# Euroopan unionin C 226/2013

| | ISSN 1977-1053
  doi:10.3000/19771053.C_2013.226.fin |
| --- | --- |
| Euroopan unionin
  virallinen lehti | C 226 |
| | |
| Suomenkielinen laitos | Tiedonantoja ja ilmoituksia | 56. vuosikerta3. elokuu 2013 |

ISSN 1977-1053

doi:10.3000/19771053.C_2013.226.fin

Euroopan unionin

virallinen lehti

C 226

Suomenkielinen laitos

Tiedonantoja ja ilmoituksia

56. vuosikerta3. elokuu 2013

---

| Ilmoitusnumero | Sisältö | Sivu |
| --- | --- | --- |
| | IV   Tiedotteet |
| | EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET |
| | Euroopan unionin tuomioistuin |
| 2013/C 226/01 | Euroopan unionin tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan unionin virallisessa lehdessä EUVL C 215, 27.7.2013 | 1 |

Ilmoitusnumero

Sisältö

Sivu

IV   Tiedotteet

EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET

Euroopan unionin tuomioistuin

2013/C 226/01

Euroopan unionin tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan unionin virallisessa lehdessä EUVL C 215, 27.7.2013

Euroopan unionin virallisessa lehdessä

1

---

| | V   Ilmoitukset |
| --- | --- |
| | TUOMIOISTUINKÄSITTELYYN LIITTYVÄT MENETTELYT |
| | Unionin tuomioistuin |
| 2013/C 226/02 | Lausunto C-1/13: Lausuntopyyntö, jonka Euroopan komissio on esittänyt SEUT 218 artiklan 11 kohdan nojalla | 2 |
| 2013/C 226/03 | Asia C-112/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 8.3.2013 — A v. B ym. | 2 |
| 2013/C 226/04 | Asia C-275/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 21.5.2013 — Elcogás, S.A. v. Espanjan valtio ja Iberdrola, S.A. | 2 |
| 2013/C 226/05 | Asia C-280/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de Primera Instancia de Palma de Mallorca (Espanja) on esittänyt 22.5.2013 — Barclays Bank S.A. v. Sara Sánchez García ja Alejandro Chacón Barrera | 3 |
| 2013/C 226/06 | Asia C-281/13 P: Valitus, jonka Lord Inglewood ym. on tehnyt 22.5.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-229/11 ja T-276/11, Inglewood ym. v. parlamentti, 13.3.2013 antamasta tuomiosta | 3 |
| 2013/C 226/07 | Asia C-295/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Darmstadt (Saksa) on esittänyt 28.5.2013 — Rechtsanwalt H (G.T. GmbH:n omaisuuden selvittäjänä) v. H. K. | 4 |
| 2013/C 226/08 | Asia C-299/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Grondwettelijk Hof (Alankomaat) on esittänyt 30.5.2013 — Isabelle Gielen v. Ministerraad | 5 |
| 2013/C 226/09 | Asia C-300/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Espanja) on esittänyt 30.5.2013 — Ayuntamiento de Benferri v. Consejería de Infraestructuras y Transporte ja Iberdrola Distribución Eléctrica SAU | 5 |
| 2013/C 226/10 | Asia C-302/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Augstākās tiesas Senāts (Latvia) on esittänyt 3.6.2013 — AS flyLAL Lithuanian Airlines, konkurssissa, v. VAS Starptautiskā lidosta Rīga, AS Air Baltic Corporation | 6 |
| 2013/C 226/11 | Asia C-312/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Alba Iulia (Romania) on esittänyt 7.6.2013 — Claudiu Roșu v. Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală | 7 |
| 2013/C 226/12 | Asia C-313/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Alba Iulia (Romania) on esittänyt 7.6.2013 — Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală v. Cătălin Ienciu | 7 |
| 2013/C 226/13 | Asia C-317/13: Kanne 7.6.2013 — Euroopan parlamentti v. Euroopan unionin neuvosto | 7 |
| 2013/C 226/14 | Asia C-320/13: Kanne 12.6.2013 — Euroopan komissio v. Puolan tasavalta | 8 |
| 2013/C 226/15 | Asia C-321/13: Kanne 11.6.2013 — Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta | 8 |
| 2013/C 226/16 | Asia C-322/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesgericht Bozen (Italia) on esittänyt 13.6.2013 — Ulrike Elfriede Grauel Rüffer v. Katerina Pokorná | 9 |
| 2013/C 226/17 | Asia C-327/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour d’appel de Bruxelles (Belgia)on esittänyt 17.6.2013 — Burgo Group SpA v. Illochroma SA, selvitystilassa, Jérôme Theetten, joka toimii Illochroma SA -yhtiön selvitysmiehenä | 9 |
| 2013/C 226/18 | Asia C-333/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sozialgericht Leipzig (Saksa) on esittänyt 19.6.2013 — Elisabeta Dano ja Florin Dano v. Jobcenter Leipzig | 9 |
| | Unionin yleinen tuomioistuin |
| 2013/C 226/19 | Asia T-276/13: Kanne 15.5.2013 — Growth Energy ja Renewable Fuels Association v. neuvosto | 11 |
| 2013/C 226/20 | Asia T-277/13: Kanne 15.5.2013 — Marquis Energy v. neuvosto | 12 |
| 2013/C 226/21 | Asia T-289/13: Kanne 24.5.2013 — Ledra Advertising v. komissio ja EKP | 13 |
| 2013/C 226/22 | Asia T-290/13: Kanne 24.5.2013 — CMBG v. komissio ja EKP | 14 |
| 2013/C 226/23 | Asia T-291/13: Kanne 24.5.2013 — Eleftheriou ja Papachristofi v. komissio ja EKP | 15 |
| 2013/C 226/24 | Asia T-292/13: Kanne 24.5.2013 — Evangelou v. komissio ja EKP | 17 |
| 2013/C 226/25 | Asia T-293/13: Kanne 24.5.2013 — Theophilou v. komissio ja EKP | 18 |
| 2013/C 226/26 | Asia T-294/13: Kanne 27.5.2013 — Fialtor v. komissio ja EKP | 19 |
| 2013/C 226/27 | Asia T-296/13: Kanne 30.5.2013 — Adler Modemärkte v. SMHV — Blufin (MARINE BLEU) | 21 |
| 2013/C 226/28 | Asia T-302/13: Kanne 28.5.2013 — Nordex Holding v. SMHV — Fontana Food (Taverna) | 21 |
| 2013/C 226/29 | Asia T-306/13: Kanne 5.6.2013 — Silicium España Laboratorios v. SMHV — LLR-G5 (LLRG5) | 22 |
| 2013/C 226/30 | Asia T-308/13: Kanne 7.6.2013 — Repsol v. SMHV — Argiles (ELECTROLINERA) | 22 |
| 2013/C 226/31 | Asia T-309/13: Kanne 7.6.2013 — Enosi Mastichoparagogon v. SMHV — Gaba International (ELMA) | 23 |
| 2013/C 226/32 | Asia T-314/13: Kanne 12.6.2013 — Portugali v. komissio | 23 |
| 2013/C 226/33 | Asia T-316/13: Kanne 11.6.2013 — Pappalardo ym. v. komissio | 25 |
| 2013/C 226/34 | Asia T-318/13: Kanne 13.6.2013 — Vita Phone v. SMHV (LIFEDATA) | 25 |
| | Virkamiestuomioistuin |
| 2013/C 226/35 | Asia F-51/13: Kanne 25.5.2013 — ZZ ym. v. EIR | 26 |
| 2013/C 226/36 | Asia F-55/13: Kanne 2.6.2013 — ZZ v. EIP | 26 |
| 2013/C 226/37 | Asia F-57/13: Kanne 21.6.2013 — ZZ v. komissio | 27 |

V   Ilmoitukset

TUOMIOISTUINKÄSITTELYYN LIITTYVÄT MENETTELYT

Unionin tuomioistuin

2013/C 226/02

Lausunto C-1/13: Lausuntopyyntö, jonka Euroopan komissio on esittänyt SEUT 218 artiklan 11 kohdan nojalla

2

2013/C 226/03

Asia C-112/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 8.3.2013 — A v. B ym.

2

2013/C 226/04

Asia C-275/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 21.5.2013 — Elcogás, S.A. v. Espanjan valtio ja Iberdrola, S.A.

2

2013/C 226/05

Asia C-280/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de Primera Instancia de Palma de Mallorca (Espanja) on esittänyt 22.5.2013 — Barclays Bank S.A. v. Sara Sánchez García ja Alejandro Chacón Barrera

3

2013/C 226/06

Asia C-281/13 P: Valitus, jonka Lord Inglewood ym. on tehnyt 22.5.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-229/11 ja T-276/11, Inglewood ym. v. parlamentti, 13.3.2013 antamasta tuomiosta

3

2013/C 226/07

Asia C-295/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Darmstadt (Saksa) on esittänyt 28.5.2013 — Rechtsanwalt H (G.T. GmbH:n omaisuuden selvittäjänä) v. H. K.

4

2013/C 226/08

Asia C-299/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Grondwettelijk Hof (Alankomaat) on esittänyt 30.5.2013 — Isabelle Gielen v. Ministerraad

5

2013/C 226/09

Asia C-300/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Espanja) on esittänyt 30.5.2013 — Ayuntamiento de Benferri v. Consejería de Infraestructuras y Transporte ja Iberdrola Distribución Eléctrica SAU

5

2013/C 226/10

Asia C-302/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Augstākās tiesas Senāts (Latvia) on esittänyt 3.6.2013 — AS flyLAL Lithuanian Airlines, konkurssissa, v. VAS Starptautiskā lidosta Rīga, AS Air Baltic Corporation

6

2013/C 226/11

Asia C-312/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Alba Iulia (Romania) on esittänyt 7.6.2013 — Claudiu Roșu v. Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală

7

2013/C 226/12

Asia C-313/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Alba Iulia (Romania) on esittänyt 7.6.2013 — Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală v. Cătălin Ienciu

7

2013/C 226/13

Asia C-317/13: Kanne 7.6.2013 — Euroopan parlamentti v. Euroopan unionin neuvosto

7

2013/C 226/14

Asia C-320/13: Kanne 12.6.2013 — Euroopan komissio v. Puolan tasavalta

8

2013/C 226/15

Asia C-321/13: Kanne 11.6.2013 — Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta

8

2013/C 226/16

Asia C-322/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesgericht Bozen (Italia) on esittänyt 13.6.2013 — Ulrike Elfriede Grauel Rüffer v. Katerina Pokorná

9

2013/C 226/17

Asia C-327/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour d’appel de Bruxelles (Belgia)on esittänyt 17.6.2013 — Burgo Group SpA v. Illochroma SA, selvitystilassa, Jérôme Theetten, joka toimii Illochroma SA -yhtiön selvitysmiehenä

9

2013/C 226/18

Asia C-333/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sozialgericht Leipzig (Saksa) on esittänyt 19.6.2013 — Elisabeta Dano ja Florin Dano v. Jobcenter Leipzig

9

Unionin yleinen tuomioistuin

2013/C 226/19

Asia T-276/13: Kanne 15.5.2013 — Growth Energy ja Renewable Fuels Association v. neuvosto

11

2013/C 226/20

Asia T-277/13: Kanne 15.5.2013 — Marquis Energy v. neuvosto

12

2013/C 226/21

Asia T-289/13: Kanne 24.5.2013 — Ledra Advertising v. komissio ja EKP

13

2013/C 226/22

Asia T-290/13: Kanne 24.5.2013 — CMBG v. komissio ja EKP

14

2013/C 226/23

Asia T-291/13: Kanne 24.5.2013 — Eleftheriou ja Papachristofi v. komissio ja EKP

15

2013/C 226/24

Asia T-292/13: Kanne 24.5.2013 — Evangelou v. komissio ja EKP

17

2013/C 226/25

Asia T-293/13: Kanne 24.5.2013 — Theophilou v. komissio ja EKP

18

2013/C 226/26

Asia T-294/13: Kanne 27.5.2013 — Fialtor v. komissio ja EKP

19

2013/C 226/27

Asia T-296/13: Kanne 30.5.2013 — Adler Modemärkte v. SMHV — Blufin (MARINE BLEU)

21

2013/C 226/28

Asia T-302/13: Kanne 28.5.2013 — Nordex Holding v. SMHV — Fontana Food (Taverna)

21

2013/C 226/29

Asia T-306/13: Kanne 5.6.2013 — Silicium España Laboratorios v. SMHV — LLR-G5 (LLRG5)

22

2013/C 226/30

Asia T-308/13: Kanne 7.6.2013 — Repsol v. SMHV — Argiles (ELECTROLINERA)

22

2013/C 226/31

Asia T-309/13: Kanne 7.6.2013 — Enosi Mastichoparagogon v. SMHV — Gaba International (ELMA)

23

2013/C 226/32

Asia T-314/13: Kanne 12.6.2013 — Portugali v. komissio

23

2013/C 226/33

Asia T-316/13: Kanne 11.6.2013 — Pappalardo ym. v. komissio

25

2013/C 226/34

Asia T-318/13: Kanne 13.6.2013 — Vita Phone v. SMHV (LIFEDATA)

25

Virkamiestuomioistuin

2013/C 226/35

Asia F-51/13: Kanne 25.5.2013 — ZZ ym. v. EIR

26

2013/C 226/36

Asia F-55/13: Kanne 2.6.2013 — ZZ v. EIP

26

2013/C 226/37

Asia F-57/13: Kanne 21.6.2013 — ZZ v. komissio

27

---

| FI | |
| --- | --- |

FI

---

IV Tiedotteet

EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET

Euroopan unionin tuomioistuin

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/1 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/1

---

(2013/C 226/01)

Euroopan unionin tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan unionin virallisessa lehdessä

EUVL C 215, 27.7.2013

Luettelo aiemmista julkaisuista

EUVL C 207, 20.7.2013

EUVL C 189, 29.6.2013

EUVL C 178, 22.6.2013

EUVL C 171, 15.6.2013

EUVL C 164, 8.6.2013

EUVL C 156, 1.6.2013

Nämä tekstit ovat saatavilla:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Ilmoitukset

TUOMIOISTUINKÄSITTELYYN LIITTYVÄT MENETTELYT

Unionin tuomioistuin

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/2 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/2

---

Lausuntopyyntö, jonka Euroopan komissio on esittänyt SEUT 218 artiklan 11 kohdan nojalla

(Lausunto C-1/13)

(2013/C 226/02)

Oikeudenkäyntikieli: kaikki viralliset kielet

Lausunnon pyytäjä

Euroopan komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre ja A.-M. Rouchaud-Joët)

Unionin tuomioistuimelle esitetty kysymys

Kuuluuko sen hyväksyminen, että kolmas valtio liittyy Haagissa 25.10.1980 tehtyyn yksityisoikeuden alaa koskevaan yleissopimukseen kansainvälisestä lapsikaappauksesta unionin yksinomaiseen toimivaltaan?

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/2 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/2

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 8.3.2013 — A v. B ym.

(Asia C-112/13)

(2013/C 226/03)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Oberster Gerichtshof

Pääasian asianosaiset

Vastaaja ja Revision-menettelyn valittaja: A

Kantajat ja Revision-menettelyn vastapuolet: B ym.

Ennakkoratkaisukysymykset

| 1) | Onko Euroopan unionin oikeuden täytäntöönpanon yhteydessä sellaisen menettelyjärjestelmän osalta, jossa pääasian ratkaisevien yleisten tuomioistuinten on kylläkin tutkittava myös lakien valtiosäännönvastaisuus mutta jossa ne eivät voi kumota yleisesti lakeja, koska tämä toimivalta on varattu erityisellä tavalla järjestetylle valtiosääntötuomioistuimelle, unionin oikeuteen sisältyvän ”vastaavuusperiaatteen” mukaisesti katsottava, että mikäli laki on Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 47 artiklan vastainen, yleisten tuomioistuinten on myös tällöin pyydettävä menettelyn aikana valtiosääntötuomioistuinta kumoamaan laki yleisesti eivätkä ne voi pelkästään olla soveltamatta lakia kyseisessä tapauksessa? |
| --- | --- |

1)

Onko Euroopan unionin oikeuden täytäntöönpanon yhteydessä sellaisen menettelyjärjestelmän osalta, jossa pääasian ratkaisevien yleisten tuomioistuinten on kylläkin tutkittava myös lakien valtiosäännönvastaisuus mutta jossa ne eivät voi kumota yleisesti lakeja, koska tämä toimivalta on varattu erityisellä tavalla järjestetylle valtiosääntötuomioistuimelle, unionin oikeuteen sisältyvän ”vastaavuusperiaatteen” mukaisesti katsottava, että mikäli laki on Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 47 artiklan vastainen, yleisten tuomioistuinten on myös tällöin pyydettävä menettelyn aikana valtiosääntötuomioistuinta kumoamaan laki yleisesti eivätkä ne voi pelkästään olla soveltamatta lakia kyseisessä tapauksessa?

| 2) | Onko perusoikeuskirjan 47 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä menettelysäännölle, jonka mukaan kansainvälisesti toimivaltainen tuomioistuin määrää edunvalvojan poissa olevalle asianosaiselle, jonka olinpaikkaa ei voida määrittää, ja edunvalvoja voi ”vastaamisellaan” saada sitovasti aikaiseksi sen, että kyseinen tuomioistuin on kansainvälisesti toimivaltainen? |
| --- | --- |

2)

Onko perusoikeuskirjan 47 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä menettelysäännölle, jonka mukaan kansainvälisesti toimivaltainen tuomioistuin määrää edunvalvojan poissa olevalle asianosaiselle, jonka olinpaikkaa ei voida määrittää, ja edunvalvoja voi ”vastaamisellaan” saada sitovasti aikaiseksi sen, että kyseinen tuomioistuin on kansainvälisesti toimivaltainen?

| 3) | Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) (jäljempänä asetus N:o 44/2001) 24 artiklaa tulkittava siten, että kyse on mainitussa säännöksessä tarkoitetusta vastaajan vastaamisesta vain, jos asianomaisen prosessitoimen on suorittanut vastaaja itse tai hänen valtuuttamansa oikeudellinen edustaja, vai sovelletaanko tätä rajoituksetta myös kulloisenkin jäsenvaltion lainsäädännön mukaan poissa olevalle asianosaiselle määrättyyn edunvalvojaan? |
| --- | --- |

3)

Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) (jäljempänä asetus N:o 44/2001) 24 artiklaa tulkittava siten, että kyse on mainitussa säännöksessä tarkoitetusta vastaajan vastaamisesta vain, jos asianomaisen prosessitoimen on suorittanut vastaaja itse tai hänen valtuuttamansa oikeudellinen edustaja, vai sovelletaanko tätä rajoituksetta myös kulloisenkin jäsenvaltion lainsäädännön mukaan poissa olevalle asianosaiselle määrättyyn edunvalvojaan?

---

(1)  EYVL L 12, s. 1.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/2 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/2

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 21.5.2013 — Elcogás, S.A. v. Espanjan valtio ja Iberdrola, S.A.

(Asia C-275/13)

(2013/C 226/04)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Supremo

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Elcogás, S.A.

Vastapuolet: Espanjan valtio ja Iberdrola, S.A.

Ennakkoratkaisukysymys

Voidaanko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan ja sitä koskevan Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön (erityisesti asioissa C-379/98 (1) ja C-206/06 (2) annettujen tuomioiden) tulkinnan perusteella katsoa, että yksittäisen sähköntuotantolaitoksen omistavalle Elcogás-yritykselle vuosittain osoitettavat määrät, siten kuin ne on määritetty sen erityisissä elinkelpoisuussuunnitelmissa, jotka ministerineuvosto on hyväksynyt, ovat valtion myöntämää tai valtion varoista myönnettyä tukea, kun kyseiset määrät kuuluvat yleisesti sähköjärjestelmän pysyviin kustannuksiin, jotka käyttäjät yhdessä kustantavat ja jotka siirretään sähköalan yrityksille toistuvina tilityksinä, joista vastaa kansallinen energiakomitea (Comisión Nacional de Energía) laissa ennalta määritettyjen perusteiden mukaisesti ja ilman harkintavaltaa?

---

(1)  Kok. 2001, s. I-2099.

(2)  Kok. 2008, s. I-5497.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/3 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/3

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de Primera Instancia de Palma de Mallorca (Espanja) on esittänyt 22.5.2013 — Barclays Bank S.A. v. Sara Sánchez García ja Alejandro Chacón Barrera

(Asia C-280/13)

(2013/C 226/05)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Juzgado de Primera Instancia de Palma de Mallorca

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Barclays Bank S.A.

