# Jurnalul Oficial C 128/2013

| | ISSN 1977-1029
  doi:10.3000/19771029.C_2013.128.ron |
| --- | --- |
| Jurnalul Oficial
  al Uniunii Europene | C 128 |
| | |
| Ediţia în limba română | Comunicări şi informări | Anul 564 mai 2013 |

ISSN 1977-1029

doi:10.3000/19771029.C_2013.128.ron

Jurnalul Oficial

al Uniunii Europene

C 128

Ediţia în limba română

Comunicări şi informări

Anul 564 mai 2013

---

| Informarea nr. | Cuprins | Pagina |
| --- | --- | --- |
| | IV   Informări |
| | INFORMĂRI PROVENIND DE LA INSTITUȚIILE, ORGANELE ȘI ORGANISMELE UNIUNII EUROPENE |
| | Comisia Europeană |
| 2013/C 128/01 | Comunicare a Comisiei în cadrul implementării Directivei 97/23/CE din 29 mai 1997 a Parlamentului European și a Consiliului privind armonizarea legislativă a statelor membre referitoare la echipamentele sub presiune(Publicarea titlurilor și a referințelor standardelor armonizate în temeiul legislației Uniunii în materie de armonizare)
   (
  1
  ) | 1 |
| 2013/C 128/02 | Comunicare a Comisiei în cadrul implementării Directivei 2009/105/CE a Parlamentului European și a Consiliului referitoare la recipientele simple sub presiune(Publicarea titlurilor și a referințelor standardelor armonizate în temeiul legislației Uniunii în materie de armonizare)
   (
  1
  ) | 17 |
| 2013/C 128/03 | Comunicare a Comisiei în cadrul implementării Directivei 94/9/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 martie 1994 privind armonizarea legislativă a statelor membre referitoare la echipamentele și sistemele protectoare destinate utilizării în atmosfere potențial explozive(Publicarea titlurilor și a referințelor standardelor armonizate în temeiul legislației Uniunii în materie de armonizare)
   (
  1
  ) | 20 |
| | INFORMĂRI PROVENIND DE LA STATELE MEMBRE |
| 2013/C 128/04 | Informații comunicate de statele membre privind ajutoarele de stat acordate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1857/2006 al Comisiei privind aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat ajutoarelor de stat pentru întreprinderile mici și mijlocii care își desfășoară activitatea în domeniul producției de produse agricole și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 70/2001 | 30 |
| 2013/C 128/05 | Informații comunicate de statele membre privind ajutoarele de stat acordate în temeiul Regulamentului (CE) nr. 800/2008 al Comisiei de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața comună în aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat (Regulament general de exceptare pe categorii de ajutoare) (
  1
  ) | 34 |

Informarea nr.

Cuprins

Pagina

IV   Informări

INFORMĂRI PROVENIND DE LA INSTITUȚIILE, ORGANELE ȘI ORGANISMELE UNIUNII EUROPENE

Comisia Europeană

2013/C 128/01

Comunicare a Comisiei în cadrul implementării Directivei 97/23/CE din 29 mai 1997 a Parlamentului European și a Consiliului privind armonizarea legislativă a statelor membre referitoare la echipamentele sub presiune(Publicarea titlurilor și a referințelor standardelor armonizate în temeiul legislației Uniunii în materie de armonizare)
   (
  1
  )

(Publicarea titlurilor și a referințelor standardelor armonizate în temeiul legislației Uniunii în materie de armonizare)

1

1

2013/C 128/02

Comunicare a Comisiei în cadrul implementării Directivei 2009/105/CE a Parlamentului European și a Consiliului referitoare la recipientele simple sub presiune(Publicarea titlurilor și a referințelor standardelor armonizate în temeiul legislației Uniunii în materie de armonizare)
   (
  1
  )

(Publicarea titlurilor și a referințelor standardelor armonizate în temeiul legislației Uniunii în materie de armonizare)

1

17

2013/C 128/03

Comunicare a Comisiei în cadrul implementării Directivei 94/9/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 martie 1994 privind armonizarea legislativă a statelor membre referitoare la echipamentele și sistemele protectoare destinate utilizării în atmosfere potențial explozive(Publicarea titlurilor și a referințelor standardelor armonizate în temeiul legislației Uniunii în materie de armonizare)
   (
  1
  )

