----

----

I Tiesību akti, kuru publicēšana ir obligāta

----

PADOMES REGULA (EK) Nr. 1698/2005

(2005. gada 20. septembris)

par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA)

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 36. un 37. pantu un 299. panta 2. punktu,

ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,

ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),

tā kā:

IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.

I SADAĻA

ATBALSTA MĒRĶI UN VISPĀRĪGI NOTEIKUMI

I NODAĻA

DARBĪBAS JOMA UN DEFINĪCIJAS

1. pants

Darbības joma

1.   Ar šo regulu:

nosaka vispārīgus noteikumus Kopienas atbalstam lauku attīstībai, ko finansē ELFLA, kurš izveidots ar Regulu (EK) Nr. 1290/2005;

2.   nosaka mērķus, ko lauku attīstības politika palīdz sasniegt;

3.   nosaka lauku attīstības politikas stratēģisko kontekstu, tostarp metodi Kopienas stratēģisko pamatnostādņu noteikšanai attiecībā uz lauku attīstības politiku (turpmāk “Kopienas stratēģiskās pamatnostādnes”) un valstu stratēģijas plānus;

4.   nosaka lauku attīstības prioritātes un pasākumus;

5.   nosaka partnerības, programmēšanas, novērtēšanas, finanšu vadības, uzraudzības un kontroles noteikumus, balstoties uz dalībvalstu un Komisijas kopīgu atbildību.

2 pants

Definīcijas

Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:

II NODAĻA

PAMATUZDEVUMI UN MĒRĶI

3. pants

Pamatuzdevumi

ELFLA palīdz veicināt noturīgu lauku attīstību visā Kopienā, papildinot kopējās lauksaimniecības politikas tirgus un ienākumu atbalsta politiku, kohēzijas politiku un kopējo zivsaimniecības politiku.

4. pants

Mērķi

1.   Atbalsts lauku attīstībai palīdz sasniegt šādus mērķus:

2.   Šā panta 1. punktā izklāstītos mērķus īsteno, izmantojot IV sadaļā definētās četras asis.

III NODAĻA

ATBALSTA PIEŠĶIRŠANAS PRINCIPI

5. pants

Papildināmība, saskaņotība un atbilstība

1.   ELFLA papildina valsts, reģionālos un vietējos pasākumus, kas veicina Kopienas prioritātes.

2.   Komisija un dalībvalstis nodrošina ELFLA un dalībvalstu atbalsta atbilstību Kopienas aktivitātēm, politikai un prioritātēm. ELFLA atbalstam jāatbilst ekonomiskās un sociālās kohēzijas mērķiem, un jo īpaši Kopienas atbalsta instrumenta zivsaimniecībai mērķiem.

3.   Šo saskaņotību nodrošina 9. pantā minētās Kopienas stratēģiskās pamatnostādnes, 11. pantā minētais valsts stratēģijas plāns, 15. pantā minētās lauku attīstības programmas un 14. pantā minētais Komisijas ziņojums.

4.   Saskaņā ar savām attiecīgajām kompetencēm Komisija un dalībvalstis nodrošina koordināciju starp dažādu fondu — ERAF, ESF, KF, Kopienas atbalsta instrumenta zivsaimniecībai - atbalstu un Eiropas Investīciju bankas (turpmāk “EIB”) un citu Kopienas finanšu instrumentu intervencēm.

5.   Pastāv saskaņotība arī ar pasākumiem, ko finansē Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonds.

6.   Atbalstu saskaņā ar šo regulu nesniedz shēmām, kas ir tiesīgas saņemt atbalstu no kopējā tirgus organizācijām, ņemot vērā izņēmumus, kas vēl jānosaka saskaņā ar 90. panta 2. punktā paredzētajām procedūrām.

7.   Dalībvalstis nodrošina, ka ELFLA finansētās operācijas atbilst Līgumam un saskaņā ar to pieņemtajiem tiesību aktiem.

6. pants

Partnerība

1.   ELFLA atbalstu īsteno ar ciešām konsultācijām, turpmāk “partnerība”, starp Komisiju un dalībvalsti un ar iestādēm un struktūrām, ko dalībvalsts nozīmējusi saskaņā ar spēkā esošajiem valsts noteikumiem un praksi, tostarp:

Dalībvalsts nozīmē visreprezentatīvākos partnerus valsts, reģionālajā un vietējā līmenī un ekonomikas, sociālajā, vides vai citā jomā, turpmāk “partneri”. Tā izstrādā nosacījumus visu atbilstīgo struktūru plašai un efektīvai iesaistīšanai saskaņā ar valsts noteikumiem un praksi, ņemot vērā vajadzību veicināt vīriešu un sieviešu līdztiesību un ilgtspējīgu attīstību, integrējot vides aizsardzības un uzlabošanas prasības.

2.   Partnerību īsteno, ievērojot katras partneru kategorijas attiecīgās iestāžu, juridiskās un finansiālās saistības, kā noteikts 1. punktā.

3.   Partnerību izmanto valsts stratēģijas plāna sagatavošanā un uzraudzībā un lauku attīstības programmu sagatavošanā, uzraudzībā un novērtēšanā. Dalībvalstis iesaista visus piemērotos partnerus dažādās programmēšanas stadijās, attiecīgi ņemot vērā laika ierobežojumus, kas noteikti katrai stadijai.

7. pants

Subsidiaritāte

Dalībvalstis ir atbildīgas par lauku attīstības programmu īstenošanu attiecīgajā teritoriālajā līmenī saskaņā ar pašu institucionālo vienošanos, ievērojot šo regulu.

8. pants

Vīriešu un sieviešu līdztiesība un nediskriminācija

Dalībvalstis un Komisija veicina vīriešu un sieviešu līdztiesību un nodrošina, ka nepastāv diskriminācija dzimuma, rases vai etniskās izcelsmes, ticības vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai dzimumorientācijas dēļ dažādās programmas īstenošanas stadijās.

Tās ietver programmēšanas, īstenošanas, uzraudzības un novērtēšanas stadijas.

II SADAĻA

STRATĒĢISKĀ PIEEJA LAUKU ATTĪSTĪBAI

I NODAĻA

KOPIENAS STRATĒĢISKĀS PAMATNOSTĀDNES

9. pants

Saturs un pieņemšana

1.   Padome Kopienas līmenī programmēšanas laikposmam no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim pieņem lauku attīstības politikas stratēģiskās pamatnostādnes, ņemot vērā Kopienas līmenī noteiktās politikas prioritātes.

Stratēģiskās pamatnostādnes Kopienas līmenī nosaka lauku attīstības stratēģiskās prioritātes programmēšanas laikposmam, lai īstenotu katru šajā regulā izklāstīto asi.

2.   Līdz 2006. gada 20. februārim lēmumu par Kopienas stratēģiskajām pamatnostādnēm pieņem saskaņā ar Līguma 37. pantā izklāstīto procedūru. Lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

10. pants

Pārskatīšana

Lai ņemtu vērā galvenās izmaiņas Kopienas prioritātēs, Kopienas stratēģiskās pamatnostādnes var pārskatīt.

II NODAĻA

VALSTS STRATĒĢIJAS PLĀNI

11. pants

Saturs

1.   Katra dalībvalsts iesniedz valsts stratēģijas plānu, norādot ELFLA un attiecīgās dalībvalsts darbības prioritātes un ņemot vērā Kopienas lauku attīstības stratēģiskās pamatnostādnes, to konkrētos mērķus, ELFLA ieguldījumu un pārējos finansiālos resursus.

2.   Valsts stratēģijas plāns nodrošina Kopienas atbalsta lauku attīstībai atbilstību Kopienas stratēģiskajām pamatnostādnēm un Kopienas, valsts un reģionālo prioritāšu saskaņotību. Valsts stratēģijas plāns ir atsauces dokuments, sagatavojot ELFLA programmēšanu. To īsteno ar lauku attīstības programmām.

3.   Valsts stratēģijas plāns ietver:

12. pants

Sagatavošana

1.   Katra dalībvalsts sagatavo valsts stratēģijas plānu pēc tam, kad ir pieņemtas Kopienas stratēģiskās pamatnostādnes.

Šo plānu sagatavo saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts iestāžu vienošanos pēc ciešas sadarbības ar partneriem, kā noteikts 6. pantā. To sastāda ciešā sadarbībā ar Komisiju, un tas attiecas uz laikposmu no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim

2.   Katra dalībvalsts pirms lauku attīstības programmu iesniegšanas nosūta Komisijai attiecīgu valsts stratēģijas plānu.

III NODAĻA

STRATĒĢISKĀ UZRAUDZĪBA

13. pants

Dalībvalstu kopsavilkuma ziņojumi

1.   Pirmo reizi 2010. gadā un ne vēlāk kā katra otrā gada 1. oktobrī katra dalībvalsts iesniedz Komisijai kopsavilkuma ziņojumu, kurā izklāstīts tās valsts stratēģijas plāna un mērķu īstenošanā sasniegtais un tās ieguldījums Kopienas stratēģisko pamatnostādņu sasniegšanā. Pēdējo kopsavilkuma ziņojumu iesniedz ne vēlāk kā 2014. gada 1. oktobrī.

2.   Ziņojumā apkopo 82. pantā minētos iepriekšējo gadu progresa ziņojumus un jo īpaši apraksta:

3.   Atkāpjoties no 1. punkta, attiecībā uz atsevišķām 15. panta 2. punktā minētajām programmām dalībvalstis 82. pantā minētajos gada progresa ziņojumos var iekļaut šā panta 2. punktā paredzētos elementus 82. pantā noteiktajā termiņā.

14. pants

Komisijas ziņojums

1.   Pirmo reizi 2011. gadā un katra otrā gada sākumā Komisija iesniedz ziņojumu, apkopojot galvenās norises, tendences un izaicinājumus, kas attiecas uz valstu stratēģijas plānu un Kopienas stratēģisko pamatnostādņu īstenošanu Pēdējo Komisijas ziņojumu iesniedz 2015. gada sākumā.