Vastaajat: Sara Sánchez García ja Alejandro Chacón Barrera

Ennakkoratkaisukysymykset

| 1) | Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/13/ETY (1) sekä unionissa sovellettavia kuluttajansuojan ja sopimustasapainon oikeusperiaatteita tulkittava siten, että niiden vastaisena on pidettävä kiinnelainoista annettua Espanjan lainsäädäntöä, jossa säädetään, että kiinnelainan velkoja voi vaatia täydentämään vakuuksia, jos kiinnitetyn kiinteistön arvioitu arvo alenee 20 prosenttia, mutta jossa ei sen sijaan säädetä kiinnitetyn kiinteistön ulosmittausmenettelyn osalta, että kuluttaja-velallinen-ulosmittausvelallinen voisi kiinteistön arvon kontradiktorisesti laaditun arvion perusteella vaatia tarkistamaan kyseistä arvoa ainakin LEC:n (2) 671 §:ssä säädettyä tarkoitusta varten, kun arvo on noussut vähintään vastaavan osuuden verran sinä aikana, joka on kulunut kiinnelainasopimuksen tekemisen ja ulosmittauksen välillä? |
| --- | --- |

1)

Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/13/ETY (1) sekä unionissa sovellettavia kuluttajansuojan ja sopimustasapainon oikeusperiaatteita tulkittava siten, että niiden vastaisena on pidettävä kiinnelainoista annettua Espanjan lainsäädäntöä, jossa säädetään, että kiinnelainan velkoja voi vaatia täydentämään vakuuksia, jos kiinnitetyn kiinteistön arvioitu arvo alenee 20 prosenttia, mutta jossa ei sen sijaan säädetä kiinnitetyn kiinteistön ulosmittausmenettelyn osalta, että kuluttaja-velallinen-ulosmittausvelallinen voisi kiinteistön arvon kontradiktorisesti laaditun arvion perusteella vaatia tarkistamaan kyseistä arvoa ainakin LEC:n (2) 671 §:ssä säädettyä tarkoitusta varten, kun arvo on noussut vähintään vastaavan osuuden verran sinä aikana, joka on kulunut kiinnelainasopimuksen tekemisen ja ulosmittauksen välillä?

| 2) | Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/13/ETY sekä unionissa sovellettavia kuluttajansuojan ja sopimustasapainon oikeusperiaatteita tulkittava siten, että niiden vastaisina on pidettävä kiinnitetyn kiinteistön ulosmittausmenettelyyn Espanjassa sovellettavia säännöksiä, joiden mukaan velkoja-ulosmittausvelkoja voi ostaa kiinnitetyn kiinteistön itselleen hintaan, joka on 50 prosenttia (nykyisin 60 prosenttia) sen arvioidusta arvosta, minkä seurauksena kuluttaja-velallinen-ulosmittausvelallinen menettää perusteettomana seuraamuksena 50 prosenttia (nykyisin 40 prosenttia) kyseisestä arvioidusta arvosta? |
| --- | --- |

2)

Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/13/ETY sekä unionissa sovellettavia kuluttajansuojan ja sopimustasapainon oikeusperiaatteita tulkittava siten, että niiden vastaisina on pidettävä kiinnitetyn kiinteistön ulosmittausmenettelyyn Espanjassa sovellettavia säännöksiä, joiden mukaan velkoja-ulosmittausvelkoja voi ostaa kiinnitetyn kiinteistön itselleen hintaan, joka on 50 prosenttia (nykyisin 60 prosenttia) sen arvioidusta arvosta, minkä seurauksena kuluttaja-velallinen-ulosmittausvelallinen menettää perusteettomana seuraamuksena 50 prosenttia (nykyisin 40 prosenttia) kyseisestä arvioidusta arvosta?

| 3) | Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/13/ETY sekä unionissa sovellettavia kuluttajansuojan ja sopimustasapainon oikeusperiaatteita tulkittava siten, että kyseessä on oikeuksien väärinkäyttö ja perusteeton etu, kun velkoja-ulosmittausvelkoja vaatii ostettuaan ensin kiinnitetyn kiinteistön itselleen hintaan, joka on 50 prosenttia (nykyisin 60 prosenttia) arvioidusta arvosta, aloittamaan ulosmittauksen jäljellä olevan määrän osalta, jotta velka saadaan maksettua takaisin kokonaisuudessaan, vaikka myydyn omaisuuden arvioitu arvo ja/tai todellinen arvo on velan kokonaismäärää suurempi, huolimatta siitä, että näin toimimisesta on säädetty kansallisessa prosessioikeudessa? |
| --- | --- |

3)

Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/13/ETY sekä unionissa sovellettavia kuluttajansuojan ja sopimustasapainon oikeusperiaatteita tulkittava siten, että kyseessä on oikeuksien väärinkäyttö ja perusteeton etu, kun velkoja-ulosmittausvelkoja vaatii ostettuaan ensin kiinnitetyn kiinteistön itselleen hintaan, joka on 50 prosenttia (nykyisin 60 prosenttia) arvioidusta arvosta, aloittamaan ulosmittauksen jäljellä olevan määrän osalta, jotta velka saadaan maksettua takaisin kokonaisuudessaan, vaikka myydyn omaisuuden arvioitu arvo ja/tai todellinen arvo on velan kokonaismäärää suurempi, huolimatta siitä, että näin toimimisesta on säädetty kansallisessa prosessioikeudessa?

| 4) | Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/13/ETY sekä unionissa sovellettavia kuluttajansuojan ja sopimustasapainon oikeusperiaatteita tulkittava siten, että kun myydään kiinnitetty kiinteistö, jonka arvioitu arvo ja/tai todellinen arvo on suurempi kuin kiinnelainan kokonaismäärä, on sovellettava LEC:n 570 §:ää LEC:n 579 ja 671 §:n sijasta, jolloin on katsottava, että velkoja-ulosmittausvelkoja on saanut saatavansa kokonaisuudessaan? |
| --- | --- |

4)

Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/13/ETY sekä unionissa sovellettavia kuluttajansuojan ja sopimustasapainon oikeusperiaatteita tulkittava siten, että kun myydään kiinnitetty kiinteistö, jonka arvioitu arvo ja/tai todellinen arvo on suurempi kuin kiinnelainan kokonaismäärä, on sovellettava LEC:n 570 §:ää LEC:n 579 ja 671 §:n sijasta, jolloin on katsottava, että velkoja-ulosmittausvelkoja on saanut saatavansa kokonaisuudessaan?

---

(1)  EYVL L 95, s. 29.

(2)  Siviiliprosessilaki (Ley de Enjuiciamiento Civil).

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/3 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/3

---

Valitus, jonka Lord Inglewood ym. on tehnyt 22.5.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-229/11 ja T-276/11, Inglewood ym. v. parlamentti, 13.3.2013 antamasta tuomiosta

(Asia C-281/13 P)

(2013/C 226/06)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Valittaja: Lord Inglewood ym. (edustajat: asianajajat S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas)

Muu osapuoli: Euroopan parlamentti

Vaatimukset

| — | Unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-229/11 ja T-276/11, Inglewood ym. v. parlamentti, 13.3.2013 antama tuomio on kumottava |
| --- | --- |

—

Unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-229/11 ja T-276/11, Inglewood ym. v. parlamentti, 13.3.2013 antama tuomio on kumottava

| — | Asia on ratkaistava uudelleen siten, että






  — | todetaan lainvastaiseksi Euroopan parlamentin puhemiehistön päätös, jolla eläkeikää nostettiin 60 vuodesta 63 vuoteen ja poistettiin eläkkeen erityiset maksutavat, kuten maksu joko aikaistetun eläkkeen muodossa tai osittain kertasuorituksena |
| --- | --- | --- |

—

Asia on ratkaistava uudelleen siten, että

—

todetaan lainvastaiseksi Euroopan parlamentin puhemiehistön päätös, jolla eläkeikää nostettiin 60 vuodesta 63 vuoteen ja poistettiin eläkkeen erityiset maksutavat, kuten maksu joko aikaistetun eläkkeen muodossa tai osittain kertasuorituksena

| — | riidanalaiset päätökset kumotaan, |
| --- | --- |

—

riidanalaiset päätökset kumotaan,

| — | parlamentti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeudenkäyntiasteissa. |
| --- | --- |

—

parlamentti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeudenkäyntiasteissa.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Valittajat hakevat muutosta unionin yleisen tuomioistuimen tuomioon, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi heidän kanteensa, jossa vaadittiin Euroopan parlamentin sellaisten päätösten kumoamista, joissa valittajilta evättiin oikeus joko aikaistetun eläkkeen muodossa, 60-vuotiaana tai osittain kertasuorituksena maksettavaan vapaaehtoiseen lisäeläkkeeseen.

Ensinnäkin valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun riidanalaisilla päätöksillä sivuutettiin heidän hankitut oikeutensa tai odotusoikeutensa valittajien palvelukseentuloajankohtana vahvistetuissa ja hyväksytyissä olosuhteissa.

Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se hylkäsi kanneperusteen, joka koski Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen 27 artiklan 2 kohdan rikkomista, vaikka kyseisessä säännöksessä täsmennetään, että hankitut oikeudet ja odotusoikeudet säilyvät. Päätös, joka on tehty 1.4.2009 nimittäin rajoittaa valittajien hankittuja oikeuksia eli oikeuksia vaatia aikaistettua eläkettä tai halutessaan saada eläkettä 60-vuotiaana ja saada tarvittaessa eläke osittain kertasuorituksena.

Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin on myös tehnyt oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevia sääntöjä ei voitu soveltaa, koska ne tulivat voimaan 1.4.2009 tehdyn yleisesti sovellettavan päätöksen jälkeen, vaikka valitusten kohteina olevat yksittäistapausta koskevat päätökset on tehty kyseisen päivämäärän jälkeen.

Neljänneksi unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on hylännyt kanneperusteen, joka koskee yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista, vaikka valittajat olivat voineet perustellummin odottaa saavansa eläkkeensä niillä edellytyksillä, jotka vahvistettiin ja joita sovellettiin silloin, kun olennainen osa heidän eläkevakuutusmaksuistaan maksettiin tai sinä päivänä, jolloin heidän palvelussuhteensa päättyi, kuin ne, jotka hyötyivät poikkeussäännöistä eli ne, jotka edelleen hoitivat tehtäviään ja olivat täyttäneet 60 vuotta ennen kuin 1.4.2009 tehty päätös tuli voimaan 14.7.2009.

Viimeiseksi unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se hylkäsi suhteellisuusperiaatteen loukkaamista koskevan kanneperusteen todettuaan, että vain 10 % vakuutetuista kestää finanssikriisin vaikutukset ja sellaisen väliaikaisesti perustetun rahaston, jonka on määrä lakata, ennakoitavat seuraukset.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/4 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/4

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Darmstadt (Saksa) on esittänyt 28.5.2013 — Rechtsanwalt H (G.T. GmbH:n omaisuuden selvittäjänä) v. H. K.

(Asia C-295/13)

(2013/C 226/07)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landgericht Darmstadt

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Rechtsanwalt H (G.T. GmbH:n omaisuuden selvittäjänä)

Vastaaja: H. K.

Ennakkoratkaisukysymykset

tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla tehdyn yleissopimuksen (1) (Luganon yleissopimus II) 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan, 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan, 5 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 5 artiklan 3 kohdan sekä maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1346/2000 (2) 3 artiklan 1 kohdan tulkinnasta:

| 1) | Onko sen jäsenvaltion, jossa velallisen omaisuutta koskeva maksukyvyttömyysmenettely on aloitettu, tuomioistuimilla toimivalta tutkia selvittäjän velallisen toimitusjohtajaa vastaan nostama kanne, jossa vaaditaan palauttamaan yhtiön maksukyvyttömyyden alkamisen jälkeen tai yhtiön ylivelkaantumisen toteamisen jälkeen suoritetut maksut? |
| --- | --- |

1)

Onko sen jäsenvaltion, jossa velallisen omaisuutta koskeva maksukyvyttömyysmenettely on aloitettu, tuomioistuimilla toimivalta tutkia selvittäjän velallisen toimitusjohtajaa vastaan nostama kanne, jossa vaaditaan palauttamaan yhtiön maksukyvyttömyyden alkamisen jälkeen tai yhtiön ylivelkaantumisen toteamisen jälkeen suoritetut maksut?

| 2) | Onko sen jäsenvaltion, jossa velallisen omaisuutta koskeva maksukyvyttömyysmenettely on aloitettu, tuomioistuimella toimivalta tutkia selvittäjän velallisen toimitusjohtajaa vastaan nostama kanne, jossa vaaditaan palauttamaan yhtiön maksukyvyttömyyden alkamisen jälkeen tai yhtiön ylivelkaantumisen toteamisen jälkeen suoritetut maksut, kun toimitusjohtajan kotipaikka ei ole toisessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa vaan Luganon yleissopimuksen II sopimusvaltiossa? |
| --- | --- |

2)

Onko sen jäsenvaltion, jossa velallisen omaisuutta koskeva maksukyvyttömyysmenettely on aloitettu, tuomioistuimella toimivalta tutkia selvittäjän velallisen toimitusjohtajaa vastaan nostama kanne, jossa vaaditaan palauttamaan yhtiön maksukyvyttömyyden alkamisen jälkeen tai yhtiön ylivelkaantumisen toteamisen jälkeen suoritetut maksut, kun toimitusjohtajan kotipaikka ei ole toisessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa vaan Luganon yleissopimuksen II sopimusvaltiossa?

| 3) | Kuuluuko ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettu kanne maksukyvyttömyysmenettelyistä annetun asetuksen 3 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan? |
| --- | --- |

3)

Kuuluuko ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettu kanne maksukyvyttömyysmenettelyistä annetun asetuksen 3 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan?

| 4) | Jos ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettu kanne ei kuulu maksukyvyttömyysmenettelyistä annetun asetuksen 3 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan ja/tai tuomioistuimen toimivalta ei tältä osin ulotu toimitusjohtajaan, jonka kotipaikka on Luganon yleissopimuksen II sopimusvaltiossa:
  Onko kyse Luganon yleissopimuksen II 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta konkurssiasiasta? |
| --- | --- |

4)

Jos ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettu kanne ei kuulu maksukyvyttömyysmenettelyistä annetun asetuksen 3 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan ja/tai tuomioistuimen toimivalta ei tältä osin ulotu toimitusjohtajaan, jonka kotipaikka on Luganon yleissopimuksen II sopimusvaltiossa:

Onko kyse Luganon yleissopimuksen II 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta konkurssiasiasta?

| 5) | Jos neljänteen kysymykseen vastataan myöntävästi:






  a) | Onko sen jäsenvaltion, jossa velallisella on kotipaikka, tuomioistuimella toimivalta tutkia Luganon yleissopimuksen II 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettu kanne?






  α) | Koskeeko ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettu kanne Luganon yleissopimuksen II 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua sopimusta koskevaa asiaa? |
| --- | --- | --- | --- |

5)

Jos neljänteen kysymykseen vastataan myöntävästi:

a)

Onko sen jäsenvaltion, jossa velallisella on kotipaikka, tuomioistuimella toimivalta tutkia Luganon yleissopimuksen II 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettu kanne?

α)

Koskeeko ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettu kanne Luganon yleissopimuksen II 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua sopimusta koskevaa asiaa?

| ß) | Koskeeko ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettu kanne Luganon yleissopimuksen II 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua palvelujen osalta tehtyä sopimusta koskevaa asiaa? |
| --- | --- |

ß)

Koskeeko ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettu kanne Luganon yleissopimuksen II 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua palvelujen osalta tehtyä sopimusta koskevaa asiaa?

| b) | Koskeeko ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettu kanne Luganon yleissopimuksen II 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevaa asiaa? |
| --- | --- |

b)

Koskeeko ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettu kanne Luganon yleissopimuksen II 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevaa asiaa?

---

(1)  EUVV L 2009, L 147, s. 5.

(2)  EYVL L 160, s. 1.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/5 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/5

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Grondwettelijk Hof (Alankomaat) on esittänyt 30.5.2013 — Isabelle Gielen v. Ministerraad

(Asia C-299/13)

(2013/C 226/08)

Oikeudenkäyntikieli: hollanti

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Grondwettelijk Hof

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Isabelle Gielen

Vastaaja: Ministerraad

Ennakkoratkaisukysymys

Onko pääoman hankinnasta suoritettavista välillisistä veroista 12.2.2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/7/EY (1) 5 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä veron kantamiselle laissa pakolliseksi säädetystä haltija-arvopapereiden muuntamisesta nimetylle henkilölle asetetuiksi arvopapereiksi tai arvo-osuuksiksi, ja jos tähän kysymykseen vastataan myöntävästi, voidaanko tällaista veroa perustella edellä mainitun direktiivin 6 artiklalla?

---

(1)  EUVL L 46, s. 11.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/5 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/5

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Espanja) on esittänyt 30.5.2013 — Ayuntamiento de Benferri v. Consejería de Infraestructuras y Transporte ja Iberdrola Distribución Eléctrica SAU

(Asia C-300/13)

(2013/C 226/09)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección 1

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Ayuntamiento de Benferri

Vastaajat: Consejería de Infraestructuras y Transporte ja Iberdrola Distribución Eléctrica SAU

Ennakkoratkaisukysymykset

| 1) | Onko ilmausta ”jännitteeltään vähintään 220 kV:n ja pituudeltaan yli 15 km:n mittaisten maanpäällisten voimajohtojen rakentaminen”, jota käytetään direktiivin 85/337, (1) sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/11, (2) liitteessä I olevassa 20 kohdassa, tulkittava siten, että siinä tarkoitettuja sähkölaitteistoja ovat ainoastaan kyseiset raja-arvot täyttävät ilmajohdot? |
| --- | --- |

1)

Onko ilmausta ”jännitteeltään vähintään 220 kV:n ja pituudeltaan yli 15 km:n mittaisten maanpäällisten voimajohtojen rakentaminen”, jota käytetään direktiivin 85/337, (1) sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/11, (2) liitteessä I olevassa 20 kohdassa, tulkittava siten, että siinä tarkoitettuja sähkölaitteistoja ovat ainoastaan kyseiset raja-arvot täyttävät ilmajohdot?

| 2) | Onko ilmausta ”– — sähkön siirto ilmakaapeleilla”, jota käytetään direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/11, liitteessä II olevan 3 kohdan b alakohdassa, tulkittava siten, että siinä tarkoitettuja sähkönsiirtolaitteistoja ovat ainoastaan ilmajohdot? Jos edelliseen kysymykseen vastataan kieltävästi: |
| --- | --- |

2)

Onko ilmausta ”– — sähkön siirto ilmakaapeleilla”, jota käytetään direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/11, liitteessä II olevan 3 kohdan b alakohdassa, tulkittava siten, että siinä tarkoitettuja sähkönsiirtolaitteistoja ovat ainoastaan ilmajohdot? Jos edelliseen kysymykseen vastataan kieltävästi:

| 3) | Onko ilmausta ”– — sähkön siirto ilmakaapeleilla”, jota käytetään direktiivin 85/337 liitteessä II olevan 3 kohdan b alakohdassa, tulkittava siten, että se käsittää myös muuntoasemat? |
| --- | --- |

3)

Onko ilmausta ”– — sähkön siirto ilmakaapeleilla”, jota käytetään direktiivin 85/337 liitteessä II olevan 3 kohdan b alakohdassa, tulkittava siten, että se käsittää myös muuntoasemat?

| 4) | Onko ilmausta ”– — sähkön siirto ilmakaapeleilla”, jota käytetään direktiivin 85/337 liitteessä II olevan 3 kohdan b alakohdassa, tulkittava siten, että se käsittää myös muuntoasemat, vaikka niiden rakentaminen tai laajentaminen toteutettaisiin sellaisessa hankkeessa, johon ei sisälly ilmajohdon rakentamista? |
| --- | --- |

4)

Onko ilmausta ”– — sähkön siirto ilmakaapeleilla”, jota käytetään direktiivin 85/337 liitteessä II olevan 3 kohdan b alakohdassa, tulkittava siten, että se käsittää myös muuntoasemat, vaikka niiden rakentaminen tai laajentaminen toteutettaisiin sellaisessa hankkeessa, johon ei sisälly ilmajohdon rakentamista?

---

(1)  Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annettu neuvoston direktiivi 85/337/ETY (EYVL L 175, s. 40)

(2)  Direktiivin 85/337/ETY muuttamisesta 3.3.1997 annettu neuvoston direktiivi 97/11/EY (EYVL L 73, s. 5)

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/6 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/6

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Augstākās tiesas Senāts (Latvia) on esittänyt 3.6.2013 — AS flyLAL Lithuanian Airlines, konkurssissa, v. VAS Starptautiskā lidosta Rīga, AS Air Baltic Corporation

(Asia C-302/13)

(2013/C 226/10)

Oikeudenkäyntikieli: latvia

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Augstākās tiesas Senāts

Pääasian asianosaiset

Vastapuoli: AS flyLAL Lithuanian Airlines, konkurssissa

Valittajat: VAS Starptautiskā lidosta Rīga, AS Air Baltic Corporation

Ennakkoratkaisukysymykset

| 1) | Onko sellaista asiaa pidettävä asetuksessa (1) tarkoitettuna siviili- tai kauppaoikeudellisena asiana, jossa kantaja vaatii vahingonkorvausta ja vastaajien lainvastaiseen sopimukseen ja määräävän markkina-aseman väärinkäyttöön liittyvän menettelyn, joka perustuu toisen jäsenvaltion yleisesti sovellettavien säädösten soveltamiseen, lainvastaisuuden toteamista, kun otetaan huomioon, että lainvastainen sopimus oli mitätön alusta alkaen ja että sitä vastoin säädösten antaminen on jäsenvaltion julkisoikeuden alan toimi (acta iure imperii), johon sovelletaan kansainvälisen oikeuden sääntöjä jäsenvaltion lainkäytöllisestä koskemattomuudesta suhteessa muiden valtioiden tuomioistuimiin? |
| --- | --- |

1)

Onko sellaista asiaa pidettävä asetuksessa (1) tarkoitettuna siviili- tai kauppaoikeudellisena asiana, jossa kantaja vaatii vahingonkorvausta ja vastaajien lainvastaiseen sopimukseen ja määräävän markkina-aseman väärinkäyttöön liittyvän menettelyn, joka perustuu toisen jäsenvaltion yleisesti sovellettavien säädösten soveltamiseen, lainvastaisuuden toteamista, kun otetaan huomioon, että lainvastainen sopimus oli mitätön alusta alkaen ja että sitä vastoin säädösten antaminen on jäsenvaltion julkisoikeuden alan toimi (acta iure imperii), johon sovelletaan kansainvälisen oikeuden sääntöjä jäsenvaltion lainkäytöllisestä koskemattomuudesta suhteessa muiden valtioiden tuomioistuimiin?

| 2) | Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi (asia on asetuksessa tarkoitettu siviili- tai kauppaoikeudellinen asia), onko vahingonkorvauskannetta pidettävä asetuksen 22 artiklan 2 alakohdassa tarkoitettuna yhtiön toimielinten päätösten pätevyyttä koskevana asiana, mikä antaisi mahdollisuuden olla tunnustamatta päätöstä asetuksen 35 artiklan 1 kohdan nojalla? |
| --- | --- |

2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi (asia on asetuksessa tarkoitettu siviili- tai kauppaoikeudellinen asia), onko vahingonkorvauskannetta pidettävä asetuksen 22 artiklan 2 alakohdassa tarkoitettuna yhtiön toimielinten päätösten pätevyyttä koskevana asiana, mikä antaisi mahdollisuuden olla tunnustamatta päätöstä asetuksen 35 artiklan 1 kohdan nojalla?

| 3) | Jos vahingonkorvauskanteen kohde kuuluu asetuksen 22 artiklan (yksinomainen toimivalta) 2 alakohdan soveltamisalaan, onko sen valtion tuomioistuin, jossa tunnustamista pyydetään, velvollinen tarkastamaan, että asetuksen 35 artiklan 1 kohdassa turvaamistoimipäätöksen tunnustamiselle asetetut edellytykset täyttyvät? |
| --- | --- |

3)

Jos vahingonkorvauskanteen kohde kuuluu asetuksen 22 artiklan (yksinomainen toimivalta) 2 alakohdan soveltamisalaan, onko sen valtion tuomioistuin, jossa tunnustamista pyydetään, velvollinen tarkastamaan, että asetuksen 35 artiklan 1 kohdassa turvaamistoimipäätöksen tunnustamiselle asetetut edellytykset täyttyvät?

| 4) | Voidaanko asetuksen 34 artiklan 1 alakohtaan sisältyvä oikeusjärjestyksen perusteita koskeva säännös ymmärtää niin, että turvaamistoimipäätöksen tunnustaminen on vastoin jäsenvaltion oikeusjärjestyksen perusteita, jos ensinnäkin pääasiallinen peruste turvaamistoimien määräämiselle on kanteella vaaditun määrän, jonka laskennan perusteita ei ole perusteltu, huomattava suuruus ja toiseksi mainitun päätöksen tunnustaminen ja täytäntöönpano voivat aiheuttaa vahinkoa vastaajille, kun kantajana oleva konkurssiin asetettu yhtiö ei voi suorittaa korvausta siinä tapauksessa, että vahingonkorvauskanne hylätään, mikä saattaisi vaikuttaa valtion, jossa tunnustamista pyydetään, taloudellisiin etuihin, mikä edelleen vaarantaisi valtion turvallisuuden, kun Latvian valtio omistaa 100 % Lidosta Rīgan osakkeista ja 52,6 % AS Air Baltic Corporationin osakkeista? |
| --- | --- |

4)

Voidaanko asetuksen 34 artiklan 1 alakohtaan sisältyvä oikeusjärjestyksen perusteita koskeva säännös ymmärtää niin, että turvaamistoimipäätöksen tunnustaminen on vastoin jäsenvaltion oikeusjärjestyksen perusteita, jos ensinnäkin pääasiallinen peruste turvaamistoimien määräämiselle on kanteella vaaditun määrän, jonka laskennan perusteita ei ole perusteltu, huomattava suuruus ja toiseksi mainitun päätöksen tunnustaminen ja täytäntöönpano voivat aiheuttaa vahinkoa vastaajille, kun kantajana oleva konkurssiin asetettu yhtiö ei voi suorittaa korvausta siinä tapauksessa, että vahingonkorvauskanne hylätään, mikä saattaisi vaikuttaa valtion, jossa tunnustamista pyydetään, taloudellisiin etuihin, mikä edelleen vaarantaisi valtion turvallisuuden, kun Latvian valtio omistaa 100 % Lidosta Rīgan osakkeista ja 52,6 % AS Air Baltic Corporationin osakkeista?