(Publicarea titlurilor și a referințelor standardelor armonizate în temeiul legislației Uniunii în materie de armonizare)

1

20

INFORMĂRI PROVENIND DE LA STATELE MEMBRE

2013/C 128/04

Informații comunicate de statele membre privind ajutoarele de stat acordate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1857/2006 al Comisiei privind aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat ajutoarelor de stat pentru întreprinderile mici și mijlocii care își desfășoară activitatea în domeniul producției de produse agricole și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 70/2001

30

2013/C 128/05

Informații comunicate de statele membre privind ajutoarele de stat acordate în temeiul Regulamentului (CE) nr. 800/2008 al Comisiei de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața comună în aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat (Regulament general de exceptare pe categorii de ajutoare) (
  1
  )

1

34

| | V   Anunțuri |
| --- | --- |
| | PROCEDURI REFERITOARE LA PUNEREA ÎN APLICARE A POLITICII ÎN DOMENIUL CONCURENȚEI |
| | Comisia Europeană |
| 2013/C 128/06 | Ajutor de stat – Germania – Ajutor de stat SA.34045 (2012/C) (ex 2012/NN) – Scutirea consumatorilor mari de electricitate de plata taxelor de rețea (articolul 19 din StromNEV) – Invitație de a prezenta observații în temeiul articolului 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (
  1
  ) | 43 |

V   Anunțuri

PROCEDURI REFERITOARE LA PUNEREA ÎN APLICARE A POLITICII ÎN DOMENIUL CONCURENȚEI

Comisia Europeană

2013/C 128/06

Ajutor de stat – Germania – Ajutor de stat SA.34045 (2012/C) (ex 2012/NN) – Scutirea consumatorilor mari de electricitate de plata taxelor de rețea (articolul 19 din StromNEV) – Invitație de a prezenta observații în temeiul articolului 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (
  1
  )

1

43

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text cu relevanță pentru SEE |

---

(1)   Text cu relevanță pentru SEE

1

| RO | |
| --- | --- |

RO

---

IV Informări

INFORMĂRI PROVENIND DE LA INSTITUȚIILE, ORGANELE ȘI ORGANISMELE UNIUNII EUROPENE

Comisia Europeană

| 4.5.2013 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | C 128/1 |
| --- | --- | --- | --- |

4.5.2013

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

C 128/1

---

Comunicare a Comisiei în cadrul implementării Directivei 97/23/CE din 29 mai 1997 a Parlamentului European și a Consiliului privind armonizarea legislativă a statelor membre referitoare la echipamentele sub presiune

(Text cu relevanță pentru SEE)

(Publicarea titlurilor și a referințelor standardelor armonizate în temeiul legislației Uniunii în materie de armonizare)

2013/C 128/01

Următoarea listă cuprinde referințe la standardele armonizate pentru echipamentele sub presiune și la standardele de referință armonizate pentru materialele utilizate la fabricarea echipamentelor sub presiune. În ceea ce privește un standard de referință armonizat pentru materiale, prezumția de conformitate cu cerințele principale de siguranță se limitează la datele tehnice ale materialelor la care se referă standardul și nu presupune că materialul în cauză este adecvat pentru un anumit echipament. În consecință, datele tehnice specificate în standardul unui material se evaluează în raport cu cerințele de proiectare ale echipamentului în cauză, pentru a se verifica îndeplinirea cerințelor principale de siguranță ale Directivei privind echipamentele sub presiune.