Ziņojumu pamato ar Komisijas veikto 13. pantā minēto dalībvalstu kopsavilkuma ziņojumu analīzi un novērtējumu un jebkuru citu pieejamu informāciju. Tajā norāda pasākumus, ko dalībvalstis un Komisija veikušas vai veiks, lai nodrošinātu attiecīgu turpmāku rīcību, vadoties no ziņojuma secinājumiem.

2.   Komisijas ziņojumu nosūta Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai.

III SADAĻA

PROGRAMMĒŠANA

NODAĻA

PROGRAMMĒŠANAS SATURS

15. pants

Lauku attīstības programmas

1.   ELFLA darbojas dalībvalstīs ar lauku attīstības programmu palīdzību. Minētās programmas īsteno lauku attīstības stratēģiju ar to pasākumu kopumu, kas sagrupēti saskaņā ar IV sadaļā noteiktajām asīm, kuru sasniegšanai tiks meklēts ELFLA atbalsts.

Katra lauku attīstības programma attiecas uz laikposmu no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim.

2.   Dalībvalsts var iesniegt vai nu vienu programmu visai tās teritorijai, vai reģionālu programmu kopumu.

3.   Dalībvalstis ar reģionālām programmām var arī iesniegt apstiprināšanai valsts sistēmu, kas ietver šo programmu kopējos elementus.

16. pants

Programmu saturs

Katra lauku attīstības programma ietver:

17. pants

Mērķu līdzsvars

1.   Kopienas finanšu ieguldījums katrā no trim 4. pantā minētajiem mērķiem sedz vismaz 10 % no kopējā ELFLA ieguldījuma IV sadaļas I nodaļas 1. un 3. iedaļā attiecīgi minētajās 1. un 3. ass programmā, un 25 % no kopējā ELFLA ieguldījuma IV sadaļas I nodaļas 2. iedaļā minētajās 2. ass programmā. Francijas aizjūras departamentiem paredzētajām programmām minimālais Kopienas finanšu ieguldījums 2. asij ir 10 %.

2.   Vismaz 5 % no kopējā ELFLA ieguldījuma programmā rezervē IV sadaļas I nodaļas 4. iedaļā minētajai 4. asij. Šī summa ir daļa no 1. punktā noteiktajiem procentiem. Attiecībā uz Čehijas Republiku, Igauniju, Kipru, Latviju, Lietuvu, Ungāriju, Maltu, Poliju, Slovēniju un Slovākiju minimālo Kopienas finanšu ieguldījumu 5 % apmērā 4. asij var piemērot programmēšanas laikposmā tādā veidā, lai vidēji vismaz 2,5 % no ELFLA kopējā ieguldījuma būtu rezervēti 4. asij.

II NODAĻA

SAGATAVOŠANA, APSTIPRINĀŠANA UN PĀRSKATĪŠANA

18. pants

Sagatavošana un apstiprināšana

1.   Dalībvalstis izveido lauku attīstības programmas ciešā sadarbībā ar partneriem, kas minēti 6. pantā.

2.   Dalībvalstis iesniedz Komisijai priekšlikumu katrai lauku attīstības programmai, ietverot 16. pantā minēto informāciju.

3.   Komisija novērtē paredzētās programmas, pamatojoties uz to atbilstību Kopienas stratēģiskajām pamatnostādnēm, valsts stratēģijas plānu un šo regulu.

Ja Komisija uzskata, ka lauku attīstības programma neatbilst Kopienas stratēģiskajām pamatnostādnēm, valsts stratēģijas plānam vai šai regulai, tā prasa, lai dalībvalsts attiecīgi pārskatītu paredzēto programmu.

4.   Katru lauku attīstības programmu apstiprina saskaņā ar 90. panta 2. punktā minēto procedūru.

19. pants

Pārskatīšana

1.   Lauku attīstības programmas atkārtoti pārskata un vajadzības gadījumā uz atlikušo laikposmu koriģē dalībvalsts pēc uzraudzības komitejas apstiprinājuma. Veicot pārskatīšanu, ņem vērā novērtēšanas rezultātus un Komisijas ziņojumus, jo īpaši lai nostiprinātu vai pielāgotu to, kā ievērotas Kopienas prioritātes.

2.   Komisija pieņem lēmumu par pieprasījumu pārskatīt lauku attīstības programmas pēc tam, kad šādu pieprasījumu iesniegusi dalībvalsts saskaņā ar 90. panta 2. punktā minēto procedūru. Izmaiņas, kuras jāapstiprina ar Komisijas lēmumu, nosaka saskaņā ar 90. panta 2. punktā minēto procedūru.

IV SADAĻA

ATBALSTS LAUKU ATTĪSTĪBAI

I NODAĻA

ASIS

IEDAĻA

1. Ass

Lauksaimniecības un mežsaimniecības nozares konkurētspējas uzlabošana

20. pants

Pasākumi

Atbalsts saistībā ar lauksaimniecības un mežsaimniecības nozares konkurētspēju attiecas uz:

1. Apakšiedaļa

Nosacījumi pasākumiem, kuru mērķis ir sekmēt zināšanas un uzlabot cilvēkpotenciālu

21. pants

Arodmācības un informācijas pasākumi

Šīs regulas 20. panta a) punkta i) apakšpunktā paredzētais atbalsts neietver mācību kursus vai apmācību, kas ietilpst standarta lauksaimniecības vai mežsaimniecības izglītības programmās vai sistēmās vidējās vai augstākās izglītības līmenī.

22. pants

Atbalsts jaunajiem lauksaimniekiem

1.   Šīs regulas 20. panta a) punkta ii) apakšpunktā paredzēto atbalstu piešķir personām:

2.   Atbalstu piešķir līdz maksimālajam apjomam, kas noteikts pielikumā.

23. pants

Priekšlaicīga pensionēšanās

1.   Šīs regulas 20. panta a) punkta iii) apakšpunktā paredzēto atbalstu piešķir:

2.   Atdevējs:

3.   Saimniecības pārņēmējs:

4.   Laukstrādnieks:

5.   Gan personai, kas ir nodevusi savu saimniecību citai personai, gan laukstrādniekam priekšlaicīgās pensionēšanās atbalsta ilgums kopā nepārsniedz 15 gadus. Tas neturpinās ilgāk par personas, kas nodevusi saimniecību citai personai, 70. dzimšanas dienu un laukstrādnieka parasto pensijas vecumu.

Ja personai, kas ir nodevusi savu saimniecību citai personai, pensiju maksā dalībvalsts, priekšlaicīgās pensionēšanās atbalstu piešķir kā papildinājumu, ņemot vērā attiecīgās valsts pensijas summu.

6.   Atbalsta maksimālais pieļaujamais apjoms ir izklāstīts pielikumā.

24. pants

Konsultāciju pakalpojumu izmantošana

1.   Šīs regulas 20. panta a) apakšpunkta iv) daļā paredzēto atbalstu piešķir, lai palīdzētu lauksaimniekiem un mežsaimniekiem segt izmaksas, kas rodas, izmantojot konsultāciju pakalpojumus viņu saimniecību vispārējās darbības uzlabošanai.

Konsultāciju pakalpojumi lauksaimniekiem attiecas uz vismaz:

2.   Konsultāciju pakalpojumu izmantošanas atbalsts nepārsniedz pielikumā noteikto maksimumu.

25. pants

Apsaimniekošanas, atbalsta un konsultāciju pakalpojumu izveidošana

Šīs regulas 20. panta a) punkta v) apakšpunktā paredzēto atbalstu piešķir, lai segtu izmaksas, kas rodas saistībā ar lauku saimniecības apsaimniekošanas, lauku saimniecības palīdzības, lauku saimniecības konsultāciju pakalpojumu un mežsaimniecības konsultāciju pakalpojumu izveidošanu, ne ilgāk kā 5 gadus pēc izveidošanas, atbalstu pakāpeniski samazinot.

2. Apakšiedaļa

Nosacījumi pasākumiem, kuru mērķis ir restrukturizēt un attīstīt fizisko kapitālu un veicināt inovāciju

26. pants

Lauku saimniecību modernizācija

1.   Šīs regulas 20. panta b) punkta i) apakšpunktā paredzēto atbalstu piešķir materiālām un nemateriālām investīcijām, kas:

Ja investīcijas veic, lai sasniegtu atbilstību Kopienas standartiem, atbalstu var piešķirt tikai tām investīcijām, ko veic, lai sasniegtu atbilstību nesen ieviestajiem Kopienas standartiem. Tādā gadījumā var piešķirt atvieglojuma laikposmu, nepārsniedzot 36 mēnešus no datuma, kad standarts lauku saimniecībai kļūst saistošs, lai sasniegtu atbilstību šim standartam.

Jaunajiem lauksaimniekiem, kas saņem atbalstu, kurš paredzēts 20. panta a) punkta ii) apakšpunktā, atbalstu var piešķirt investīcijām, kas veiktas, lai sasniegtu atbilstību spēkā esošajiem Kopienas standartiem, ja tas ir noteikts 22. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētajā attīstības plānā. Atvieglojuma laikposms, kurā jāsasniedz atbilstība standartam, nedrīkst pārsniegt 36 mēnešus, sākot no saimnieciskās darbības uzsākšanas dienas.

2.   Atbalsts nepārsniedz pielikumā noteikto maksimumu.

27. pants

Mežu ekonomiskās vērtības uzlabošana

1.   Šīs regulas 20. panta b) punkta ii) apakšpunkta investīciju atbalstu piešķir attiecībā uz mežiem, kas pieder privātiem īpašniekiem vai viņu apvienībām, vai pašvaldībām, vai to apvienībām. Šis ierobežojums neattiecas uz tropu un subtropu mežiem un meža zemēm Azoru salās, Madeirā, Kanāriju salās, nelielajās Egejas jūras salās Regulas (EEK) Nr. 2019/93 nozīmē un Francijas Aizjūras departamentos.

2.   Investīcijas piešķir, pamatojoties uz mežu apsaimniekošanas plāniem attiecībā uz mežu saimniecībām, kas pārsniedz lielumu, kuru dalībvalstis nosaka programmās.