---

(1)  Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 44/2001 (EYVL L 12, s. 1).

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/7 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/7

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Alba Iulia (Romania) on esittänyt 7.6.2013 — Claudiu Roșu v. Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală

(Asia C-312/13)

(2013/C 226/11)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Curtea de Apel Alba Iulia

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Claudiu Roșu

Vastapuoli: Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală

Ennakkoratkaisukysymys

Onko neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 73 ja 78 artiklaa tulkittava siinä tapauksessa, että myyjä luokitellaan jälkikäteen arvonlisäverovelvolliseksi ja sopimuspuolet vahvistavat kiinteän omaisuuden luovutuksen vastikkeen (hinnan) mainitsematta mitään arvonlisäverosta, tulkittava siten, että veron perusteen muodostaa

| a) | omaisuuden luovutuksen vastike (hinta), jonka sopimuspuolet ovat vahvistaneet, vähennettynä arvonlisäverokannalla, vai |
| --- | --- |

a)

omaisuuden luovutuksen vastike (hinta), jonka sopimuspuolet ovat vahvistaneet, vähennettynä arvonlisäverokannalla, vai

| b) | sopimuspuolten sopima tavaran luovutuksen vastike (hinta)? |
| --- | --- |

b)

sopimuspuolten sopima tavaran luovutuksen vastike (hinta)?

---

(1)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1).

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/7 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/7

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Alba Iulia (Romania) on esittänyt 7.6.2013 — Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală v. Cătălin Ienciu

(Asia C-313/13)

(2013/C 226/12)

Oikeudenkäyntikieli: romania

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Curtea de Apel Alba Iulia

Pääasian asianosaiset

Valittaja: Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală

Vastapuoli: Cătălin Ienciu

Ennakkoratkaisukysymys

Onko neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 73 ja 78 artiklaa tulkittava siinä tapauksessa, että myyjä luokitellaan jälkikäteen arvonlisäverovelvolliseksi ja sopimuspuolet vahvistavat kiinteän omaisuuden luovutuksen vastikkeen (hinnan) mainitsematta mitään arvonlisäverosta, tulkittava siten, että veron perusteen muodostaa

| a) | omaisuuden luovutuksen vastike (hinta), jonka sopimuspuolet ovat vahvistaneet, vähennettynä arvonlisäverokannalla, vai |
| --- | --- |

a)

omaisuuden luovutuksen vastike (hinta), jonka sopimuspuolet ovat vahvistaneet, vähennettynä arvonlisäverokannalla, vai

| b) | sopimuspuolten sopima tavaran luovutuksen vastike (hinta)? |
| --- | --- |

b)

sopimuspuolten sopima tavaran luovutuksen vastike (hinta)?

---

(1)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1).

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/7 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/7

---

Kanne 7.6.2013 — Euroopan parlamentti v. Euroopan unionin neuvosto

(Asia C-317/13)

(2013/C 226/13)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: F. Drexler, A. Caiola ja M. Pencheva)

Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

| — | On kumottava 4-metyyliamfetamiinin saattamisesta valvontatoimenpiteiden piiriin 7.3.2013 annettu neuvoston päätös 2013/129/EU (1) |
| --- | --- |

—

On kumottava 4-metyyliamfetamiinin saattamisesta valvontatoimenpiteiden piiriin 7.3.2013 annettu neuvoston päätös 2013/129/EU (1)

| — | neuvoston päätöksen 2013/129/EU vaikutukset on pysytettävä voimassa siihen asti, kunnes se korvataan uudella asianmukaisesti toteutetulla toimella |
| --- | --- |

—

neuvoston päätöksen 2013/129/EU vaikutukset on pysytettävä voimassa siihen asti, kunnes se korvataan uudella asianmukaisesti toteutetulla toimella

| — | Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Parlamentti muistuttaa aluksi, että kanteen kohteena olevan päätöksen johdanto-osassa viitataan seuraaviin oikeusperustoihin: uusia psykoaktiivisia aineita koskevasta tietojenvaihdosta, riskienarvioinnista ja valvonnasta 10.5.2005 tehdyn neuvoston päätöksen 2005/387/YOS (2) 8 artiklan 3 kohta ja Euroopan unionin toiminnasta tehty sopimus. Parlamentti päätteli tästä, että neuvosto viittaa implisiittisesti SEUT 34 artiklan 2 kohdan c alakohtaan.

Parlamentti esittää kumoamiskanteensa tueksi kaksi kanneperustetta.

Parlamentti väittää ensiksikin, että neuvosto on perustanut päätöksensä oikeusperustaan — SEUT 34 artiklan 2 kohdan c alakohta — joka on kumottu Lissabonin sopimuksen tullessa voimaan. Tästä syystä kanteen kohteena oleva päätös perustuu enää vain päätökseen 2005/387/YOS. Viimeksi mainittu on johdetun oikeuden oikeusperusta ja näin ollen lainvastainen.

Toiseksi parlamentti katsoo edellä todetun perusteella, että päätöksentekomenettelyyn liittyy olennaisten menettelymääräysten rikkomisia. Yhtäältä jos SEUT 34 artiklan 2 kohdan c alakohtaa olisi sovellettu, parlamenttia olisi pitänyt kuulla ennen kanteen kohteena olevan päätöksen tekemistä EU 39 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Parlamentti väittää kuitenkin, että näin ei ole tapahtunut. Toisaalta jos katsotaan, että asiassa on sovellettava Lissabonin sopimuksen määräyksiä, parlamentti olisi pitänyt ottaa mukaan SEUT 83 artiklan 1 kohdan mukaiseen lainsäädäntömenettelyyn. Koska parlamenttia ei ole kummassakaan tapauksessa otettu mukaan kanteen kohteena olevan päätöksen antamismenettelyyn, päätöstä rasittaa olennaisen menettelymääräyksen rikkominen.

Parlamentti toteaa lopuksi, että mikäli unionin tuomioistuin päättäisi kumota kanteen kohteena olevan päätöksen, kanteen kohteena olevan päätöksen vaikutukset on pysytettävä voimassa SEUT 264 artiklan toisen kohdan mukaisesti siihen asti, kunnes kyseinen päätös korvataan asianmukaisesti toteutetulla uudella toimella.

---

(1)  EUVL L 72. s. 11.

(2)  EUVL L 127, s. 32.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/8 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/8

---

Kanne 12.6.2013 — Euroopan komissio v. Puolan tasavalta

(Asia C-320/13)

(2013/C 226/14)

Oikeudenkäyntikieli: puola

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Hetsch ja K. Herrmann)

Vastaaja: Puolan tasavalta

Vaatimukset

| — | Unionin tuomioistuimen on todettava, että Puolan tasavalta ei ole noudattanut uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä sekä direktiivien 2001/77/EY ja 2003/30/EY muuttamisesta ja myöhemmästä kumoamisesta 23.4.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/28/EU (1) 27 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle. |
| --- | --- |

—

Unionin tuomioistuimen on todettava, että Puolan tasavalta ei ole noudattanut uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä sekä direktiivien 2001/77/EY ja 2003/30/EY muuttamisesta ja myöhemmästä kumoamisesta 23.4.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/28/EU (1) 27 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

| — | Puolan tasavallalle on määrättävä SEUT 260 artiklan 3 kohdan nojalla direktiivin 2009/28/EU täytäntöönpanotoimenpiteistä ilmoittamista koskevan velvollisuuden laiminlyönnistä uhkasakko suuruudeltaan 133 228,80 EUR päivältä nyt käsiteltävässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivästä lukien. |
| --- | --- |

—

Puolan tasavallalle on määrättävä SEUT 260 artiklan 3 kohdan nojalla direktiivin 2009/28/EU täytäntöönpanotoimenpiteistä ilmoittamista koskevan velvollisuuden laiminlyönnistä uhkasakko suuruudeltaan 133 228,80 EUR päivältä nyt käsiteltävässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivästä lukien.

| — | Puolan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

Puolan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Direktiivin 2009/28/EU täytäntöönpanon määräaika päättyi 5.12.2010.

---

(1)  EUVL L 140, s. 16.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/8 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/8

---

Kanne 11.6.2013 — Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta

(Asia C-321/13)

(2013/C 226/15)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Hottiaux ja N. Yerrell)

Vastaaja: Belgian kuningaskunta

Vaatimukset

| — | On todettava, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut vaarallisten aineiden sisämaankuljetuksista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/68/EY liitteiden mukauttamisesta tieteen ja tekniikan kehitykseen ensimmäisen kerran 2.9.2010 annetun komission direktiivin 2010/61/EU (1) 2 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut mainitun direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai on joka tapauksessa jättänyt ilmoittamatta näistä toimenpiteistä komissiolle. |
| --- | --- |

—

On todettava, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut vaarallisten aineiden sisämaankuljetuksista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/68/EY liitteiden mukauttamisesta tieteen ja tekniikan kehitykseen ensimmäisen kerran 2.9.2010 annetun komission direktiivin 2010/61/EU (1) 2 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut mainitun direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai on joka tapauksessa jättänyt ilmoittamatta näistä toimenpiteistä komissiolle.

| — | Belgian kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

Belgian kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Määräaika 2.9.2010 annetun komission direktiivin 2010/61/EU täytäntöönpanemiseksi jäsenvaltioissa päättyi 30.6.2011.

---

(1)  EUVL L 233, s. 27.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/9 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/9

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesgericht Bozen (Italia) on esittänyt 13.6.2013 — Ulrike Elfriede Grauel Rüffer v. Katerina Pokorná

(Asia C-322/13)

(2013/C 226/16)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Landesgericht Bozen (Italia)

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Ulrike Elfriede Grauel Rüffer

Vastaaja: Katerina Pokorná

Ennakkoratkaisukysymys

Onko SEUT 18 ja SEUT 21 artiklan tulkinta esteenä käsiteltävässä asiassa riidanalaisten kaltaisten sellaisten kansallisten säännösten soveltamiselle, joissa oikeus käyttää saksan kieltä Bolzanon maakunnassa sijaitsevissa tuomioistuimissa vireillä olevissa siviilioikeudellisissa menettelyissä myönnetään ainoastaan Bolzanon maakunnassa asuville Italian kansalaisille mutta ei myös muiden unionin jäsenvaltioiden kansalaisille siitä riippumatta, asuvatko he Bolzanon maakunnassa?

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/9 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/9

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour d’appel de Bruxelles (Belgia)on esittänyt 17.6.2013 — Burgo Group SpA v. Illochroma SA, selvitystilassa, Jérôme Theetten, joka toimii Illochroma SA -yhtiön selvitysmiehenä

(Asia C-327/13)

(2013/C 226/17)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Cour d’appel de Bruxelles

Pääasian asianosaiset

Kantaja: Burgo Group SpA

Vastaaja: Illochroma SA, selvitystilassa, Jérôme Theetten, joka toimii Illochroma SA -yhtiön selvitysmiehenä

Ennakkoratkaisukysymykset

Onko maksukyvyttömyysmenettelyistä [29.5.2000] annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1346/2000 (1) ja erityisesti sen 3, 16, 27, 28 ja 29 artiklaa, tulkittava siten, että

| a) | 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla ”toimipaikalla” on ymmärrettävä tarkoitettavan velallisen sivuliikettä, jonka osalta on aloitettu päämenettely, joka estää sen, että usean samaan konserniin kuuluvan yhtiön samanaikaisen likvidaatiomenettelyn yhteydessä nämä voisivat olla sekundäärimenettelyn kohteena jäsenvaltiossa, jossa on niiden kotipaikka, sillä perusteella, että ne ovat oikeushenkilöitä? |
| --- | --- |

a)

3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla ”toimipaikalla” on ymmärrettävä tarkoitettavan velallisen sivuliikettä, jonka osalta on aloitettu päämenettely, joka estää sen, että usean samaan konserniin kuuluvan yhtiön samanaikaisen likvidaatiomenettelyn yhteydessä nämä voisivat olla sekundäärimenettelyn kohteena jäsenvaltiossa, jossa on niiden kotipaikka, sillä perusteella, että ne ovat oikeushenkilöitä?

| b) | henkilöllä tai viranomaisella, jolla on oikeus pyytää sekundäärimenettelyn aloittamista, on oltava asuinpaikka tai kotipaikka sen jäsenvaltion tuomioistuimen alueella, jossa menettelyä pyydetään, vai onko tämä oikeus varattava kaikille unionin kansalaisille siltä osin kuin he osoittavat oikeudellisen suhteen asianomaiseen toimipaikkaan? |
| --- | --- |

b)

henkilöllä tai viranomaisella, jolla on oikeus pyytää sekundäärimenettelyn aloittamista, on oltava asuinpaikka tai kotipaikka sen jäsenvaltion tuomioistuimen alueella, jossa menettelyä pyydetään, vai onko tämä oikeus varattava kaikille unionin kansalaisille siltä osin kuin he osoittavat oikeudellisen suhteen asianomaiseen toimipaikkaan?

| c) | jos maksukyvyttömyyttä koskeva päämenettely on likvidaatiomenettely, toimipaikan maksukyvyttömyyttä koskevan sekundäärimenettelyn aloittamisesta voidaan määrätä vain jos se täyttää tarkoituksenmukaisuuden edellytykset, jotka on jätetty sen jäsenvaltion tuomioistuimen arvioitaviksi, jossa sekundäärimenettely pannaan vireille? |
| --- | --- |

c)

jos maksukyvyttömyyttä koskeva päämenettely on likvidaatiomenettely, toimipaikan maksukyvyttömyyttä koskevan sekundäärimenettelyn aloittamisesta voidaan määrätä vain jos se täyttää tarkoituksenmukaisuuden edellytykset, jotka on jätetty sen jäsenvaltion tuomioistuimen arvioitaviksi, jossa sekundäärimenettely pannaan vireille?

---

(1)  EYVL L 160, s. 1.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/9 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/9

---

Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sozialgericht Leipzig (Saksa) on esittänyt 19.6.2013 — Elisabeta Dano ja Florin Dano v. Jobcenter Leipzig

(Asia C-333/13)

(2013/C 226/18)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

Sozialgericht Leipzig

Pääasian asianosaiset

Kantajat: Elisabeta Dano ja Florin Dano

Vastaaja: Jobcenter Leipzig

Ennakkoratkaisukysymykset

| 1) | Kuuluvatko asetuksen N:o 883/2004 (1) 4 artiklan henkilölliseen soveltamisalaan henkilöt, jotka eivät hae 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja sosiaaliturva- tai perhe-etuuksia vaan asetuksen 3 artiklan 3 kohdassa ja 70 artiklassa tarkoitettua maksuihin perustumatonta erityistä etuutta? |
| --- | --- |

1)

Kuuluvatko asetuksen N:o 883/2004 (1) 4 artiklan henkilölliseen soveltamisalaan henkilöt, jotka eivät hae 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja sosiaaliturva- tai perhe-etuuksia vaan asetuksen 3 artiklan 3 kohdassa ja 70 artiklassa tarkoitettua maksuihin perustumatonta erityistä etuutta?

| 2) | Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Kielletäänkö asetuksen N:o 883/2004 4 artiklassa jäsenvaltioita epäämästä apua tarvitsevilta unionin kansalaisilta kokonaan tai osittain sellaisia etuuksia, joita ne myöntävät samassa tilanteessa oleville oman valtion kansalaisille, jotta vältettäisiin asetuksen 70 artiklassa tarkoitettujen vähimmäistoimeentulon varmistavien maksuihin perustumattomien sosiaalietuuksien aiheuttama kohtuuton rasite? |
| --- | --- |

2)

Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Kielletäänkö asetuksen N:o 883/2004 4 artiklassa jäsenvaltioita epäämästä apua tarvitsevilta unionin kansalaisilta kokonaan tai osittain sellaisia etuuksia, joita ne myöntävät samassa tilanteessa oleville oman valtion kansalaisille, jotta vältettäisiin asetuksen 70 artiklassa tarkoitettujen vähimmäistoimeentulon varmistavien maksuihin perustumattomien sosiaalietuuksien aiheuttama kohtuuton rasite?

| 3) | Jos ensimmäiseen tai toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: Kielletäänkö a) SEUT 18 artiklassa ja/tai b) SEUT 20 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan a alakohdassa, luettuna yhdessä SEUT 20 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan ja direktiivin 2004/38 (2) 24 artiklan 2 kohdan kanssa, jäsenvaltioita epäämästä apua tarvitsevilta unionin kansalaisilta kokonaan tai osittain sellaisia etuuksia, joita ne myöntävät samassa tilanteessa oleville oman valtion kansalaisille, jotta vältettäisiin asetuksen 70 artiklassa tarkoitettujen vähimmäistoimeentulon varmistavien maksuihin perustumattomien sosiaalietuuksien aiheuttama kohtuuton rasite? |
| --- | --- |

3)

Jos ensimmäiseen tai toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: Kielletäänkö a) SEUT 18 artiklassa ja/tai b) SEUT 20 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan a alakohdassa, luettuna yhdessä SEUT 20 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan ja direktiivin 2004/38 (2) 24 artiklan 2 kohdan kanssa, jäsenvaltioita epäämästä apua tarvitsevilta unionin kansalaisilta kokonaan tai osittain sellaisia etuuksia, joita ne myöntävät samassa tilanteessa oleville oman valtion kansalaisille, jotta vältettäisiin asetuksen 70 artiklassa tarkoitettujen vähimmäistoimeentulon varmistavien maksuihin perustumattomien sosiaalietuuksien aiheuttama kohtuuton rasite?

| 4) | Jos edellä mainittuihin kysymyksiin annettavan vastauksen perusteella vähimmäistoimeentulon varmistavien etuuksien osittainen epääminen on unionin oikeuden mukaista: Saako maksuihin perustumattomien vähimmäistoimeentulon varmistavien etuuksien myöntäminen unionin kansalaisille rajoittua akuutteja hätätapauksia lukuun ottamatta siihen, että tarjotaan tarvittavat rahavarat kotivaltioon palaamista varten, vai tarjoavatko perusoikeuskirjan 1, 20 ja 51 artikla pidemmälle meneviä etuuksia, jotka mahdollistavat pysyvän oleskelun? |
| --- | --- |

4)

Jos edellä mainittuihin kysymyksiin annettavan vastauksen perusteella vähimmäistoimeentulon varmistavien etuuksien osittainen epääminen on unionin oikeuden mukaista: Saako maksuihin perustumattomien vähimmäistoimeentulon varmistavien etuuksien myöntäminen unionin kansalaisille rajoittua akuutteja hätätapauksia lukuun ottamatta siihen, että tarjotaan tarvittavat rahavarat kotivaltioon palaamista varten, vai tarjoavatko perusoikeuskirjan 1, 20 ja 51 artikla pidemmälle meneviä etuuksia, jotka mahdollistavat pysyvän oleskelun?

---

(1)  Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004 (EYVL L 166, s. 1).

(2)  Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY (EYVL L 158, s. 77).