| OES (1) | Referința și titlul standardului armonizat
  (și documentul de referință) | Referința standardului înlocuit | Data încetării prezumției de conformitate a standardului înlocuit
  Nota 1 |
| --- | --- | --- | --- |
| (1) | (2) | (3) | (4) |
| CEN | EN 3-8:2006
  Stingătoare de incendiu portative. Partea 8: Cerințe suplimentare față de EN 3-7 pentru construcție, rezistență la presiune și încercări mecanice pentru stingătoarele care au presiunea maximă admisă egală sau mai mică de 30 bar | | |
| EN 3-8:2006/AC:2007 | | |
| CEN | EN 19:2002
  Robinetărie industrială. Marcarea aparatelor de robinetărie de metal | | |
| CEN | EN 267:2009+A1:2011
  Arzătoare automate cu tiraj forțat care utilizează combustibili lichizi | EN 267:2009
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 287-1:2011
  Calificarea sudorilor. Sudare prin topire. Partea 1: Oțeluri | EN 287-1:2004
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 334:2005+A1:2009
  Aparate de reglare a presiunii gazelor pentru presiuni de intrare de până la 100 bar | EN 334:2005
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.7.2009) |
| CEN | EN 378-2:2008+A2:2012
  Sisteme de răcire și pompe de căldură. Condiții de securitate și de mediu. Partea 2: Proiectare, execuție, încercări, marcare și documentație | EN 378-2:2008+A1:2009
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (30.11.2012) |
| CEN | EN 593:2009+A1:2011
  Robinetărie industrială. Robinete metalice cu fluture | EN 593:2009
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (30.9.2011) |
| CEN | EN 676:2003+A2:2008
  Arzătoare automate, cu tiraj forțat, care utilizează combustibili gazoși | | |
| EN 676:2003+A2:2008/AC:2008 | | |
| CEN | EN 764-5:2002
  Echipamente sub presiune. Partea 5: Documente de conformitate și de inspecție pentru materiale metalice | | |
| CEN | EN 764-7:2002
  Echipamente sub presiune. Partea 7: Sisteme de securitate pentru echipamentele sub presiune nesupuse la flacără | | |
| EN 764-7:2002/AC:2006 | | |
| CEN | EN 1057:2006+A1:2010
  Cupru și aliaje de cupru. Țevi rotunde, fără sudură, pentru apă și gaz utilizate la instalații sanitare și de încălzire | EN 1057:2006
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.8.2010) |
| CEN | EN 1092-1:2007
  Flanșe și îmbinarea lor. Flanșe rotunde pentru conducte, robinete, racorduri și accesorii desemnate prin PN. Partea 1: Flanșe de oțel | | |
| CEN | EN 1092-3:2003
  Flanșe și îmbinarea lor. Flanșe rotunde pentru conducte, robinete, racorduri și accesorii desemnate prin PN. Partea 3: Flanșe de aliaj de cupru | | |
| EN 1092-3:2003/AC:2007 | | |
| CEN | EN 1092-4:2002
  Flanșe și îmbinările lor. Flanșe rotunde pentru conducte, robinete, racorduri și accesorii desemnate prin PN. Partea 4: Flanșe de aliaj de aluminiu | | |
| CEN | EN 1171:2002
  Robinetărie industrială. Robinete cu sertar de fontă | | |
| CEN | EN 1252-1:1998
  Recipiente criogenice. Materiale. Partea 1: Condiții de rezistență pentru temperaturi mai mici de - 80 grade C | | |
| EN 1252-1:1998/AC:1998 | | |
| CEN | EN 1252-2:2001
  Recipiente criogenice. Materiale. Partea 2: Condiții de tenacitate pentru temperaturi cuprinse între - 80 grade C și - 20 grade C | | |
| CEN | EN 1349:2009
  Robinete de reglare pentru procese industriale | EN 1349:2000
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.5.2010) |
| CEN | EN 1515-4:2009
  Flanșe și îmbinarea lor. Prezoane și piulițe. Partea 4: Alegerea prezoanelor și piulițelor pentru echipamente sub incidența Directivei Echipamente sub Presiune 97/23/CE | | |
| CEN | EN 1562:2012
  Turnătorie. Fontă maleabilă | EN 1562:1997
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (30.9.2012) |
| CEN | EN 1563:2011
  Turnătorie. Fontă cu grafit nodular | EN 1563:1997
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 1564:2011
  Turnătorie. Fontă ausferitică cu grafit nodular | EN 1564:1997
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 1591-1:2001+A1:2009
  Flanșe și îmbinarea lor. Reguli de calcul ale îmbinărilor cu flanșe circulare cu garnitură de etanșare. Partea 1: Metodă de calcul | EN 1591-1:2001