3.   Atbalsts nepārsniedz pielikumā noteikto maksimumu.

28. pants

Lauksaimniecības un mežsaimniecības produktu pievienotā vērtība

1.   Šīs regulas 20. panta b) punkta (iii) apakšpunktā paredzēto atbalstu piešķir materiālām un/vai nemateriālām investīcijām, kas:

2.   Atbalsts nepārsniedz pielikumā noteikto maksimumu.

3.   Atbalstu saskaņā ar 1. punktu pēc maksimālās likmes sniedz tikai mikrouzņēmumiem, mazajiem un vidējiem uzņēmumiem Komisijas Ieteikuma 2003/361/EK (16) nozīmē. Attiecībā uz Azoru salām, Madeiru un Kanāriju salām, un Egejas jūras nelielajām salām Regulas (EEK) Nr. 2019/93 nozīmē un Francijas aizjūras departamentiem maksimālajai likmei nepiemēro uzņēmumu lieluma ierobežojumu. Attiecībā uz uzņēmumiem, uz kuriem neattiecas minētā ieteikuma 2. panta 1. punkts un kuros ir mazāk nekā 750 darbinieku, vai kuru apgrozījums ir mazāks par 200 miljoniem euro, maksimālā atbalsta intensitāti samazina uz pusi. Attiecībā uz mežsaimniecību atbalstu sniedz tikai mikrouzņēmumiem.

Atbalstu nepiešķir uzņēmumiem, kas atrodas grūtībās Kopienas pamatnostādņu par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai (17) nozīmē.

29. pants

Sadarbība jaunu lauksaimniecības un pārtikas nozares, kā arī mežsaimniecības nozares produktu, procesu un tehnoloģiju izstrādē

1.   Šīs regulas 20. panta b) punkta iv) apakšpunktā paredzēto atbalstu piešķir, lai veicinātu sadarbību starp primārajiem ražotājiem lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē, pārstrādes rūpniecību un/vai trešām personām.

2.   Atbalsts palīdz segt sadarbības izmaksas.

30. pants

Infrastruktūra, kas attiecas uz lauksaimniecības un mežsaimniecības attīstību un pielāgošanu

Šīs regulas 20. panta b) punkta v) apakšpunktā paredzētais atbalsts var jo īpaši aptvert darbības, kas attiecas uz saimniecības un mežu zemes, enerģijas apgādes un ūdenssaimniecības pieejamību.

3. Apakšiedaļa

Nosacījumi pasākumiem, kuru mērķis ir uzlabot laiksaimniecības ražošanas un produktu kvalitāti

31. pants

To standartu ievērošana, kas pamatojas uz Kopienas tiesību aktiem

1.   Šīs regulas 20. panta c) punkta i) apakšpunktā paredzētais atbalsts daļēji palīdz segt izmaksas un neiegūtos ienākumus, ko lauksaimniekiem rada prasība piemērot standartus vides aizsardzības, veselības aizsardzības, dzīvnieku un augu veselības aizsardzības, dzīvnieku labturības un darba drošības jomā.

Šiem standartiem jābūt nesen ieviestiem valsts tiesību aktos Kopienas tiesību aktu īstenošanai un lauksaimniecības praksei tiem jārada jaunas saistības vai ierobežojumi, kas ievērojami ietekmē tipiskas lauksaimnieciskās darbības izmaksas un kas attiecas uz ievērojamu lauksaimnieku skaitu.

2.   Atbalstu piešķir ik gadus kā pagaidu vienotas likmes summu ne ilgāk kā 5 gadus pēc dienas, kad standarts kļūst obligāts saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem, pakāpeniski samazinot atbalsta apmērus. Atbalsts nepārsniedz pielikumā noteikto maksimālo apjomu.

32. pants

Lauksaimnieku piedalīšanās pārtikas kvalitātes shēmās

1.   Šīs regulas 20. panta c) punkta ii) apakšpunktā paredzētais atbalsts:

2.   Atbalsts nepārsniedz pielikumā noteikto maksimālo apjomu.

33. pants

Informācijas un reklāmas aktivitātes

Šīs regulas 20. panta c) punkta iii) apakšpunktā paredzētais atbalsts attiecas uz produktiem, uz ko attiecas 32. pantā minēto kvalitātes shēmu atbalsts. Atbalsts nepārsniedz pielikumā noteikto maksimālo likmi.

4. Apakšiedaļa

Nosacījumi pārejas pasākumiem

34. pants

Daļēji naturālas saimniecības

1.   Šīs regulas 20. panta d) punkta i) apakšpunktā paredzēto atbalstu lauku saimniecībām, kas ražo galvenokārt pašu patēriņam un arī realizē daļu no to produktiem (“daļēji naturālās lauku saimniecības”), piešķir lauksaimniekiem, kas iesniedz attīstības plānu.

2.   Sasniegumus attiecībā uz 1. punktā minēto attīstības plānu novērtē pēc trim gadiem.

3.   Atbalstu piešķir kā vienotas likmes summu, kas nepārsniedz pielikumā noteikto maksimālo apjomu un ne ilgāk kā uz 5 gadiem.

4.   Atbalstu piešķir attiecībā uz pieteikumiem, kas apstiprināti līdz 2013. gada 31. decembrim.

35. pants

Ražotāju grupas

1.   Šīs regulas 20. panta d) punkta ii) apakšpunktā paredzēto atbalstu piešķir, lai veicinātu tādu ražotāju grupu izveidi un administratīvo darbību, kuru mērķi ir:

2.   Atbalstu piešķir ik gadus kā vienotas likmes summu pirmos 5 gadus pēc dienas, kad ražotāju grupa ir atzīta. Atbalstu aprēķina, pamatojoties uz gadā pārdoto grupas produktu apjomu un nepārsniedzot pielikumā noteiktos robežlielumus.

3.   Atbalstu piešķir ražotāju grupām, ko oficiāli atzinusi dalībvalsts kompetentā iestāde vēlākais līdz 2013. gada 31. decembrim.

2. IEDAĻA

2. Ass

Vides un lauku ainavas uzlabošana

36. pants

Pasākumi

Atbalsts saskaņā ar šo iedaļu attiecas uz:

1. Apakšiedaļa

Nosacījumi pasākumiem, kuru mērķis ir nodrošināt ilgtspējīgu lauksaimniecības zemes lietošanu

37. pants

Maksājumi par nelabvēlīgiem dabas apstākļiem kalnu teritorijās un maksājumi par nelabvēlīgiem dabas apstākļiem citās teritorijās

1.   Šīs regulas 36. panta a) punkta i) un ii) apakšpunktā paredzētos maksājumus piešķir katru gadu par katru izmantotās lauksaimniecības zemes platības (turpmāk “ILZP”) hektāru Komisijas Lēmuma 2000/115/EK (1999. gada 24. novembris) par vienību definīcijām, lauksaimniecības produktu sarakstiem, izņēmumiem definīcijās un reģioniem un rajoniem attiecībā uz lauku saimniecību struktūru apsekojumiem (18) nozīmē.

Maksājumiem būtu jākompensē lauksaimnieku papildu izdevumus un neiegūtos ienākumus, kas saistīti ar lauksaimnieciskai ražošanai nelabvēlīgiem apstākļiem attiecīgajā teritorijā.

2.   Maksājumus piešķir lauksaimniekiem, kas apņemas veikt lauksaimniecisku aktivitāti teritorijās, kas noteiktas saskaņā ar 50. panta 2. un 3. punktu, vismaz piecus gadus pēc pirmā maksājuma saņemšanas.

3.   Maksājumus nosaka pielikumā paredzētā minimuma un maksimuma robežās.

Maksājumus, kas ir lielāki par maksimālo apjomu, drīkst piešķirt pienācīgi pamatotos gadījumos, ja vidējais tādu piešķirto maksājumu apjoms attiecīgā dalībvalstī nepārsniedz maksimālo apjomu.

4.   Maksājumi par katru lauku saimniecību pakāpeniski samazinās, ja ir pārsniegts teritorijas sliekšņa līmenis, kas jānosaka programmā.

38. pants

Natura 2000 maksājumi un maksājumi, kas saistīti ar Direktīvu 2000/60/EK

1.   Atbalstu, kas paredzēts 36. panta a) punkta iii) apakšpunktā, lauksaimniekiem ik gadus piešķir par katru ILZP hektāru, lai kompensētu izmaksas un neiegūtos ienākumus, ko attiecīgās teritorijās rada nelabvēlīgi faktori, kas ir saistīti ar Direktīvu 79/409/EEK, 92/43/EEK un 2000/60/EK īstenošanu.

2.   Atbalsts nepārsniedz pielikumā paredzēto maksimumu. Sīki izstrādātus noteikumus attiecībā uz maksājumiem, kas saistīti ar Direktīvu 2000/60/EK, tostarp attiecībā uz maksimālo atbalsta summu, nosaka saskaņā ar procedūru, kas minēta 90. panta 2. punktā.

39. pants

Agrovides maksājumi

1.   Dalībvalstis 36. panta a) punkta iv) apakšpunktā paredzēto atbalstu dara pieejamu visā to teritorijā saskaņā ar to konkrētām vajadzībām.

2.   Agrovides maksājumus piešķir lauksaimniekiem, kas brīvprātīgi uzņemas agrovides saistības. Ja tas ir attaisnojams vides mērķu sasniegšanai, agrovides maksājumus drīkst piešķirt citiem zemes apsaimniekotājiem.

3.   Agrovides maksājumi sedz tikai tādas saistības, kas pārsniedz attiecīgos obligātos standartus, kuri ir noteikti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 4. un 5. pantu un III un IV pielikumu, kā arī minimālās mēslojuma un augu aizsardzības ražojumu lietošanas prasības un citas attiecīgas obligātās prasības, kuras ir paredzētas valsts tiesību aktos un noteiktas programmā.

Tādas saistības parasti uzņemas uz laiku no pieciem līdz septiņiem gadiem. Ja tas ir vajadzīgs un attaisnojams, ievērojot 90. panta 2. punktā minēto procedūru, konkrētām saistībām paredz ilgāku laiku.

4.   Maksājumus piešķir ik gadus, un tie sedz uzņemto saistību dēļ radušos papildu izdevumus un neiegūtos ienākumus. Vajadzības gadījumā tie var segt arī darījumu izmaksas.