---

Unionin yleinen tuomioistuin

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/11 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/11

---

Kanne 15.5.2013 — Growth Energy ja Renewable Fuels Association v. neuvosto

(Asia T-276/13)

(2013/C 226/19)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantajat: Growth Energy (Washington, Yhdysvallat) ja Renewable Fuels Association (Washington, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja P. Vander Schueren)

Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Amerikan Yhdysvalloista peräisin olevan bioetanolin tuonnissa 18.2.2013 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 157/2013 (EUVL L 49, s. 10) siltä osin kuin se koskee kantajia ja niiden jäseniä ja |
| --- | --- |

—

kumoamaan lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Amerikan Yhdysvalloista peräisin olevan bioetanolin tuonnissa 18.2.2013 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 157/2013 (EUVL L 49, s. 10) siltä osin kuin se koskee kantajia ja niiden jäseniä ja

| — | velvoittamaan neuvoston korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut tässä menettelyssä. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan neuvoston korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut tässä menettelyssä.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat seuraaviin kymmeneen kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio toimi perusasetuksen vastaisesti, koska se valitsi maanlaajuisen tullin ja kieltäytyi laskemasta yksilöllistä polkumyyntitullia siitä huolimatta, että sillä oli kaikki tämän edellyttämät tiedot. Kantajat toteavat tästä, että komissio teki merkityksellisten tosiseikkojen ilmeisen arviointivirheen, oikeudellisen virheen, jätti perustelematta päätelmänsä, laiminlöi huolenpitovelvollisuuttaan ja loukkasi puolustautumisoikeuksia sekä oikeusvarmuuden periaatetta ja kantajien perusteltua luottamusta. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio toimi perusasetuksen vastaisesti, koska se valitsi maanlaajuisen tullin ja kieltäytyi laskemasta yksilöllistä polkumyyntitullia siitä huolimatta, että sillä oli kaikki tämän edellyttämät tiedot. Kantajat toteavat tästä, että komissio teki merkityksellisten tosiseikkojen ilmeisen arviointivirheen, oikeudellisen virheen, jätti perustelematta päätelmänsä, laiminlöi huolenpitovelvollisuuttaan ja loukkasi puolustautumisoikeuksia sekä oikeusvarmuuden periaatetta ja kantajien perusteltua luottamusta.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan se, ettei komissio mukauttanut vientihintaa polkumyyntimarginaalia laskiessaan, koska se ei tarkistanut ylöspäin asianomaisen sekoittajan sekoitusten myyntihintoja, oli merkityksellisten tosiseikkojen ilmeinen arviointivirhe ja oikeudellinen virhe. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan se, ettei komissio mukauttanut vientihintaa polkumyyntimarginaalia laskiessaan, koska se ei tarkistanut ylöspäin asianomaisen sekoittajan sekoitusten myyntihintoja, oli merkityksellisten tosiseikkojen ilmeinen arviointivirhe ja oikeudellinen virhe.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki merkityksellisten tosiseikkojen ilmeisen arviointivirheen ja rikkoi perusasetusta sekä loukkasi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta yliarvioimalla bioetanolin tuontimäärän Yhdysvalloista ja kohtelemalla tätä tuontia eri tavalla kuin saman tuotteen tuontia kolmansista maista. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki merkityksellisten tosiseikkojen ilmeisen arviointivirheen ja rikkoi perusasetusta sekä loukkasi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta yliarvioimalla bioetanolin tuontimäärän Yhdysvalloista ja kohtelemalla tätä tuontia eri tavalla kuin saman tuotteen tuontia kolmansista maista.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisen arviointivirheen ja rikkoi perusasetusta vahinkomarginaaleja laskiessaan. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisen arviointivirheen ja rikkoi perusasetusta vahinkomarginaaleja laskiessaan.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä ja rikkoi perusasetusta perustaessaan merkittävän vahingon määrittelynsä unionin tuotannonalaan, joka ei valmista samankaltaista tuotetta, ja määrittelemällä unionin tuotannonalan ennen kuin se määritteli samankaltaisen tuotteen. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä ja rikkoi perusasetusta perustaessaan merkittävän vahingon määrittelynsä unionin tuotannonalaan, joka ei valmista samankaltaista tuotetta, ja määrittelemällä unionin tuotannonalan ennen kuin se määritteli samankaltaisen tuotteen.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen asetus on virheellinen ilmeisten arviointivirheiden ja oikeudellisten virheiden vuoksi, koska siinä säädetty merkittävä vahinko määritellään sellaisten tietojen perusteella, jotka koskevat ei-edustavaa otosta unionin tuottajista. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen asetus on virheellinen ilmeisten arviointivirheiden ja oikeudellisten virheiden vuoksi, koska siinä säädetty merkittävä vahinko määritellään sellaisten tietojen perusteella, jotka koskevat ei-edustavaa otosta unionin tuottajista.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisen arviointivirheen katsomalla, että muut merkittävän vahingon aiheuttajat eivät poista syy-yhteyttä kysymyksessä olevan tuonnin ja unionin tuotannonalalle väitetysti aiheutuvan vahingon välillä. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisen arviointivirheen katsomalla, että muut merkittävän vahingon aiheuttajat eivät poista syy-yhteyttä kysymyksessä olevan tuonnin ja unionin tuotannonalalle väitetysti aiheutuvan vahingon välillä.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan neuvosto teki oikeudellisen virheen ja loukkasi suhteellisuusperiaatetta hyväksymällä polkumyyntitoimenpiteen, joka ei ole tarpeen. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan neuvosto teki oikeudellisen virheen ja loukkasi suhteellisuusperiaatetta hyväksymällä polkumyyntitoimenpiteen, joka ei ole tarpeen.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja loukkasi hyvän hallinnon periaatetta sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatetta katsomalla, että Yhdysvalloista peräisin olevaa bioetanolia koskeva tutkimus perustui asianmukaiseen valitukseen, vaikka se ei täyttänyt perusasetuksessa vahvistettuja vaatimuksia. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja loukkasi hyvän hallinnon periaatetta sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatetta katsomalla, että Yhdysvalloista peräisin olevaa bioetanolia koskeva tutkimus perustui asianmukaiseen valitukseen, vaikka se ei täyttänyt perusasetuksessa vahvistettuja vaatimuksia.

| 10) | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio syyllistyi moniin kantajien puolustautumisoikeuksien loukkauksiin ja laiminlöi perusteluvelvollisuuttaan riidanalaista asetusta antaessaan, koska lopulliset päätelmät, joihin se perustuu, eivät sisältäneet olennaisia tosiseikkoja ja huomioita lopullisten toimenpiteiden toteuttamiseksi. Komissio myös muutti toimenpiteiden voimassaoloaikaa tätä perustelematta eikä antanut kantajien tutustua ei-luottamukselliseen asiakirja-aineistoon ajoissa eikä se myöskään antanut kantajille riittävästi aikaa esittää huomautuksia lopullisista päätelmistä. |
| --- | --- |

10)

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio syyllistyi moniin kantajien puolustautumisoikeuksien loukkauksiin ja laiminlöi perusteluvelvollisuuttaan riidanalaista asetusta antaessaan, koska lopulliset päätelmät, joihin se perustuu, eivät sisältäneet olennaisia tosiseikkoja ja huomioita lopullisten toimenpiteiden toteuttamiseksi. Komissio myös muutti toimenpiteiden voimassaoloaikaa tätä perustelematta eikä antanut kantajien tutustua ei-luottamukselliseen asiakirja-aineistoon ajoissa eikä se myöskään antanut kantajille riittävästi aikaa esittää huomautuksia lopullisista päätelmistä.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/12 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/12

---

Kanne 15.5.2013 — Marquis Energy v. neuvosto

(Asia T-277/13)

(2013/C 226/20)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Marquis Energy LLC (Hennepin, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja P. Vander Schueren)

Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Amerikan Yhdysvalloista peräisin olevan bioetanolin tuonnissa 18.2.2013 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 157/2013 (EUVL L 49, s. 10) siltä osin kuin se koskee kantajaa ja |
| --- | --- |

—

kumoamaan lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Amerikan Yhdysvalloista peräisin olevan bioetanolin tuonnissa 18.2.2013 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 157/2013 (EUVL L 49, s. 10) siltä osin kuin se koskee kantajaa ja

| — | velvoittamaan neuvoston korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut tässä menettelyssä. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan neuvoston korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut tässä menettelyssä.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seuraaviin kymmeneen kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio toimi perusasetuksen vastaisesti, koska se valitsi maanlaajuisen tullin ja kieltäytyi laskemasta yksilöllistä polkumyyntitullia siitä huolimatta, että sillä oli kaikki tämän edellyttämät tiedot. Kantaja toteaa tästä, että komissio teki merkityksellisten tosiseikkojen ilmeisen arviointivirheen, oikeudellisen virheen, jätti perustelematta päätelmänsä, laiminlöi huolenpitovelvollisuuttaan ja loukkasi puolustautumisoikeuksia sekä oikeusvarmuuden periaatetta ja kantajan perusteltua luottamusta. |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio toimi perusasetuksen vastaisesti, koska se valitsi maanlaajuisen tullin ja kieltäytyi laskemasta yksilöllistä polkumyyntitullia siitä huolimatta, että sillä oli kaikki tämän edellyttämät tiedot. Kantaja toteaa tästä, että komissio teki merkityksellisten tosiseikkojen ilmeisen arviointivirheen, oikeudellisen virheen, jätti perustelematta päätelmänsä, laiminlöi huolenpitovelvollisuuttaan ja loukkasi puolustautumisoikeuksia sekä oikeusvarmuuden periaatetta ja kantajan perusteltua luottamusta.

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan se, ettei komissio mukauttanut vientihintaa polkumyyntimarginaalia laskiessaan, koska se ei tarkistanut ylöspäin asianomaisen sekoittajan sekoitusten myyntihintoja, oli merkityksellisten tosiseikkojen ilmeinen arviointivirhe ja oikeudellinen virhe. |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan se, ettei komissio mukauttanut vientihintaa polkumyyntimarginaalia laskiessaan, koska se ei tarkistanut ylöspäin asianomaisen sekoittajan sekoitusten myyntihintoja, oli merkityksellisten tosiseikkojen ilmeinen arviointivirhe ja oikeudellinen virhe.

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki merkityksellisten tosiseikkojen ilmeisen arviointivirheen ja rikkoi perusasetusta sekä loukkasi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta yliarvioimalla bioetanolin tuontimäärän Yhdysvalloista ja kohtelemalla tätä tuontia eri tavalla kuin saman tuotteen tuontia kolmansista maista. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki merkityksellisten tosiseikkojen ilmeisen arviointivirheen ja rikkoi perusasetusta sekä loukkasi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta yliarvioimalla bioetanolin tuontimäärän Yhdysvalloista ja kohtelemalla tätä tuontia eri tavalla kuin saman tuotteen tuontia kolmansista maista.

| 4) | Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisen arviointivirheen ja rikkoi perusasetusta vahinkomarginaaleja laskiessaan. |
| --- | --- |

4)

Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisen arviointivirheen ja rikkoi perusasetusta vahinkomarginaaleja laskiessaan.

| 5) | Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä ja rikkoi perusasetusta perustaessaan merkittävän vahingon määrittelynsä unionin tuotannonalaan, joka ei valmista samankaltaista tuotetta, ja määrittelemällä unionin tuotannonalan ennen kuin se määritteli samankaltaisen tuotteen. |
| --- | --- |

5)

Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä ja rikkoi perusasetusta perustaessaan merkittävän vahingon määrittelynsä unionin tuotannonalaan, joka ei valmista samankaltaista tuotetta, ja määrittelemällä unionin tuotannonalan ennen kuin se määritteli samankaltaisen tuotteen.

| 6) | Kuudes kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen asetus on virheellinen ilmeisten arviointivirheiden ja oikeudellisten virheiden vuoksi, koska siinä säädetty merkittävä vahinko määritellään sellaisten tietojen perusteella, jotka koskevat ei-edustavaa otosta unionin tuottajista. |
| --- | --- |

6)

Kuudes kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen asetus on virheellinen ilmeisten arviointivirheiden ja oikeudellisten virheiden vuoksi, koska siinä säädetty merkittävä vahinko määritellään sellaisten tietojen perusteella, jotka koskevat ei-edustavaa otosta unionin tuottajista.

| 7) | Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisen arviointivirheen katsomalla, että muut merkittävän vahingon aiheuttajat eivät poista syy-yhteyttä kysymyksessä olevan tuonnin ja unionin tuotannonalalle väitetysti aiheutuvan vahingon välillä. |
| --- | --- |

7)

Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisen arviointivirheen katsomalla, että muut merkittävän vahingon aiheuttajat eivät poista syy-yhteyttä kysymyksessä olevan tuonnin ja unionin tuotannonalalle väitetysti aiheutuvan vahingon välillä.

| 8) | Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan neuvosto teki oikeudellisen virheen ja loukkasi suhteellisuusperiaatetta hyväksymällä polkumyyntitoimenpiteen, joka ei ole tarpeen. |
| --- | --- |

8)

Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan neuvosto teki oikeudellisen virheen ja loukkasi suhteellisuusperiaatetta hyväksymällä polkumyyntitoimenpiteen, joka ei ole tarpeen.

| 9) | Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja loukkasi hyvän hallinnon periaatetta sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatetta katsomalla, että Yhdysvalloista peräisin olevaa bioetanolia koskeva tutkimus perustui asianmukaiseen valitukseen, vaikka se ei täyttänyt perusasetuksessa vahvistettuja vaatimuksia. |
| --- | --- |

9)

Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja loukkasi hyvän hallinnon periaatetta sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatetta katsomalla, että Yhdysvalloista peräisin olevaa bioetanolia koskeva tutkimus perustui asianmukaiseen valitukseen, vaikka se ei täyttänyt perusasetuksessa vahvistettuja vaatimuksia.

| 10) | Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio syyllistyi moniin kantajan puolustautumisoikeuksien loukkauksiin ja laiminlöi perusteluvelvollisuuttaan riidanalaista asetusta antaessaan, koska lopulliset päätelmät, joihin se perustuu, eivät sisältäneet olennaisia tosiseikkoja ja huomioita lopullisten toimenpiteiden toteuttamiseksi. Komissio myös muutti toimenpiteiden voimassaoloaikaa tätä perustelematta eikä antanut kantajan tutustua ei-luottamukselliseen asiakirja-aineistoon ajoissa eikä se myöskään antanut kantajalle riittävästi aikaa esittää huomautuksia lopullisista päätelmistä. |
| --- | --- |

10)

Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan komissio syyllistyi moniin kantajan puolustautumisoikeuksien loukkauksiin ja laiminlöi perusteluvelvollisuuttaan riidanalaista asetusta antaessaan, koska lopulliset päätelmät, joihin se perustuu, eivät sisältäneet olennaisia tosiseikkoja ja huomioita lopullisten toimenpiteiden toteuttamiseksi. Komissio myös muutti toimenpiteiden voimassaoloaikaa tätä perustelematta eikä antanut kantajan tutustua ei-luottamukselliseen asiakirja-aineistoon ajoissa eikä se myöskään antanut kantajalle riittävästi aikaa esittää huomautuksia lopullisista päätelmistä.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/13 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/13

---

Kanne 24.5.2013 — Ledra Advertising v. komissio ja EKP

(Asia T-289/13)

(2013/C 226/21)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Ledra Advertising Ltd (Nikosia, Kypros) (edustajat: solicitor C. Paschalides ja asianajaja A. Paschalides)

Vastaajat: Euroopan keskuspankki ja Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | määräämään korvausta maksettavaksi 958 920,00 euroa sillä perusteella, että Kyproksen ja vastaajien välillä 26.4.2013 tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan 1.23 ja 1.27 kohdassa määrätyt ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka rikkovat selvästi koskevat yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä eli Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklaa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen (EIOS) 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklaa; |
| --- | --- |

—

määräämään korvausta maksettavaksi 958 920,00 euroa sillä perusteella, että Kyproksen ja vastaajien välillä 26.4.2013 tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan 1.23 ja 1.27 kohdassa määrätyt ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka rikkovat selvästi koskevat yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä eli Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklaa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen (EIOS) 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklaa;

| — | toteamaan kyseiset ehdot mitättömiksi ja velvoittamaan Euroopan vakausmekanismin perustamista koskevan sopimuksen (EVM-sopimus) 14–18 artiklan nojalla toteutetut rahoitustukivälineet uudelleen tarkasteltaviksi 19 artiklan mukaisesti tuomioistuimen antaman tuomion perusteella sen selvittämiseksi, mitkä muutokset ovat tarpeen tuomion noudattamiseksi; ja |
| --- | --- |

—

toteamaan kyseiset ehdot mitättömiksi ja velvoittamaan Euroopan vakausmekanismin perustamista koskevan sopimuksen (EVM-sopimus) 14–18 artiklan nojalla toteutetut rahoitustukivälineet uudelleen tarkasteltaviksi 19 artiklan mukaisesti tuomioistuimen antaman tuomion perusteella sen selvittämiseksi, mitkä muutokset ovat tarpeen tuomion noudattamiseksi; ja

| — | siltä osin kuin ensimmäisen vaatimuskohdan mukaisella korvauksella ei korvata sitä seikkaa, että kyseiset ehdot kumotaan, velvoittamaan korvaamaan SEUT 263 artiklan rikkomisen. |
| --- | --- |

—

siltä osin kuin ensimmäisen vaatimuskohdan mukaisella korvauksella ei korvata sitä seikkaa, että kyseiset ehdot kumotaan, velvoittamaan korvaamaan SEUT 263 artiklan rikkomisen.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäisen kanneperusteen mukaan kyseiset yhteisymmärryspöytäkirjan ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka ”rikkovat selvästi yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä (1)”, koska






  — | kyseinen oikeussääntö on ylemmänasteinen normi, sillä se sisältyy EU:n perusoikeuskirjaan ja EIOS:een |
| --- | --- | --- |

1)

Ensimmäisen kanneperusteen mukaan kyseiset yhteisymmärryspöytäkirjan ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka ”rikkovat selvästi yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä (1)”, koska

—

kyseinen oikeussääntö on ylemmänasteinen normi, sillä se sisältyy EU:n perusoikeuskirjaan ja EIOS:een

| — | EU:n perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan ja SEU 6 artiklan 2 kohdan mukaan vastaajat ovat velvollisia kunnioittamaan ja vaalimaan EU:n perusoikeuskirjassa ja EIOS:ssa taattuja oikeuksia; ja |
| --- | --- |

—

EU:n perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan ja SEU 6 artiklan 2 kohdan mukaan vastaajat ovat velvollisia kunnioittamaan ja vaalimaan EU:n perusoikeuskirjassa ja EIOS:ssa taattuja oikeuksia; ja

| — | pankkitalletukset ovat EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklassa ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklassa tarkoitettua omaisuutta. |
| --- | --- |

—

pankkitalletukset ovat EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklassa ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklassa tarkoitettua omaisuutta.

| 2) | Toisen kanneperusteen mukaan seuraavassa esitetyt rikkomiset muodostavat yhdessä niin laajan rikkomisen, että sitä on pidettävä ylemmänasteisen oikeussäännön selvänä rikkomisena seuraavassa esitetyn mukaisesti:






  — | sillä hetkellä, kun kantaja menetti pankkitalletuksensa, pankkitalletusten menetyksiä koskevassa säännöstö ei sisältänyt ”laissa säädettyjä ehtoja”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan kanssa |
| --- | --- | --- |

2)

Toisen kanneperusteen mukaan seuraavassa esitetyt rikkomiset muodostavat yhdessä niin laajan rikkomisen, että sitä on pidettävä ylemmänasteisen oikeussäännön selvänä rikkomisena seuraavassa esitetyn mukaisesti:

—

sillä hetkellä, kun kantaja menetti pankkitalletuksensa, pankkitalletusten menetyksiä koskevassa säännöstö ei sisältänyt ”laissa säädettyjä ehtoja”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan kanssa

| — | kantaja menetti pankkitalletuksensa ilman, että sille ”suoritettiin kohtuullisessa ajassa oikeudenmukainen korvaus”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklan kanssa |
| --- | --- |

—

kantaja menetti pankkitalletuksensa ilman, että sille ”suoritettiin kohtuullisessa ajassa oikeudenmukainen korvaus”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklan kanssa

| — | pankkitalletusten menettäminen on lähtökohtaisesti laitonta, ellei se ole ”suhteellisuusperiaatteen mukaisesti — – välttämätöntä ja vastaa tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia” (2) |
| --- | --- |

—

pankkitalletusten menettäminen on lähtökohtaisesti laitonta, ellei se ole ”suhteellisuusperiaatteen mukaisesti — – välttämätöntä ja vastaa tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia” (2)

| — | paniikin ja pankkijärjestelmästä paon ehkäisemisestä lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä koostuvaa kilpailevaa yleistä etua ei otettu huomioon arvioitaessa yleistä etua EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan perusteella |
| --- | --- |

—

paniikin ja pankkijärjestelmästä paon ehkäisemisestä lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä koostuvaa kilpailevaa yleistä etua ei otettu huomioon arvioitaessa yleistä etua EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan perusteella

| — | tarkoituksena ei ollut rangaista Kyprosta tai aiheuttaa sille vahinkoa vaan hyödyttää kyseistä jäsenvaltiota ja euro-aluetta tarjoamalla vakaustukea ja siten elvyttää eikä aiheuttaa epävakautta rahoituslaitoksille ja taloudelliselle elinkelpoisuudelle ja |
| --- | --- |

—

tarkoituksena ei ollut rangaista Kyprosta tai aiheuttaa sille vahinkoa vaan hyödyttää kyseistä jäsenvaltiota ja euro-aluetta tarjoamalla vakaustukea ja siten elvyttää eikä aiheuttaa epävakautta rahoituslaitoksille ja taloudelliselle elinkelpoisuudelle ja

| — | lailliseen tarkoitukseen puuttuminen ei ollut oikeasuhteista, koska vuoden 2012 EVM-sopimuksen 3 artiklan aitona tavoitteena oli varojen kerääminen ja vakaustuen tarjoaminen tiukin ehdoin — – EVM:n jäsenille, jotka ovat vakavissa taloudellisissa vaikeuksissa tai joita uhkaavat vakavat taloudelliset vaikeudet, jos tämä on välttämätöntä koko euro-alueen tai jonkin sen jäsenvaltion turvaamiseksi ilman talouden lamauttamista. |
| --- | --- |

—

lailliseen tarkoitukseen puuttuminen ei ollut oikeasuhteista, koska vuoden 2012 EVM-sopimuksen 3 artiklan aitona tavoitteena oli varojen kerääminen ja vakaustuen tarjoaminen tiukin ehdoin — – EVM:n jäsenille, jotka ovat vakavissa taloudellisissa vaikeuksissa tai joita uhkaavat vakavat taloudelliset vaikeudet, jos tämä on välttämätöntä koko euro-alueen tai jonkin sen jäsenvaltion turvaamiseksi ilman talouden lamauttamista.

| 3) | Kolmannen kanneperusteen mukaan kantajan talletusten menettäminen ei ollut välttämätöntä eikä oikeasuhteista. |
| --- | --- |

3)

Kolmannen kanneperusteen mukaan kantajan talletusten menettäminen ei ollut välttämätöntä eikä oikeasuhteista.

| 4) | Neljännen kanneperusteen mukaan tämä johti siihen, että vastaajat aiheuttivat kantajan pankkitalletusten menettämisen, mikä merkitsi selvää rikkomista, koska kantajalle EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan nojalla taattujen oikeuksien olisi pitänyt suojella kantajan pankkitalletuksia, ja näin ollen kantajalle aiheutunut menetys oli riittävän välitön ja ennakoitavissa. |
| --- | --- |

4)

Neljännen kanneperusteen mukaan tämä johti siihen, että vastaajat aiheuttivat kantajan pankkitalletusten menettämisen, mikä merkitsi selvää rikkomista, koska kantajalle EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan nojalla taattujen oikeuksien olisi pitänyt suojella kantajan pankkitalletuksia, ja näin ollen kantajalle aiheutunut menetys oli riittävän välitön ja ennakoitavissa.

| 5) | Viidennen kanneperusteen mukaan silloin, jos edellä esitetty katsotaan perustelluksi, kyseiset ehdot on todettava mitättömiksi riippumatta siitä, että ne on osoitettu Kyprokselle, koska ne koskevat kantajaa suoraan ja erikseen sillä perusteella, että kyseisillä ehdoilla ja niiden täytäntöönpanotavalla rikotaan perustamissopimusta ja/tai loukataan oikeusvaltioperiaatetta perustamissopimuksen soveltamista koskevilta osin ja/tai ne merkitsevät vallan väärinkäyttöä siltä osin kuin katsotaan, että kantajan pankkitalletusten menettämisellä loukataan SEU 6 artiklan 1 kohdan vastaisesti oikeusvaltioperiaatetta. |
| --- | --- |

5)

Viidennen kanneperusteen mukaan silloin, jos edellä esitetty katsotaan perustelluksi, kyseiset ehdot on todettava mitättömiksi riippumatta siitä, että ne on osoitettu Kyprokselle, koska ne koskevat kantajaa suoraan ja erikseen sillä perusteella, että kyseisillä ehdoilla ja niiden täytäntöönpanotavalla rikotaan perustamissopimusta ja/tai loukataan oikeusvaltioperiaatetta perustamissopimuksen soveltamista koskevilta osin ja/tai ne merkitsevät vallan väärinkäyttöä siltä osin kuin katsotaan, että kantajan pankkitalletusten menettämisellä loukataan SEU 6 artiklan 1 kohdan vastaisesti oikeusvaltioperiaatetta.

