte kommissionen eller den medlemsstaten har tillhandahållit information om att detta lastrumsbagage inte kan anses ha genomgått en säkerhetskontroll som uppfyller de gemensamma grundläggande standarderna, eller att

| b) | det ankommer från ett tredjeland vars tillämpade skyddsstandarder anses vara likvärdiga med de gemensamma grundläggande standarderna i enlighet med förfarandet i artikel 15.2. |
| --- | --- |

b)

det ankommer från ett tredjeland vars tillämpade skyddsstandarder anses vara likvärdiga med de gemensamma grundläggande standarderna i enlighet med förfarandet i artikel 15.2.

| 3. | Transiterande lastrumsbagage får undantas från säkerhetskontroll om det stannar ombord på luftfartyget. |
| --- | --- |

3.

Transiterande lastrumsbagage får undantas från säkerhetskontroll om det stannar ombord på luftfartyget.

5.2   Skydd av lastrumsbagage

Lastrumsbagage som skall transporteras på ett luftfartyg skall skyddas mot obehörig åtkomst från och med den plats där det genomgår säkerhetskontroll eller tas om hand av lufttrafikföretaget, beroende på vilket som inträffar först, fram till dess att det luftfartyg med vilket det skall transporteras avgår.

5.3   Bagagets anknytning till passagerare

| 1. | Varje enskilt lastrumsbagage skall identifieras som beledsagat eller obeledsagat bagage. |
| --- | --- |

1.

Varje enskilt lastrumsbagage skall identifieras som beledsagat eller obeledsagat bagage.

| 2. | Obeledsagat lastrumsbagage får inte transporteras, såvida inte det berörda bagaget skilts från passageraren på grund av omständigheter utanför dennes kontroll eller har genomgått kompletterande säkerhetsåtgärder. |
| --- | --- |

2.

Obeledsagat lastrumsbagage får inte transporteras, såvida inte det berörda bagaget skilts från passageraren på grund av omständigheter utanför dennes kontroll eller har genomgått kompletterande säkerhetsåtgärder.

6.   FRAKT OCH POST

6.1   Säkerhetsåtgärder för frakt och post

| 1. | All frakt och post skall genomgå säkerhetsåtgärder innan det lastas på ett luftfartyg. Ett lufttrafikföretag får inte acceptera frakt eller post för transport på ett luftfartyg om inte lufttrafikföretaget självt har genomfört sådan kontroll eller en säkerhetsgodkänd speditör, en känd avsändare eller en kontoavsändare har bekräftat och redovisat uppgifter om att frakten eller posten genomgått säkerhetsåtgärder. |
| --- | --- |

1.

All frakt och post skall genomgå säkerhetsåtgärder innan det lastas på ett luftfartyg. Ett lufttrafikföretag får inte acceptera frakt eller post för transport på ett luftfartyg om inte lufttrafikföretaget självt har genomfört sådan kontroll eller en säkerhetsgodkänd speditör, en känd avsändare eller en kontoavsändare har bekräftat och redovisat uppgifter om att frakten eller posten genomgått säkerhetsåtgärder.

| 2. | För transfererande frakt och post får alternativa säkerhetsåtgärder vidtas i enlighet med föreskrifterna i en genomförandeakt. |
| --- | --- |

2.

För transfererande frakt och post får alternativa säkerhetsåtgärder vidtas i enlighet med föreskrifterna i en genomförandeakt.

| 3. | Transiterande frakt och post som stannar ombord på luftfartyget får undantas från säkerhetsåtgärder. |
| --- | --- |

3.

Transiterande frakt och post som stannar ombord på luftfartyget får undantas från säkerhetsåtgärder.

6.2   Skydd av frakt och post

| 1. | Frakt och post som skall transporteras ombord på ett luftfartyg skall skyddas mot obehörig åtkomst från det ögonblick då säkerhetsåtgärder vidtas fram till dess att det luftfartyg med vilket de skall transporteras avgår. |
| --- | --- |

1.

Frakt och post som skall transporteras ombord på ett luftfartyg skall skyddas mot obehörig åtkomst från det ögonblick då säkerhetsåtgärder vidtas fram till dess att det luftfartyg med vilket de skall transporteras avgår.

| 2. | Frakt och post som efter säkerhetsåtgärder inte på ett tillfredsställande sätt skyddas mot obehörig åtkomst skall säkerhetskontrolleras. |
| --- | --- |

2.

Frakt och post som efter säkerhetsåtgärder inte på ett tillfredsställande sätt skyddas mot obehörig åtkomst skall säkerhetskontrolleras.

7.   LUFTTRAFIKFÖRETAGENS POST OCH MATERIEL

Lufttrafikföretagens post och materiel skall genomgå säkerhetsåtgärder och sedan skyddas fram till dess att de lastas på luftfartyget, i syfte att förhindra att förbjudna föremål förs ombord på luftfartyget.