Saņēmējus var izvēlēties arī pēc izsoles uzaicinājumiem, piemērojot tautsaimniecības un vides efektivitātes kritērijus.

Atbalsts nepārsniedz pielikumā paredzēto maksimumu.

5.   Atbalstu var sniegt lauksaimniecības ģenētisko resursu saglabāšanai darbībās, uz ko neattiecas noteikumi saskaņā ar 1. līdz 4. punktu.

40. pants

Dzīvnieku labturības maksājumi

1.   Dzīvnieku labturības maksājumus, kas paredzēti 36. panta a) punkta v) apakšpunktā, piešķir lauksaimniekiem, kuri brīvprātīgi uzņemas dzīvnieku labturības saistības.

2.   Dzīvnieku labturības maksājumi attiecas tikai uz tām saistībām, kas pārsniedz attiecīgos obligātos standartus, kuri ir noteikti saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1782/2003 4. pantu un III pielikumu, un citas attiecīgās obligātās prasības, kuras ir paredzētas valsts tiesību aktos un uzskaitītas programmā.

Tādas saistības parasti uzņemas uz laiku no pieciem līdz septiņiem gadiem. Ja tas ir vajadzīgs un attaisnojams, ievērojot 90. panta 2. punktā minēto procedūru, konkrētām saistībām paredz ilgāku laiku.

3.   Maksājumus piešķir ik gadus, un tie sedz uzņemto saistību dēļ radušos papildu izdevumus un neiegūtos ienākumus; vajadzības gadījumā tie var segt arī darījumu izmaksas.

Atbalstu ierobežo līdz pielikumā paredzētajam maksimālajam apjomam.

41. pants

Neienesīgās investīcijas

Atbalstu, kas paredzēts 36. panta a) punkta vi) apakšpunktā, piešķir:

2 Apakšiedaļa

Nosacījumi pasākumiem, lai nodrošinātu ilgtspējīgu mežsaimniecības zemju lietošanu

42. pants

Vispārēji nosacījumi

1.   Atbalstu saskaņā ar šo apakšiedaļu piešķir tikai mežiem un meža zemēm, kas pieder privātiem īpašniekiem vai viņu apvienībām, vai vietējām pašvaldībām, vai to apvienībām. Šis ierobežojums neattiecas uz Azoru salu, Madeiras, Kanāriju salu, nelielo Egejas jūras salu Regulas (EEK) Nr. 2019/93 nozīmē un Francijas Aizjūras departamentu tropu vai subtropu mežiem un meža zemēm.

Šis ierobežojums neattiecas uz 36. panta b) punkta i), iii), vi) un vii) apakšpunktā paredzēto atbalstu.

2.   Pasākumi, kas saskaņā ar šo apakšiedaļu ir ierosināti teritorijās, kuras, ievērojot Kopienas rīcības plānu mežu aizsardzībai pret ugunsgrēkiem, ir klasificētas kā teritorijas ar vidēju vai augstu mežu ugunsgrēku iespējamību, atbilst mežu aizsardzības plāniem, ko dalībvalstis izstrādājušas šīm teritorijām.

43. pants

Lauksaimniecības zemes pirmreizējā apmežošana

1.   Atbalsts, kas paredzēts 36. panta b) punkta i) apakšpunktā, attiecas uz vienu vai vairākām šādām pozīcijām:

2.   Atbalsts valsts iestāžu īpašumā esošu lauksaimniecības zemju apmežošanai sedz tikai uzņēmējdarbības sākšanas izmaksas. Ja apmežojamo lauksaimniecības zemi īrē fiziska persona vai privāttiesību subjekts, drīkst piešķirt 1. punktā minētās ikgadējās prēmijas.

3.   Atbalstu lauksaimniecības zemju apmežošanai nepiešķir:

Ja ātraudzīgas sugas stāda īslaicīgai kultivācijai, atbalstu apmežošanai piešķir tikai uzņēmējdarbības sākšanas izdevumu segšanai.

4.   Atbalsts lauksaimniekiem vai citām fiziskām personām un privāttiesību subjektiem nav lielāks par pielikumā paredzēto maksimumu.

44. pants

Agromežsaimniecības sistēmu pirmreizējā izveidošana uz lauksaimniecības zemes

1.   Atbalstu, kas paredzēts 36. panta b) punkta ii) apakšpunktā, lauksaimniekiem piešķir, lai izveidotu agromežsaimniecības sistēmas, kas apvieno ekstensīvas lauksaimniecības un mežsaimniecības sistēmas. Atbalsts sedz uzņēmējdarbības sākšanas izmaksas.

2.   Par agromežsaimniecības sistēmām sauc zemes lietošanas sistēmas, kurās kokus līdz ar lauksaimniecības kultūrām audzē uz vienas un tās pašas zemes.

3.   Par Ziemassvētku eglīšu un ātraudzīgu sugu īslaicīgu audzēšanu atbalstu nepiešķir.

4.   Atbalsts nepārsniedz pielikumā paredzēto maksimumu.

45. pants

Lauksaimniecībā neizmantojamās zemes pirmreizējā apmežošana

1.   Atbalsts, kas paredzēts 36. panta b) punkta iii) apakšpunktā, attiecas uz uzņēmējdarbības sākšanas izmaksām tādu zemju apmežošanai, par ko nevar saņemt atbalstu saskaņā ar 36. panta b) punkta i) apakšpunktu. Atbalsts par atmatā atstātām lauksaimniecības zemēm sedz arī 43. panta 1. punkta b) apakšpunktā minēto ikgadējo prēmiju.

2.   Atbalstu nepiešķir par Ziemassvētku eglīšu stādījumiem.

3.   Atbalsts fiziskām personām vai privāttiesību subjektiem nepārsniedz pielikumā noteikto maksimumu.

46. pants

Natura 2000 maksājumi

Atbalstu, kas paredzēts 36. panta b) punkta iv) apakšpunktā, privātiem meža īpašniekiem vai viņu apvienībām piešķir ik gadus un par katru meža hektāru, kompensējot izmaksas un neiegūtos ienākumus, ko rada mežu un citas meža zemes lietošanas ierobežojumi saistībā ar Direktīvu 79/409/EEK un 92/43/EEK īstenošanu attiecīgajās teritorijās. Atbalstu nosaka pielikumā noteiktā minimālā un maksimālā apjoma robežās.

47. pants

Meža vides maksājumi

1.   Meža vides maksājumus, kas paredzēti 36. panta b) punkta v) apakšpunktā, piešķir par katru hektāru meža tādiem saņēmējiem, kas brīvprātīgi uzņemas meža vides saistības. Šie maksājumi attiecas tikai uz tām saistībām, kas pārsniedz attiecīgās obligātās prasības.

Tādas saistības parasti uzņemas uz laiku no pieciem līdz septiņiem gadiem. Ja tas ir vajadzīgs un attaisnojams, ievērojot 90. panta 2. punktā minēto procedūru, konkrētām saistībām paredz ilgāku laiku.

2.   Maksājumi sedz papildu izmaksas un neiegūtos ienākumus, ko rada saistības. Atbalstu nosaka pielikumā noteiktā minimālā un maksimālā apjoma robežās.

48. pants

Mežsaimniecības ražošanas potenciāla atjaunošana un preventīvu pasākumu ieviešana

1.   Atbalstu, kas paredzēts 36. panta b) punkta vi) apakšpunktā, piešķir, lai atjaunotu mežsaimniecības ražošanas potenciālu mežos, ko izpostījušas dabas katastrofas un ugunsgrēki, un ieviestu piemērotus preventīvus pasākumus.

2.   Ugunsgrēku preventīvie pasākumi attiecas uz mežiem, ko dalībvalstis saskaņā ar saviem meža aizsardzības plāniem ir klasificējušas kā tādus, kuros ir liela vai vidēja mežu ugunsgrēku izcelšanās iespējamība.

49. pants

Neienesīgās investīcijas

Atbalstu, kas paredzēts 36. panta b) punkta vii) apakšpunktā, piešķir investīcijām mežos:

3. Apakšiedaļa

Teritoriju iedalījums

50. pants

Teritorijas, kas ir tiesīgas saņemt maksājumus

1.   Dalībvalstis norāda teritorijas, kas ir tiesīgas saņemt 36. panta a) punkta i), ii) un iii) apakšpunktā, kā arī šā panta b) punkta i), iii), iv) un vi) apakšpunktā paredzētos maksājumus, ņemot vērā šā panta 2. līdz 5. punktu.

2.   Lai kalnu teritorijas būtu tiesīgas saņemt 36. panta a) punkta i) apakšpunktā paredzētos maksājumus, to zemes lietošanas iespējām jābūt ļoti ierobežotām, un darba izmaksām ievērojami jāpalielinās šādu iemeslu dēļ:

Teritorijas uz ziemeļiem no 62. paralēles un dažas tām piegulošas teritorijas uzskata par kalnu teritorijām.

3.   Lai teritorijas, kas nav šā panta 2. punktā minētās kalnu teritorijas, būtu tiesīgas saņemt 36. panta a) punkta ii) apakšpunktā paredzētos maksājumus, tām jābūt:

Pie šādām teritorijām pieder lauksaimniecības apgabali, kas ir viendabīgi no dabīgu ražošanas apstākļu viedokļa, un to kopapjoms nepārsniedz 10 % no attiecīgās dalībvalsts teritorijas.

4.   Saskaņā ar konkrētiem noteikumiem, kas jāparedz saskaņā ar 90. panta 2. punktā minēto procedūru, dalībvalstis programmās:

5.   Natura 2000 lauksaimniecības zemes, kas norādītas, ievērojot Direktīvas 79/409/EEK un 92/43/EEK, un lauksaimniecības zemes, kas iekļautas upes baseina apsaimniekošanas plānā saskaņā ar Direktīvu 2000/60/EK, ir tiesīgas saņemt maksājumus, kuri ir paredzēti 36. panta a) punkta iii) apakšpunktā.

6.   Teritorijas, kas ir piemērotas apmežošanai vides iemeslu dēļ, piemēram, lai aizsargātos pret eroziju vai paplašinātu mežu resursus, palīdzot mazināt klimata pārmaiņas, ir tiesīgas saņemt maksājumus, kuri ir paredzēti 36. panta b) punkta i) un iii) apakšpunktā.