---

(1)  Ks. asia 5/71, Zuckerfabrik Schoeppenstedt v. neuvosto, tuomio 2.12.1971, Kok., s. 975.

(2)  Perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohta.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/14 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/14

---

Kanne 24.5.2013 — CMBG v. komissio ja EKP

(Asia T-290/13)

(2013/C 226/22)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: CMBG Ltd (Tortola, Brittiläiset Neitsytsaaret) (edustajat: solicitor C. Paschalides ja asianajaja A. Paschalides)

Vastaajat: Euroopan keskuspankki ja Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | määräämään korvausta maksettavaksi 1 999 121,60 euroa sillä perusteella, että Kyproksen ja vastaajien välillä 26.4.2013 tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan 1.23 ja 1.27 kohdassa määrätyt ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka rikkovat selvästi koskevat yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä eli Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklaa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen (EIOS) 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklaa; |
| --- | --- |

—

määräämään korvausta maksettavaksi 1 999 121,60 euroa sillä perusteella, että Kyproksen ja vastaajien välillä 26.4.2013 tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan 1.23 ja 1.27 kohdassa määrätyt ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka rikkovat selvästi koskevat yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä eli Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklaa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen (EIOS) 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklaa;

| — | toteamaan kyseiset ehdot mitättömiksi ja velvoittamaan Euroopan vakausmekanismin perustamista koskevan sopimuksen (EVM-sopimus) 14–18 artiklan nojalla toteutetut rahoitustukivälineet uudelleen tarkasteltaviksi 19 artiklan mukaisesti tuomioistuimen antaman tuomion perusteella sen selvittämiseksi, mitkä muutokset ovat tarpeen tuomion noudattamiseksi; ja |
| --- | --- |

—

toteamaan kyseiset ehdot mitättömiksi ja velvoittamaan Euroopan vakausmekanismin perustamista koskevan sopimuksen (EVM-sopimus) 14–18 artiklan nojalla toteutetut rahoitustukivälineet uudelleen tarkasteltaviksi 19 artiklan mukaisesti tuomioistuimen antaman tuomion perusteella sen selvittämiseksi, mitkä muutokset ovat tarpeen tuomion noudattamiseksi; ja

| — | siltä osin kuin ensimmäisen vaatimuskohdan mukaisella korvauksella ei korvata sitä seikkaa, että kyseiset ehdot kumotaan, velvoittamaan korvaamaan SEUT 263 artiklan rikkomisen. |
| --- | --- |

—

siltä osin kuin ensimmäisen vaatimuskohdan mukaisella korvauksella ei korvata sitä seikkaa, että kyseiset ehdot kumotaan, velvoittamaan korvaamaan SEUT 263 artiklan rikkomisen.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäisen kanneperusteen mukaan kyseiset yhteisymmärryspöytäkirjan ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka ”rikkovat selvästi yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä (1)”, koska






  — | kyseinen oikeussääntö on ylemmänasteinen normi, sillä se sisältyy EU:n perusoikeuskirjaan ja EIOS:een |
| --- | --- | --- |

1)

Ensimmäisen kanneperusteen mukaan kyseiset yhteisymmärryspöytäkirjan ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka ”rikkovat selvästi yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä (1)”, koska

—

kyseinen oikeussääntö on ylemmänasteinen normi, sillä se sisältyy EU:n perusoikeuskirjaan ja EIOS:een

| — | EU:n perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan ja SEU 6 artiklan 2 kohdan mukaan vastaajat ovat velvollisia kunnioittamaan ja vaalimaan EU:n perusoikeuskirjassa ja EIOS:ssa taattuja oikeuksia; ja |
| --- | --- |

—

EU:n perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan ja SEU 6 artiklan 2 kohdan mukaan vastaajat ovat velvollisia kunnioittamaan ja vaalimaan EU:n perusoikeuskirjassa ja EIOS:ssa taattuja oikeuksia; ja

| — | pankkitalletukset ovat EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklassa ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklassa tarkoitettua omaisuutta. |
| --- | --- |

—

pankkitalletukset ovat EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklassa ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklassa tarkoitettua omaisuutta.

| 2) | Toisen kanneperusteen mukaan seuraavassa esitetyt rikkomiset muodostavat yhdessä niin laajan rikkomisen, että sitä on pidettävä ylemmänasteisen oikeussäännön selvänä rikkomisena seuraavassa esitetyn mukaisesti:






  — | sillä hetkellä, kun kantaja menetti pankkitalletuksensa, pankkitalletusten menetyksiä koskevassa säännöstö ei sisältänyt ”laissa säädettyjä ehtoja”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan kanssa |
| --- | --- | --- |

2)

Toisen kanneperusteen mukaan seuraavassa esitetyt rikkomiset muodostavat yhdessä niin laajan rikkomisen, että sitä on pidettävä ylemmänasteisen oikeussäännön selvänä rikkomisena seuraavassa esitetyn mukaisesti:

—

sillä hetkellä, kun kantaja menetti pankkitalletuksensa, pankkitalletusten menetyksiä koskevassa säännöstö ei sisältänyt ”laissa säädettyjä ehtoja”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan kanssa

| — | kantaja menetti pankkitalletuksensa ilman, että sille ”suoritettiin kohtuullisessa ajassa oikeudenmukainen korvaus”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklan kanssa |
| --- | --- |

—

kantaja menetti pankkitalletuksensa ilman, että sille ”suoritettiin kohtuullisessa ajassa oikeudenmukainen korvaus”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklan kanssa

| — | pankkitalletusten menettäminen on lähtökohtaisesti laitonta, ellei se ole ”suhteellisuusperiaatteen mukaisesti — – välttämätöntä ja vastaa tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia” (2) |
| --- | --- |

—

pankkitalletusten menettäminen on lähtökohtaisesti laitonta, ellei se ole ”suhteellisuusperiaatteen mukaisesti — – välttämätöntä ja vastaa tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia” (2)

| — | paniikin ja pankkijärjestelmästä paon ehkäisemisestä lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä koostuvaa kilpailevaa yleistä etua ei otettu huomioon arvioitaessa yleistä etua EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan perusteella |
| --- | --- |

—

paniikin ja pankkijärjestelmästä paon ehkäisemisestä lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä koostuvaa kilpailevaa yleistä etua ei otettu huomioon arvioitaessa yleistä etua EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan perusteella

| — | tarkoituksena ei ollut rangaista Kyprosta tai aiheuttaa sille vahinkoa vaan hyödyttää kyseistä jäsenvaltiota ja euro-aluetta tarjoamalla vakaustukea ja siten elvyttää eikä aiheuttaa epävakautta rahoituslaitoksille ja taloudelliselle elinkelpoisuudelle ja |
| --- | --- |

—

tarkoituksena ei ollut rangaista Kyprosta tai aiheuttaa sille vahinkoa vaan hyödyttää kyseistä jäsenvaltiota ja euro-aluetta tarjoamalla vakaustukea ja siten elvyttää eikä aiheuttaa epävakautta rahoituslaitoksille ja taloudelliselle elinkelpoisuudelle ja

| — | lailliseen tarkoitukseen puuttuminen ei ollut oikeasuhteista, koska vuoden 2012 EVM-sopimuksen 3 artiklan aitona tavoitteena oli varojen kerääminen ja vakaustuen tarjoaminen tiukin ehdoin — – EVM:n jäsenille, jotka ovat vakavissa taloudellisissa vaikeuksissa tai joita uhkaavat vakavat taloudelliset vaikeudet, jos tämä on välttämätöntä koko euro-alueen tai jonkin sen jäsenvaltion turvaamiseksi ilman talouden lamauttamista. |
| --- | --- |

—

lailliseen tarkoitukseen puuttuminen ei ollut oikeasuhteista, koska vuoden 2012 EVM-sopimuksen 3 artiklan aitona tavoitteena oli varojen kerääminen ja vakaustuen tarjoaminen tiukin ehdoin — – EVM:n jäsenille, jotka ovat vakavissa taloudellisissa vaikeuksissa tai joita uhkaavat vakavat taloudelliset vaikeudet, jos tämä on välttämätöntä koko euro-alueen tai jonkin sen jäsenvaltion turvaamiseksi ilman talouden lamauttamista.

| 3) | Kolmannen kanneperusteen mukaan kantajan talletusten menettäminen ei ollut välttämätöntä eikä oikeasuhteista. |
| --- | --- |

3)

Kolmannen kanneperusteen mukaan kantajan talletusten menettäminen ei ollut välttämätöntä eikä oikeasuhteista.

| 4) | Neljännen kanneperusteen mukaan tämä johti siihen, että vastaajat aiheuttivat kantajan pankkitalletusten menettämisen, mikä merkitsi selvää rikkomista, koska kantajalle EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan nojalla taattujen oikeuksien olisi pitänyt suojella kantajan pankkitalletuksia, ja näin ollen kantajalle aiheutunut menetys oli riittävän välitön ja ennakoitavissa. |
| --- | --- |

4)

Neljännen kanneperusteen mukaan tämä johti siihen, että vastaajat aiheuttivat kantajan pankkitalletusten menettämisen, mikä merkitsi selvää rikkomista, koska kantajalle EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan nojalla taattujen oikeuksien olisi pitänyt suojella kantajan pankkitalletuksia, ja näin ollen kantajalle aiheutunut menetys oli riittävän välitön ja ennakoitavissa.

| 5) | Viidennen kanneperusteen mukaan silloin, jos edellä esitetty katsotaan perustelluksi, kyseiset ehdot on todettava mitättömiksi riippumatta siitä, että ne on osoitettu Kyprokselle, koska ne koskevat kantajaa suoraan ja erikseen sillä perusteella, että kyseisillä ehdoilla ja niiden täytäntöönpanotavalla rikotaan perustamissopimusta ja/tai loukataan oikeusvaltioperiaatetta perustamissopimuksen soveltamista koskevilta osin ja/tai ne merkitsevät vallan väärinkäyttöä siltä osin kuin katsotaan, että kantajan pankkitalletusten menettämisellä loukataan SEU 6 artiklan 1 kohdan vastaisesti oikeusvaltioperiaatetta. |
| --- | --- |

5)

Viidennen kanneperusteen mukaan silloin, jos edellä esitetty katsotaan perustelluksi, kyseiset ehdot on todettava mitättömiksi riippumatta siitä, että ne on osoitettu Kyprokselle, koska ne koskevat kantajaa suoraan ja erikseen sillä perusteella, että kyseisillä ehdoilla ja niiden täytäntöönpanotavalla rikotaan perustamissopimusta ja/tai loukataan oikeusvaltioperiaatetta perustamissopimuksen soveltamista koskevilta osin ja/tai ne merkitsevät vallan väärinkäyttöä siltä osin kuin katsotaan, että kantajan pankkitalletusten menettämisellä loukataan SEU 6 artiklan 1 kohdan vastaisesti oikeusvaltioperiaatetta.

---

(1)  Ks. asia 5/71, Zuckerfabrik Schoeppenstedt v. neuvosto, tuomio 2.12.1971, Kok., s. 975.

(2)  Perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohta.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/15 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/15

---

Kanne 24.5.2013 — Eleftheriou ja Papachristofi v. komissio ja EKP

(Asia T-291/13)

(2013/C 226/23)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Andreas Eleftheriou (Dherynia, Kypros), Eleni Eleftheriou (Dherynia) ja Lilia Papachristofi (Dherynia) (edustajat: solicitor C. Paschalides ja asianajaja A. Paschalides)

Vastaajat: Euroopan keskuspankki ja Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | määräämään korvausta maksettavaksi 347 520,68 englannin puntaa sillä perusteella, että Kyproksen ja vastaajien välillä 26.4.2013 tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan 1.23 ja 1.27 kohdassa määrätyt ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka rikkovat selvästi koskevat yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä eli Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklaa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen (EIOS) 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklaa; |
| --- | --- |

—

määräämään korvausta maksettavaksi 347 520,68 englannin puntaa sillä perusteella, että Kyproksen ja vastaajien välillä 26.4.2013 tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan 1.23 ja 1.27 kohdassa määrätyt ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka rikkovat selvästi koskevat yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä eli Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklaa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen (EIOS) 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklaa;

| — | toteamaan kyseiset ehdot mitättömiksi ja velvoittamaan Euroopan vakausmekanismin perustamista koskevan sopimuksen (EVM-sopimus) 14–18 artiklan nojalla toteutetut rahoitustukivälineet uudelleen tarkasteltaviksi 19 artiklan mukaisesti tuomioistuimen antaman tuomion perusteella sen selvittämiseksi, mitkä muutokset ovat tarpeen tuomion noudattamiseksi; ja |
| --- | --- |

—

toteamaan kyseiset ehdot mitättömiksi ja velvoittamaan Euroopan vakausmekanismin perustamista koskevan sopimuksen (EVM-sopimus) 14–18 artiklan nojalla toteutetut rahoitustukivälineet uudelleen tarkasteltaviksi 19 artiklan mukaisesti tuomioistuimen antaman tuomion perusteella sen selvittämiseksi, mitkä muutokset ovat tarpeen tuomion noudattamiseksi; ja

| — | siltä osin kuin ensimmäisen vaatimuskohdan mukaisella korvauksella ei korvata sitä seikkaa, että kyseiset ehdot kumotaan, velvoittamaan korvaamaan SEUT 263 artiklan rikkomisen. |
| --- | --- |

—

siltä osin kuin ensimmäisen vaatimuskohdan mukaisella korvauksella ei korvata sitä seikkaa, että kyseiset ehdot kumotaan, velvoittamaan korvaamaan SEUT 263 artiklan rikkomisen.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat viiteen kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäisen kanneperusteen mukaan kyseiset yhteisymmärryspöytäkirjan ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka ”rikkovat selvästi yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä (1)”, koska






  — | kyseinen oikeussääntö on ylemmänasteinen normi, sillä se sisältyy EU:n perusoikeuskirjaan ja EIOS:een |
| --- | --- | --- |

1)

Ensimmäisen kanneperusteen mukaan kyseiset yhteisymmärryspöytäkirjan ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka ”rikkovat selvästi yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä (1)”, koska

—

kyseinen oikeussääntö on ylemmänasteinen normi, sillä se sisältyy EU:n perusoikeuskirjaan ja EIOS:een

| — | EU:n perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan ja SEU 6 artiklan 2 kohdan mukaan vastaajat ovat velvollisia kunnioittamaan ja vaalimaan EU:n perusoikeuskirjassa ja EIOS:ssa taattuja oikeuksia; ja |
| --- | --- |

—

EU:n perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan ja SEU 6 artiklan 2 kohdan mukaan vastaajat ovat velvollisia kunnioittamaan ja vaalimaan EU:n perusoikeuskirjassa ja EIOS:ssa taattuja oikeuksia; ja

| — | pankkitalletukset ovat EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklassa ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklassa tarkoitettua omaisuutta. |
| --- | --- |

—

pankkitalletukset ovat EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklassa ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklassa tarkoitettua omaisuutta.

| 2) | Toisen kanneperusteen mukaan seuraavassa esitetyt rikkomiset muodostavat yhdessä niin laajan rikkomisen, että sitä on pidettävä ylemmänasteisen oikeussäännön selvänä rikkomisena seuraavassa esitetyn mukaisesti:






  — | sillä hetkellä, kun kantajat menettivät pankkitalletuksensa, pankkitalletusten menetyksiä koskevassa säännöstö ei sisältänyt ”laissa säädettyjä ehtoja”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan kanssa |
| --- | --- | --- |

2)

Toisen kanneperusteen mukaan seuraavassa esitetyt rikkomiset muodostavat yhdessä niin laajan rikkomisen, että sitä on pidettävä ylemmänasteisen oikeussäännön selvänä rikkomisena seuraavassa esitetyn mukaisesti:

—

sillä hetkellä, kun kantajat menettivät pankkitalletuksensa, pankkitalletusten menetyksiä koskevassa säännöstö ei sisältänyt ”laissa säädettyjä ehtoja”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan kanssa

| — | kantajat menettivät pankkitalletuksensa ilman, että heille ”suoritettiin kohtuullisessa ajassa oikeudenmukainen korvaus”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklan kanssa |
| --- | --- |

—

kantajat menettivät pankkitalletuksensa ilman, että heille ”suoritettiin kohtuullisessa ajassa oikeudenmukainen korvaus”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklan kanssa

| — | pankkitalletusten menettäminen on lähtökohtaisesti laitonta, ellei se ole ”suhteellisuusperiaatteen mukaisesti — – välttämätöntä ja vastaa tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia” (2) |
| --- | --- |

—

pankkitalletusten menettäminen on lähtökohtaisesti laitonta, ellei se ole ”suhteellisuusperiaatteen mukaisesti — – välttämätöntä ja vastaa tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia” (2)

| — | paniikin ja pankkijärjestelmästä paon ehkäisemisestä lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä koostuvaa kilpailevaa yleistä etua ei otettu huomioon arvioitaessa yleistä etua EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan perusteella |
| --- | --- |

—

paniikin ja pankkijärjestelmästä paon ehkäisemisestä lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä koostuvaa kilpailevaa yleistä etua ei otettu huomioon arvioitaessa yleistä etua EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan perusteella

| — | tarkoituksena ei ollut rangaista Kyprosta tai aiheuttaa sille vahinkoa vaan hyödyttää kyseistä jäsenvaltiota ja euro-aluetta tarjoamalla vakaustukea ja siten elvyttää eikä aiheuttaa epävakautta rahoituslaitoksille ja taloudelliselle elinkelpoisuudelle ja |
| --- | --- |

—

tarkoituksena ei ollut rangaista Kyprosta tai aiheuttaa sille vahinkoa vaan hyödyttää kyseistä jäsenvaltiota ja euro-aluetta tarjoamalla vakaustukea ja siten elvyttää eikä aiheuttaa epävakautta rahoituslaitoksille ja taloudelliselle elinkelpoisuudelle ja

| — | lailliseen tarkoitukseen puuttuminen ei ollut oikeasuhteista, koska vuoden 2012 EVM-sopimuksen 3 artiklan aitona tavoitteena oli varojen kerääminen ja vakaustuen tarjoaminen tiukin ehdoin — – EVM:n jäsenille, jotka ovat vakavissa taloudellisissa vaikeuksissa tai joita uhkaavat vakavat taloudelliset vaikeudet, jos tämä on välttämätöntä koko euro-alueen tai jonkin sen jäsenvaltion turvaamiseksi ilman talouden lamauttamista. |
| --- | --- |

—

lailliseen tarkoitukseen puuttuminen ei ollut oikeasuhteista, koska vuoden 2012 EVM-sopimuksen 3 artiklan aitona tavoitteena oli varojen kerääminen ja vakaustuen tarjoaminen tiukin ehdoin — – EVM:n jäsenille, jotka ovat vakavissa taloudellisissa vaikeuksissa tai joita uhkaavat vakavat taloudelliset vaikeudet, jos tämä on välttämätöntä koko euro-alueen tai jonkin sen jäsenvaltion turvaamiseksi ilman talouden lamauttamista.

| 3) | Kolmannen kanneperusteen mukaan kantajien talletusten menettäminen ei ollut välttämätöntä eikä oikeasuhteista. |
| --- | --- |

3)

Kolmannen kanneperusteen mukaan kantajien talletusten menettäminen ei ollut välttämätöntä eikä oikeasuhteista.

| 4) | Neljännen kanneperusteen mukaan tämä johti siihen, että vastaajat aiheuttivat kantajien pankkitalletusten menettämisen, mikä merkitsi selvää rikkomista, koska kantajalle EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan nojalla taattujen oikeuksien olisi pitänyt suojella kantajan pankkitalletuksia, ja näin ollen kantajille aiheutunut menetys oli riittävän välitön ja ennakoitavissa. |
| --- | --- |

4)

Neljännen kanneperusteen mukaan tämä johti siihen, että vastaajat aiheuttivat kantajien pankkitalletusten menettämisen, mikä merkitsi selvää rikkomista, koska kantajalle EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan nojalla taattujen oikeuksien olisi pitänyt suojella kantajan pankkitalletuksia, ja näin ollen kantajille aiheutunut menetys oli riittävän välitön ja ennakoitavissa.

| 5) | Viidennen kanneperusteen mukaan silloin, jos edellä esitetty katsotaan perustelluksi, kyseiset ehdot on todettava mitättömiksi riippumatta siitä, että ne on osoitettu Kyprokselle, koska ne koskevat kantajia suoraan ja erikseen sillä perusteella, että kyseisillä ehdoilla ja niiden täytäntöönpanotavalla rikotaan perustamissopimusta ja/tai loukataan oikeusvaltioperiaatetta perustamissopimuksen soveltamista koskevilta osin ja/tai ne merkitsevät vallan väärinkäyttöä siltä osin kuin katsotaan, että kantajien pankkitalletusten menettämisellä loukataan SEU 6 artiklan 1 kohdan vastaisesti oikeusvaltioperiaatetta. |
| --- | --- |

5)

Viidennen kanneperusteen mukaan silloin, jos edellä esitetty katsotaan perustelluksi, kyseiset ehdot on todettava mitättömiksi riippumatta siitä, että ne on osoitettu Kyprokselle, koska ne koskevat kantajia suoraan ja erikseen sillä perusteella, että kyseisillä ehdoilla ja niiden täytäntöönpanotavalla rikotaan perustamissopimusta ja/tai loukataan oikeusvaltioperiaatetta perustamissopimuksen soveltamista koskevilta osin ja/tai ne merkitsevät vallan väärinkäyttöä siltä osin kuin katsotaan, että kantajien pankkitalletusten menettämisellä loukataan SEU 6 artiklan 1 kohdan vastaisesti oikeusvaltioperiaatetta.

---

(1)  Ks. asia 5/71, Zuckerfabrik Schoeppenstedt v. neuvosto, tuomio 2.12.1971, Kok., s. 975.

