----

----

I Akty, jejichž zveřejnění je povinné

----

NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 1290/2005

ze dne 21. června 2005

o financování společné zemědělské politiky

RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 37 odst. 2 třetí pododstavec této smlouvy,

s ohledem na návrh Komise,

s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),

vzhledem k těmto důvodům:

PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:

HLAVA I

OBECNÁ USTANOVENÍ

Článek 1

Účel a oblast působnosti

Toto nařízení stanoví zvláštní podmínky a pravidla použitelné na financování výdajů v rámci společné zemědělské politiky, včetně výdajů na rozvoj venkova.

Článek 2

Fondy pro financování zemědělských výdajů

1.   Pro dosažení cílů společné zemědělské politiky definovaných Smlouvou a pro zajištění financování jednotlivých opatření této politiky, včetně opatření pro rozvoj venkova, se zřizují:

2.   EZZF a EZFRV jsou součástmi souhrnného rozpočtu Evropských společenství.

Článek 3

Výdaje EZZF

1.   Z EZZF jsou v rámci řízení sdíleného mezi členskými státy a Společenstvím financovány následující výdaje uskutečněné v souladu s právem Společenství:

2.   Z EZZF se financují na ústřední úrovni následující výdaje uskutečněné v souladu s právem Společenství:

Článek 4

Výdaje EZFRV

Z EZFRV jsou v rámci řízení sdíleného mezi členskými státy a Společenstvím financovány příspěvky Společenství na programy rozvoje venkova prováděné v souladu s právními předpisy společenství týkajícími se podpory rozvoje venkova.

Článek 5

Jiné druhy financování včetně technické pomoci

Z EZZF a EZFRV mohou být financovány na ústřední úrovni z podnětu Komise nebo jejím jménem opatření zaměřená na přípravu, sledování, správní a technickou pomoc, hodnocení, audit a kontrolu, která jsou nezbytná pro provádění společné zemědělské politiky, včetně rozvoje venkova. Tato opatření zahrnují zejména:

Článek 6

Akreditace platebních agentur a koordinačních subjektů a odnímání akreditace

1.   Platební agentury jsou úřady nebo subjekty členských států, které, pokud jde o platby, které provádějí, a o sdělování a uchovávání informací, poskytují dostatečné záruky, že:

S výjimkou plateb podpor Společenství může být výkon těchto úkolů přenesen na jiné subjekty.

2.   Členské státy akreditují jako platební agentury úřady nebo subjekty, které splňují podmínky stanovené v odstavci 1.

Každý členský stát omezí s ohledem na své ústavní předpisy a institucionální uspořádání počet svých akreditovaných platebních agentur na nejnižší možnou úroveň, která zabezpečí, že výdaje uvedené v čl. 3 odst. 1 a v článku 4 jsou uskutečňovány za uspokojivých správních a účetních podmínek.

3.   Je-li akreditováno více platebních agentur, sdělí členský stát Komisi bližší údaje o úřadu nebo subjektu, který pověří těmito úkoly:

Tento úřad nebo subjekt (dále jen „koordinační subjekt“) podléhá zvláštní akreditaci členskými státy s ohledem na zacházení s finančními informacemi, na které se vztahuje písmeno a).

4.   Pokud akreditovaná platební agentura neplní nebo přestala plnit jednu nebo více podmínek stanovených v odstavci 1, členský stát jí akreditaci odejme, nezjedná-li platební agentura nápravu ve lhůtě stanovené s ohledem na závažnost nedostatku.

Článek 7

Certifikační subjekty

Certifikační subjekt je veřejnoprávní nebo soukromoprávní subjekt určený členským státem, aby ověřoval účty akreditovaných platebních agentur, co se týče jejich pravdivosti, úplnosti a přesnosti, s přihlédnutím k zavedenému systému řízení a kontroly.

Článek 8

Poskytování informací a přístup k dokumentům

1.   Vedle ustanovení odvětvových nařízení předávají členské státy Komisi tyto údaje, výkazy a doklady:

Roční účetní závěrka akreditovaných platebních agentur týkající se výdajů EZFRV se sděluje za každý jednotlivý program.

2.   Akreditované platební agentury shromažďují podklady k provedeným platbám a doklady týkající se provádění správních a fyzických kontrol předepsaných právními předpisy Společenství a poskytují tyto doklady a údaje Komisi.

Uchovává-li tyto doklady orgán, který jedná v přenesené pravomoci akreditované platební agentury a který pověřen schvalováním výdajů, předává tento orgán akreditované platební agentuře zprávy o počtu provedených kontrol, jejich obsahu a opatřeních přijatých na základě jejich výsledků.

Článek 9

Ochrana finančních zájmů Společenství a záruky pro správu finančních prostředků Společenství

1.   Členské státy:

2.   Komise dbá na to, aby členské státy prověřovaly zákonnost a řádnost výdajů uvedených v čl. 3 odst. 1 a v článku 4 a dodržování zásad řádného finančního řízení, a za tím účelem provádí tato opatření a kontroly:

3.   Členské státy uvědomí Komisi o předpisech a opatřeních přijatých na základě odstavce 1, a pokud jde o programy rozvoje venkova, o opatřeních pro řízení a kontrolu, přijatých v souladu s právními předpisy společenství týkajícími se podpory rozvoje venkova z EZFRV k zajištění ochrany finančních zájmů Společenství.

Článek 10

Přípustnost plateb uskutečněných platebními agenturami

Výdaje uvedené v čl. 3 odst. 1 a v článku 4 mohou být financovány Společenstvím, pouze pokud je uskutečnily akreditované platební agentury určené členskými státy.

Článek 11

Úplná platba příjemcům podpory

Nestanoví-li právní předpisy Společenství jinak, provádějí se platby v rámci financování podle tohoto nařízení nebo v rámci částek souvisejících s veřejnou finanční účastí na programech rozvoje venkova v plné výši příjemcům podpory.

HLAVA II

EZZF

KAPITOLA 1

Financování Společenstvím

Článek 12

Rozpočtový strop

1.   Roční strop výdajů EZZF tvoří maximální částky stanovené ve víceletém finančním rámci podle interinstitucionální dohody a snížené o částky uvedené v odstavci 2.

2.   Komise stanoví částky, které jsou podle čl. 10 odst. 2 a článků 143d a 143e nařízení (ES) č. 1782/2003 vyčleněny pro EZFRV.

3.   Na základě údajů uvedených v odstavcích 1 a 2 stanoví Komise čistý zůstatek pro výdaje EZZF.

Článek 13

Správní a osobní náklady

EZFRV nepřebírá výdaje související se správními a osobními náklady členských států a příjemců podpory z EZFRV.

Článek 14

Měsíční platby

1.   Komise poskytuje členským státům rozpočtové prostředky na financování výdajů podle čl. 3 odst. 1 v podobě měsíčních plateb (dále jen „měsíční platby“) na základě výdajů uskutečněných akreditovanými platebními agenturami v referenčním období.

2.   Do provedení měsíčních plateb Komisí poskytují prostředky nezbytné pro úhradu výdajů podle potřeb svých akreditovaných platebních agentur členské státy.

Článek 15

Způsob provádění měsíčních plateb

1.   Komise provádí měsíční platby za výdaje uskutečněné akreditovanými platebními agenturami členských států v referenčním měsíci, aniž jsou dotčena rozhodnutí uvedená v článcích 30 a 31.

2.   Komise rozhoduje o měsíčních platbách postupem podle čl. 41 odst. 3 na základě výkazu výdajů členských států a informací poskytnutých v souladu s čl. 8 odst. 1, přičemž zohledňuje snížení nebo pozastavení měsíčních plateb uplatněná v souladu s článkem 17.

3.   Měsíční platby ve prospěch členských států se provedou nejpozději třetí pracovní den druhého měsíce následujícího po měsíci, kdy byly výdaje uskutečněny.

4.   Výdaje členských států uskutečněné ve dnech 1. až 15. října se přičítají k měsíci říjnu. Výdaje uskutečněné ve dnech 16. až 31. října se přičítají k měsíci listopadu.

5.   Komise může rozhodnout o doplňkových platbách nebo srážkách. V takových případech je Výbor zemědělských fondů informován na své příští schůzi.

Článek 16

Dodržování platebních lhůt

Pokud právní předpisy Společenství stanoví platební lhůty, má jejich překročení platebními agenturami za následek nepřípustnost plateb pro financování Společenstvím, s výjimkou případů, podmínek a omezení stanovených v souladu se zásadou přiměřenosti.

Článek 17

Snížení a pozastavení měsíčních plateb

1.   Pokud výkaz výdajů nebo informace uvedené v čl. 15 odst. 2 neumožní Komisi zjistit, že výdaje byly uskutečněny v souladu s platnými pravidly Společenství, požádá dotyčný členský stát o poskytnutí doplňujících informací ve lhůtě, kterou stanoví s ohledem na závažnost otázky a která nemůže být zpravidla kratší než 30 dnů.

Neodpoví-li členský stát na žádost Komise uvedenou v prvním pododstavci nebo není-li odpověď považována za dostačující nebo umožňuje-li dospět k závěru, že nebyla dodržena platná pravidla Společenství nebo že došlo ke zneužití finančních prostředků Společenství, může Komise členskému státu dočasně snížit nebo pozastavit měsíční platby. Komise o tom uvědomí členský stát a upozorní jej, že měsíční platby byly sníženy nebo pozastaveny.