7.   Natura 2000 meža teritorijas, kas norādītas saskaņā ar Direktīvām 79/409/EEK un 92/43/EEK, ir tiesīgas saņemt 36. panta b) punkta iv) apakšpunktā paredzētos maksājumus.

8.   Meža teritorijas, kurās ir vidēja vai liela mežu ugunsgrēku izcelšanās iespējamība, ir tiesīgas saņemt 36. panta b) punkta vi) apakšpunktā paredzētos maksājumus attiecībā uz ugunsgrēku preventīvajiem pasākumiem.

4. Apakšiedaļa

Standartu ievērošana

51. pants

Maksājumu samazinājums vai to nepiešķiršana

1.   Ja saņēmēji, kas saskaņā ar 36. panta a) punkta i) līdz v) apakšpunktu un b) punkta i), iv) un v) apakšpunktu saņem maksājumus, visā saimniecībā neievēro Regulas (EK) Nr. 1782/2003 4. un 5. pantā un III un IV pielikumā paredzētās obligātās prasības tādas darbības vai bezdarbības dēļ, ko var tieši attiecināt uz viņiem, tad tajā kalendārajā gadā, kurā notiek neievērošana, viņiem piešķiramo maksājumu kopapjomu samazina vai atceļ.

Pirmajā daļā minēto samazināšanu vai atcelšanu piemēro arī tādos gadījumos, ja saņēmēji, kas saņem maksājumus saskaņā ar 36. panta a) punkta iv) apakšpunktu, tādas darbības vai bezdarbības rezultātā, ko var tieši attiecināt uz viņiem, visā saimniecībā neievēro obligātās mēslojuma un augu aizsardzības ražojumu lietošanas prasības, kas minētas 39. panta 3. punktā.

2.   Maksājumu samazināšanu vai atcelšanu, kas minēta 1. punktā, nepiemēro atvieglojuma laikposmā attiecībā uz standartiem, kuru sasniegšanai atvieglojuma laikposms piešķirts saskaņā ar 26. panta 1. punkta b) apakšpunktu.

3.   Atkāpjoties no 1. punkta, saņēmējiem dalībvalstīs, kas piemēro vienotu platībmaksājuma shēmu, kas paredzēta Regulas (EK) Nr. 1782/2003 143. panta b) punktā, obligātās prasības, kas jāievēro, ir ietvertas minētās Regulas 5. pantā un IV pielikumā.

4.   Sīki izstrādātus noteikumus maksājumu samazināšanai vai nepiešķiršanai nosaka saskaņā ar 90. panta 2. punktā minēto procedūru. Šajā sakarā ņem vērā prasību neievērošanas nopietnību, apjomu, pastāvību un atkārtošanos.

5.   1. līdz 4. punktu nepiemēro 39. panta 5. punktam.

3. IEDAĻA

3. Ass

Dzīves kvalitāte lauku apvidos un lauku ekonomikas dažādošana

52. pants

Pasākumi

Šajā iedaļā paredzētais atbalsts attiecas uz:

1. Apakšiedaļa

Nosacījumi pasākumiem lauku ekonomikas dažādošanai

53. pants

Nelauksaimniecisku aktivitāšu dažādošana

Atbalsta saņēmēji, kas minēti 52. panta a) punkta i) apakšpunktā, ir lauksaimnieciskā ražošanā iesaistītas mājsaimniecības locekļi.

54. pants

Atbalsts uzņēmumu radīšanai un attīstībai

Atbalsts, kas paredzēts 52. panta a) punkta ii) apakšpunktā, attiecas tikai uz mikrouzņēmumiem, kā noteikts Komisijas Ieteikumā 2003/361/EK.

55. pants

Tūrisma aktivitāšu veicināšana

Atbalsts, kas minēts 52. panta a) punkta iii) apakšpunktā, attiecas uz:

2. Apakšiedaļa

Nosacījumi, kas reglamentē pasākumus dzīves kvalitātes uzlabošanai lauku apvidos

56. pants

Pamatpakalpojumi ekonomikai un iedzīvotājiem

Atbalsts, kas minēts 52. panta b) punkta i) apakšpunktā, attiecas uz pamatpakalpojumu, tostarp kultūras un atpūtas aktivitāšu, izveidi kādam ciematam vai ciematu grupai, un ar to saistītu maza apjoma infrastruktūru.

57. pants

Lauku mantojuma saglabāšana un atjaunošana

Atbalsts, kas minēts 52. panta b) punkta iii) apakšpunktā, attiecas uz:

3. Apakšiedaļa

Apmācība, prasmju ieguve un aktivizēšanas pasākumi

58. pants

Apmācība un informācija

Atbalsts, kas minēts 52. panta c) punktā, neattiecas uz sagatavošanas vai apmācību kursiem, kuri pieder pie parastām vidusskolas vai augstāka līmeņa izglītības programmām vai sistēmām.

59. pants

Prasmju ieguve, aktivizēšanas pasākumi un īstenošana

Atbalsts, kas minēts 52. panta d) punktā, attiecas uz:

4. Apakšiedaļa

Ass īstenošana

60. pants

Demarkācija

Ja pasākums, kas attiecas uz šo iedaļu, paredz darbības, kas ir tiesīgas saņemt atbalstu arī saskaņā ar kādu citu Kopienas atbalsta instrumentu, ietverot struktūrfondus un Kopienas atbalsta instrumentu zivsaimniecībai, dalībvalstij katrā programmā nosaka demarkācijas kritērijus starp ELFLA atbalstītām darbībām un darbībām, ko atbalsta cits Kopienas atbalsta instruments.

4. IEDAĻA

4. Ass

Leader

61. pants

Leader pieejas definīcija

Leader pieeja ietver vismaz šādus elementus:

62. pants

Vietējas rīcības grupas

1.   Partneru pieeju vietējai attīstībai īsteno vietējas rīcības grupas, kas atbilst šādiem nosacījumiem:

2.   Vadošā iestāde nodrošina to, ka vietējās rīcības grupas vai nu izvēlas administratīvu un finansiālu vadītāju, kas spēj apsaimniekot valsts līdzekļus un nodrošināt apmierinošu partnerības darbību, vai apvienojas juridiski izveidotā vienotā struktūrā, kuras uzbūve garantē apmierinošu partnerības darbību un spēju apsaimniekot sabiedriskos līdzekļus.

3.   Teritorija, uz ko attiecas stratēģija, ir viendabīga, un tā nodrošina pietiekamu kritisko masu attiecībā uz cilvēkresursiem, finanšu un saimnieciskiem resursiem, lai atbalstītu dzīvotspējīgu attīstības stratēģiju.

4.   Vietējās rīcības grupas izvēlas projektus, kas finansējami saskaņā ar attiecīgo stratēģiju. Tās var izvēlēties arī sadarbības projektus.

63. pants

Pasākumi

Atbalsts, ko piešķir saskaņā ar LEADER asi, ir paredzēts:

64. pants

Vietējo stratēģiju īstenošana

Ja vietējā stratēģijā paredzētās darbības atbilst pasākumiem, kas šajā regulā noteikti pārējām asīm, piemēro attiecīgos nosacījumus saskaņā ar 1., 2., un 3. iedaļu.

65. pants

Sadarbība

1.   Atbalstu, kas minēts 63. panta b) punktā, piešķir starpteritoriāliem vai starpvalstu sadarbības projektiem.

“Starpteritoriāla sadarbība” ir sadarbība kādā dalībvalstī. “Starptautiska sadarbība” ir sadarbība starp vairāku dalībvalstu teritorijām un ar teritorijām trešās valstīs.

2.   Tikai tādi izdevumi, kas attiecas uz teritorijām Kopienā, ir tiesīgi saņemt atbalstu.

3.   64. pants attiecas arī uz sadarbības projektiem.

II NODAĻA

TEHNISKĀ PALĪDZĪBA

66. pants

Tehniskās palīdzības finansējums

1.   Saskaņā ar Regulas Nr. 1290/2005 5. pantu ELFLA var izlietot līdz 0,25 % no gada piešķīruma, finansējot sagatavošanas, uzraudzības, administratīva atbalsta, novērtēšanas un kontroles pasākumus pēc Komisijas ierosmes un/vai tās vārdā. Tādas darbības veic, ievērojot 53. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 (2002. gada 25. jūnijs) par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (21), un citus minētās regulas noteikumus, un tās īstenošanas noteikumus, ko piemēro šādai budžeta izpildes formai.

2.   Pēc dalībvalstu ierosmes ELFLA attiecībā uz katru lauku attīstības programmu programmas atbalstam drīkst finansēt sagatavošanas, apsaimniekošanas, uzraudzības, novērtēšanas, informācijas un kontroles pasākumus.

Šīm aktivitātēm drīkst atvēlēt līdz 4 % no katrai programmai paredzētā kopapjoma.

3.   Ņemot vērā ierobežojumu, kas noteikts 2. apakšpunktā, rezervē finanses 68. pantā minētā valsts lauku tīkla izveidei un darbībai.

Dalībvalstis ar reģionālām programmām var iesniegt apstiprināšanai īpašu programmu valsts lauku tīkla izveidei un darbībai.

Noteikumus attiecībā uz valsts lauku tīkla izveidi un darbību nosaka saskaņā ar 90. panta 2. punktā minēto procedūru.

67. pants

Eiropas Lauku attīstības tīkls

Eiropas Lauku attīstības tīklu, kas savieno to valstu tīklus, organizācijas un pārvaldes iestādes, kuras Kopienas līmenī darbojas lauku attīstības jomā, izveido saskaņā ar 66. panta 1. punktu. Šā tīkla mērķi ir:

Šā tīkla mērķi ir:

68. pants

Valsts lauku tīkls

1.   Katra dalībvalsts izveido valsts lauku sadarbības tīklu, kas apvieno lauku attīstībā iesaistītās organizācijas un pārvaldes iestādes.