(2)  Perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohta.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/17 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/17

---

Kanne 24.5.2013 — Evangelou v. komissio ja EKP

(Asia T-292/13)

(2013/C 226/24)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Christos Evangelou (Derynia, Kypros) ja Yvonne Evangelou (Derynia) (edustajat: solicitor C. Paschalides ja asianajaja A. Paschalides)

Vastaajat: Euroopan keskuspankki ja Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | määräämään korvausta maksettavaksi 1 552 110,64 euroa sillä perusteella, että Kyproksen ja vastaajien välillä 26.4.2013 tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan 1.23 ja 1.27 kohdassa määrätyt ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka rikkovat selvästi koskevat yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä eli Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklaa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen (EIOS) 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklaa; |
| --- | --- |

—

määräämään korvausta maksettavaksi 1 552 110,64 euroa sillä perusteella, että Kyproksen ja vastaajien välillä 26.4.2013 tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan 1.23 ja 1.27 kohdassa määrätyt ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka rikkovat selvästi koskevat yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä eli Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklaa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen (EIOS) 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklaa;

| — | toteamaan kyseiset ehdot mitättömiksi ja velvoittamaan Euroopan vakausmekanismin perustamista koskevan sopimuksen (EVM-sopimus) 14–18 artiklan nojalla toteutetut rahoitustukivälineet uudelleen tarkasteltaviksi 19 artiklan mukaisesti tuomioistuimen antaman tuomion perusteella sen selvittämiseksi, mitkä muutokset ovat tarpeen tuomion noudattamiseksi; ja |
| --- | --- |

—

toteamaan kyseiset ehdot mitättömiksi ja velvoittamaan Euroopan vakausmekanismin perustamista koskevan sopimuksen (EVM-sopimus) 14–18 artiklan nojalla toteutetut rahoitustukivälineet uudelleen tarkasteltaviksi 19 artiklan mukaisesti tuomioistuimen antaman tuomion perusteella sen selvittämiseksi, mitkä muutokset ovat tarpeen tuomion noudattamiseksi; ja

| — | siltä osin kuin ensimmäisen vaatimuskohdan mukaisella korvauksella ei korvata sitä seikkaa, että kyseiset ehdot kumotaan, velvoittamaan korvaamaan SEUT 263 artiklan rikkomisen. |
| --- | --- |

—

siltä osin kuin ensimmäisen vaatimuskohdan mukaisella korvauksella ei korvata sitä seikkaa, että kyseiset ehdot kumotaan, velvoittamaan korvaamaan SEUT 263 artiklan rikkomisen.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat viiteen kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäisen kanneperusteen mukaan kyseiset yhteisymmärryspöytäkirjan ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka ”rikkovat selvästi yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä (1)”, koska






  — | kyseinen oikeussääntö on ylemmänasteinen normi, sillä se sisältyy EU:n perusoikeuskirjaan ja EIOS:een |
| --- | --- | --- |

1)

Ensimmäisen kanneperusteen mukaan kyseiset yhteisymmärryspöytäkirjan ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka ”rikkovat selvästi yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä (1)”, koska

—

kyseinen oikeussääntö on ylemmänasteinen normi, sillä se sisältyy EU:n perusoikeuskirjaan ja EIOS:een

| — | EU:n perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan ja SEU 6 artiklan 2 kohdan mukaan vastaajat ovat velvollisia kunnioittamaan ja vaalimaan EU:n perusoikeuskirjassa ja EIOS:ssa taattuja oikeuksia; ja |
| --- | --- |

—

EU:n perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan ja SEU 6 artiklan 2 kohdan mukaan vastaajat ovat velvollisia kunnioittamaan ja vaalimaan EU:n perusoikeuskirjassa ja EIOS:ssa taattuja oikeuksia; ja

| — | pankkitalletukset ovat EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklassa ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklassa tarkoitettua omaisuutta. |
| --- | --- |

—

pankkitalletukset ovat EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklassa ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklassa tarkoitettua omaisuutta.

| 2) | Toisen kanneperusteen mukaan seuraavassa esitetyt rikkomiset muodostavat yhdessä niin laajan rikkomisen, että sitä on pidettävä ylemmänasteisen oikeussäännön selvänä rikkomisena seuraavassa esitetyn mukaisesti:






  — | sillä hetkellä, kun kantajat menettivät pankkitalletuksensa, pankkitalletusten menetyksiä koskevassa säännöstö ei sisältänyt ”laissa säädettyjä ehtoja”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan kanssa |
| --- | --- | --- |

2)

Toisen kanneperusteen mukaan seuraavassa esitetyt rikkomiset muodostavat yhdessä niin laajan rikkomisen, että sitä on pidettävä ylemmänasteisen oikeussäännön selvänä rikkomisena seuraavassa esitetyn mukaisesti:

—

sillä hetkellä, kun kantajat menettivät pankkitalletuksensa, pankkitalletusten menetyksiä koskevassa säännöstö ei sisältänyt ”laissa säädettyjä ehtoja”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan kanssa

| — | kantajat menettivät pankkitalletuksensa ilman, että heille ”suoritettiin kohtuullisessa ajassa oikeudenmukainen korvaus”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklan kanssa |
| --- | --- |

—

kantajat menettivät pankkitalletuksensa ilman, että heille ”suoritettiin kohtuullisessa ajassa oikeudenmukainen korvaus”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklan kanssa

| — | pankkitalletusten menettäminen on lähtökohtaisesti laitonta, ellei se ole ”suhteellisuusperiaatteen mukaisesti — – välttämätöntä ja vastaa tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia” (2) |
| --- | --- |

—

pankkitalletusten menettäminen on lähtökohtaisesti laitonta, ellei se ole ”suhteellisuusperiaatteen mukaisesti — – välttämätöntä ja vastaa tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia” (2)

| — | paniikin ja pankkijärjestelmästä paon ehkäisemisestä lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä koostuvaa kilpailevaa yleistä etua ei otettu huomioon arvioitaessa yleistä etua EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan perusteella |
| --- | --- |

—

paniikin ja pankkijärjestelmästä paon ehkäisemisestä lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä koostuvaa kilpailevaa yleistä etua ei otettu huomioon arvioitaessa yleistä etua EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan perusteella

| — | tarkoituksena ei ollut rangaista Kyprosta tai aiheuttaa sille vahinkoa vaan hyödyttää kyseistä jäsenvaltiota ja euro-aluetta tarjoamalla vakaustukea ja siten elvyttää eikä aiheuttaa epävakautta rahoituslaitoksille ja taloudelliselle elinkelpoisuudelle ja |
| --- | --- |

—

tarkoituksena ei ollut rangaista Kyprosta tai aiheuttaa sille vahinkoa vaan hyödyttää kyseistä jäsenvaltiota ja euro-aluetta tarjoamalla vakaustukea ja siten elvyttää eikä aiheuttaa epävakautta rahoituslaitoksille ja taloudelliselle elinkelpoisuudelle ja

| — | lailliseen tarkoitukseen puuttuminen ei ollut oikeasuhteista, koska vuoden 2012 EVM-sopimuksen 3 artiklan aitona tavoitteena oli varojen kerääminen ja vakaustuen tarjoaminen tiukin ehdoin — – EVM:n jäsenille, jotka ovat vakavissa taloudellisissa vaikeuksissa tai joita uhkaavat vakavat taloudelliset vaikeudet, jos tämä on välttämätöntä koko euro-alueen tai jonkin sen jäsenvaltion turvaamiseksi ilman talouden lamauttamista. |
| --- | --- |

—

lailliseen tarkoitukseen puuttuminen ei ollut oikeasuhteista, koska vuoden 2012 EVM-sopimuksen 3 artiklan aitona tavoitteena oli varojen kerääminen ja vakaustuen tarjoaminen tiukin ehdoin — – EVM:n jäsenille, jotka ovat vakavissa taloudellisissa vaikeuksissa tai joita uhkaavat vakavat taloudelliset vaikeudet, jos tämä on välttämätöntä koko euro-alueen tai jonkin sen jäsenvaltion turvaamiseksi ilman talouden lamauttamista.

| 3) | Kolmannen kanneperusteen mukaan kantajien talletusten menettäminen ei ollut välttämätöntä eikä oikeasuhteista. |
| --- | --- |

3)

Kolmannen kanneperusteen mukaan kantajien talletusten menettäminen ei ollut välttämätöntä eikä oikeasuhteista.

| 4) | Neljännen kanneperusteen mukaan tämä johti siihen, että vastaajat aiheuttivat kantajien pankkitalletusten menettämisen, mikä merkitsi selvää rikkomista, koska kantajalle EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan nojalla taattujen oikeuksien olisi pitänyt suojella kantajan pankkitalletuksia, ja näin ollen kantajille aiheutunut menetys oli riittävän välitön ja ennakoitavissa. |
| --- | --- |

4)

Neljännen kanneperusteen mukaan tämä johti siihen, että vastaajat aiheuttivat kantajien pankkitalletusten menettämisen, mikä merkitsi selvää rikkomista, koska kantajalle EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan nojalla taattujen oikeuksien olisi pitänyt suojella kantajan pankkitalletuksia, ja näin ollen kantajille aiheutunut menetys oli riittävän välitön ja ennakoitavissa.

| 5) | Viidennen kanneperusteen mukaan silloin, jos edellä esitetty katsotaan perustelluksi, kyseiset ehdot on todettava mitättömiksi riippumatta siitä, että ne on osoitettu Kyprokselle, koska ne koskevat kantajia suoraan ja erikseen sillä perusteella, että kyseisillä ehdoilla ja niiden täytäntöönpanotavalla rikotaan perustamissopimusta ja/tai loukataan oikeusvaltioperiaatetta perustamissopimuksen soveltamista koskevilta osin ja/tai ne merkitsevät vallan väärinkäyttöä siltä osin kuin katsotaan, että kantajien pankkitalletusten menettämisellä loukataan SEU 6 artiklan 1 kohdan vastaisesti oikeusvaltioperiaatetta. |
| --- | --- |

5)

Viidennen kanneperusteen mukaan silloin, jos edellä esitetty katsotaan perustelluksi, kyseiset ehdot on todettava mitättömiksi riippumatta siitä, että ne on osoitettu Kyprokselle, koska ne koskevat kantajia suoraan ja erikseen sillä perusteella, että kyseisillä ehdoilla ja niiden täytäntöönpanotavalla rikotaan perustamissopimusta ja/tai loukataan oikeusvaltioperiaatetta perustamissopimuksen soveltamista koskevilta osin ja/tai ne merkitsevät vallan väärinkäyttöä siltä osin kuin katsotaan, että kantajien pankkitalletusten menettämisellä loukataan SEU 6 artiklan 1 kohdan vastaisesti oikeusvaltioperiaatetta.

---

(1)  Ks. asia 5/71, Zuckerfabrik Schoeppenstedt v. neuvosto, tuomio 2.12.1971, Kok., s. 975.

(2)  Perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohta.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/18 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/18

---

Kanne 24.5.2013 — Theophilou v. komissio ja EKP

(Asia T-293/13)

(2013/C 226/25)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Christos Theophilou (Nikosia, Kypros); and Eleni Theophilou (Nikosia) (edustajat: solicitor C. Paschalides ja asianajaja A. Paschalides)

Vastaajat: Euroopan keskuspankki ja Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

| — | määräämään korvausta maksettavaksi 1 583 479,00 euroa sillä perusteella, että Kyproksen ja vastaajien välillä 26.4.2013 tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan 1.23 ja 1.27 kohdassa määrätyt ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka rikkovat selvästi koskevat yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä eli Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklaa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen (EIOS) 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklaa; |
| --- | --- |

—

määräämään korvausta maksettavaksi 1 583 479,00 euroa sillä perusteella, että Kyproksen ja vastaajien välillä 26.4.2013 tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan 1.23 ja 1.27 kohdassa määrätyt ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka rikkovat selvästi koskevat yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä eli Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklaa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen (EIOS) 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklaa;

| — | toteamaan kyseiset ehdot mitättömiksi ja velvoittamaan Euroopan vakausmekanismin perustamista koskevan sopimuksen (EVM-sopimus) 14–18 artiklan nojalla toteutetut rahoitustukivälineet uudelleen tarkasteltaviksi 19 artiklan mukaisesti tuomioistuimen antaman tuomion perusteella sen selvittämiseksi, mitkä muutokset ovat tarpeen tuomion noudattamiseksi; ja |
| --- | --- |

—

toteamaan kyseiset ehdot mitättömiksi ja velvoittamaan Euroopan vakausmekanismin perustamista koskevan sopimuksen (EVM-sopimus) 14–18 artiklan nojalla toteutetut rahoitustukivälineet uudelleen tarkasteltaviksi 19 artiklan mukaisesti tuomioistuimen antaman tuomion perusteella sen selvittämiseksi, mitkä muutokset ovat tarpeen tuomion noudattamiseksi; ja

| — | siltä osin kuin ensimmäisen vaatimuskohdan mukaisella korvauksella ei korvata sitä seikkaa, että kyseiset ehdot kumotaan, velvoittamaan korvaamaan SEUT 263 artiklan rikkomisen. |
| --- | --- |

—

siltä osin kuin ensimmäisen vaatimuskohdan mukaisella korvauksella ei korvata sitä seikkaa, että kyseiset ehdot kumotaan, velvoittamaan korvaamaan SEUT 263 artiklan rikkomisen.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantajat vetoavat viiteen kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäisen kanneperusteen mukaan kyseiset yhteisymmärryspöytäkirjan ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka ”rikkovat selvästi yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä (1)”, koska






  — | kyseinen oikeussääntö on ylemmänasteinen normi, sillä se sisältyy EU:n perusoikeuskirjaan ja EIOS:een |
| --- | --- | --- |

1)

Ensimmäisen kanneperusteen mukaan kyseiset yhteisymmärryspöytäkirjan ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka ”rikkovat selvästi yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä (1)”, koska

—

kyseinen oikeussääntö on ylemmänasteinen normi, sillä se sisältyy EU:n perusoikeuskirjaan ja EIOS:een

| — | EU:n perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan ja SEU 6 artiklan 2 kohdan mukaan vastaajat ovat velvollisia kunnioittamaan ja vaalimaan EU:n perusoikeuskirjassa ja EIOS:ssa taattuja oikeuksia; ja |
| --- | --- |

—

EU:n perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan ja SEU 6 artiklan 2 kohdan mukaan vastaajat ovat velvollisia kunnioittamaan ja vaalimaan EU:n perusoikeuskirjassa ja EIOS:ssa taattuja oikeuksia; ja

| — | pankkitalletukset ovat EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklassa ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklassa tarkoitettua omaisuutta. |
| --- | --- |

—

pankkitalletukset ovat EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklassa ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklassa tarkoitettua omaisuutta.

| 2) | Toisen kanneperusteen mukaan seuraavassa esitetyt rikkomiset muodostavat yhdessä niin laajan rikkomisen, että sitä on pidettävä ylemmänasteisen oikeussäännön selvänä rikkomisena seuraavassa esitetyn mukaisesti:






  — | sillä hetkellä, kun kantajat menettivät pankkitalletuksensa, pankkitalletusten menetyksiä koskevassa säännöstö ei sisältänyt ”laissa säädettyjä ehtoja”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan kanssa |
| --- | --- | --- |

2)

Toisen kanneperusteen mukaan seuraavassa esitetyt rikkomiset muodostavat yhdessä niin laajan rikkomisen, että sitä on pidettävä ylemmänasteisen oikeussäännön selvänä rikkomisena seuraavassa esitetyn mukaisesti:

—

sillä hetkellä, kun kantajat menettivät pankkitalletuksensa, pankkitalletusten menetyksiä koskevassa säännöstö ei sisältänyt ”laissa säädettyjä ehtoja”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan kanssa

| — | kantajat menettivät pankkitalletuksensa ilman, että heille ”suoritettiin kohtuullisessa ajassa oikeudenmukainen korvaus”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklan kanssa |
| --- | --- |

—

kantajat menettivät pankkitalletuksensa ilman, että heille ”suoritettiin kohtuullisessa ajassa oikeudenmukainen korvaus”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklan kanssa

| — | pankkitalletusten menettäminen on lähtökohtaisesti laitonta, ellei se ole ”suhteellisuusperiaatteen mukaisesti — – välttämätöntä ja vastaa tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia” (2) |
| --- | --- |

—

pankkitalletusten menettäminen on lähtökohtaisesti laitonta, ellei se ole ”suhteellisuusperiaatteen mukaisesti — – välttämätöntä ja vastaa tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia” (2)

| — | paniikin ja pankkijärjestelmästä paon ehkäisemisestä lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä koostuvaa kilpailevaa yleistä etua ei otettu huomioon arvioitaessa yleistä etua EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan perusteella |
| --- | --- |

—

paniikin ja pankkijärjestelmästä paon ehkäisemisestä lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä koostuvaa kilpailevaa yleistä etua ei otettu huomioon arvioitaessa yleistä etua EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan perusteella

| — | tarkoituksena ei ollut rangaista Kyprosta tai aiheuttaa sille vahinkoa vaan hyödyttää kyseistä jäsenvaltiota ja euro-aluetta tarjoamalla vakaustukea ja siten elvyttää eikä aiheuttaa epävakautta rahoituslaitoksille ja taloudelliselle elinkelpoisuudelle ja |
| --- | --- |

—

tarkoituksena ei ollut rangaista Kyprosta tai aiheuttaa sille vahinkoa vaan hyödyttää kyseistä jäsenvaltiota ja euro-aluetta tarjoamalla vakaustukea ja siten elvyttää eikä aiheuttaa epävakautta rahoituslaitoksille ja taloudelliselle elinkelpoisuudelle ja

| — | lailliseen tarkoitukseen puuttuminen ei ollut oikeasuhteista, koska vuoden 2012 EVM-sopimuksen 3 artiklan aitona tavoitteena oli varojen kerääminen ja vakaustuen tarjoaminen tiukin ehdoin — – EVM:n jäsenille, jotka ovat vakavissa taloudellisissa vaikeuksissa tai joita uhkaavat vakavat taloudelliset vaikeudet, jos tämä on välttämätöntä koko euro-alueen tai jonkin sen jäsenvaltion turvaamiseksi ilman talouden lamauttamista. |
| --- | --- |

—

lailliseen tarkoitukseen puuttuminen ei ollut oikeasuhteista, koska vuoden 2012 EVM-sopimuksen 3 artiklan aitona tavoitteena oli varojen kerääminen ja vakaustuen tarjoaminen tiukin ehdoin — – EVM:n jäsenille, jotka ovat vakavissa taloudellisissa vaikeuksissa tai joita uhkaavat vakavat taloudelliset vaikeudet, jos tämä on välttämätöntä koko euro-alueen tai jonkin sen jäsenvaltion turvaamiseksi ilman talouden lamauttamista.

| 3) | Kolmannen kanneperusteen mukaan kantajien talletusten menettäminen ei ollut välttämätöntä eikä oikeasuhteista. |
| --- | --- |

3)

Kolmannen kanneperusteen mukaan kantajien talletusten menettäminen ei ollut välttämätöntä eikä oikeasuhteista.

| 4) | Neljännen kanneperusteen mukaan tämä johti siihen, että vastaajat aiheuttivat kantajien pankkitalletusten menettämisen, mikä merkitsi selvää rikkomista, koska kantajalle EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan nojalla taattujen oikeuksien olisi pitänyt suojella kantajan pankkitalletuksia, ja näin ollen kantajille aiheutunut menetys oli riittävän välitön ja ennakoitavissa. |
| --- | --- |

4)

Neljännen kanneperusteen mukaan tämä johti siihen, että vastaajat aiheuttivat kantajien pankkitalletusten menettämisen, mikä merkitsi selvää rikkomista, koska kantajalle EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan nojalla taattujen oikeuksien olisi pitänyt suojella kantajan pankkitalletuksia, ja näin ollen kantajille aiheutunut menetys oli riittävän välitön ja ennakoitavissa.

| 5) | Viidennen kanneperusteen mukaan silloin, jos edellä esitetty katsotaan perustelluksi, kyseiset ehdot on todettava mitättömiksi riippumatta siitä, että ne on osoitettu Kyprokselle, koska ne koskevat kantajia suoraan ja erikseen sillä perusteella, että kyseisillä ehdoilla ja niiden täytäntöönpanotavalla rikotaan perustamissopimusta ja/tai loukataan oikeusvaltioperiaatetta perustamissopimuksen soveltamista koskevilta osin ja/tai ne merkitsevät vallan väärinkäyttöä siltä osin kuin katsotaan, että kantajien pankkitalletusten menettämisellä loukataan SEU 6 artiklan 1 kohdan vastaisesti oikeusvaltioperiaatetta. |
| --- | --- |

5)

Viidennen kanneperusteen mukaan silloin, jos edellä esitetty katsotaan perustelluksi, kyseiset ehdot on todettava mitättömiksi riippumatta siitä, että ne on osoitettu Kyprokselle, koska ne koskevat kantajia suoraan ja erikseen sillä perusteella, että kyseisillä ehdoilla ja niiden täytäntöönpanotavalla rikotaan perustamissopimusta ja/tai loukataan oikeusvaltioperiaatetta perustamissopimuksen soveltamista koskevilta osin ja/tai ne merkitsevät vallan väärinkäyttöä siltä osin kuin katsotaan, että kantajien pankkitalletusten menettämisellä loukataan SEU 6 artiklan 1 kohdan vastaisesti oikeusvaltioperiaatetta.

---

(1)  Ks. asia 5/71, Zuckerfabrik Schoeppenstedt v. neuvosto, tuomio 2.12.1971, Kok., s. 975.