2.   Dojde-li Komise na základě výkazů výdajů nebo informací uvedených v čl. 15 odst. 2 k závěru, že byl překročen finanční strop stanovený právními předpisy Společenství nebo že zjevně nebyla dodržena platná pravidla Společenství, může použít snížení nebo pozastavení podle odst. 1 druhého pododstavce tohoto článku poté, co členskému státu umožní předložit jeho připomínky.

3.   Snížení a pozastavení se uplatňují s ohledem na zásadu přiměřenosti v rámci rozhodnutí o měsíčních platbách uvedeného v čl. 15 odst. 2, aniž jsou dotčena rozhodnutí uvedená v článcích 30 a 31.

KAPITOLA 2

Rozpočtová kázeň

Článek 18

Dodržování stropu

1.   Rozpočtové položky na výdaje EZZF nesmějí během celého rozpočtového procesu a plnění rozpočtu překročit čistý zůstatek uvedený v čl. 12 odst. 3.

U všech právních aktů, které navrhne Komise nebo o kterých rozhodne Rada nebo Komise a které mají vliv na rozpočet EZZF, je dodržován čistý zůstatek podle čl. 12 odst. 3.

2.   Stanoví-li právní předpisy Společenství pro některý členský stát finanční strop zemědělských výdajů v eurech, jsou mu související výdaje následně uhrazeny do výše tohoto stropu stanoveného v eurech s případnými úpravami v důsledku případného použití článku 11 nařízení (ES) č. 1782/2003.

3.   Vnitrostátní stropy pro přímé platby stanovené právními předpisy Společenství, včetně stropů stanovených v čl. 41 odst. 1 a článku 71c nařízení (ES) č. 1782/2003, upravené s ohledem na procenta a úpravy podle čl. 10 odst. 1 a čl. 11 odst. 1 uvedeného nařízení, se pokládají za finanční stropy v eurech.

4.   Jestliže do 30. června některého roku Rada nestanoví úpravy uvedené v čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003, stanoví tyto úpravy Komise postupem podle čl. 41 odst. 3 tohoto článku a uvědomí o tom neprodleně Radu.

5.   Nejpozději 1. prosince může Rada na návrh Komise na základě nových informací, které má k dispozici, přizpůsobit sazbu úpravy přímých plateb stanovenou podle článku 11 nařízení (ES) č. 1782/2003.

Článek 19

Postup pro rozpočtovou kázeň

1.   Spolu s předběžným návrhem rozpočtu na rozpočtový rok N předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě svou předpověď na rozpočtové roky N — 1, N a N + 1. Současně předloží rozbor rozdílů mezi původními předpověďmi a skutečnými výdaji za rozpočtové roky N — 2 a N — 3.

2.   Ukáže-li se při sestavování předběžného návrhu rozpočtu na rozpočtový rok N, že čistý zůstatek uvedený v čl. 12 odst. 3 pro rozpočtový rok N, s ohledem na rozpětí stanovené v článku 11 nařízení (ES) č. 1782/2003, může být překročen, navrhne Komise Radě nezbytná opatření, zejména opatření vyžadovaná podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003.

3.   Kdykoli se Komise domnívá, že existuje nebezpečí překročení čistého zůstatku uvedeného v čl. 12 odst. 3 a že nemůže v rámci svých řídicích pravomocí přijmout dostatečná nápravná opatření, navrhne Radě jiná opatření, aby se zajistilo, že tento zůstatek bude dodržen.

Rada rozhodne o těchto opatřeních postupem stanoveným v článku 37 Smlouvy do dvou měsíců od obdržení návrhu Komise. Evropský parlament sdělí Radě své stanovisko včas, aby je Rada mohla vzít v úvahu a dodržet uvedenou lhůtu.

4.   Jestliže žádosti o následnou úhradu ze strany členských států na konci rozpočtového roku N překračují nebo by mohly překročit čistý zůstatek stanovený v souladu s čl. 12 odst. 3, Komise:

Článek 20

Systém včasného varování

Aby se zajistilo, že rozpočtový strop nebude překročen, zavede Komise systém měsíčního včasného varování a sledování výdajů EZZF.

Před začátkem každého rozpočtového roku vymezí Komise k tomuto účelu profily měsíčních výdajů případně založené na průměrných měsíčních výdajích za předchozí tři roky.

Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě měsíční zprávu o vývoji uskutečněných výdajů podle profilů, jež obsahuje také hodnocení očekávaného plnění v daném rozpočtovém roce.

Článek 21

Referenční směnný kurs

1.   Při přijímání předběžného návrhu rozpočtu nebo změny předběžného návrhu rozpočtu, která se týká zemědělských výdajů, použije Komise k vytvoření odhadů rozpočtových prostředků EZZF průměrný tržní kurs eura vůči dolaru Spojených států amerických za poslední tříměsíční období končící nejméně 20 dnů před přijetím rozpočtového dokumentu Komisí.

2.   Při přijímání předběžného návrhu dodatkového nebo opravného rozpočtu nebo návrhu na změnu tohoto předběžného návrhu, pokud se tyto dokumenty týkají rozpočtových položek na opatření uvedená v čl. 3 odst. 1 písm. a) a b), použije Komise:

HLAVA III

EZFRV

KAPITOLA 1

Způsob financování

Článek 22

Finanční příspěvek EZFRV

Finanční příspěvek EZFRV na výdaje programů rozvoje venkova je určen pro každý program v mezích stropů stanovených právními předpisy společenství týkajícími se podpory rozvoje venkova z EZFRV a zvýšen o částku stanovenou Komisí podle čl. 12 odst. 2 tohoto nařízení.

Výdaje financované podle tohoto nařízení nemohou být předmětem žádného jiného financování z rozpočtu Společenství.

Článek 23

Rozpočtové závazky

Rozpočtové závazky Společenství týkající se programů rozvoje venkova (dále jen „rozpočtové závazky“) se uskutečňují v ročních splátkách na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013.

Rozhodnutí Komise o přijetí jednotlivého programu rozvoje venkova předloženého členským státem představuje rozhodnutí o financování ve smyslu čl. 75 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 a po svém oznámení dotyčnému členskému státu představuje právní závazek ve smyslu uvedeného nařízení.

Po přijetí každého programu Komisí následuje rozpočtový závazek na první splátku pro tento program. Rozpočtové závazky na další splátky provádí Komise na základě rozhodnutí uvedeného ve druhém pododstavci do 1. května každého roku.

KAPITOLA 2

Finanční řízení

Článek 24

Společná ustanovení pro platby

1.   Komise provádí platbu příspěvku z EZFRV v souladu s odpovídajícími rozpočtovými závazky.

2.   Rozpočtové prostředky nezbytné k úhradě výdajů uvedených v článku 4 poskytuje Komise členským státům v podobě předběžného financování, průběžných plateb a platby zůstatku. Tyto rozpočtové prostředky se poskytují za podmínek stanovených v článcích 25, 26, 27 a 28.

3.   Platby jsou zasílány na nejdříve přijatý otevřený rozpočtový závazek.

4.   Souhrnná částka platby předběžného financování a průběžných plateb nesmí překročit 95 % příspěvku z EZFRV na každý program rozvoje venkova.

Článek 25

Předběžné financování

1.   Po přijetí programu rozvoje venkova provede Komise členskému státu jedinou platbu předběžného financování na daný program. Toto předběžné financování představuje 7 % příspěvku z EZFRV na daný program. Může být rozloženo do dvou rozpočtových roků v závislosti na dostupných rozpočtových prostředcích.

2.   Celková částka převedená v rámci předběžného financování je vrácena Komisi, jestliže jí není do dvaceti čtyř měsíců od vyplacení první části předběžného financování zaslán výkaz výdajů pro program rozvoje venkova.

3.   Úroky z předběžného financování se přidělují na daný program rozvoje venkova a odečítají se z částky veřejných výdajů uváděné v závěrečném výkazu výdajů.

4.   Částka vyplacená v rámci předběžného financování se vyúčtuje při uzavření programu rozvoje venkova.

Článek 26

Průběžné platby

1.   Průběžné platby se provádějí pro jednotlivé programy rozvoje venkova. Vypočítávají se tak, že se sazba spolufinancování jednotlivých priorit použije na potvrzené veřejné výdaje na danou prioritu.

2.   Komise provádí průběžné platby podle dostupnosti rozpočtových prostředků za účelem následného uhrazení výdajů uskutečněných akreditovanými platebními agenturami na provádění opatření.

3.   Jednotlivé průběžné platby provádí Komise s výhradou dodržení těchto povinností:

4.   Komise co nejrychleji informuje akreditovanou platební agenturu a koordinační subjekt, byl-li určen, jestliže některá z podmínek stanovených v odstavci 3 nebyla splněna a jestliže proto výkaz výdajů není přijatelný.

5.   Komise provede průběžnou platbu do 45 dnů od registrace výkazu výdajů, který splňuje podmínky uvedené v odstavci 3, aniž jsou dotčena rozhodnutí uvedená v článcích 30 a 31.