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (30.9.2009) |
| EN 1591-1:2001+A1:2009/AC:2011 | | |
| CEN | EN 1626:2008
  Recipiente criogenice. Robinete pentru uz criogenic | EN 1626:1999
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.5.2009) |
| CEN | EN 1653:1997
  Cupru și aliaje de cupru. Plăci, table și discuri pentru boilere, vase sub presiune și rezervoare pentru depozitarea apei calde | | |
| EN 1653:1997/A1:2000 | Nota 3 | Dată depășită
  (28.2.2001) |
| CEN | EN 1759-3:2003
  Flanșe și îmbinarea lor. Flanșe rotunde pentru conducte, robinete, racorduri și accesorii desemnate prin clasă. Partea 3: Flanșe de aliaje de cupru | | |
| EN 1759-3:2003/AC:2004 | | |
| CEN | EN 1759-4:2003
  Flanșe și îmbinarea lor. Flanșe rotunde pentru conducte, robinete, racorduri și accesorii desemnate prin clasă. Partea 4: Flanșe de aliaje de aluminiu | | |
| CEN | EN 1797:2001
  Recipiente criogenice. Compatibilitate între gaz și material | EN 1797-1:1998
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.1.2002) |
| CEN | EN 1866:2005
  Stingătoare mobile de incendiu | | |
| CEN | EN 1983:2006
  Armături industriale. Robinete de oțel cu bilă | | |
| CEN | EN 1984:2010
  Robinetărie industrială. Robinete cu sertar, de oțel | EN 1984:2000
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| CEN | EN ISO 4126-1:2004
  Dispozitive de securitate pentru protecție împotriva suprapresiunilor. Partea 1: Supape de siguranță (ISO 4126-1:2004) | | |
| EN ISO 4126-1:2004/AC:2006 | | |
| CEN | EN ISO 4126-3:2006
  Dispozitive de securitate pentru protecție împotriva suprapresiunilor. Partea 3: Supape de siguranță și dispozitive de siguranță cu membrană de rupere în combinație (ISO 4126-3:2006) | | |
| CEN | EN ISO 4126-4:2004
  Dispozitive de securitate pentru protecție împotriva suprapresiunilor. Partea 4: Supape de siguranță regulator (ISO 4126-4:2004) | | |
| CEN | EN ISO 4126-5:2004
  Dispozitive de securitate pentru protecție împotriva suprapresiunilor. Partea 5: Dispozitive de siguranță pentru descărcarea controlată împotriva suprapresiunilor (DSDCS) (ISO 4126-5:2004) | | |
| EN ISO 4126-5:2004/AC:2008 | | |
| CEN | EN ISO 9606-2:2004
  Calificarea sudorilor. Sudare prin topire. Partea 2: Aluminiu și aliaje de aluminiu (ISO 9606-2:2004) | | |
| CEN | EN ISO 9606-3:1999
  Calificarea sudorilor. Sudare prin topire. Partea 3: Cupru și aliaje de cupru (ISO 9606-3:1999) | | |
| CEN | EN ISO 9606-4:1999
  Calificarea sudorilor. Sudare prin topire. Partea 4: Nichel și aliaje de nichel (ISO 9606-4:1999) | | |
| CEN | EN ISO 9606-5:2000
  Calificarea sudorilor. Sudare prin topire. Partea 5: Titan și aliaje de titan, zirconiu și aliaje de zirconiu (ISO 9606-5:2000) | | |
| CEN | EN ISO 9712:2012
  Examinări nedistructive-Calificarea și certificarea personalului END (ISO 9712:2012) | EN 473:2008
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 10028-1:2007+A1:2009
  Produse plate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 1: Condiții generale | EN 10028-1:2007
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.10.2009) |
| EN 10028-1:2007+A1:2009/AC:2009 | | |
| CEN | EN 10028-2:2009
  Produse plate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 2: Oțeluri nealiate și aliate cu caracteristici specificate la temperatură ridicată | EN 10028-2:2003
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2009) |
| CEN | EN 10028-3:2009
  Produse plate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 3: Oțeluri sudabile cu granulație fină, normalizate | EN 10028-3:2003
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2009) |
| CEN | EN 10028-4:2009
  Produse plate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 4: Oțeluri aliate cu nichel cu caracteristici specificate la temperatură scăzută | EN 10028-4:2003
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2009) |
| CEN | EN 10028-5:2009
  Produse plate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 5: Oțeluri sudabile cu granulație fină laminate termomecanic | EN 10028-5:2003
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2009) |