8.   FÖRNÖDENHETER OMBORD

Förnödenheter ombord, inklusive catering, som är avsedda att transporteras eller användas ombord på luftfartyget under flygningen skall genomgå säkerhetsåtgärder och sedan skyddas fram till dess att de lastas på luftfartyget, i syfte att förhindra att förbjudna föremål förs ombord på luftfartyget.

9.   VARULEVERANSER TILL FLYGPLATSEN

Varuleveranser som är avsedda för försäljning eller användning inom flygplatsernas behörighetsområden, inklusive varuleveranser till butiker för skattefri försäljning och till restauranger, skall genomgå säkerhetsåtgärder med syfte att förhindra att förbjudna föremål förs in till dessa områden.

10.   SÄKERHETSRELATERADE ÅTGÄRDER UNDER FLYGNING

| 1. | Utan att det påverkar tillämpliga flygsäkerhetsregler






  a) | skall obehöriga personer hindras från att komma in i cockpit under flygning, |
| --- | --- | --- |

1.

Utan att det påverkar tillämpliga flygsäkerhetsregler

a)

skall obehöriga personer hindras från att komma in i cockpit under flygning,

| b) | skall potentiellt störande passagerare omfattas av lämpliga säkerhetsrelaterade åtgärder under flygning. |
| --- | --- |

b)

skall potentiellt störande passagerare omfattas av lämpliga säkerhetsrelaterade åtgärder under flygning.

| 2. | Lämpliga säkerhetsrelaterade åtgärder, t.ex. utbildning av cockpit- och kabinpersonalen, skall vidtas för att förhindra olagliga handlingar under flygning. |
| --- | --- |

2.

Lämpliga säkerhetsrelaterade åtgärder, t.ex. utbildning av cockpit- och kabinpersonalen, skall vidtas för att förhindra olagliga handlingar under flygning.

| 3. | Vapen får inte transporteras i ett luftfartygs kabin eller cockpit, såvida inte de berörda staterna har beviljat tillstånd för detta i enlighet med sin nationella lagstiftning. |
| --- | --- |

3.

Vapen får inte transporteras i ett luftfartygs kabin eller cockpit, såvida inte de berörda staterna har beviljat tillstånd för detta i enlighet med sin nationella lagstiftning.

| 4. | Punkt 3 skall även gälla säkerhetsvakter ombord om de bär vapen. |
| --- | --- |

4.

Punkt 3 skall även gälla säkerhetsvakter ombord om de bär vapen.

11.   REKRYTERING OCH UTBILDNING AV PERSONAL

| 1. | Personer som genomför eller ansvarar för genomförandet av säkerhetskontroll, tillträdeskontroll eller andra säkerhetsåtgärder skall rekryteras, utbildas och vid behov certifieras för att säkerställa att de är lämpliga för anställning och har den kompetens som krävs för att utföra de uppgifter de tilldelas. |
| --- | --- |

1.

Personer som genomför eller ansvarar för genomförandet av säkerhetskontroll, tillträdeskontroll eller andra säkerhetsåtgärder skall rekryteras, utbildas och vid behov certifieras för att säkerställa att de är lämpliga för anställning och har den kompetens som krävs för att utföra de uppgifter de tilldelas.

| 2. | Andra personer än passagerare som behöver ha tillträde till behörighetsområden skall genomgå utbildning i luftfartsskydd innan vare sig behörighetskort eller besättningsidentitetskort får utfärdas. |
| --- | --- |

2.

Andra personer än passagerare som behöver ha tillträde till behörighetsområden skall genomgå utbildning i luftfartsskydd innan vare sig behörighetskort eller besättningsidentitetskort får utfärdas.

| 3. | Sådan utbildning som avses i punkterna 1 och 2 skall ske initialt och återkommande. |
| --- | --- |

3.

Sådan utbildning som avses i punkterna 1 och 2 skall ske initialt och återkommande.

| 4. | Instruktörer som ansvarar för utbildning av sådana personer som avses i punkterna 1 och 2 skall ha erforderlig kompetens. |
| --- | --- |

4.

Instruktörer som ansvarar för utbildning av sådana personer som avses i punkterna 1 och 2 skall ha erforderlig kompetens.

12.   SÄKERHETSUTRUSTNING

Den utrustning som används för säkerhetskontroll, tillträdeskontroll eller andra säkerhetsåtgärder skall kunna utföra säkerhetsåtgärderna i fråga.

---

RÅDETS MOTIVERING

I.   INLEDNING

I september 2005 lade kommissionen fram ett förslag till rådets förordning om ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2320/2002 om införande av gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten (1). Förordningen, som utarbetades och antogs som svar på terroristattackerna den 11 september 2001 i Förenta staterna, har varit i kraft sedan januari 2003. Det anses nödvändigt ersätta av förordning (EG) nr 2320/2002 med en ny text eftersom dess tillämpning har givit upphov till ett antal problem.

Den 15 juni 2006 antog Europaparlamentet sitt yttrande vid första behandlingen med 85 ändringsförslag.