6.   Akreditované platební agentury vyhotoví a předávají Komisi prostřednictvím koordinačního subjektu nebo přímo, pokud tento subjekt nebyl určen, výkazy průběžných výdajů na programy rozvoje venkova v pravidelných odstupech stanovených Komisí. Tyto výkazy výdajů zahrnují výdaje uskutečněné akreditovanou platební agenturou během každého dotyčného období.

Výkazy průběžných výdajů týkající se výdajů uskutečněných od 16. října jsou financovány z rozpočtu na následující rok.

Článek 27

Pozastavení a snížení průběžných plateb

1.   Průběžné platby jsou prováděny za podmínek stanovených v článku 81 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 na základě výkazů výdajů a finančních informací poskytnutých členskými státy.

2.   Pokud výkazy výdajů nebo informace poskytnuté členským státem neumožňují zjistit, zda je výkaz výdajů v souladu s platnými pravidly Společenství, je příslušný členský stát požádán o poskytnutí doplňujících informací ve lhůtě stanovené s ohledem na závažnost otázky, avšak která nemůže být zpravidla kratší než 30 dnů.

3.   Neodpoví-li členský stát na žádost Komise uvedenou v odstavci 2 nebo není-li odpověď považována za dostačující nebo umožňuje-li dospět k závěru, že nebyla dodržena platná pravidla Společenství nebo že došlo ke zneužití finančních prostředků Společenství, může Komise členskému státu dočasně snížit nebo pozastavit průběžné platby. Komise o tom uvědomí členský stát.

4.   Pozastavení nebo snížení průběžných plateb uvedených v článku 26 se uplatňují s ohledem na zásadu přiměřenosti, aniž jsou dotčena rozhodnutí uvedená v článcích 30 a 31.

Článek 28

Platba konečného zůstatku a uzavření programu

1.   Platbu konečného zůstatku provádí Komise podle dostupnosti rozpočtových prostředků po doručení poslední výroční zprávy o provádění týkající se provádění programu rozvoje venkova na základě sazby spolufinancování jednotlivých priorit, roční účetní závěrky za poslední rozpočtový rok provádění daného programu rozvoje venkova a odpovídajícího rozhodnutí o schválení účetní závěrky. Tato účetní závěrka týkající se výdajů uskutečněných akreditovanou platební agenturou do 31. prosince 2015 bude Komisi předložena nejpozději dne 30. června 2016.

2.   Konečný zůstatek je převeden nejpozději šest měsíců po obdržení informací a dokladů uvedených v odstavci 1. Částky, které zůstanou přiděleny po platbě konečného zůstatku, Komise zruší nejpozději ve lhůtě šesti měsíců, aniž je dotčen čl. 29 odst. 6.

3.   Není-li Komisi předána nejpozději 30. června 2016 poslední výroční zpráva o provádění a doklady nezbytné ke schválení účetní závěrky za poslední rok provádění programu, dojde k automatickému zrušení zůstatku v souladu s článkem 29.

Článek 29

Automatické zrušení závazku

1.   Komise automaticky zruší každou část rozpočtového závazku na program rozvoje venkova, která nebyla použita na předběžné financování nebo na průběžné platby nebo u níž nebyl Komisi nejpozději do 31. prosince druhého roku následujícího po roce, kdy byl učiněn rozpočtový závazek, předložen výkaz výdajů splňující podmínky stanovené v čl. 26 odst. 3.

2.   Každá část rozpočtových závazků ještě otevřených ke dni 31. prosince 2015, která nebyla uvedena ve výkazu výdajů nejpozději do 30. června 2016, je automaticky zrušena.

3.   Je-li pro schválení podpory nebo režimu podpor nezbytné přijetí rozhodnutí Komisí následující po rozhodnutí o schválení programu rozvoje venkova, počíná lhůta pro automatické zrušení závazku dnem přijetí uvedeného následného rozhodnutí. Částky, kterých se týká tato odchylka, jsou stanoveny na základě platebního kalendáře poskytnutého členským státem.

4.   V případě soudního řízení nebo řízení o správním opravném prostředku s odkladným účinkem neběží lhůta uvedená v odstavci 1 nebo 2, po jejímž uplynutí dochází k automatickému zrušení závazku, po dobu uvedeného řízení pro částku odpovídající dotyčným operacím za předpokladu, že Komise obdrží od členského státu nejpozději dne 31. prosince roku N + 2 odůvodněné informace.

5.   Do výpočtu automaticky rušených závazků se nezahrnuje:

6.   Komise včas uvědomí členský stát a dotyčné orgány, jestliže hrozí automatické zrušení závazku. Komise uvědomí členský stát a dotyčné orgány o částce automaticky zrušeného závazku na základě informací, jež má k dispozici. Členský stát má ode dne obdržení této informace dva měsíce na vyjádření souhlasu s dotyčnou částkou nebo na předložení připomínek. Komise provede automatické zrušení závazku nejpozději devět měsíců po uplynutí lhůt stanovených v odstavcích 1 až 4.

7.   V případě automatického zrušení závazku se příspěvek EZFRV na dotyčný program rozvoje venkova snižuje pro daný rok o částku automaticky zrušeného závazku. Členský stát vypracuje revidovaný finanční plán za účelem rozložení částky snížení podpory mezi priority programu. Pokud tak neučiní, sníží Komise poměrně částky přidělené na každou prioritu.

8.   Vstoupí-li toto nařízení v platnost po 1. lednu 2007, prodlužuje se lhůta, po jejímž uplynutí může být provedeno první automatické zrušení závazku podle odstavce 1, pro první závazek o počet měsíců mezi 1. lednem 2007 a dnem přijetí daného programu rozvoje venkova Komisí.

HLAVA IV

SCHVALOVÁNÍ ÚČETNÍ ZÁVĚRKY A DOHLED KOMISE

KAPITOLA 1

Schvalování

Článek 30

Schvalování účetní závěrky

1.   Do 30. dubna roku následujícího po daném rozpočtovém roce rozhodne Komise o schválení účetních závěrek akreditovaných platebních agentur postupem podle čl. 41 odst. 3 na základě informací sdělených v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. c) bodem iii).

2.   Rozhodnutí o schválení účetní závěrky se týká úplnosti, přesnosti a věcné správnosti předložených ročních účetních závěrek. Přijetím tohoto rozhodnutí není dotčeno přijetí dalších rozhodnutí podle článku 31.

Článek 31

Schválení souladu

1.   Pokud Komise zjistí, že výdaje uvedené v čl. 3 odst. 1 a v článku 4 nebyly uskutečněny v souladu s pravidly Společenství, rozhodne postupem podle čl. 41 odst. 3, které částky mají být vyloučeny z financování Společenstvím.

2.   Komise posuzuje částky, které mají být vyloučeny z financování, zejména s ohledem na význam zjištěného nesouladu. Komise bere v úvahu povahu a závažnost porušení pravidel a finanční újmu, kterou Společenství utrpělo.

3.   Před vydáním rozhodnutí o zamítnutí financování oznámí Komise písemně výsledky kontrol a dotyčný členský stát písemně oznámí svou odpověď; poté se obě strany pokusí dosáhnout dohody o opatřeních, která mají být přijata.

Není-li dosaženo dohody, může členský stát ve lhůtě čtyř měsíců požádat o zahájení řízení směřujícího ke smíření jejich postojů, jehož výsledky budou předmětem zprávy zaslané Komisi, která ji před vydáním rozhodnutí o zamítnutí financování posoudí.

4.   Financování nelze zamítnout ve vztahu:

5.   Odstavec 4 se nevztahuje na finanční důsledky:

KAPITOLA 2

Nesrovnalosti

Článek 32

Zvláštní ustanovení pro EZZF

1.   Částky získané zpět v důsledku nesrovnalostí nebo nedbalostí a související úroky se převádějí na akreditované platební agentury, jež je zaúčtují jako účelově vázaný příjem EZZF v měsíci, kdy byly skutečně inkasovány.

2.   Při převádění do rozpočtu Společenství si může členský stát ponechat 20 % odpovídajících částek jako paušální úhradu nákladů na zpětné získávání, s výjimkou částek vztahujících se k nesrovnalostem nebo nedbalostem, které lze přičíst správním orgánům nebo jiným subjektům dotyčného členského státu.

3.   Při předložení roční účetní závěrky podle čl. 8 odst. 1 písm. c) bodu iii) sdělí členské státy Komisi souhrnný seznam řízení o zpětném získání částek zahájených v důsledku nesrovnalostí a zároveň poskytnou rozpis částek, které ještě nebyly získány zpět, sestavený podle správního nebo soudního řízení a podle roku prvotního zjištění nesrovnalosti správním orgánem nebo soudem.

Členské státy vedou pro potřeby Komise podrobný seznam jednotlivých řízení o zpětném získání částek a podrobný seznam jednotlivých částek, které nebyly ještě získány zpět.

4.   Po provedení řízení uvedeného v čl. 31 odst. 3 může Komise rozhodnout o tom, že částky, které mají být získány zpět, uhradí členský stát:

5.   Pokud nebyly částky získány zpět během čtyř let následujících po dni prvotního zjištění správním orgánem nebo soudem nebo během osmi let, jestliže je zpětné získání předmětem vnitrostátního soudního řízení, nese finanční důsledky toho, že nedošlo ke zpětnému získání částek, z 50 % dotyčný členský stát a z 50 % rozpočet Společenství.