| CEN | EN 10028-6:2009
  Produse plate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 6: Oțeluri sudabile cu granulație fină, călite și revenite | EN 10028-6:2003
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2009) |
| CEN | EN 10028-7:2007
  Produse plate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 7: Oțeluri sub presiune | EN 10028-7:2000
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (30.6.2008) |
| CEN | EN 10204:2004
  Produse metalice. Tipuri de documente de inspecție | | |
| CEN | EN 10213:2007
  Piese turnate din oțel pentru funcționarea sub presiune | EN 10213-3:1995
  EN 10213-4:1995
  EN 10213-2:1995
  EN 10213-1:1995
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.5.2008) |
| EN 10213:2007/AC:2008 | | |
| CEN | EN 10216-1:2002
  Țevi de oțel fără sudură utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 1: Țevi de oțel nealiat, cu caracteristici precizate la temperatura ambiantă | | |
| EN 10216-1:2002/A1:2004 | Nota 3 | Dată depășită
  (30.9.2004) |
| CEN | EN 10216-2:2002+A2:2007
  Țevi de oțel fără sudură utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 2: Țevi de oțel nealiat și aliat, cu caracteristici precizate la temperatură ridicată | EN 10216-2:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (29.2.2008) |
| CEN | EN 10216-3:2002
  Țevi de oțel fără sudură utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 3: Țevi de oțel cu granulație fină | | |
| EN 10216-3:2002/A1:2004 | Nota 3 | Dată depășită
  (30.9.2004) |
| CEN | EN 10216-4:2002
  Țevi de oțel fără sudură utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 4: Țevi de oțel nealiat și aliat, cu caracteristici precizate la temperatură scăzută | | |
| EN 10216-4:2002/A1:2004 | Nota 3 | Dată depășită
  (30.9.2004) |
| CEN | EN 10216-5:2004
  Țevi de oțel fără sudură utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 5: Țevi de oțel inoxidabil | | |
| EN 10216-5:2004/AC:2008 | | |
| CEN | EN 10217-1:2002
  Țevi de oțel sudate utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 1: Țevi de oțel nealiat, cu caracteristici precizate la temperatura ambiantă | | |
| EN 10217-1:2002/A1:2005 | Nota 3 | Dată depășită
  (31.7.2005) |
| CEN | EN 10217-2:2002
  Țevi de oțel sudate utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 2: Țevi sudate electric, de oțel nealiat și aliat cu caracteristici precizate la temperatură ridicată | | |
| EN 10217-2:2002/A1:2005 | Nota 3 | Dată depășită
  (31.7.2005) |
| CEN | EN 10217-3:2002
  Țevi de oțel sudate utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 3: Țevi de oțel aliat cu granulație fină | | |
| EN 10217-3:2002/A1:2005 | Nota 3 | Dată depășită
  (31.7.2005) |
| CEN | EN 10217-4:2002
  Țevi de oțel sudate utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 4: Țevi sudate electric, de oțel nealiat cu caracteristici precizate la temperatură scăzută | | |
| EN 10217-4:2002/A1:2005 | Nota 3 | Dată depășită
  (31.7.2005) |
| CEN | EN 10217-5:2002
  Țevi de oțel sudate utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 5: Țevi sudate sub strat de flux, de oțel nealiat și aliat cu caracteristici precizate la temperatură ridicată | | |
| EN 10217-5:2002/A1:2005 | Nota 3 | Dată depășită
  (31.7.2005) |
| CEN | EN 10217-6:2002
  Țevi de oțel sudate utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 6: Țevi sudate sub strat de flux, de oțel nealiat cu caracteristici precizate la temperatură scăzută | | |
| EN 10217-6:2002/A1:2005 | Nota 3 | Dată depășită
  (31.7.2005) |
| CEN | EN 10217-7:2005
  Țevi de oțel sudate utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 7: Țevi de oțel inoxidabil | | |
| CEN | EN 10222-1:1998
  Piese forjate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 1: Prescripții generale pentru piesele obținute prin forjare liberă | | |
| EN 10222-1:1998/A1:2002 | Nota 3 | Dată depășită
  (31.10.2002) |
| CEN | EN 10222-2:1999
  Piese forjate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 2: Oțeluri feritice și martensitice cu caracteristici specificate la temperatură ridicată | | |