2.   Apjomu, kas minēts 66. panta 3. punkta pirmajā daļā, izlieto:

V SADAĻA

FONDA IEGULDĪJUMS

69. pants

Resursi un to sadalījums

1.   Kopienas atbalsta apjomu lauku attīstībai saskaņā ar šo regulu laikposmam no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim, tā sadalījumu pa gadiem un minimālo apjomu koncentrējot reģionos, kas ir tiesīgi saskaņā ar Konverģences mērķi, nosaka Padome, lemjot ar kvalificētu balsu vairākumu pēc Komisijas priekšlikuma, atbilstīgi finanšu perspektīvai laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam un Iestāžu nolīgumam par budžeta disciplīnu un budžeta procedūras uzlabošanu tajā pašā laikposmā.

2.   0,25 % no 1. punktā minētajiem resursiem atvēl 66. panta 1. punktā minētajai Komisijas tehniskai palīdzībai.

3.   Lai programmētu un iekļautu 1. punktā minētos apjomus Eiropas Kopienu vispārējā budžetā, tās indeksē par 2 % gadā.

4.   Komisija pēc tam, kad atvilkts 2. punktā minētais apjoms, veic 1. punktā minēto summu gada sadalījumu dalībvalstīm, ņemot vērā:

5.   Papildus 4. punktā minētajiem apjomiem dalībvalstis, kā paredzēts Regulas (EK) Nr. 1290/2005 12. panta 2. punktā, programmēšanai ņem vērā apjomus, ko rada svārstības.

6.   Komisija nodrošina, ka ELFLA kopējie gada piešķīrumi, ko jebkura dalībvalsts saskaņā ar šo regulu saņem no ELVGF Virzības nodaļas un ERAF, ESF un KF saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem, kuros noteikti galvenie noteikumi, kas reglamentē šos fondus laikposmā no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim, ietverot ERAF ieguldījumu saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem, kas reglamentē Eiropas Kaimiņattiecību instrumentu, no Pirmsuzņemšanas instrumenta saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem, kas reglamentē šo instrumentu, un no Zivsaimniecības virzības finansēšanas instrumenta daļas piešķīrumiem Konverģences mērķim, nepārsniedz 4 % no dalībvalsts IKP saskaņā ar novērtējumu iestāžu nolīguma pieņemšanas laikā.

70. pants

Fonda ieguldījums

1.   Lēmumā, ar ko pieņem lauku attīstības programmu, nosaka ELFLA maksimālo ieguldījumu katrai asij elastības vērtības robežās, ko nosaka saskaņā ar 90. panta 2. punktā minēto procedūru. Lēmumā vajadzības gadījumā skaidri nosaka apropriācijas, kas piešķirtas reģioniem, kuri ir tiesīgi tās saņemt saskaņā ar Konverģences mērķi.

2.   ELFLA ieguldījumu aprēķina, pamatojoties uz visu izmantojamo valsts izdevumu apjomu.

3.   ELFLA ieguldījuma apjomu nosaka katrai asij.

Minimālais ELFLA ieguldījuma apjoms ass līmenī ir 20 %.

4.   Neatkarīgi no 3. punktā noteiktajiem robežlielumiem, ELFLA ieguldījumu programmās, kas paredzētas attālākajiem reģioniem un Egejas jūras nelielajām salām Regulas (EEK) Nr. 2019/93 nozīmē, var palielināt līdz 85 %.

5.   Dalībvalstīm, kas izvēlas īpašu programmu saskaņā ar 66. panta 3. punkta otro daļu, ELFLA ieguldījuma robežlielums ir 50 % no atbilstīgiem valsts budžeta izdevumiem.

6.   Tehniskas palīdzības pasākumus, kas notiek pēc Komisijas ierosmes vai tās vārdā, var finansēt 100 % apjomā.

7.   ELFLA līdzfinansētus izdevumus nefinansē, vienlaikus izmantojot ieguldījumu no struktūrfonda, KF vai jebkura cita Kopienas finanšu instrumenta.

Tos drīkst līdzfinansēt tikai saskaņā ar vienu lauku attīstības programmas asi. Ja darbības pieder pie pasākumiem, kas attiecas uz vairāk nekā vienu asi, izdevumus pieskaita galvenajai asij.

8.   Valsts budžeta izdevumi uzņēmumu atbalstam atbilst atbalsta ierobežojumiem, kas noteikti attiecībā uz valsts atbalstu, ja vien šajā regulā nav paredzēts citādi.

71. pants

Izdevumu atbilstība

1.   Neskarot Regulas (EK) Nr. 1290/2005 39. panta 1. punktu, izdevumi ir tiesīgi saņemt ELFLA ieguldījumu, ja maksājumu aģentūra attiecīgo atbalstu faktiski izmaksā laikā no 2007. gada 1. janvāra līdz 2015. gada 31. decembrim. Līdzfinansētas darbības nevajadzētu pabeigt, pirms atbilstība stājusies spēkā.

Jauni izdevumi, kas pievienoti 19. pantā minētās programmas pārveides laikā, kļūst tiesīgi dienā, kad Komisija ir saņēmusi lūgumu pārveidot programmu.

2.   Lai saņemtu ELFLA ieguldījumu, izdevumi kļūst tiesīgi tikai tad, ja tos rada darbības, par ko lēmumu pieņēmusi attiecīgās programmas vadība vai kas ir pieņemts saskaņā ar tās atbildību, ievērojot izvēles kritērijus, kurus noteikusi kompetenta struktūra.

3.   Noteikumus par izdevumu atbilstību nosaka attiecīgas valsts līmenī, ievērojot īpašus nosacījumus, kas šajā regulā izklāstīti konkrētiem lauku attīstības pasākumiem.

Šādas izmaksas nav tiesīgas saņemt ELFLA ieguldījumu:

4.   1. līdz 3. punktu nepiemēro 66. panta 1. punktam.

5.   Neatkarīgi no 3. punkta b) apakšpunkta ELFLA ieguldījums drīkst būt citā formā nekā neatmaksājams tiešs atbalsts. Sīki izstrādātus noteikumus nosaka saskaņā ar 90. panta 2. punktā minēto procedūru.

72. pants

Ar investīcijām saistītu darbību ilglaicīgums

1.   Neskarot noteikumus, kas attiecas uz brīvu pakalpojumu sniegšanu un brīvību veikt uzņēmējdarbību Līguma 43. un 49. panta nozīmē, dalībvalsts nodrošina to, ka investīciju darbības saglabā ELFLA ieguldījumu, ja piecus gadus pēc vadošās iestādes lēmuma piešķirt finansējumu attiecīgās darbības nav būtiski pārveidotas:

2.   Nepamatoti izmaksātos apjomus atgūst saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1290/2005 33. pantu.

VI SADAĻA

APSAIMNIEKOŠANA, KONTROLE UN INFORMĀCIJA

I NODAĻA

APSAIMNIEKOŠANA UN KONTROLE

73. pants

Komisijas pienākumi

Lai kopējas vadības sakarā nodrošinātu pareizu finanšu apsaimniekošanu saskaņā ar Līguma 274. pantu, Komisija veic pasākumus un kontroli, kā izklāstīts Regulas (EK) Nr. 1290/2005 9. panta 2. punktā.

74. pants

Dalībvalstu pienākumi

1.   Lai nodrošinātu efektīvu Kopienas finansiālo interešu aizsardzību, dalībvalstis pieņem visus normatīvos un administratīvos aktus saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1290/2005 9. panta 1. punktu.

2.   Katrai lauku attīstības programmai dalībvalstis norāda šādas iestādes:

3.   Dalībvalstis katrai lauku attīstības programmai nodrošina attiecīgas apsaimniekošanas un kontroles sistēmas izveidi, vadošajai iestādei un citām struktūrām nodrošinot skaidru funkciju sadali un nošķīrumu. Dalībvalstis ir atbildīgas par efektīvu sistēmu funkcionēšanu visā programmas laikposmā.

4.   Dalībvalstis uzņemas kontroli saskaņā ar sīki izstrādātiem īstenošanas noteikumiem, ko nosaka saskaņā ar procedūru, kura minēta 90. panta 2. punktā, jo īpaši attiecībā uz kontroles veidu un intensitāti, to pieskaņojot dažādo lauku attīstības pasākumu būtībai.

75. pants

Vadošā iestāde

1.   Vadošā iestāde ir atbildīga par programmas efektīvu un pareizu apsaimniekošanu un īstenošanu, un jo īpaši par to, lai:

2.   Ja daļa tās uzdevumu ir deleģēta citai struktūrai, vadošā iestāde paliek pilnībā atbildīga par apsaimniekošanas efektivitāti un pareizību, un attiecīgo uzdevumu īstenošanu.

II NODAĻA

INFORMĀCIJA UN INFORMĀCIJAS IZPLATĪŠANA

76. pants

Informācija un informācijas izplatīšana

1.   Dalībvalstis sniedz un izplata informāciju par valsts stratēģijas plāniem, lauku attīstības programmām un Kopienas ieguldījumu.

Šī informācija ir paredzēta plašai sabiedrībai. Tā atklāj Kopienas lomu un nodrošina ELFLA sniegtā atbalsta pārskatāmību.

2.   Programmas vadošā iestāde atbild par informācijas sniegšanu šādā veidā:

VII SADAĻA

UZRAUDZĪBA UN NOVĒRTĒŠANA

I NODAĻA

UZRAUDZĪBA

77. pants

Uzraudzības komiteja

1.   Katrai lauku attīstības programmai vēlākais trīs mēnešus pēc lēmuma par programmas pieņemšanu izveido uzraudzības komiteju.

Katra uzraudzības komiteja izstrādā savu reglamentu saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts iestāžu, tiesisko un finanšu sistēmu, un tos pieņem, vienojoties ar vadošo iestādi, lai veiktu pienākumus, ievērojot šo regulu.

2.   Katru uzraudzības komiteju vada dalībvalsts vai vadošās iestādes pārstāvis.

Lēmumu par tās sastāvu pieņem dalībvalsts, un tajā iekļauj 6. panta 1. punktā minētos partnerus.

Komisijas pārstāvji pēc savas ierosmes var piedalīties uzraudzības komitejas darbā ar padomdevēja tiesībām.