Dotyčný členský stát uvede v souhrnném seznamu uvedeném v odst. 3 prvním pododstavci odděleně částky, které nebyly získány zpět ve lhůtě stanovené v prvním pododstavci tohoto odstavce.

Rozdělením finanční zátěže v souladu s prvním pododstavcem v důsledku toho, že částky nebyly získány zpět, není dotčena povinnost dotyčného členského státu pokračovat v řízeních o zpětném získání částek na základě čl. 9 odst. 1 tohoto nařízení. 50 % částek takto získaných zpět je připsáno ve prospěch EZZF, po uplatnění odpočtu podle odstavce 2 tohoto článku.

Je-li v rámci řízení o zpětném získání částek pravomocným správním nebo soudním aktem stanoveno, že nedošlo k nesrovnalosti, vykáže dotyčný členský stát vůči EZZF jako výdaj finanční zátěž, kterou nesl podle prvního pododstavce.

Pokud však z důvodů, jež nebyly způsobeny dotyčným členským státem, nemohla být částka získána zpět ve lhůtě uvedené v prvním pododstavci a částka, která má být získána zpět, přesahuje 1 milion EUR, může Komise na žádost členského státu lhůty prodloužit nejvýše o 50 % původně stanovených lhůt.

6.   V náležitě odůvodněných případech mohou členské státy rozhodnout, že nebudou ve zpětném získávání pokračovat. Toto rozhodnutí může být přijato pouze v těchto případech:

Dotyčný členský stát uvede v souhrnném seznamu uvedeném v odst. 3 prvním pododstavci odděleně částky, u nichž se rozhodl, že nebude pokračovat v řízeních o zpětném získání částek, a odůvodnění svého rozhodnutí.

7.   Členský stát zanese do roční účetní závěrky, která má být předána Komisi v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. c) bodem iii), finanční důsledky, jež vyplývají z použití odstavce 5. Komise ověří řádné použití uvedeného ustanovení a popřípadě provede nezbytné úpravy při přijetí rozhodnutí podle čl. 30 odst. 1.

8.   Po provedení řízení podle čl. 31 odst. 3 může Komise rozhodnout, že vyloučí z financování Společenstvím částky připsané k tíži rozpočtu Společenství v těchto případech:

Článek 33

Zvláštní ustanovení pro EZFRV

1.   Členské státy provádějí finanční opravy nesrovnalostí a nedbalostí zjištěných v operacích nebo programech rozvoje venkova tak, že úplně nebo částečně zruší dotyčné financování Společenstvím. Členské státy vezmou v úvahu povahu a závažnost zjištěných nesrovnalostí, jakož i úroveň finanční ztráty pro EZFRV.

2.   Jestliže finanční prostředky Společenství byly již příjemci podpory vyplaceny, získá je akreditovaná platební agentura zpět vlastními postupy zpětného získávání a opětovně je použije v souladu s odst. 3 písm. c).

3.   Členské státy provádějí finanční opravy a opětovně používají finanční prostředky za těchto podmínek:

4.   Při předložení roční účetní závěrky v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. c) bodem iii) sdělí členské státy Komisi souhrnný seznam řízení o zpětném získání částek zahájených v důsledku nesrovnalostí a zároveň poskytnou rozpis částek, které ještě nebyly získány zpět, sestavený podle správního nebo soudního řízení a podle roku prvotního zjištění nesrovnalosti správním orgánem nebo soudem.

Členské státy informují Komisi, jak se rozhodly nebo jak mají v úmyslu opětovně použít zrušené finanční prostředky a případně změnit plán financování daného programu rozvoje venkova.

5.   Po provedení řízení uvedeného v čl. 31 odst. 3 může Komise rozhodnout o připsání částek, které mají být získány zpět, k tíži členského státu,

6.   Pokud mohlo být zpětné získání prostředků podle odstavce 2 uskutečněno po uzavření programu rozvoje venkova, vrátí členský stát částky získané zpět do rozpočtu Společenství.

7.   Členský stát může rozhodnout o zastavení řízení o zpětném získání částek po uzavření programu rozvoje venkova za podmínek stanovených v čl. 32 odst. 6.

8.   Pokud nebyly částky získány zpět před uzavřením programu rozvoje venkova, nese finanční důsledky toho, že nedošlo ke zpětnému získání, z 50 % dotyčný členský stát a z 50 % rozpočet Společenství a zaúčtují se buď při uplynutí lhůty čtyř let po prvotním zjištění nesrovnalosti správním orgánem nebo soudem, nebo při uplynutí lhůty osmi let, jestliže je zpětné získání předmětem vnitrostátního soudního řízení, nebo při uzavření programu, pokud tyto lhůty uplynou před jeho uzavřením.

Pokud však z důvodů, jež nebyly způsobeny dotyčným členským státem, nemohla být částka získána zpět ve lhůtě uvedené v prvním pododstavci a částka, která má být získána zpět, přesahuje 1 milion EUR, může Komise na žádost členského státu lhůty prodloužit nejvýše o 50 % původně stanovených lhůt.

9.   V případech uvedených v odstavci 8 převede členský stát částky odpovídající 50 %, které nese, do rozpočtu Společenství.

10.   Pokud Komise provede finanční opravu, není tím dotčena povinnost členského státu získat zpět částky vyplacené v rámci jeho vlastní finanční účasti na základě článku 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (14).

Článek 34

Přidělování účelově vázaných příjmů z členských států

1.   Ve smyslu článku 18 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 se považují za účelově vázané příjmy:

2.   Částky uvedené v odst. 1 písm. a) a b) se převádějí do rozpočtu Společenství a v případě opětovného použití se použijí výhradně na financování výdajů z EZZF nebo EZFRV.

Článek 35

Definice zjištění správním orgánem nebo soudem

Pro účely této kapitoly se prvotním zjištěním správním orgánem nebo soudem rozumí první písemné hodnocení příslušného správního orgánu nebo soudu, v němž tento orgán dojde na základě konkrétních skutečností k závěru o existenci nesrovnalosti, aniž tím je dotčena možnost tento závěr následně změnit nebo odvolat v závislosti na vývoji správního nebo soudního řízení.

KAPITOLA 3

Dohled Komise

Článek 36

Přístup k informacím

1.   Členské státy poskytují Komisi veškeré informace nezbytné k řádnému fungování EZZF a EZFRV a přijímají veškerá vhodná opatření usnadňující kontroly, které bude Komise považovat za užitečné v rámci řízení financování Společenstvím, včetně kontrol na místě.

2.   Členské státy sdělí Komisi na její žádost právní a správní předpisy, které přijaly k provedení aktů Společenství týkajících se společné zemědělské politiky, pokud tyto akty mají finanční důsledky pro EZZF nebo EZFRV.

3.   Členské státy poskytují Komisi veškeré informace o zjištěných nesrovnalostech v souladu s články 32 a 33 a veškeré informace o krocích podniknutých za účelem zpětného získání částek neoprávněně vyplacených v důsledku těchto nesrovnalostí.

Článek 37

Kontroly na místě

1.   Aniž jsou dotčeny kontroly prováděné členskými státy na základě vnitrostátních právních a správních předpisů, článku 248 Smlouvy anebo jakákoli kontrola pořádaná na základě článku 279 Smlouvy, může Komise organizovat kontroly na místě s cílem ověřovat zejména,

Osoby pověřené Komisí prováděním kontrol na místě nebo zástupci Komise působící v rámci pravomocí, které jim jsou svěřeny, mají přístup k účetnictví a všem dalším dokladům, jež souvisejí s výdaji financovanými z EZZF nebo EZFRV, včetně dokladů a jejich popisných informací vytvořených nebo obdržených a uchovávaných v elektronické podobě.

Výše uvedenými kontrolními pravomocemi není dotčeno uplatňování vnitrostátních právních předpisů, jež vyhrazují některé úkony činitelům vnitrostátními předpisy zvlášť určeným. Osoby pověřené Komisí se zejména neúčastní domovních prohlídek ani úředních výslechů osob podle vnitrostátního práva členského státu. Mají však přístup k takto získaným informacím.

2.   Komise ohlásí kontrolu s dostatečným předstihem členskému státu, u něhož nebo na jehož území má být provedena. Zástupci dotyčného členského státu se mohou kontroly zúčastnit.

Na žádost Komise a se souhlasem členského státu provádějí příslušné orgány tohoto členského státu dodatečné kontroly nebo šetření týkající se operací uvedených v tomto nařízení. Zástupci Komise nebo osoby pověřené Komisí se jich mohou zúčastnit.

K účinnějšímu provádění kontrol může Komise se souhlasem dotyčných členských států zajistit účast správních orgánů těchto členských států na určitých kontrolách nebo šetřeních.

HLAVA V

PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

Článek 38

Výdaje záruční sekce EZOZF, s výjimkou výdajů na rozvoj venkova

1.   Záruční sekce EZOZF financuje výdaje uskutečněné členskými státy v souladu s článkem 2 a s čl. 3 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1258/1999 do 15. října 2006.