(2)  Perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohta.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/19 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/19

---

Kanne 27.5.2013 — Fialtor v. komissio ja EKP

(Asia T-294/13)

(2013/C 226/26)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Fialtor Ltd (Belize, Belize) (edustajat: solicitor C. Paschalides ja asianajaja A. Paschalides)

Vastaajat: Euroopan keskuspankki ja Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | määräämään korvausta maksettavaksi 278 925,79 euroa sillä perusteella, että Kyproksen ja vastaajien välillä 26.4.2013 tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan 1.23 ja 1.27 kohdassa määrätyt ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka rikkovat selvästi koskevat yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä eli Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklaa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen (EIOS) 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklaa; |
| --- | --- |

—

määräämään korvausta maksettavaksi 278 925,79 euroa sillä perusteella, että Kyproksen ja vastaajien välillä 26.4.2013 tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan 1.23 ja 1.27 kohdassa määrätyt ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka rikkovat selvästi koskevat yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä eli Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklaa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen (EIOS) 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklaa;

| — | toteamaan kyseiset ehdot mitättömiksi ja velvoittamaan Euroopan vakausmekanismin perustamista koskevan sopimuksen (EVM-sopimus) 14–18 artiklan nojalla toteutetut rahoitustukivälineet uudelleen tarkasteltaviksi 19 artiklan mukaisesti tuomioistuimen antaman tuomion perusteella sen selvittämiseksi, mitkä muutokset ovat tarpeen tuomion noudattamiseksi; ja |
| --- | --- |

—

toteamaan kyseiset ehdot mitättömiksi ja velvoittamaan Euroopan vakausmekanismin perustamista koskevan sopimuksen (EVM-sopimus) 14–18 artiklan nojalla toteutetut rahoitustukivälineet uudelleen tarkasteltaviksi 19 artiklan mukaisesti tuomioistuimen antaman tuomion perusteella sen selvittämiseksi, mitkä muutokset ovat tarpeen tuomion noudattamiseksi; ja

| — | siltä osin kuin ensimmäisen vaatimuskohdan mukaisella korvauksella ei korvata sitä seikkaa, että kyseiset ehdot kumotaan, velvoittamaan korvaamaan SEUT 263 artiklan rikkomisen. |
| --- | --- |

—

siltä osin kuin ensimmäisen vaatimuskohdan mukaisella korvauksella ei korvata sitä seikkaa, että kyseiset ehdot kumotaan, velvoittamaan korvaamaan SEUT 263 artiklan rikkomisen.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäisen kanneperusteen mukaan kyseiset yhteisymmärryspöytäkirjan ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka ”rikkovat selvästi yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä (1)”, koska






  — | kyseinen oikeussääntö on ylemmänasteinen normi, sillä se sisältyy EU:n perusoikeuskirjaan ja EIOS:een |
| --- | --- | --- |

1)

Ensimmäisen kanneperusteen mukaan kyseiset yhteisymmärryspöytäkirjan ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka ”rikkovat selvästi yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä (1)”, koska

—

kyseinen oikeussääntö on ylemmänasteinen normi, sillä se sisältyy EU:n perusoikeuskirjaan ja EIOS:een

| — | EU:n perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan ja SEU 6 artiklan 2 kohdan mukaan vastaajat ovat velvollisia kunnioittamaan ja vaalimaan EU:n perusoikeuskirjassa ja EIOS:ssa taattuja oikeuksia; ja |
| --- | --- |

—

EU:n perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan ja SEU 6 artiklan 2 kohdan mukaan vastaajat ovat velvollisia kunnioittamaan ja vaalimaan EU:n perusoikeuskirjassa ja EIOS:ssa taattuja oikeuksia; ja

| — | pankkitalletukset ovat EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklassa ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklassa tarkoitettua omaisuutta. |
| --- | --- |

—

pankkitalletukset ovat EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklassa ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklassa tarkoitettua omaisuutta.

| 2) | Toisen kanneperusteen mukaan seuraavassa esitetyt rikkomiset muodostavat yhdessä niin laajan rikkomisen, että sitä on pidettävä ylemmänasteisen oikeussäännön selvänä rikkomisena seuraavassa esitetyn mukaisesti:






  — | sillä hetkellä, kun kantaja menetti pankkitalletuksensa, pankkitalletusten menetyksiä koskevassa säännöstö ei sisältänyt ”laissa säädettyjä ehtoja”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan kanssa |
| --- | --- | --- |

2)

Toisen kanneperusteen mukaan seuraavassa esitetyt rikkomiset muodostavat yhdessä niin laajan rikkomisen, että sitä on pidettävä ylemmänasteisen oikeussäännön selvänä rikkomisena seuraavassa esitetyn mukaisesti:

—

sillä hetkellä, kun kantaja menetti pankkitalletuksensa, pankkitalletusten menetyksiä koskevassa säännöstö ei sisältänyt ”laissa säädettyjä ehtoja”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan kanssa

| — | kantaja menetti pankkitalletuksensa ilman, että sille ”suoritettiin kohtuullisessa ajassa oikeudenmukainen korvaus”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklan kanssa |
| --- | --- |

—

kantaja menetti pankkitalletuksensa ilman, että sille ”suoritettiin kohtuullisessa ajassa oikeudenmukainen korvaus”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklan kanssa

| — | pankkitalletusten menettäminen on lähtökohtaisesti laitonta, ellei se ole ”suhteellisuusperiaatteen mukaisesti — – välttämätöntä ja vastaa tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia” (2) |
| --- | --- |

—

pankkitalletusten menettäminen on lähtökohtaisesti laitonta, ellei se ole ”suhteellisuusperiaatteen mukaisesti — – välttämätöntä ja vastaa tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia” (2)

| — | paniikin ja pankkijärjestelmästä paon ehkäisemisestä lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä koostuvaa kilpailevaa yleistä etua ei otettu huomioon arvioitaessa yleistä etua EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan perusteella |
| --- | --- |

—

paniikin ja pankkijärjestelmästä paon ehkäisemisestä lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä koostuvaa kilpailevaa yleistä etua ei otettu huomioon arvioitaessa yleistä etua EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan perusteella

| — | tarkoituksena ei ollut rangaista Kyprosta tai aiheuttaa sille vahinkoa vaan hyödyttää kyseistä jäsenvaltiota ja euro-aluetta tarjoamalla vakaustukea ja siten elvyttää eikä aiheuttaa epävakautta rahoituslaitoksille ja taloudelliselle elinkelpoisuudelle ja |
| --- | --- |

—

tarkoituksena ei ollut rangaista Kyprosta tai aiheuttaa sille vahinkoa vaan hyödyttää kyseistä jäsenvaltiota ja euro-aluetta tarjoamalla vakaustukea ja siten elvyttää eikä aiheuttaa epävakautta rahoituslaitoksille ja taloudelliselle elinkelpoisuudelle ja

| — | lailliseen tarkoitukseen puuttuminen ei ollut oikeasuhteista, koska vuoden 2012 EVM-sopimuksen 3 artiklan aitona tavoitteena oli varojen kerääminen ja vakaustuen tarjoaminen tiukin ehdoin — – EVM:n jäsenille, jotka ovat vakavissa taloudellisissa vaikeuksissa tai joita uhkaavat vakavat taloudelliset vaikeudet, jos tämä on välttämätöntä koko euro-alueen tai jonkin sen jäsenvaltion turvaamiseksi ilman talouden lamauttamista. |
| --- | --- |

—

lailliseen tarkoitukseen puuttuminen ei ollut oikeasuhteista, koska vuoden 2012 EVM-sopimuksen 3 artiklan aitona tavoitteena oli varojen kerääminen ja vakaustuen tarjoaminen tiukin ehdoin — – EVM:n jäsenille, jotka ovat vakavissa taloudellisissa vaikeuksissa tai joita uhkaavat vakavat taloudelliset vaikeudet, jos tämä on välttämätöntä koko euro-alueen tai jonkin sen jäsenvaltion turvaamiseksi ilman talouden lamauttamista.

| 3) | Kolmannen kanneperusteen mukaan kantajan talletusten menettäminen ei ollut välttämätöntä eikä oikeasuhteista. |
| --- | --- |

3)

Kolmannen kanneperusteen mukaan kantajan talletusten menettäminen ei ollut välttämätöntä eikä oikeasuhteista.

| 4) | Neljännen kanneperusteen mukaan tämä johti siihen, että vastaajat aiheuttivat kantajan pankkitalletusten menettämisen, mikä merkitsi selvää rikkomista, koska kantajalle EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan nojalla taattujen oikeuksien olisi pitänyt suojella kantajan pankkitalletuksia, ja näin ollen kantajalle aiheutunut menetys oli riittävän välitön ja ennakoitavissa. |
| --- | --- |

4)

Neljännen kanneperusteen mukaan tämä johti siihen, että vastaajat aiheuttivat kantajan pankkitalletusten menettämisen, mikä merkitsi selvää rikkomista, koska kantajalle EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan nojalla taattujen oikeuksien olisi pitänyt suojella kantajan pankkitalletuksia, ja näin ollen kantajalle aiheutunut menetys oli riittävän välitön ja ennakoitavissa.

| 5) | Viidennen kanneperusteen mukaan silloin, jos edellä esitetty katsotaan perustelluksi, kyseiset ehdot on todettava mitättömiksi riippumatta siitä, että ne on osoitettu Kyprokselle, koska ne koskevat kantajaa suoraan ja erikseen sillä perusteella, että kyseisillä ehdoilla ja niiden täytäntöönpanotavalla rikotaan perustamissopimusta ja/tai loukataan oikeusvaltioperiaatetta perustamissopimuksen soveltamista koskevilta osin ja/tai ne merkitsevät vallan väärinkäyttöä siltä osin kuin katsotaan, että kantajan pankkitalletusten menettämisellä loukataan SEU 6 artiklan 1 kohdan vastaisesti oikeusvaltioperiaatetta. |
| --- | --- |

5)

Viidennen kanneperusteen mukaan silloin, jos edellä esitetty katsotaan perustelluksi, kyseiset ehdot on todettava mitättömiksi riippumatta siitä, että ne on osoitettu Kyprokselle, koska ne koskevat kantajaa suoraan ja erikseen sillä perusteella, että kyseisillä ehdoilla ja niiden täytäntöönpanotavalla rikotaan perustamissopimusta ja/tai loukataan oikeusvaltioperiaatetta perustamissopimuksen soveltamista koskevilta osin ja/tai ne merkitsevät vallan väärinkäyttöä siltä osin kuin katsotaan, että kantajan pankkitalletusten menettämisellä loukataan SEU 6 artiklan 1 kohdan vastaisesti oikeusvaltioperiaatetta.

---

(1)  Ks. asia 5/71, Zuckerfabrik Schoeppenstedt v. neuvosto, tuomio 2.12.1971, Kok., s. 975.

(2)  Perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohta.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/21 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/21

---

Kanne 30.5.2013 — Adler Modemärkte v. SMHV — Blufin (MARINE BLEU)

(Asia T-296/13)

(2013/C 226/27)

Kannekirjelmän kieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Adler Modemärkte AG (Haibach, Saksa) (edustajat: asianajaja J. Plate ja asianajaja R. Kaase)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Blufin SpA (Carpi, Italia)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 3.4.2013 asiassa R 386/2012-2 tekemän päätöksen sillä perusteella, että se on yhteensopimaton yhteisön tavaramerkkiasetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa |
| --- | --- |

—

kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 3.4.2013 asiassa R 386/2012-2 tekemän päätöksen sillä perusteella, että se on yhteensopimaton yhteisön tavaramerkkiasetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa

| — | velvoittamaan SMHV:nn vastaaman menettelyn kuluista, valitusmenettelystä aiheutuneet kulut mukaan |
| --- | --- |

—

velvoittamaan SMHV:nn vastaaman menettelyn kuluista, valitusmenettelystä aiheutuneet kulut mukaan

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: kantaja

Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki, johon sisältyy sananosa ”MARINE BLEU”, luokkaan 25 kuuluvia tavaroita varten — Rekisteröintihakemus N:o 6 637 193

Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Blufin SpA

Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sanamerkki ”BLUEMARINE” luokkaan 25 kuuluvia tavaroita varten

Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen

Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hyväksyminen ja hakemuksen hylkääminen

Kanneperusteet: Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/21 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/21

---

Kanne 28.5.2013 — Nordex Holding v. SMHV — Fontana Food (Taverna)

(Asia T-302/13)

(2013/C 226/28)

Oikeudenkäyntikieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Nordex Holding A/S (Dronninglund, Tanska) (edustaja: asianajaja M. Kleis)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Fontana Food AB (Tyresö, Ruotsi)

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa ensimmäisen valituslautakunnan 21.3.2013 asiassa R 2608/2011-1 tekemän päätöksen |
| --- | --- |

—

kumoaa ensimmäisen valituslautakunnan 21.3.2013 asiassa R 2608/2011-1 tekemän päätöksen

| — | kumoaa mitättömyysosaston 21.10.2011 tekemän päätöksen N:o 4891 C, joka edelsi riidanalaisen päätöksen tekemistä |
| --- | --- |

—

kumoaa mitättömyysosaston 21.10.2011 tekemän päätöksen N:o 4891 C, joka edelsi riidanalaisen päätöksen tekemistä

| — | velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien valitusmenettelystä aiheutuneet kulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien valitusmenettelystä aiheutuneet kulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: sanaosan ”Taverna” sisältävä kuviomerkki — yhteisön tavaramerkkirekisteröinti N:o 5 466 909

Yhteisön tavaramerkin haltija: kantaja

Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: vastapuoli valituslautakunnassa

Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: mitättömäksi julistamista koskeva vaatimus perustui neuvoston asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan a alakohtaan ja 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaan

Mitättömyysosaston ratkaisu: riidanalaisen yhteisön tavaramerkin osittainen mitättömäksi julistaminen

Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

Kanneperusteet: neuvoston asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/22 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/22

---

Kanne 5.6.2013 — Silicium España Laboratorios v. SMHV — LLR-G5 (LLRG5)

(Asia T-306/13)

(2013/C 226/29)

Kannekirjelmän kieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Silicium España Laboratorios, SL (Vila-Seca, Espanja) (edustaja: asianajaja C. Sueiras Villalobos)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vastapuoli valituslautakunnassa: LLR-G5 Ltd (Castlebar, Irlanti)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 7.3.2013 tekemän päätöksen (asia R 383/2012-1) siltä osin kuin siinä julistetaan yhteisön tavaramerkki nro 3384625 ”LLRG5” mitättömäksi sillä perusteella, että sitä koskeva hakemus oli tehty vilpillisessä mielessä |
| --- | --- |

—

kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 7.3.2013 tekemän päätöksen (asia R 383/2012-1) siltä osin kuin siinä julistetaan yhteisön tavaramerkki nro 3384625 ”LLRG5” mitättömäksi sillä perusteella, että sitä koskeva hakemus oli tehty vilpillisessä mielessä

| — | vahvistamaan mitättömyysosaston 20.12.2011 asiassa 4174 C tekemän päätöksen |
| --- | --- |

—

vahvistamaan mitättömyysosaston 20.12.2011 asiassa 4174 C tekemän päätöksen

| — | velvoittamaan SMHV:n vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan Siliciumille tämän menettelyn yhteydessä aiheutuvat oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan SMHV:n vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan Siliciumille tämän menettelyn yhteydessä aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Sanamerkki ”LLRG5” — yhteisön tavaramerkkirekisteröinti nro 3 384 625

Yhteisön tavaramerkin haltija: Kantaja

Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: Vastapuoli valituslautakunnassa

Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut olivat ne perustelut, jotka vahvistetaan neuvoston asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan b alakohdassa

Mitättömyysosaston ratkaisu: Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen hylkääminen

Valituslautakunnan ratkaisu: Riidanalaisen päätöksen kumoaminen ja riidanalaisen yhteisön tavaramerkin julistaminen mitättömäksi

Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/22 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/22

---

Kanne 7.6.2013 — Repsol v. SMHV — Argiles (ELECTROLINERA)

(Asia T-308/13)

(2013/C 226/30)

Oikeudenkäyntikieli: espanja

Asianosaiset

Kantaja: Repsol, SA (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Devaureix ja L. Montoya Terán)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Josep María Adell Argiles (Madrid, Espanja)

Vaatimukset

Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | kumoaa ja tekee vaikutuksettomaksi sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 7.3.2013 asiassa R 1565/2012-1 tekemän päätöksen ja tämän seurauksena hyväksyy valituksenalaisessa päätöksessä evätyn yhteisön tavaramerkin N:o 9 548 884”ELECTROLINERA” rekisteröimisen luokkien 4, 37 ja 39 tavaroille |
| --- | --- |

—

kumoaa ja tekee vaikutuksettomaksi sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 7.3.2013 asiassa R 1565/2012-1 tekemän päätöksen ja tämän seurauksena hyväksyy valituksenalaisessa päätöksessä evätyn yhteisön tavaramerkin N:o 9 548 884”ELECTROLINERA” rekisteröimisen luokkien 4, 37 ja 39 tavaroille

| — | velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: kantaja

Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”ELECTROLINERA” luokkien 4, 37 ja 39 tavaroille ja palveluille — yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus N:o 9 548 884)

Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Josep María Adell Argiles

Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: kansallinen sanamerkki ”ELECTROLINERA” luokkien 6, 9 ja 12 tavaroille

Väiteosaston ratkaisu: väite hylättiin osittain

Valituslautakunnan ratkaisu: valitus hyväksyttiin osittain, väiteosaston ratkaisu kumottiin osittain ja yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus hylättiin suuremmalta osin

Kanneperusteet: asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/23 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/23

---

Kanne 7.6.2013 — Enosi Mastichoparagogon v. SMHV — Gaba International (ELMA)

(Asia T-309/13)

(2013/C 226/31)

Kannekirjelmän kieli: englanti

Asianosaiset

Kantaja: Enosi Mastichoparagogon Chiou (Chios, Kreikka) (edustajat: asianajaja A. Malamis)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vastapuoli valituslautakunnassa: Gaba International Holding AG (Hamburi, Saksa)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan neljännen valituslautakunnan asiassa R 1539/2012-4 26.3.2013 tekemän päätöksen |
| --- | --- |

—

kumoamaan neljännen valituslautakunnan asiassa R 1539/2012-4 26.3.2013 tekemän päätöksen

| — | velvoittamaan vastapuolen (väitteen tekijä väiteosastossa ja vastapuoli valituslautakunnassa) vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan yhteisön tavaramerkin hakijan (kumoamista vaatinut kantaja) oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan vastapuolen (väitteen tekijä väiteosastossa ja vastapuoli valituslautakunnassa) vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan yhteisön tavaramerkin hakijan (kumoamista vaatinut kantaja) oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Yhteisön tavaramerkin hakija: kantaja

Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”ELMA” luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten — kansainvälinen rekisteröinti nro 900 845, jossa mainitaan Euroopan yhteisö

Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: vastapuoli valituslautakunnassa

Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: yhteisön tavaramerkiksi luokkiin 3, 5 ja 21 kuuluvia tavaroita varten rekisteröity sanamerkki ”ELMEX”

Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksyttiin.

Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin.

Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/23 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/23

---

Kanne 12.6.2013 — Portugali v. komissio

(Asia T-314/13)

(2013/C 226/32)

Oikeudenkäyntikieli: portugali

Asianosaiset

Kantaja: Portugalin tasavalta (asiamiehet: L. Inez Fernandes avustajinaan asianajajat M. Gorjão-Henriques ja J. da Silva Sampaio)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan Euroopan komission antaman päätöksen C(2013) 1870 lopullinen 1 ja 2 artiklan |
| --- | --- |

—

kumoamaan Euroopan komission antaman päätöksen C(2013) 1870 lopullinen 1 ja 2 artiklan

| — | toteamaan, ettei nyt käsiteltävässä asiassa voida soveltaa asetusta (EY) N:o 16/2003 (1) ja konkreettisesti sen 7 artiklaa, koska olennaisia menettelymääräyksiä on rikottu, asetusta (EY) N:o 1164/94 (2) on rikottu ja joka tapauksessa EU:n oikeusjärjestyksessä voimassaolevia yleisiä oikeusperiaatteita on loukattu |
| --- | --- |

—

toteamaan, ettei nyt käsiteltävässä asiassa voida soveltaa asetusta (EY) N:o 16/2003 (1) ja konkreettisesti sen 7 artiklaa, koska olennaisia menettelymääräyksiä on rikottu, asetusta (EY) N:o 1164/94 (2) on rikottu ja joka tapauksessa EU:n oikeusjärjestyksessä voimassaolevia yleisiä oikeusperiaatteita on loukattu

| — | velvoittamaan Euroopan komission maksamaan riidanalainen määrä |
| --- | --- |

—

velvoittamaan Euroopan komission maksamaan riidanalainen määrä

| — | toissijaisesti:






  — | toteamaan jo maksettujen määrien takaisinperintämenettelyn ja oikeuden niiden pidättämiseen maksamatta olevasta määrästä vanhentuneeksi |
| --- | --- | --- |

—

toissijaisesti:

—

toteamaan jo maksettujen määrien takaisinperintämenettelyn ja oikeuden niiden pidättämiseen maksamatta olevasta määrästä vanhentuneeksi

| — | velvoittamaan Euroopan komission alentamaan tekemäänsä korjausta mahdollisten säännöstenvastaisuuksien osalta, joiden vuoksi jäljellä olevaa määrää ei makseta kokonaisuudessaan ja kustannukset, jotka maksettiin 3.6.2003 jälkeen ja jotka laskutettiin kesäkuun 2002 ja helmikuun 2003 välisenä aikana, peritään takaisin kokonaisuudessaan |
| --- | --- |

—

velvoittamaan Euroopan komission alentamaan tekemäänsä korjausta mahdollisten säännöstenvastaisuuksien osalta, joiden vuoksi jäljellä olevaa määrää ei makseta kokonaisuudessaan ja kustannukset, jotka maksettiin 3.6.2003 jälkeen ja jotka laskutettiin kesäkuun 2002 ja helmikuun 2003 välisenä aikana, peritään takaisin kokonaisuudessaan

| — | joka tapauksessa velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

joka tapauksessa velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

| 1) | Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan asetus (EY) N:o 16/2003 on lainvastainen, koska olennaisia menettelymääräyksiä ja ylemmänasteista säännöstä on rikottu
  Asetus (EY) N:o 16/2003 on lainvastainen, koska sitä ei ole antanut komission jäsenten kollegio delegointimenettelyssä, kirjallisessa menettelyssä tai muussa Euroopan komission työjärjestyksen (3), sellaisena kuin se oli voimassa mainitun asetuksen antamispäivänä, mukaisessa yksinkertaistetussa menettelyssä eikä siinä noudateta komission työjärjestyksen 18 artiklaa, sellaisena kuin se oli voimassa mainitun asetuksen antamispäivänä, ja koska komissio tulkitsee asetuksen (EY) N:o 16/2003 7 artiklaan asetuksen (EY) N:o 1164/94 vastaisesti |
| --- | --- |

1)

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan asetus (EY) N:o 16/2003 on lainvastainen, koska olennaisia menettelymääräyksiä ja ylemmänasteista säännöstä on rikottu

Asetus (EY) N:o 16/2003 on lainvastainen, koska sitä ei ole antanut komission jäsenten kollegio delegointimenettelyssä, kirjallisessa menettelyssä tai muussa Euroopan komission työjärjestyksen (3), sellaisena kuin se oli voimassa mainitun asetuksen antamispäivänä, mukaisessa yksinkertaistetussa menettelyssä eikä siinä noudateta komission työjärjestyksen 18 artiklaa, sellaisena kuin se oli voimassa mainitun asetuksen antamispäivänä, ja koska komissio tulkitsee asetuksen (EY) N:o 16/2003 7 artiklaan asetuksen (EY) N:o 1164/94 vastaisesti

| 2) | Toinen kanneperuste, jonka mukaan kustannusten tukikelpoisuutta koskevia eurooppalaisia säännöksiä on rikottu
  Riidanalaisella päätöksellä rikotaan perussopimuksen soveltamissäännöksiä erityisesti sen osalta, ovatko sellaiset kustannukset, jotka maksettiin tukikelpoisuuskauden alkamisen jälkeen ja aikana, vaikka ne laskutettiin aiemmin, kustannuksia, joille voidaan myöntää Euroopan unionin tukia |
| --- | --- |

2)

Toinen kanneperuste, jonka mukaan kustannusten tukikelpoisuutta koskevia eurooppalaisia säännöksiä on rikottu

Riidanalaisella päätöksellä rikotaan perussopimuksen soveltamissäännöksiä erityisesti sen osalta, ovatko sellaiset kustannukset, jotka maksettiin tukikelpoisuuskauden alkamisen jälkeen ja aikana, vaikka ne laskutettiin aiemmin, kustannuksia, joille voidaan myöntää Euroopan unionin tukia

| 3) | Kolmas kanneperuste, jonka mukaan luottamuksensuojan periaatetta, oikeusvarmuuden periaatetta ja hallinnon itsesäätelyn periaatetta on loukattu
  Euroopan komissio oli hallinnollisessa käytännössään tulkinnut kyseessä olevaa säännöstä vakiintuneesti Portugalin tasavallan esittämällä tavalla.
  Kyseinen tulkinta on Portugalin tasavallan mukaan peräisin Euroopan komission toimivaltaisista lähteistä ja se oli annettu tiedoksi Portugalin tasavallalle samoin kuin muille jäsenvaltioille, ja sen sisältö oli selvästi sellainen, että Portugalin tasavalta saattoi perustellusti odottaa, että aiemmin saadut ja sen jälkeen, kun täydellinen hakemus oli toimitettu Euroopan komissiolle, maksetut laskut olisivat tukikelpoisia.
  Komission nyt esittämä tulkinta loukkaa selvästi oikeusvarmuuden periaatetta, koska sillä asetetaan Portugalin tasavallalle huomattavia taloudellisia velvoitteita ilman, että tämä tulkinta olisi varma tai ennakoitavissa. |
| --- | --- |

3)

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan luottamuksensuojan periaatetta, oikeusvarmuuden periaatetta ja hallinnon itsesäätelyn periaatetta on loukattu

Euroopan komissio oli hallinnollisessa käytännössään tulkinnut kyseessä olevaa säännöstä vakiintuneesti Portugalin tasavallan esittämällä tavalla.