3.   Dalībvalstis ar reģionālām programmām var izveidot valsts uzraudzības komiteju, lai koordinētu šo programmu īstenošanu saistībā ar valsts stratēģiju un finanšu resursu izmantošanu.

78. pants

Uzraudzības komitejas pienākumi

Uzraudzības komiteja pārliecinās par lauku attīstības programmas īstenošanas efektivitāti. Šajā nolūkā:

79. pants

Uzraudzības procedūras

1.   Vadošā iestāde un uzraudzības komiteja uzrauga programmas īstenošanas kvalitāti.

2.   Vadošā iestāde un uzraudzības komiteja uzrauga katru lauku attīstības programmu, ņemot vērā finanšu, īstenošanas un rezultātu rādītājus.

80. pants

Vienota uzraudzības un novērtēšanas sistēma

Vienotu uzraudzības un novērtēšanas sistēmu izveido Komisijas un dalībvalstu sadarbībā un pieņem saskaņā ar 90. panta 2. punktā minēto procedūru. Sistēma konkretizē ierobežotu kopēju rādītāju skaitu, kas piemērojami katrai programmai.

81. pants

Rādītāji

1.   Lauku attīstības programmu progresu un efektivitāti saistībā ar to mērķiem nosaka, izmantojot sākumstāvokļa rādītājus, kā arī, ņemot vērā programmu finanšu izpildi, īstenošanas rezultātus un ietekmi.

2.   Katrai lauku attīstības programmai nosaka ierobežotu skaitu papildu rādītāju, kas ir unikāli konkrētai programmai.

3.   Ja atbalsta būtība ļauj, datus, kas attiecas uz rādītājiem, sadala, ņemot vērā saņēmēju dzimumu un vecumu.

82. pants

Gada progresa ziņojums

1.   Pirmo reizi 2008. gadā un katru gadu līdz 30. jūnijam vadošā iestāde nosūta Komisijai gada progresa ziņojumu par programmas īstenošanu. Pēdējo progresa ziņojumu par programmas īstenošanu vadošā iestāde nosūta Komisijai vēlākais līdz 2016. gada 30. jūnijam.

2.   Katrā gada progresa ziņojumā ir šādi elementi:

3.   Ziņojumu atzīst par pieņemamu, lai varētu piemērot Regulas (EK) Nr. 1290/2005 26. pantu, ja tajā ir visi 2. punktā uzskaitītie elementi, un tas ļauj novērtēt programmas īstenošanu.

Komisija divos mēnešos pēc tam, kad vadošā iestāde iesūtījusi gada progresa ziņojumu, nāk klajā ar piezīmēm par to. Termiņu programmas pēdējam ziņojumam pagarina līdz pieciem mēnešiem. Ja Komisija neatbild noteiktajā termiņā, ziņojumu uzskata par pieņemtu.

4.   Sīkas ziņas attiecībā uz gada progresa ziņojumu par īpašām programmām saskaņā ar 66. panta 3. punktu nosaka saskaņā ar 90. panta 2. punktā minēto procedūru.

83. pants

Programmu gada pārbaudes

1.   Komisija un vadošā iestāde ik gadus, kad iesniegts gada progresa ziņojums, pārbauda iepriekšējā gada galvenos rezultātus saskaņā ar procedūrām, kas jānosaka, vienojoties ar attiecīgo dalībvalsti un vadošo iestādi.

2.   Pēc pārbaudes Komisija var nākt klajā ar piezīmēm dalībvalstij un vadošajai iestādei, kas par tām informē uzraudzības komiteju. Dalībvalsts informē Komisiju par pasākumiem, kas veikti, atbildot uz piezīmēm.

II NODAĻA

NOVĒRTĒŠANA

84. pants

Vispārīgi noteikumi

1.   Lauku attīstības programmām veic iepriekšēju, termiņa vidus un paveiktā novērtēšanu saskaņā ar 85., 86. un 87. pantu.

2.   Novērtēšanas mērķis ir uzlabot lauku attīstību programmu īstenošanas kvalitāti un efektivitāti. Tajos novērtē programmu ietekmi uz Kopienas stratēģiskajām pamatnostādnēm, kas paredzētas 9. pantā, un attiecīgām dalībvalstīm un reģioniem raksturīgām problēmām, ņemot vērā ilgtspējīgas attīstības prasības un ietekmi uz vidi, un to, kā ievērotas attiecīgos Kopienas tiesību aktos ietvertās prasības.

3.   Novērtēšanu pēc vajadzības organizē tā, ka par to atbild vai nu dalībvalstis, vai Komisija.

4.   Šā panta 1. punktā minēto novērtēšanu veic neatkarīgi vērtētāji. Rezultātus dara pieejamus saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (23).

5.   Dalībvalstis nodrošina cilvēkresursus un finanšu resursus, kas vajadzīgi, lai veiktu novērtēšanu, organizē pieprasīto datu ieguvi un apkopošanu un izmanto dažādu informāciju, ko iegūst ar uzraudzības sistēmu.

6.   Dalībvalstis un Komisija vienojas par novērtēšanas metodēm un standartiem, kas pēc Komisijas ierosmes piemērojami saskaņā ar 80. pantu.

85. pants

Iepriekšējā novērtēšana

1.   Iepriekšējā novērtēšana pieder pie katras lauku attīstības programmas sastādīšanas, un tās mērķis ir optimizēt budžeta līdzekļu piešķiršanu un uzlabot programmēšanas kvalitāti. Ar to nosaka un novērtē termiņa vidus un ilgtermiņa vajadzības, mērķus, kas jāsasniedz, gaidāmos rezultātus, kvantitātes mērķus, jo īpaši to ietekmi saistībā ar sākumstāvokli, Kopienas pievienoto vērtību, pakāpi, kādā ir ņemtas vērā Kopienas prioritātes, iepriekšējā programmēšanā gūto pieredzi un īstenošanas, uzraudzības, novērtēšanas un finanšu apsaimniekošanas procedūru kvalitāti.

2.   Par iepriekšējo novērtēšanu atbild attiecīgā dalībvalsts.

86. pants

Novērtējums termiņa vidū un paveiktā novērtējums

1.   Dalībvalstis katrai lauku attīstības programmai izveido nepārtrauktas novērtēšanas sistēmu.

2.   Programmas vadošā iestāde un uzraudzības komiteja izmanto nepārtraukto novērtēšanu, lai:

3.   No 2008. gada vadošā iestāde ik gadus iesniedz uzraudzības komitejai ziņojumu par nepārtrauktās novērtēšanas rezultātiem. Aktivitāšu kopsavilkumu ietver 82. pantā paredzētajā gada progresa ziņojumā.

4.   Nepārtrauktā novērtēšana 2010. gadā kļūst par atsevišķu termiņa vidus novērtēšanas ziņojumu. Termiņa vidus novērtēšana ierosina pasākumus programmu un to īstenošanas kvalitātes uzlabošanai.

Termiņa vidus novērtēšanas ziņojumu kopsavilkumu veic pēc Komisijas ierosmes.

5.   Nepārtrauktā novērtēšana 2015. gadā kļūst par atsevišķu paveiktā novērtēšanas ziņojumu.

6.   Termiņa vidus un paveiktā novērtējumos analizē resursu izmantošanas pakāpi, ELFLA programmēšanas efektivitāti, tā sociālekonomisko ietekmi un ietekmi uz Kopienas prioritātēm. Tie attiecas uz programmas mērķiem, un to mērķis ir izdarīt secinājumus par lauku attīstības politiku. Tie norāda faktorus, kas palīdzējuši programmas veiksmīgi īstenot vai neļāvuši to darīt, ietverot to, kas attiecas uz ilgtspējību, un konstatē paraugpraksi.

7.   Nepārtraukto novērtēšanu organizē pēc vadošās iestādes ierosmes sadarbībā ar Komisiju. To organizē uz vairākiem gadiem, un tā aptver laikposmu no 2007. gada līdz 2015. gadam.

8.   Komisija pēc savas ierosmes organizē pasākumus, lai nodrošinātu nepārtrauktās novērtēšanas veicējiem, dalībvalstu ekspertiem un uzraudzības komitejas locekļiem apmācības, paraugprakses un informācijas apmaiņu, kā arī tematiskus novērtējumus un novērtējumu kopsavilkumus.

87. pants

Paveiktā novērtējumu kopsavilkums

1.   Par paveiktā novērtējumu kopsavilkumu atbild Komisija, sadarbojoties ar dalībvalsti un vadošo iestādi, kuras savāc datus, kas vajadzīgi tā pabeigšanai.

2.   Paveiktā novērtējumu kopsavilkumu pabeidz vēlākais 2016. gada 31. decembrī.

VIII SADAĻA

VALSTS ATBALSTS

88. pants

Valsts atbalsta noteikumu piemērošana

1.   Ja vien šajā sadaļā nav paredzēts citādi, Līguma 87., 88. un 89. pantu piemēro atbalstam, ko dalībvalstis sniedz lauku attīstībai.

Tomēr Līguma 87., 88. un 89. pantu nepiemēro finanšu līdzdalībai, ko dalībvalstis nodrošina kā partneri Kopienas atbalstā lauku attīstībai, uz ko attiecas Līguma 36. pants, saskaņā ar šo regulu.

2.   Aizliegts piešķirt atbalstu lauku saimniecību modernizācijai, pārsniedzot pielikumā paredzētās procentu likmes, kā paredzēts 26. panta 2. punktā. Aizliegums neattiecas uz atbalstu šādām investīcijām:

3.   Valsts atbalsts, ko piešķir lauksaimniekiem, kompensējot nelabvēlīgus dabas apstākļus kalnu teritorijās un citās teritorijās, kurās ir nelabvēlīgi dabas apstākļi, ir aizliegts, ja tas neatbilst 37. pantā paredzētajiem nosacījumiem. Tomēr papildu atbalstu, kas ir lielāks par apjomiem, kuri noteikti saskaņā ar 37. panta 3. punktu, var piešķirt pienācīgi pamatotos gadījumos.