2.   Výdaje uskutečněné členskými státy od 16. října 2006 se řídí pravidly stanovenými v tomto nařízení.

Článek 39

Výdaje na rozvoj venkova ze záruční sekce EZOZF

1.   Pro členské státy, které byly součástí Evropské unie před 1. květnem 2004, se na programy rozvoje venkova v období 2000 — 2006 financované ze záruční sekce EZOZF použijí v souladu s čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1258/1999 tato pravidla:

2.   U členských států, které přistoupily k Evropské unii k 1. květnu 2004, Komise automaticky zruší nejpozději 31. prosince 2010 částky přidělené k financování opatření pro rozvoj venkova v souladu s čl. 3 odst. 1, o nichž rozhodla mezi 1. lednem 2004 a 31. prosincem 2006 a pro které jí nebyly před uplynutím lhůty pro předání závěrečné zprávy předány doklady nezbytné pro uzavření pomoci, a členské státy musí neoprávněně obdržené částky vrátit.

3.   Z výpočtu automaticky rušené částky podle odstavců 1 a 2 jsou vyloučeny částky související s operacemi nebo programy, které jsou předmětem soudního řízení nebo řízení o správním opravném prostředku majících podle vnitrostátního práva odkladný účinek.

Článek 40

Výdaje orientační sekce EZOZF

1.   Komise automaticky zruší nejpozději 31. prosince 2010 částky přidělené k financování opatření pro rozvoj venkova z orientační sekce EZOZF na základě rozhodnutí Komise přijatého mezi 1. lednem 2000 a 31. prosincem 2006, pro které jí nebyly před uplynutím lhůty pro předání závěrečné zprávy předány doklady nezbytné pro uzavření pomoci, a členské státy musí neoprávněně obdržené částky vrátit. Doklady nezbytné k uzavření pomoci jsou výkaz výdajů pro platby zůstatku, závěrečná zpráva o provádění a prohlášení stanovené v čl. 38 odst. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (16).

2.   Z výpočtu automaticky rušené částky podle odstavce 1 jsou vyloučeny částky související s operacemi nebo programy, které jsou předmětem soudního řízení nebo řízení o správním opravném prostředku majících podle vnitrostátního práva odkladný účinek.

Článek 41

Výbor fondů

1.   Komisi je nápomocen Výbor zemědělských fondů (dále jen „výbor“).

2.   Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.

Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.

3.   Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.

4.   Výbor přijme svůj jednací řád.

Článek 42

Prováděcí pravidla

Komise stanoví postupem podle čl. 41 odst. 2 prováděcí pravidla k tomuto nařízení. Na základě tohoto nařízení, a zejména článků 6, 7, 8, 9, 16, 26, 28, 31, 32, 33, 34, 37 a 48, Komise stanoví:

Článek 43

Výroční finanční zpráva

Před 1. zářím každého roku následujícího po rozpočtovém roce vypracuje Komise finanční zprávu o řízení EZZF a EZFRV za předchozí rozpočtový rok a zašle ji Evropskému parlamentu a Radě.

Článek 44

Utajení

Členské státy a Komise přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily důvěrnost informací sdělených nebo získaných v rámci kontrol a schvalování účetní závěrky prováděných podle tohoto nařízení.

Na tyto informace se vztahují zásady uvedené v článku 8 nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem (17).

Článek 45

Používání eura

1.   Částky uváděné v rozhodnutích Komise, jimiž se schvalují programy rozvoje venkova, částky závazků a plateb Komise a ověřené nebo potvrzené částky výdajů a výkazů výdajů členských států jsou vyjadřovány a vypláceny v eurech.

2.   Je-li přímá platba stanovená nařízením (ES) č. 1782/2003 provedena příjemci v jiné měně než v euru, přepočtou členské státy na národní měnu částku podpory vyjádřenou v eurech na základě posledního směnného kursu stanoveného Evropskou centrální bankou před 1. říjnem kalendářního roku, pro který je podpora udělena.

3.   V případě použití odstavce 2 nahrazuje Komise členským státům částky vyplacené příjemcům na základě výkazů výdajů učiněných členskými státy. Pro vyhotovení výkazu výdajů použijí členské státy stejný přepočítací koeficient, jaký použily při platbě příjemci.

Článek 46

Změna nařízení (EHS) č. 595/91

Nařízení (EHS) č. 595/91 se mění takto:

Článek 47

Zrušení

1.   Nařízení č. 25, nařízení (ES) č. 723/97 a nařízení (ES) č. 1258/1999 se zrušují.

Nařízení (ES) č. 1258/1999 však zůstává použitelné do 15. října 2006 pro výdaje uskutečněné členskými státy a do 31. prosince 2006 pro výdaje uskutečněné Komisí.

2.   Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze.

Článek 48

Přechodná opatření

Pro provedení tohoto nařízení přijímá Komise nezbytná a řádně odůvodněná opatření, aby se v naléhavém případě vyřešily praktické a konkrétní obtíže, zejména obtíže spojené s přechodem z úpravy stanovené nařízeními č. 25, (ES) č. 723/97 a (ES) č. 1258/1999 na úpravu podle tohoto nařízení. Tato opatření se mohou odchýlit od určitých částí tohoto nařízení, avšak pouze v nezbytném rozsahu a po omezenou dobu.

Článek 49

Vstup v platnost

Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Použije se ode dne 1. ledna 2007, s výjimkou čl. 18 odst. 4 a 5, které se použijí od vstupu v platnost tohoto nařízení, aniž je dotčen článek 47.

Ode dne 16. října 2006 se však použijí tato ustanovení:

Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.

V Lucemburku dne 21. června 2005.

Za Radu

předseda

F. BODEN

----

(1)  Stanovisko ze dne 26. května 2005 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

(2)Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

(3)Úř. věst. L 270, 21.10.2003, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 118/2005 (Úř. věst. L 24, 27.1.2005, s. 15).

(4)Úř. věst. C 172, 18.6.1999, s. 1. Interinstitucionální dohoda naposledy pozměněná rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady 2003/429/ES (Úř. věst. L 147, 14.6.2003, s. 25).

(5)Úř. věst. L 160, 26.6.1999, s. 103.

(6)Úř. věst. L 160, 26.6.1999, s. 113.

(7)Úř. věst. L 30, 20.4.1962, s. 991. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 728/70 (Úř. věst. L 94, 28.4.1970, s. 9).

(8)Úř. věst. L 108, 25.4.1997, s. 6. Nařízení ve znění nařízením (ES) č. 2136/2001 (Úř. věst. L 288, 1.11.2001, s. 1).

(9)Úř. věst. L 67, 14.3.1991, s. 11.

(10)Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.

(11)Úř. věst. C 121, 20.5.2005, s. 1.

(12)  Stanovisko ze dne 9. února 2005 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).

(13)Úř. věst. L 11, 16.1.2003, s. 1.

(14)Úř. věst. L 83, 27.3.1999, s. 1. Nařízení ve znění aktu o přistoupení z roku 2003.

(15)Úř. věst. L 270, 21.10.2003, s. 123. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 2217/2004 (Úř. věst. L 375, 23.12.2004, s. 1).

(16)Úř. věst. L 161, 26.6.1999, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 173/2005 (Úř. věst. L 29, 2.2.2005, s. 3).

(17)Úř. věst. L 292, 15.11.1996, s. 2.

----

PŘÍLOHA

Srovnávací tabulka

----

II Akty, jejichž zveřejnění není povinné

Rada

----

ROZHODNUTÍ RADY

ze dne 21. června 2005

o podpisu Dohody, kterou se mění Dohoda o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsaná v Cotonou dne 23. června 2000

(2005/599/ES)

RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 této smlouvy ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou této smlouvy,

s ohledem na návrh Komise,

vzhledem k těmto důvodům:

ROZHODLA TAKTO:

Článek 1

Podpis Dohody, kterou se mění Dohoda o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsaná v Cotonou dne 23. června 2000, společně s prohlášeními Společenství učiněnými jednostranně nebo společně s ostatními stranami, která jsou připojena k závěrečnému aktu, se schvaluje jménem Společenství s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření uvedené dohody.

Znění dohody a závěrečného aktu jsou připojena k tomuto rozhodnutí.

Článek 2

Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu jménem Společenství s výhradou jejího uzavření.

V Lucemburku dne 21. června 2005.

Za Radu

předseda

F. BODEN

----

(1)Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3. Dohoda ve znění opravy v Úř. věst. L 385, 29.12.2004, s. 88.