Kyseinen tulkinta on Portugalin tasavallan mukaan peräisin Euroopan komission toimivaltaisista lähteistä ja se oli annettu tiedoksi Portugalin tasavallalle samoin kuin muille jäsenvaltioille, ja sen sisältö oli selvästi sellainen, että Portugalin tasavalta saattoi perustellusti odottaa, että aiemmin saadut ja sen jälkeen, kun täydellinen hakemus oli toimitettu Euroopan komissiolle, maksetut laskut olisivat tukikelpoisia.

Komission nyt esittämä tulkinta loukkaa selvästi oikeusvarmuuden periaatetta, koska sillä asetetaan Portugalin tasavallalle huomattavia taloudellisia velvoitteita ilman, että tämä tulkinta olisi varma tai ennakoitavissa.

| 4) | Neljäs, toissijainen kanneperuste, jonka mukaan suhteellisuusperiaatetta on loukattu
  Vaikka on totta, että asetuksen (EY) N:o 1164/94 liitteessä II olevan H artiklan mukaan Euroopan komissio voi toteuttaa tarpeellisiksi katsomiaan rahoitusoikaisuja, mikä voi merkitä hankkeelle annetun tuen peruuttamista kokonaan tai osittain, komission on noudatettava suhteellisuusperiaatetta ottaen huomioon konkreettisen tapauksen olosuhteet, kuten säännöstenvastaisuuden tyyppi ja hallinnointi- tai valvontajärjestelmien mahdollisten puutteellisuuksien mahdollisen taloudellisen vaikutuksen laajuus. Näin ollen ei ole ymmärrettävää, miten voidaan harkita myönnettyjen tukien peruuttamista kokonaan, koska 100 prosentin korjauksia sovelletaan ainoastaan, kun hallinnointi- tai valvontajärjestelmien puutteellisuudet ovat niin merkittäviä tai havaittu säännöstenvastaisuus on niin vakava, että ne merkitsevät yhteisön sääntöjen täydellistä noudattamatta jättämistä, minkä vuoksi kaikista maksuista tulee säännöstenvastaisia.
  Tulkintavaikeudet ovat määräävä lievennystekijä, jonka Euroopan komission pitäisi aina ottaa huomioon. Kuvatuissa olosuhteissa on olevassa vähemmän rajoittavia keinoja — alennetun määrän soveltaminen tai jopa se, ettei mitään korjausta sovelleta — joilla päästään tavoiteltuun lopputulokseen. |
| --- | --- |

4)

Neljäs, toissijainen kanneperuste, jonka mukaan suhteellisuusperiaatetta on loukattu

Vaikka on totta, että asetuksen (EY) N:o 1164/94 liitteessä II olevan H artiklan mukaan Euroopan komissio voi toteuttaa tarpeellisiksi katsomiaan rahoitusoikaisuja, mikä voi merkitä hankkeelle annetun tuen peruuttamista kokonaan tai osittain, komission on noudatettava suhteellisuusperiaatetta ottaen huomioon konkreettisen tapauksen olosuhteet, kuten säännöstenvastaisuuden tyyppi ja hallinnointi- tai valvontajärjestelmien mahdollisten puutteellisuuksien mahdollisen taloudellisen vaikutuksen laajuus. Näin ollen ei ole ymmärrettävää, miten voidaan harkita myönnettyjen tukien peruuttamista kokonaan, koska 100 prosentin korjauksia sovelletaan ainoastaan, kun hallinnointi- tai valvontajärjestelmien puutteellisuudet ovat niin merkittäviä tai havaittu säännöstenvastaisuus on niin vakava, että ne merkitsevät yhteisön sääntöjen täydellistä noudattamatta jättämistä, minkä vuoksi kaikista maksuista tulee säännöstenvastaisia.

Tulkintavaikeudet ovat määräävä lievennystekijä, jonka Euroopan komission pitäisi aina ottaa huomioon. Kuvatuissa olosuhteissa on olevassa vähemmän rajoittavia keinoja — alennetun määrän soveltaminen tai jopa se, ettei mitään korjausta sovelleta — joilla päästään tavoiteltuun lopputulokseen.

| 5) | Viides, toissijainen kanneperuste, jonka mukaan oikeus on vanhentunut
  Joka tapauksessa ennen 3.6.2003 syntyneet kustannukset ovat jo vanhentuneet, sillä viimeinen lasku on päivätty 28.2.2003 eli kolme kuukautta ja kaksi päivää ennen kyseessä olevaa päivämäärää
  Asetuksen (EY) N:o 2988/95 (4) mukaan menettely vanhentuu neljässä vuodessa säännöstenvastaisuuden tapahtumapäivästä. |
| --- | --- |

5)

Viides, toissijainen kanneperuste, jonka mukaan oikeus on vanhentunut

Joka tapauksessa ennen 3.6.2003 syntyneet kustannukset ovat jo vanhentuneet, sillä viimeinen lasku on päivätty 28.2.2003 eli kolme kuukautta ja kaksi päivää ennen kyseessä olevaa päivämäärää

Asetuksen (EY) N:o 2988/95 (4) mukaan menettely vanhentuu neljässä vuodessa säännöstenvastaisuuden tapahtumapäivästä.

---

(1)  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1164/94 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista erityissäännöistä koheesiorahastosta osarahoitettavista toimista aiheutuvien menojen tukikelpoisuuden osalta 6.1.2003 annettu komission asetus (EY) N:o 16/2003 (EYVL L 2, s. 7).

(2)  Koheesiorahastosta 16.5.1994 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1164/94 (EYVL L 130, s. 1).

(3)  EYVL L 308, 8.12.2000, s. 26.

(4)  Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95 (EYVL L 312, s. 1).

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/25 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/25

---

Kanne 11.6.2013 — Pappalardo ym. v. komissio

(Asia T-316/13)

(2013/C 226/33)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Kantajat: Salvatore Aniello Pappalardo (Cetara, Italia), Pescatori La Tonnara Soc. coop. (Cetara), Fedemar Srl (Cetara), Testa Giuseppe E C. Snc (Catania, Italia), Pescatori San Pietro Apostolo Srl (Cetara), Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo EC (Pescara, Italia) ja Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C. (Pescara) (edustajat: asianajajat V. Cannizzaro ja L. Caroli)

Vastaaja: Euroopan komissio

Vaatimukset

Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin

| — | toteaa komission olevan sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa vahingosta, joka johtuu tonnikalaa Atlantin valtamerellä pituuspiirin 45° läntistä pituutta itäpuolella sekä Välimerellä kalastavia kurenuotta-aluksia koskevista kiireellisistä toimenpiteistä 12.6.2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 530/2008 (EUVL L 155, s. 9), jonka unionin tuomioistuin totesi pätemättömäksi asiassa C-221/09 17.3.2011 antamassaan tuomiossa, antamisesta |
| --- | --- |

—

toteaa komission olevan sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa vahingosta, joka johtuu tonnikalaa Atlantin valtamerellä pituuspiirin 45° läntistä pituutta itäpuolella sekä Välimerellä kalastavia kurenuotta-aluksia koskevista kiireellisistä toimenpiteistä 12.6.2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 530/2008 (EUVL L 155, s. 9), jonka unionin tuomioistuin totesi pätemättömäksi asiassa C-221/09 17.3.2011 antamassaan tuomiossa, antamisesta

| — | velvoittaa tästä syystä Euroopan komission korvaamaan kantajille aiheutuneet vahingot |
| --- | --- |

—

velvoittaa tästä syystä Euroopan komission korvaamaan kantajille aiheutuneet vahingot

| — | velvoittaa Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittaa Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Käsiteltävän asian kantajat täsmentävät, että kyseessä oleva sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu perustuu siihen, että komissio sääti asetuksessa 530/2008 lainvastaisesti tonnikalan kalastuksen pakollisesta keskeyttämisestä 16.6.2008 lähtien Kreikan, Ranskan, Italian. Kyproksen ja Maltan lipun alla purjehtivien alusten osalta mutta Espanjan lipun alla purjehtivia aluksia koskevasta samanlaisesta keskeyttämisestä vasta 23.6.2008 lähtien.

Kantajien mukaan käsiteltävässä asiassa täyttyvät kaikki unionin toimielinten lainsäädäntötoimintaan liittyvän vastuun syntymisen välttämättömät edellytykset eli yksityisiä suojaavan oikeussäännön ilmeinen rikkominen, vahingon tosiasiallisuus ja syy-yhteyden olemassaolo tällaisen menettelyn ja väitetyn vahingon välillä.

Kantajat korostavat tässä yhteydessä, että unionin tuomioistuin on todennut asetuksen N:o 530/2008 kokonaan pätemättömäksi syrjintäkiellon periaatteen loukkaamisen vuoksi ja että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan syrjintäkiellon periaatteen loukkaaminen kuuluu yksityisten suojaksi tarkoitettujen ylemmäntasoisten oikeussääntöjen ilmeisiin rikkomisiin.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/25 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/25

---

Kanne 13.6.2013 — Vita Phone v. SMHV (LIFEDATA)

(Asia T-318/13)

(2013/C 226/34)

Oikeudenkäyntikieli: saksa

Asianosaiset

Kantaja: Vita Phone GmbH (Mannheim, Saksa) (edustajat: asianajajat P. Ruess ja A. Doepner-Thiele)

Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

Vaatimukset

Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

| — | kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 26.3.2013 asiassa R 1072/2012-1 tekemän päätöksen |
| --- | --- |

—

kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 26.3.2013 asiassa R 1072/2012-1 tekemän päätöksen

| — | velvoittamaan SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

velvoittamaan SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki LIFEDATA luokkiin 10 ja 44 kuuluville tavaroille ja palveluille — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 10 525 053

Tutkijan päätös: hakemuksen hylkääminen

Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

Kanneperusteet:

| — | asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen |
| --- | --- |

—

asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

| — | asetuksen Nr. 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan rikkominen |
| --- | --- |

—

asetuksen Nr. 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan rikkominen

---

Virkamiestuomioistuin

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/26 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/26

---

Kanne 25.5.2013 — ZZ ym. v. EIR

(Asia F-51/13)

(2013/C 226/35)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantajat: ZZ ym. (edustaja: asianajaja L. Levi)

Vastaaja: Euroopan investointirahasto

Oikeusriidan kohde ja kuvaus

Sellaisten helmikuun 2013 palkkalaskelmista ilmenevien päätösten kumoaminen, joissa palkkojen vuosittainen mukautusprosentti rajoitettiin vuoden 2013 osalta 1,8 prosentiksi, ja tätä myöhäisempien palkkalaskelmien kumoaminen sekä niistä seuraava vaatimus toimielimen velvoittamisesta korvaamaan aiheutunut aineellinen vahinko ja henkinen kärsimys

Vaatimukset

| — | Kantajien helmikuun 2013 palkkalaskelmiin sisältyvät päätökset, päätös, jossa palkkojen vuosittainen mukautusprosentti rajoitettiin vuoden 2013 osalta 1,8 prosentiksi ja näin ollen myöhempiin palkkalaskelmiin sisältyvät samanlaiset päätökset on kumottava |
| --- | --- |

—

Kantajien helmikuun 2013 palkkalaskelmiin sisältyvät päätökset, päätös, jossa palkkojen vuosittainen mukautusprosentti rajoitettiin vuoden 2013 osalta 1,8 prosentiksi ja näin ollen myöhempiin palkkalaskelmiin sisältyvät samanlaiset päätökset on kumottava

| — | vastaaja on velvoitettava korvaamaan aineellinen vahinko, joka koostuu (i) palkanjäännöksestä, joka vastaa vuodelle 2013 vahvistettua vuosittaista mukautusprosenttia, eli 1,8 prosentin suuruista palkankorotusta ajanjaksolle 1.1.2013–31.12.2013, (ii) palkanjäännöksestä, joka vastaa tammikuussa 2014 alkaen maksettavien palkkojen määrän osalta siitä aiheutuvia seurauksia, että niihin sovelletaan vuodelle 2013 vahvistettua 1,8 prosentin suuruista vuosittaista mukautusprosenttia, (iii) maksamatta oleville palkanjäännöksille maksettavista viivästyskoroista, jotka on maksettava siihen asti kunnes maksamatta olevat määrät on kokonaisuudessaan suoritettu ja joiden määrä on laskettava kyseisenä ajanjaksona sovellettavan Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioille vahvistaman korkokannan, jota on korotettu 3 prosenttiyksiköllä, perusteella, ja (iv) ostovoiman menettämisen johdosta maksettavasta vahingonkorvauksesta |
| --- | --- |

—

vastaaja on velvoitettava korvaamaan aineellinen vahinko, joka koostuu (i) palkanjäännöksestä, joka vastaa vuodelle 2013 vahvistettua vuosittaista mukautusprosenttia, eli 1,8 prosentin suuruista palkankorotusta ajanjaksolle 1.1.2013–31.12.2013, (ii) palkanjäännöksestä, joka vastaa tammikuussa 2014 alkaen maksettavien palkkojen määrän osalta siitä aiheutuvia seurauksia, että niihin sovelletaan vuodelle 2013 vahvistettua 1,8 prosentin suuruista vuosittaista mukautusprosenttia, (iii) maksamatta oleville palkanjäännöksille maksettavista viivästyskoroista, jotka on maksettava siihen asti kunnes maksamatta olevat määrät on kokonaisuudessaan suoritettu ja joiden määrä on laskettava kyseisenä ajanjaksona sovellettavan Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioille vahvistaman korkokannan, jota on korotettu 3 prosenttiyksiköllä, perusteella, ja (iv) ostovoiman menettämisen johdosta maksettavasta vahingonkorvauksesta

| — | vastaaja on velvoitettava maksamaan kullekin kantajalle 1 000 euroa korvauksena henkisestä kärsimyksestä |
| --- | --- |

—

vastaaja on velvoitettava maksamaan kullekin kantajalle 1 000 euroa korvauksena henkisestä kärsimyksestä

| — | vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/26 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/26

---

Kanne 2.6.2013 — ZZ v. EIP

(Asia F-55/13)

(2013/C 226/36)

Oikeudenkäyntikieli: italia

Asianosaiset

Kantaja: ZZ (edustaja: avvocato L. Isola)

Vastaaja: Euroopan investointipankki

Oikeusriidan kohde ja kuvaus

Vuotta 2011 koskevan kantajan arviointikertomuksen kumoaminen siltä osin kuin siinä ei anneta hänelle arvosanaa ”exceptional performance” (poikkeuksellinen suoritus) tai ”very good performance” (erittäin hyvä suoritus) eikä ehdoteta hänelle ylennystä tehtäväryhmään D ja siltä osin kuin siinä asetetaan hänen tavoitteensa vuodelle 2012, vuoden 2011 arviointikertomusta varten annettujen suuntaviivojen kumoaminen ja lopuksi EIP:n velvoittaminen korvaamaan kantajalle hänelle hänen mukaansa aiheutunut henkinen kärsimys ja aineellinen vahinko.

Vaatimukset

| — | Virkamiestuomioistuimen on kumottava a) 18.12.2012 tehty päätös, jolla oikaisulautakunta on hylännyt EIP:n henkilöstösääntöjen 22 artiklan ja 29.3.2012 päivätyn Note to Staff N. 715 HR/P&O/2012-0103 perusteella kantajan valituksen vuotta 2011 koskevasta arviointikertomuksestaan; b) vuotta 2011 koskeva arviointikertomus, siltä osin kuin siinä ei yhteenvetona katsota, että kokonaisarvosana arviointien perusteella olisi ”Exceptional performance” tai ”Very good performance” ja lopuksi siltä osin kuin siinä ei ehdoteta kantajalle ylennystä tehtäväryhmään D ja siltä osin kuin siinä asetetaan hänen tavoitteensa vuodelle 2012; c) kaikki niihin liittyvät, niiden jälkeiset ja niitä edeltävät toimet ja erityisesti henkilöstöosaston johtajan toukokuussa 2012 antaman muistion, jonka otsikko on ”2011 staff appraisal exercise, award of promotions and titles”, perusteella päätetyt ylennykset, kun otetaan huomioon se, että kantajan esimiesten esittämän arvion, joka on tänään riitautettu, perusteella EIP ei ole ottanut kantajaa huomioon kohdassa ”Promotions from Function E to D”. |
| --- | --- |

—

Virkamiestuomioistuimen on kumottava a) 18.12.2012 tehty päätös, jolla oikaisulautakunta on hylännyt EIP:n henkilöstösääntöjen 22 artiklan ja 29.3.2012 päivätyn Note to Staff N. 715 HR/P&O/2012-0103 perusteella kantajan valituksen vuotta 2011 koskevasta arviointikertomuksestaan; b) vuotta 2011 koskeva arviointikertomus, siltä osin kuin siinä ei yhteenvetona katsota, että kokonaisarvosana arviointien perusteella olisi ”Exceptional performance” tai ”Very good performance” ja lopuksi siltä osin kuin siinä ei ehdoteta kantajalle ylennystä tehtäväryhmään D ja siltä osin kuin siinä asetetaan hänen tavoitteensa vuodelle 2012; c) kaikki niihin liittyvät, niiden jälkeiset ja niitä edeltävät toimet ja erityisesti henkilöstöosaston johtajan toukokuussa 2012 antaman muistion, jonka otsikko on ”2011 staff appraisal exercise, award of promotions and titles”, perusteella päätetyt ylennykset, kun otetaan huomioon se, että kantajan esimiesten esittämän arvion, joka on tänään riitautettu, perusteella EIP ei ole ottanut kantajaa huomioon kohdassa ”Promotions from Function E to D”.

| — | Virkamiestuomioistuimen on kumottava henkilöstöosaston 13.12.2011 päivätyllä muistiolla RH/P&O/2011-0242 n. 709 annetut suuntaviivat, jotka on päivätty 14.12.2011 ja joiden otsikko on ”Guidelines to the 2011 annual staff appraisal exercise”, tai jätettävä soveltamatta niitä myös siltä osin kuin niissä määrätään, että lopullinen arviointi on sanallinen yhteenveto, mutta niissä ei määritellä niitä perusteita, joita arvioijan on noudatettava katsoessaan, että suoritus on ”exceptionnelle dépassant les attentes” (poikkeuksellinen suoritus, joka ylittää kaikki odotukset); ”très bonne” (erittäin hyvä) tai ”répondant à toutes les attentes” (odotustenmukainen). |
| --- | --- |

—

Virkamiestuomioistuimen on kumottava henkilöstöosaston 13.12.2011 päivätyllä muistiolla RH/P&O/2011-0242 n. 709 annetut suuntaviivat, jotka on päivätty 14.12.2011 ja joiden otsikko on ”Guidelines to the 2011 annual staff appraisal exercise”, tai jätettävä soveltamatta niitä myös siltä osin kuin niissä määrätään, että lopullinen arviointi on sanallinen yhteenveto, mutta niissä ei määritellä niitä perusteita, joita arvioijan on noudatettava katsoessaan, että suoritus on ”exceptionnelle dépassant les attentes” (poikkeuksellinen suoritus, joka ylittää kaikki odotukset); ”très bonne” (erittäin hyvä) tai ”répondant à toutes les attentes” (odotustenmukainen).

| — | Vastaaja on velvoitettava korvaamaan henkinen kärsimys ja aineellinen vahinko sekä oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

Vastaaja on velvoitettava korvaamaan henkinen kärsimys ja aineellinen vahinko sekä oikeudenkäyntikulut.

---

| 3.8.2013 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 226/27 |
| --- | --- | --- | --- |

3.8.2013

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 226/27

---

Kanne 21.6.2013 — ZZ v. komissio

(Asia F-57/13)

(2013/C 226/37)

Oikeudenkäyntikieli: ranska

Asianosaiset

Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis ja É. Marchal)

Vastaaja: Euroopan komissio

Oikeusriidan kohde ja kuvaus

Päätöksen, jolla määritettiin hyvitys ennen komission palveluksessa aloittamista kertyneistä eläkeoikeuksista soveltamalla uusia yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä, ja valituksen hylkäämistä koskevan päätöksen kumoaminen

Vaatimukset

| — | Se 8.1.2013 tehty päätös, joka koskee hyvityksen laskemista kantajalle ennen komission palveluksessa aloittamista kertyneistä eläkeoikeuksista, on kumottava |
| --- | --- |

—

Se 8.1.2013 tehty päätös, joka koskee hyvityksen laskemista kantajalle ennen komission palveluksessa aloittamista kertyneistä eläkeoikeuksista, on kumottava

| — | päätös, jolla hylättiin kantajan 12.3.2013 tekemä valitus, jossa vaadittiin kantajan eläkeoikeuksien siirtämistä koskevan pyynnön ajankohtana voimassa olleiden yleisten täytäntöönpanosäännösten sekä vakuutusmatemaattisten arvojen soveltamista, on kumottava tarpeellisilta osin |
| --- | --- |

—

päätös, jolla hylättiin kantajan 12.3.2013 tekemä valitus, jossa vaadittiin kantajan eläkeoikeuksien siirtämistä koskevan pyynnön ajankohtana voimassa olleiden yleisten täytäntöönpanosäännösten sekä vakuutusmatemaattisten arvojen soveltamista, on kumottava tarpeellisilta osin

| — | komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut. |
| --- | --- |

—

komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

---