Rådet behandlade ingående frågan om huruvida det var möjligt att vid första behandlingen nå en överenskommelse med Europaparlamentet om texten till utkastet till förordning. Under informella kontakter med Europaparlamentets företrädare framgick det emellertid att frågan om finansieringen av skyddsåtgärderna behöver studeras mer ingående för att man skall komma fram till en text som alla parter kan acceptera. Rådet beslöt därför att anta en gemensam ståndpunkt med beaktande av så många som möjligt av Europaparlamentets ändringar vid första behandlingen och försöka nå en uppgörelse med Europaparlamentet i ett senare skede.

Efter juristlingvisternas granskning av hela texten antog rådet sin gemensamma ståndpunkt den 11 december 2006. Vid antagandet av ståndpunkten tog rådet stor hänsyn till Europaparlamentets yttrande vid första behandlingen och godkände 46 ändringar.

Rådet noterade också Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande.

II.   ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

Rådet kunde enas om huvudlinjerna i kommissionens förslag. Rådet beslöt emellertid att på vissa punkter göra ändringar i texten för att allmänt göra den tydligare, enklare och lättare att förstå.

De mest betydelsefulla ändringarna som rådet gjort i kommissionens förslag avser två områden som identifieras nedan:

För det första har rådet när det gäller kommittéförfarandet tagit hänsyn till de nya regler som antogs av rådet i juli 2006 (2). Det nya föreskrivande förfarandet med kontroll, som införs med de nya reglerna och som ger Europaparlamentet ökade befogenheter, anges i artiklarna 4.3 och 9.2 i utkastet till förordning. Artikel 4.3 avser kriterier för när en medlemsstat kan göra undantag från grundläggande standarder när det gäller små flygplatser och små flygplan. Artikel 9.2 anger de specifikationer som skall tillämpas för medlemsstaterna nationella program för kvalitetskontroll.

För det andra tillåter artikel 5.2 medlemsstaterna att tillämpa strängare nationella åtgärder än de som föreskrivs i förordningen. Med hänsyn till de frågor som står på spel, allvaret i de olika säkerhetshoten och de snabba förändringarna av de förhållanden som omger dessa hot, ansåg rådet att medlemsstaterna bör ha tillräckligt handlingsutrymme för att kunna införa kompletterande och särskilda åtgärder som de bedömer nödvändigt. Sådana åtgärder bör enligt rådets uppfattning inte kräva särskild motivering på gemenskapsnivå.

När det gäller de av Europaparlamentet föreslagna ändringar kunde rådet helt eller delvis godkänna följande 46 ändringar:

2, 4, 5, 7, 8, 11, 12, 15, 17, 18, 20, 21, 23-30, 33, 34, 37, 40, 45-49, 51, 53-58, 65-68, 73, 77-79, 82 och 84.

Rådet kunde däremot inte godkänna några av de övriga ändringarna. Framförallt gäller detta ändringarna 3, 35, 43 och 44 om finansiering av skyddsåtgärder enligt förordningen. Rådet anser att det är olämpligt att en förordning som denna, som är av teknisk natur, innehåller krav och skyldigheter avseende finansiering. Subsidiaritetsprincipen fastslår att sådana frågor skall tas upp på nationell nivå.

Flera ändringar kunde inte godtas i sin helhet eller till en del eftersom de utsträckte förordningens räckvidd utanför de säkerhetsmål som förordningen är utformad för att uppnå. Detta är fallet när det gäller ändringarna 6, 9, 19, 36, 45, 57, 80 och 85. Ändringarna 1, 10, 13, 14, 16, 18, 22, 31, 32, 33, 50, 52, 60, 63, 72 och 74 kan inte godtas i sin helhet eller till en del därför att de står i strid med andra delar av utkastet till förordning, inte gör något avgörande tillägg till texten och inte heller överensstämmer med den accepterade terminologin när det gäller skyddsregler för luftfart. Slutligen kunde ändringarna 20, 21, 38, 39, 41, 42, 59, 61, 62, 64, 69, 70, 71, 75, 76 och 83 inte godtas, i sin helhet eller till en del, därför att rådet anser att de antingen är alltför detaljerade för denna typ av förordning eller inte överensstämmer med gemenskapens institutionella ramverk eller innehåller regler som kan komma att visa sig opraktiska vid tillämpningen antingen av medlemsstaterna eller av de ekonomiska aktörerna.

III.   SLUTSATSER

Rådet hävdar att texten i dess gemensamma ståndpunkt är väl avpassad och väl avvägd. Rådet anser att dess gemensamma ståndpunkt väl återger de syften som ligger till grunden för flertalet av parlamentets ändringar.

Rådet vill understryka de stora ansträngningar som gjorts för att säkerställa en överenskommelse om denna förordning i ett tidigt skede och hyser förtroende för att den gemensamma ståndpunkten kommer att göra det möjligt att nå ett snabbt antagande av lagstiftningen i vederbörlig ordning.

---

(1)  EGT L 355, 30.12.2002, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 849/2004 (EUT L 158, 30.4.2004, s. 1).

(2)  EUT L 200, 22.7.2006, s. 11.

---