----

DOHODA,

kterou se mění Dohoda o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsaná v Cotonou dne 23. června 2000

JEHO VELIČENSTVO KRÁL BELGIČANŮ,

PREZIDENT ČESKÉ REPUBLIKY,

JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNA DÁNSKA,

PREZIDENT SPOLKOVÉ REPUBLIKY NĚMECKO,

PREZIDENT ESTONSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT ŘECKÉ REPUBLIKY,

JEHO VELIČENSTVO KRÁL ŠPANĚLSKA,

PREZIDENT FRANCOUZSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTKA IRSKA,

PREZIDENT ITALSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT KYPERSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTKA LOTYŠSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT LITEVSKÉ REPUBLIKY,

JEHO KRÁLOVSKÁ VÝSOST VELKOVÉVODA LUCEMBURSKA,

PREZIDENT MAĎARSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT MALTY,

JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNA NIZOZEMSKA,

SPOLKOVÝ PREZIDENT RAKOUSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT POLSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT PORTUGALSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT REPUBLIKY SLOVINSKO,

PREZIDENT SLOVENSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTKA FINSKÉ REPUBLIKY,

VLÁDA ŠVÉDSKÉHO KRÁLOVSTVÍ,

JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNA SPOJENÉHO KRÁLOVSTVÍ VELKÉ BRITÁNIE A SEVERNÍHO IRSKA,

smluvní strany Smlouvy o založení Evropského společenství (dále jen „Společenství“ a státy Společenství dále jen „členské státy“),

a

EVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ

na jedné straně a

PREZIDENT ANGOLSKÉ REPUBLIKY,

JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNA ANTIGUY A BARBUDY,

HLAVA STÁTU BAHAMSKÉ SPOLEČENSTVÍ,

HLAVA STÁTU BARBADOS,

JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNA BELIZE,

PREZIDENT BENINSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT BOTSWANSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT BURKINY FASO,

PREZIDENT BURUNDSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT KAMERUNSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT KAPVERDSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT STŘEDOAFRICKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT KOMORSKÉ FEDERATIVNÍ A ISLÁMSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT KONŽSKÉ DEMOKRATICKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT KONŽSKÉ REPUBLIKY,

VLÁDA COOKOVÝCH OSTROVŮ,

PREZIDENT REPUBLIKY POBŘEŽÍ SLONOVINYG,

PREZIDENT DŽIBUTSKÉ REPUBLIKY,

VLÁDA DOMINICKÉHO SPOLEČENSTVÍ,

PREZIDENT DOMINIKÁNSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT STÁTU ERITREA,

PREZIDENT ETIOPSKÉ FEDERATIVNÍ DEMOKRATICKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT FIDŽIJSKÉ SVRCHOVANÉ DEMOKRATICKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT GABONSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT A HLAVA STÁTU GAMBIJSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT GHANSKÉ REPUBLIKY,

JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNA GRENADY,

PREZIDENT GUINEJSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT REPUBLIKY GUINEY-BISSAU,

PREZIDENT REPUBLIKY ROVNÍKOVÁ GUINEA,

PREZIDENT GUYANSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT HAITSKÉ REPUBLIKY,

HLAVA STÁTU JAMAJKA,

PREZIDENT KEŇSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT KIRIBATSKÉ REPUBLIKY,

JEHO VELIČENSTVO KRÁL LESOTHSKÉHO KRÁLOVSTVÍ,

PREZIDENT LIBERIJSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT MADAGASKARSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT MALAWSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT MALIJSKÉ REPUBLIKY,

VLÁDA MARSHALLOVÝCH OSTROVŮ,

PREZIDENT MAURITÁNSKÉ ISLÁMSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT MAURICIJSKÉ REPUBLIKY,

VLÁDA FEDERATIVNÍCH STÁTŮ MIKRONÉSIE,

PREZIDENT MOZAMBICKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT NAMIBIJSKÉ REPUBLIKY,

VLÁDA NAURSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT NIGERSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT NIGERIJSKÉ FEDERATIVNÍ REPUBLIKY,

VLÁDA NIUE,

VLÁDA PALAUSKÉ REPUBLIKY,

JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNA NEZÁVISLÉHO STÁTU PAPUA-NOVÁ GUINEA,

PREZIDENT RWANDSKÉ REPUBLIKY,

JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNA SV. KRYŠTOFA A NEVISE,

JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNA SV. LUCIE,

JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNA SV. VINCENTA A GRENADIN,

HLAVA NEZÁVISLÉHO STÁTU SAMOA,

PREZIDENT DEMOKRATICKÉ REPUBLIKY SV. TOMÁŠ A PRINCŮV OSTROV,

PREZIDENT SENEGALSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT SEYCHELSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT REPUBLIKY SIERRA LEONE,

JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNA ŠALAMOUNOVÝCH OSTROVŮ,

PREZIDENT JIHOAFRICKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT SÚDÁNSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT SURINAMSKÉ REPUBLIKY,

JEHO VELIČENSTVO KRÁL SVAZIJSKÉHO KRÁLOVSTVÍ,

PREZIDENT SJEDNOCENÉ REPUBLIKY TANZANIE,

PREZIDENT ČADSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT TOŽSKÉ REPUBLIKY,

JEHO VELIČENSTVO KRÁL TONGY TAUFA‘AHAU TUPOU IV,

PREZIDENT REPUBLIKY TRINIDAD A TOBAGO,

JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNA TUVALU,

PREZIDENT UGANDSKÉ REPUBLIKY,

VLÁDA VANUATSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENT ZAMBIJSKÉ REPUBLIKY,

VLÁDA ZIMBABWSKÉ REPUBLIKY

(jejichž státy jsou dále uváděny jako „státy AKT“)

na straně druhé,

S OHLEDEM NA Smlouvu o založení Evropského společenství na jedné straně a na dohodu z Georgetownu o založení skupiny afrických, karibských a tichomořských (AKT) států na straně druhé,

S OHLEDEM NA Dohodu o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 (dále jen „dohoda z Cotonou“),

MAJÍCE NA VĚDOMÍ, že čl. 95 odst. 1 dohody z Cotonou stanoví dobu platnosti dohody na dvacet let, počínající dnem 1. března 2000.

MAJÍCE NA VĚDOMÍ, že podle čl. 95 odst. 3 druhý pododstavec dohody z Cotonou zahájí strany deset měsíců před uplynutím každého pětiletého období jednání s cílem přezkoumat možné změny ustanovení dohody z Cotonou.

ZA JEHO VELIČENSTVO KRÁLE BELGIČANŮ,

ZA PREZIDENTA ČESKÉ REPUBLIKY,

ZA JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNU DÁNSKA,

ZA PREZIDENTA SPOLKOVÉ REPUBLIKY NĚMECKO,

ZA PREZIDENTA ESTONSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA ŘECKÉ REPUBLIKY,

ZA JEHO VELIČENSTVO KRÁLE ŠPANĚLSKA,

ZA PREZIDENTA FRANCOUZSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTKU IRSKA,

ZA PREZIDENTA ITALSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA KYPERSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTKU LOTYŠSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA LITEVSKÉ REPUBLIKY,

ZA JEHO KRÁLOVSKOU VÝSOST VELKOVÉVODU LUCEMBURSKA,

ZA PREZIDENTA MAĎARSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA MALTY,

ZA JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNU NIZOZEMSKA,

ZA SPOLKOVÉHO PREZIDENTA RAKOUSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA POLSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA PORTUGALSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA REPUBLIKY SLOVINSKO,

ZA PREZIDENTA SLOVENSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTKU FINSKÉ REPUBLIKY,

ZA VLÁDU ŠVÉDSKÉHO KRÁLOVSTVÍ,

ZA JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNU SPOJENÉHO KRÁLOVSTVÍ VELKÉ BRITÁNIE A SEVERNÍHO IRSKA,

ZA EVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ

ZA PREZIDENTA ANGOLSKÉ REPUBLIKY,

ZA JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNU ANTIGUY A BARBUDY,

ZA HLAVU STÁTU BAHAMSKÉ SPOLEČENSTVÍ,

ZA HLAVU STÁTU BARBADOS,

ZA JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNU BELIZE,

ZA PREZIDENTA BENINSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA BOTSWANSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA BURKINY FASO,

ZA PREZIDENTA BURUNDSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA KAMERUNSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA KAPVERDSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA STŘEDOAFRICKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA KOMORSKÉ FEDERATIVNÍ A ISLÁMSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA KONŽSKÉ DEMOKRATICKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA KONŽSKÉ REPUBLIKY,

ZA VLÁDU COOKOVÝCH OSTROVŮ,

ZA PREZIDENTA REPUBLIKY POBŘEŽÍ SLONOVINY,

ZA PREZIDENTA DŽIBUTSKÉ REPUBLIKY,

ZA VLÁDU DOMINICKÉHO SPOLEČENSTVÍ,

ZA PREZIDENTA DOMINIKÁNSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA STÁTU ERITREA,

ZA PREZIDENTA ETIOPSKÉ FEDERATIVNÍ DEMOKRATICKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA FIDŽIJSKÉ SVRCHOVANÉ DEMOKRATICKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA GABONSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA A HLAVU STÁTU GAMBIJSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA GHANSKÉ REPUBLIKY,

ZA JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNU GRENADY,

ZA PREZIDENTA GUINEJSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA REPUBLIKY GUINEY-BISSAU,

ZA PREZIDENTA REPUBLIKY ROVNÍKOVÁ GUINEA,

ZA PREZIDENTA GUYANSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA HAITSKÉ REPUBLIKY,

ZA HLAVU STÁTU JAMAJKA,

ZA PREZIDENTA KEŇSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA KIRIBATSKÉ REPUBLIKY,

ZA JEHO VELIČENSTVO KRÁLE LESOTHSKÉHO KRÁLOVSTVÍ,

ZA PREZIDENTA LIBERIJSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA MADAGASKARSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA MALAWSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA MALIJSKÉ REPUBLIKY,