4.   Valsts atbalsts lauksaimniekiem, kas uzņemas lauksaimniecības vides vai dzīvnieku labturības saistības, kuras neatbilst attiecīgi 39. panta un 40. panta nosacījumiem, ir aizliegts. Tomēr papildu atbalstu, kas ir lielāks par maksimālajiem apjomiem, kuri noteikti pielikumā, attiecībā uz 39. panta 4. punktu un 40. panta 3. punktu drīkst piešķirt, ja tas ir pienācīgi pamatots. Izņēmuma gadījumos drīkst atļaut pienācīgi pamatotu atkāpi attiecībā uz minimālo to saistību ilgumu, kuras ir paredzētas 39. panta 3. punktā un 40. panta 2. punktā.

5.   Valsts atbalsts lauksaimniekiem, kas pielāgojas stingrajiem, Kopienas tiesību aktos balstītajiem standartiem vides aizsardzības, veselības aizsardzības, dzīvnieku un augu veselības, dzīvnieku labturības un darba drošības jomā, ir aizliegts, ja tas neatbilst 31. pantā izklāstītajiem nosacījumiem. Tomēr papildu atbalstu, kas ir lielāks par saskaņā ar šo pantu noteiktajiem maksimālajiem apjomiem, drīkst piešķirt, lai palīdzētu lauksaimniekiem sasniegt atbilstību valsts tiesību aktiem, kuros paredzētas stingrākas prasības nekā Kopienas standartos.

6.   Ja nav attiecīgu Kopienas tiesību aktu, valsts atbalsts lauksaimniekiem, kas pielāgojas stingriem, uz valsts tiesību aktiem balstītiem standartiem vides, veselības aizsardzības, dzīvnieku un augu veselības, dzīvnieku labturības un darba drošības jomā, ir aizliegts, ja tas neatbilst 31. pantā izklāstītajiem nosacījumiem. Papildu atbalstu, kas ir lielāks par pielikumā noteiktajiem maksimālajiem apjomiem, attiecībā uz 31. panta 2. punktu var piešķirt, ja tas ir attaisnojams saskaņā ar 31. pantu.

89. pants

Valsts papildu finansējums

Dalībvalstis informē par valsts atbalstu, lai sniegtu papildu finansējumu lauku attīstības pasākumiem, kam ir piešķirts Kopienas atbalsts, un Komisija to apstiprina saskaņā ar šo regulu kā daļu no 16. pantā minētās programmēšanas. Uz šādi paziņotu atbalstu neattiecas Līguma 88. panta 3. punkta pirmais teikums.

IX SADAĻA

PĀREJAS UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI

90. pants

Komiteja

1.   Komisijai palīdz Lauku attīstības komiteja (še turpmāk “Komiteja”).

2.   Ja ir norāde uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 4. un 7. pantu.

Laikposms, kas noteikts Lēmuma 1999/468/EK 4. panta 3. punktā, ir viens mēnesis.

3.   Komiteja pieņem savu reglamentu.

91. pants

Īstenošanas noteikumi

Papildus pasākumiem, ko paredz ar konkrētiem šīs regulas noteikumiem, pieņem sīki izstrādātus noteikumus šīs regulas īstenošanai saskaņā ar 90. panta 2. punktā minēto procedūru. Tie attiecas konkrēti uz:

92. pants

Pārejas noteikumi

1.   Ja ir vajadzīgi īpaši noteikumi, lai atvieglotu pāreju no spēkā esošās sistēmas uz šīs regulas izveidoto sistēmu, tādus noteikumus pieņem saskaņā ar 90. panta 2. punktā minēto procedūru.

2.   Tādus noteikumus jo īpaši pieņem, lai integrētu esošo Kopienas atbalstu, ko apstiprinājusi Komisija vai nu no ELVGF Virzības, vai Garantiju nodaļas, laikposmam, kas beidzas pēc 2007. gada 1. janvāra, lauku attīstības atbalstā, kas paredzēts šajā regulā, un lai segtu programmu paveiktā novērtēšanu laikposmā no 2000. gada līdz 2006. gadam.

93. pants

Atcelšana

1.   Regula (EK) Nr. 1257/1999 ir atcelta no 2007. gada 1. janvāra, izņemot 13. panta a) punktu, 14. panta 1. punktu un 2. punkta pirmos divus ievilkumus, 15., 17. līdz 20. pantu, 51. panta 3. punktu un 55. panta 4. punktu, un to I pielikuma daļu, kurā noteikti apjomi saskaņā ar 15. panta 3. punktu. Šos noteikumus atcels no 2010. gada 1. janvāra, ņemot vērā Padomes tiesību aktu, kas pieņemts saskaņā ar Līguma 37. pantā noteikto procedūru.

Atsauces uz atcelto regulu saprot kā atsauces uz šo regulu.

Regula (EK) Nr. 1257/1999 turpina attiekties uz darbībām, ko Komisija saskaņā ar minēto regulu apstiprinājusi pirms 2007. gada 1. janvāra.

2.   Padomes direktīvas un lēmumi, ar ko nosaka un groza mazāk labvēlīgo apgabalu sarakstus, kas noteikti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 950/97 21. panta 2. punktu, ir atcelti no 2010. gada 1. janvāra, ņemot vērā Padomes tiesību aktu, kas pieņemts saskaņā ar Līguma 37. pantā noteikto procedūru.

94. pants

Stāšanās spēkā

Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

To piemēro Kopienas atbalstam, kas attiecas uz programmēšanas laikposmu, kas sākas 2007. gada 1. janvārī. Tomēr šo regulu nepiemēro, pirms nav stājušies spēkā Kopienas tiesību akti, kuros noteikti galvenie noteikumi, kas reglamentē ELFLA, ESF un KF laikposmā no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim izņemot 9., 90., 91. un 92. pantu, ko piemēro no brīža, kad stājas spēkā šī regula.

Neatkarīgi no otrās daļas 37. pantu, 50. panta 2. līdz 4. punktu un 88. panta 3. punktu piemēro no 2010. panta 1. janvāra, ņemot vērā Padomes tiesību aktu, kas pieņemts saskaņā ar Līguma 37. pantā noteikto procedūru.

Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.

Briselē, 2005. gada 20. septembrī

Padomes vārdā -

Priekšsēdētāja

M.BECKETT

----

(1)  Atzinums sniegts 2005. gada 7. jūnijā (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

(2)OV L 270, 21.10.2003., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 118/2005 (OV L 24, 27.1.2005., 15. lpp.).

(3)OV L 160, 26.6.1999., 80. lpp. Regulā jaunākie grozījumu izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2223/2004 (OV L 379, 24.12.2004., 1. lpp.).

(4)OV L 103, 25.4.1979., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 807/2003 (OV L 122, 16.5.2003., 36. lpp.).

(5)OV L 206, 22.7.1992., 7. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.).

(6)OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Lēmumu Nr. 2455/2001/EK (OV L 331, 15.12.2001., 1. lpp.).

(7)OV L 142, 2.6.1997., 1. lpp. Regula atcelta ar Regulu (EK) Nr. 1257/1999.

(8)OV L 209, 11.8.2005., 1. lpp.

(9)  Padomes Regula (EK) Nr. 1263/1999 (1999. gada 21. jūnijs) par Zivsaimniecības virzības finansēšanas instrumentu (OV L 161, 26.6.1999., 54. lpp.).

(10)OV L 184, 27.7.1993., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1782/2003.

(11)OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.

(12)  Atzinums sniegts 2005. gada 9. martā (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

(13)  Atzinums sniegts 2005. gada 23. februārī (OV C 164, 5.7.2005., 18. lpp.).

(14)OV L 154, 21.6.2003., 1. lpp.

(15)OV L 134, 30.4.2004., 114. lpp.

(16)OV L 124, 20.5.2003., 36. lpp.

(17)OV C 244, 1.10.2004., 2. lpp.

(18)OV L 38, 12.2.2000., 1. lpp. Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2139/2004 (OV L 369, 16.12.2004., 26. lpp.).

(19)  Komisijas paziņojums dalībvalstīm, ar ko nosaka pamatnostādnes globālām vai integrētām darbības programmām, attiecībā uz kurām dalībvalstis ir aicinātas iesniegt atbalsta pieteikumus saskaņā ar Kopienas iniciatīvu lauku attīstībai (Leader II) (OV C 180, 1.7.1994., 48. lpp.).

(20)  Komisijas 2000. gada 14. aprīļa paziņojums dalībvalstīm, ar ko nosaka pamatnostādnes Kopienas iniciatīvai attiecībā uz lauku attīstību (Leader+) (OV C 139, 18.5.2000., 5. lpp.). Paziņojumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas paziņojumu, ar kuru groza Komisijas 2000. gada 14. aprīļa paziņojumu dalībvalstīm, ar ko nosaka pamatnostādnes Kopienas iniciatīvai attiecībā uz lauku attīstību (Leader+) (OV C 294, 4.12.2003., 11. lpp.).

(21)OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.

(22)OV L 145, 13.6.1977., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2004/66/EK (OV L 168, 1.5.2004., 35. lpp.).

(23)OV L 145, 31.5.2001., 43. lpp.

----

PIELIKUMS

ATBALSTA APJOMI UN LIKMES

----

(1)  Padomes Direktīva 91/676/EEK (1991. gada 12. decembris) attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti (OV L , 375, 31.12.1991., 1. lpp.).

(2)  Atbalstu darbības sākšanai var sniegt kā vienreizēju prēmiju (maksimālā summa EUR 40 000) vai kā procentu likmju subsīdiju, kuras kapitalizētā vērtība nedrīkst pārsniegt EUR 40 000. Ja atbalsts tiek sniegts, izmantojot abas minētās formas, maksimālā summa nedrīkst pārsniegt EUR 55 000.

(3)  Neattiecas uz Azoru salu, Madeiras, Kanāriju salu, nelielo Egejas jūras salu Regulas (EEK) Nr. 2019/93 nozīmē un Francijas Aizjūras departamentu tropu vai subtropu mežiem un meža zemēm.

(4)  Maltas gadījumā Komisija drīkst noteikt minimālā apjoma atbalstu tām ražošanas jomām, kurās produkcijas kopapjoms ir ārkārtīgi mazs.

(5)  Šos apjomus drīkst palielināt izņēmuma gadījumos, ņemot vērā īpašus apstākļus, kas jāpamato lauku attīstības programmās.

----