ZA VLÁDU MARSHALLOVÝCH OSTROVŮ,

ZA PREZIDENTA MAURITÁNSKÉ ISLÁMSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA MAURICIJSKÉ REPUBLIKY,

ZA VLÁDU FEDERATIVNÍCH STÁTŮ MIKRONÉSIE,

ZA PREZIDENTA MOZAMBICKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA NAMIBIJSKÉ REPUBLIKY,

ZA VLÁDU NAURSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA NIGERSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA NIGERIJSKÉ FEDERATIVNÍ REPUBLIKY,

ZA VLÁDU NIUE,

ZA VLÁDU PALAUSKÉ REPUBLIKY,

ZA JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNU NEZÁVISLÉHO STÁTU PAPUA-NOVÁ GUINEA,

ZA PREZIDENTA RWANDSKÉ REPUBLIKY,

ZA JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNU SV. KRYŠTOFA A NEVISE,

ZA JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNU SV. LUCIE,

ZA JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNU SV. VINCENTA A GRENADIN,

ZA HLAVU NEZÁVISLÉHO STÁTU SAMOA,

ZA PREZIDENTA DEMOKRATICKÉ REPUBLIKY SV. TOMÁŠ A PRINCŮV OSTROV,

ZA PREZIDENTA SENEGALSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA SEYCHELSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA REPUBLIKY SIERRA LEONE,

ZA JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNU ŠALAMOUNOVÝCH OSTROVŮ,

ZA PREZIDENTA JIHOAFRICKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA SÚDÁNSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA SURINAMSKÉ REPUBLIKY,

ZA JEHO VELIČENSTVO KRÁLE SVAZIJSKÉHO KRÁLOVSTVÍ,

ZA PREZIDENTA SJEDNOCENÉ REPUBLIKY TANZANIE,

ZA PREZIDENTA ČADSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA TOŽSKÉ REPUBLIKY,

ZA JEHO VELIČENSTVO KRÁLE TONGY TAUFA‘AHAU TUPOU IV,

ZA PREZIDENTA REPUBLIKY TRINIDAD A TOBAGO,

ZA JEJÍ VELIČENSTVO KRÁLOVNU TUVALU,

ZA PREZIDENTA UGANDSKÉ REPUBLIKY,

ZA VLÁDU VANUATSKÉ REPUBLIKY,

ZA PREZIDENTA ZAMBIJSKÉ REPUBLIKY,

ZA VLÁDU ZIMBABWSKÉ REPUBLIKY,

DOHODLI NA TĚCHTO USTANOVENÍCH:

Jediný článek

Dohoda z Cotonou se v souladu s postupem podle svého článku 95 mění takto:

A.PREAMBULE

B.ZNĚNÍ ČLÁNKŮ DOHODY Z COTONOU

C.   PŘÍLOHY

NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní zplnomocnění zástupci k této smlouvě své podpisy.

----

ZÁVĚREČNÝ AKT

JEHO VELIČENSTVA KRÁLE BELGIČANŮ,

PREZIDENTA ČESKÉ REPUBLIKY,

JEJÍHO VELIČENSTVA KRÁLOVNY DÁNSKA,

PREZIDENTA SPOLKOVÉ REPUBLIKY NĚMECKO,

PREZIDENTA ESTONSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA ŘECKÉ REPUBLIKY,

JEHO VELIČENSTVA KRÁLE ŠPANĚLSKA,

PREZIDENTA FRANCOUZSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTKY IRSKA,

PREZIDENTA ITALSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA KYPERSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTKY LOTYŠSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA LITEVSKÉ REPUBLIKY,

JEHO KRÁLOVSKÉ VÝSOSTI VELKOVÉVODY LUCEMBURSKA,

PREZIDENTA MAĎARSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA MALTY,

JEJÍHO VELIČENSTVA KRÁLOVNY NIZOZEMSKA,

SPOLKOVÉHO PREZIDENTA RAKOUSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA POLSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA PORTUGALSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA REPUBLIKY SLOVINSKO,

PREZIDENTA SLOVENSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTKY FINSKÉ REPUBLIKY,

VLÁDY ŠVÉDSKÉHO KRÁLOVSTVÍ,

JEJÍHO VELIČENSTVA KRÁLOVNY SPOJENÉHO KRÁLOVSTVÍ VELKÉ BRITÁNIE A SEVERNÍHO IRSKA,

a EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ

na jedné straně a

PREZIDENTA ANGOLSKÉ REPUBLIKY,

JEJÍHO VELIČENSTVA KRÁLOVNY ANTIGUY A BARBUDY,

HLAVY STÁTU BAHAMSKÉ SPOLEČENSTVÍ,

HLAVY STÁTU BARBADOS,

JEJÍHO VELIČENSTVA KRÁLOVNY BELIZE,

PREZIDENTA BENINSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA BOTSWANSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA BURKINY FASO,

PREZIDENTA BURUNDSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA KAMERUNSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA KAPVERDSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA STŘEDOAFRICKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA KOMORSKÉ FEDERATIVNÍ A ISLÁMSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA KONŽSKÉ DEMOKRATICKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA KONŽSKÉ REPUBLIKY,

VLÁDY COOKOVÝCH OSTROVŮ,

PREZIDENTA REPUBLIKY POBŘEŽÍ SLONOVINY,

PREZIDENTA DŽIBUTSKÉ REPUBLIKY,

VLÁDY DOMINICKÉHO SPOLEČENSTVÍ,

PREZIDENTA DOMINIKÁNSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA STÁTU ERITREA,

PREZIDENTA ETIOPSKÉ FEDERATIVNÍ DEMOKRATICKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA FIDŽIJSKÉ SVRCHOVANÉ DEMOKRATICKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA GABONSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA A HLAVY STÁTU GAMBIJSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA GHANSKÉ REPUBLIKY,

JEJÍHO VELIČENSTVA KRÁLOVNY GRENADY,

PREZIDENTA GUINEJSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA REPUBLIKY GUINEY-BISSAU,

PREZIDENTA REPUBLIKY ROVNÍKOVÁ GUINEA,

PREZIDENTA GUYANSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA HAITSKÉ REPUBLIKY,

HLAVY STÁTU JAMAJKA,

PREZIDENTA KEŇSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA KIRIBATSKÉ REPUBLIKY,

JEHO VELIČENSTVA KRÁLE LESOTHSKÉHO KRÁLOVSTVÍ,

PREZIDENTA LIBERIJSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA MADAGASKARSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA MALAWSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA MALIJSKÉ REPUBLIKY,

VLÁDY MARSHALLOVÝCH OSTROVŮ,

PREZIDENTA MAURITÁNSKÉ ISLÁMSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA MAURICIJSKÉ REPUBLIKY,

VLÁDY FEDERATIVNÍCH STÁTŮ MIKRONÉSIE,

PREZIDENTA MOZAMBICKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA NAMIBIJSKÉ REPUBLIKY,

VLÁDY NAURSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA NIGERSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA NIGERIJSKÉ FEDERATIVNÍ REPUBLIKY,

VLÁDY NIUE,

VLÁDY PALAUSKÉ REPUBLIKY,

JEJÍHO VELIČENSTVA KRÁLOVNY NEZÁVISLÉHO STÁTU PAPUA-NOVÁ GUINEA,

PREZIDENTA RWANDSKÉ REPUBLIKY,

JEJÍHO VELIČENSTVA KRÁLOVNY SV. KRYŠTOFA A NEVISE,

JEJÍHO VELIČENSTVA KRÁLOVNY SV. LUCIE,

JEJÍHO VELIČENSTVA KRÁLOVNY SV. VINCENTA A GRENADIN,

HLAVY NEZÁVISLÉHO STÁTU SAMOA,

PREZIDENTA DEMOKRATICKÉ REPUBLIKY SV. TOMÁŠ A PRINCŮV OSTROV,

PREZIDENTA SENEGALSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA SEYCHELSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA REPUBLIKY SIERRA LEONE,

JEJÍHO VELIČENSTVA KRÁLOVNY ŠALAMOUNOVÝCH OSTROVŮ,

PREZIDENTA JIHOAFRICKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA SÚDÁNSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA SURINAMSKÉ REPUBLIKY,

JEHO VELIČENSTVA KRÁLE SVAZIJSKÉHO KRÁLOVSTVÍ,

PREZIDENTA SJEDNOCENÉ REPUBLIKY TANZANIE,

PREZIDENTA ČADSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA TOŽSKÉ REPUBLIKY,

JEHO VELIČENSTVA KRÁLE TONGY TAUFA`AHAU TUPOU IV,

PREZIDENTA REPUBLIKY TRINIDAD A TOBAGO,

JEJÍHO VELIČENSTVA KRÁLOVNY TUVALU,

PREZIDENTA UGANDSKÉ REPUBLIKY,

VLÁDY VANUATSKÉ REPUBLIKY,

PREZIDENTA ZAMBIJSKÉ REPUBLIKY,

VLÁDY ZIMBABWSKÉ REPUBLIKY,

na straně druhé,

kteří se sešli v Lucemburku dne dvacátého pátého června roku dva tisíce pět k podpisu Dohody, kterou se mění Dohoda o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsaná v Cotonou dne 23. června 2000,

při podpisu této dohody přijali tato prohlášení připojená k tomuto závěrečnému aktu:

Prohlášení I Společné prohlášení k článku 8 dohody z Cotonou

Prohlášení II Společné prohlášení k článku 68 dohody z Cotonou

Prohlášení III Společné prohlášení k příloze Ia

Prohlášení VI Společné prohlášení k čl. 3 odst. 5 přílohy IV

Prohlášení V Společné prohlášení k čl. 9 odst. 2 přílohy IV

Prohlášení VI Společné prohlášení k čl. 12 odst. 2 přílohy IV

Prohlášení VII Společné prohlášení k článku 13 přílohy IV

Prohlášení VIII Společné prohlášení k článku 19a přílohy IV

Prohlášení IX Společné prohlášení k čl. 24 odst. 3 přílohy IV

Prohlášení X Společné prohlášení k článku 2 přílohy VII

Prohlášení XI Prohlášení Společenství k článku 4 a čl. 58 odst. 2 dohody z Cotonou

Prohlášení XII Prohlášení Společenství k článku 11a dohody z Cotonou

Prohlášení XIII Prohlášení Společenství k čl. 11b odst. 2 dohody z Cotonou

Prohlášení XIV Prohlášení Společenství k článkům 28, 29, 30 a 58 dohody z Cotonou a k článku 6 přílohy IV

Prohlášení XV Prohlášení Evropské unie k příloze Ia

Prohlášení XVI Prohlášení Společenství k čl. 4 odst. 3, čl. 5 odst. 7, čl. 16 odst. 5 a 6 a čl. 17 odst. 2 přílohy IV

Prohlášení XVII Prohlášení Společenství k čl. 4 odst. 5 přílohy IV

Prohlášení XVIII Prohlášení Společenství k článku 20 přílohy IV

Prohlášení XIX Prohlášení Společenství k článkům 34, 35 a 36 přílohy IV

Prohlášení XX Prohlášení Společenství k článku 3 přílohy VII.

PROHLÁŠENÍ I

Společné prohlášení k článku 8 dohody z Cotonou

V souvislosti s dialogem na celostátní a regionální úrovni se pro účely článku 8 dohody z Cotonou „skupinou AKT“ rozumí „trojka“ Výboru velvyslanců AKT a předseda Podvýboru AKT pro politické, sociální, humanitární a kulturní záležitosti; Společným parlamentním shromážděním se rozumí spolupředsedové Společného parlamentního shromáždění nebo jejich určení zástupci.

PROHLÁŠENÍ II

Společné prohlášení k článku 68 dohody z Cotonou

Rada ministrů AKT — ES podle ustanovení článku 100 dohody z Cotonou přezkoumá návrh AKT týkající se přílohy II uvedené dohody o krátkodobých výkyvech příjmů z vývozu.

PROHLÁŠENÍ III

Společné prohlášení k příloze Ia

Pokud dohoda, kterou se mění dohoda z Cotonou, nevstoupí v platnost do 1. ledna 2008, bude spolupráce financována ze zůstatků 9. ERF a z předchozích ERF.

PROHLÁŠENÍ IV

Společné prohlášení k čl. 3 odst. 5 přílohy IV

Pro účely čl. 3 odst. 5 přílohy IV se „zvláštními potřebami“ rozumí potřeby, které vyplývají z mimořádných nebo nepředvídaných okolností, jako jsou například situace po krizích; „mimořádnými výsledky“ se rozumí situace, kdy mimo rámec přezkumu v polovině a na konci období byly všechny prostředky, které byly zemi přiděleny, již přislíbeny a na základě účinných politik snižování chudoby a zdravého finančního řízení je možné uplatnit dodatečné financování vnitrostátního orientačního programu.

PROHLÁŠENÍ V

Společné prohlášení k čl. 9 odst. 2 přílohy IV

Pro účely čl. 9 odst. 2 přílohy IV se „novými potřebami“ rozumí potřeby, které mohou vzniknout v důsledku mimořádných nebo nepředvídaných okolností, jako jsou například situace po krizích; „mimořádnými výsledky“ se rozumí situace, kdy mimo rámec přezkumu v polovině a na konci období byly všechny prostředky, které byly regionu přiděleny, již zavázány a na základě účinných politik regionální integrace a zdravého finančního řízení je možné uplatnit dodatečné financování z regionálního indikativního programu.

PROHLÁŠENÍ VI

Společné prohlášení k čl. 12 odst. 2 přílohy IV

Pro účely čl. 12 odst. 2 přílohy IV se „novými potřebami“ rozumí potřeby, které vyplývají z mimořádných nebo nepředvídaných okolností, jako jsou potřeby vyplývají z nových závazků v rámci mezinárodních iniciativ nebo nutnost čelit problémům, které jsou společné pro země AKT.

PROHLÁŠENÍ VII

Společné prohlášení k článku 13 přílohy IV

Vzhledem ke zvláštní zeměpisné situaci karibského a tichomořského regionu může Rada ministrů AKT nebo Výbor velvyslanců AKT, odchylně od čl. 13 odst. 2 písm. a) přílohy IV, předložit zvláštní žádost o financování pro jeden z těchto regionů.

PROHLÁŠENÍ VIII

Společné prohlášení k článku 19a přílohy IV

Rada ministrů přezkoumá podle článku 100 dohody z Cotonou ustanovení přílohy IV týkající se zadávání a provádění zakázek za účelem jejich přijetí před vstupem dohody, kterou se mění dohoda z Cotonou, v platnost.

PROHLÁŠENÍ IX

Společné prohlášení k čl. 24 odst. 3 přílohy IV

Státy AKT budou předem konzultovány, pokud jde o jakékoli změny pravidel Společenství uvedených v čl. 24 odst. 3 přílohy IV.

PROHLÁŠENÍ X

Společné prohlášení k článku 2 přílohy VII

Mezinárodně uznávanými normami jsou normy nástrojů uvedených v preambuli dohody z Cotonou.

PROHLÁŠENÍ XI

Prohlášení Společenství k článku 4 a čl. 58 odst. 2 dohody z Cotonou

Pro účely článku 4 a čl. 58 odst. 2 se má za to, že výraz „místní decentralizované orgány“ zahrnuje všechny úrovně decentralizace včetně místních samospráv („collectivités locales“).

PROHLÁŠENÍ XII

Prohlášení Společenství k článku 11a dohody z Cotonou

Finanční a technická pomoc v oblasti spolupráce v boji proti terorismu bude financována z jiných zdrojů než ze zdrojů určených na financování rozvojové spolupráce AKT — ES.

PROHLÁŠENÍ XIII

Prohlášení Společenství k čl. 11b odst. 2 dohody z Cotonou

Má se za to, že opatření uvedená v článku 11b odst. 2 dohody z Cotonou budou přijata během upraveného časového rámce, který zohlední zvláštní omezení každé země.

PROHLÁŠENÍ XIV

Prohlášení Společenství k článkům 28, 29, 30 a 58 dohody z Cotonou a k článku 6 přílohy IV

Provedení ustanovení týkajících se regionální spolupráce, do níž jsou zapojeny země, které nepatří ke státům AKT, podléhá provedení rovnocenných ustanovení v rámci finančních nástrojů Společenství pro spolupráci s ostatními zeměmi a regiony světa. Společenství bude skupinu AKT o vstupu uvedených rovnocenných ustanovení v platnost informovat.

PROHLÁŠENÍ XV

Prohlášení Evropské unie k příloze IA

PROHLÁŠENÍ XVI

Prohlášení Společenství k čl. 4 odst. 3, čl. 5 odst. 7, čl. 16 odst. 5 a 6 a čl. 17 odst. 2 přílohy IV

Těmito ustanoveními není dotčena úloha členských států v rozhodovacím procesu.

PROHLÁŠENÍ XVII

Prohlášení Společenství k čl. 4 odst. 5 přílohy IV

Ustanovení čl. 4 odst. 5 a návrat .k běžným řídícím postupům se provede prostřednictvím rozhodnutí Rady založeného na návrhu Komise. Toto rozhodnutí se řádným způsobem oznámí skupině AKT.

PROHLÁŠENÍ XVIII

Prohlášení Společenství k článku 20 přílohy IV

Ustanovení článku 20 přílohy IV bude prováděno v souladu se zásadou reciprocity s ostatními dárci.

PROHLÁŠENÍ XIX

Prohlášení Společenství k článkům 34, 35 a 36 přílohy IV

Příslušné povinnosti výkonných zástupců pověřených správou zdrojů fondu jsou podrobně uvedeny v příručce o postupech, jež bude předmětem konzultace se státy AKT podle článku 12 dohody z Cotonou. Příručka bude státům AKT k dispozici od vstupu dohody, kterou se mění dohoda z Cotonou, v platnost. Veškeré změny příručky budou podléhat témuž postupu.

PROHLÁŠENÍ XX

Prohlášení Společenství k článku 3 přílohy VII

Pokud jde o podmínky uvedené v článku 3 přílohy VII, bude postoj Rady Evropské unie v rámci společné Rady ministrů založen na návrhu Komise.

----