| EN 10222-2:1999/AC:2000 | | |
| CEN | EN 10222-3:1998
  Piese forjate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 3: Oțeluri cu nichel cu caracteristici specificate la temperatură ridicată | | |
| CEN | EN 10222-4:1998
  Piese forjate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 4: Oțeluri sudabile cu granulație fină cu limită de curgere ridicată | | |
| EN 10222-4:1998/A1:2001 | Nota 3 | Dată depășită
  (31.1.2002) |
| CEN | EN 10222-5:1999
  Piese forjate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 5: Oțeluri inoxidabile martensitice, austenitice și austenito-feritice | | |
| EN 10222-5:1999/AC:2000 | | |
| CEN | EN 10253-2:2007
  Racorduri pentru sudare cap la cap. Partea 2: Oțeluri nealiate și oțeluri aliate feritice cu condiții de inspecții specifice | | |
| CEN | EN 10253-4:2008
  Racorduri pentru sudare cap la cap. Partea 4: Oțeluri inoxidabile austenitice și austenito-feritice (duplex) cu condiții de inspecții specifice | | |
| EN 10253-4:2008/AC:2009 | | |
| CEN | EN 10269:1999
  Oțeluri și aliaje de nichel pentru elemente de fixare cu caracteristici specificate la temperatură ridicată și/sau scăzută | | |
| EN 10269:1999/A1:2006 | Nota 3 | Dată depășită
  (31.10.2006) |
| EN 10269:1999/A1:2006/AC:2008 | | |
| CEN | EN 10272:2007
  Bare de oțel inoxidabil pentru recipiente sub presiune | EN 10272:2000
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (30.4.2008) |
| CEN | EN 10273:2007
  Bare laminate la cald din oțeluri sudabile pentru aparate sub presiune cu caracteristici specificate la temperaturi ridicate | EN 10273:2000
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (30.6.2008) |
| CEN | EN 10305-4:2011
  Țevi de oțel pentru utilizări de precizie. Condiții tehnice de livrare. Partea 4: Țevi fără sudură trase la rece pentru circuite hidraulice și pneumatice | EN 10305-4:2003
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 10305-6:2005
  Țevi de oțel pentru utilizări de precizie. Condiții tehnice de livrare. Partea 6: Țevi sudate trase la rece pentru circuite hidraulice și pneumatice | | |
| CEN | EN ISO 10931:2005
  Sisteme de canalizare de materiale plastice pentru aplicații industriale. Polifluorură de viniliden (PVDF). Specificații pentru componente și sistem (ISO 10931:2005) | | |
| CEN | EN 12178:2003
  Sisteme de răcire și pompe de căldură. Dispozitive pentru indicarea nivelului de lichid. Cerințe, încercări și marcare | | |
| CEN | EN 12263:1998
  Sisteme de răcire și pompe de căldură. Dispozitive întreruptoare de securitate, pentru limitarea presiunii. Condiții și încercări | | |
| CEN | EN 12266-1:2012
  Robinetărie industrială. Încercările aparatelor de robinetărie metalice. Partea 1: Încercări la presiune, proceduri de încercare și criterii de acceptare. Cerințe obligatorii | EN 12266-1:2003
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.10.2012) |
| CEN | EN 12284:2003
  Sisteme frigorifice și pompe de căldură. Robinete. Condiții, încercări și marcare | | |
| CEN | EN 12288:2010
  Robinetărie industrială. Robinete cu sertar de aliaj de cupru | EN 12288:2003
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 12334:2001
  Robinetărie industrială. Robinete de reținere de fontă | | |
| EN 12334:2001/A1:2004 | Nota 3 | Dată depășită
  (28.2.2005) |
| EN 12334:2001/AC:2002 | | |
| CEN | EN 12392:2000
  Aluminiu și aliaje de aluminiu. Produse obținute prin deformare plastică. Condiții speciale pentru produse destinate executării de echipamente sub presiune | | |
| CEN | EN 12420:1999
  Cupru și aliaje de cupru. Piese forjate | | |
| CEN | EN 12434:2000
  Recipiente criogenice. Racorduri flexibile pentru uz criogenic | | |
| EN 12434:2000/AC:2001 | | |
| CEN | EN 12451:2012
  Cupru și aliaje de cupru. Țevi rotunde, fără sudură, pentru schimbătoare de căldură | EN 12451:1999
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (30.11.2012) |
| CEN | EN 12452:2012
  Cupru și aliaje de cupru. Țevi laminate, fără sudură, cu aripioare pentru schimbătoare de căldură | EN 12452:1999
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (30.11.2012) |
| CEN | EN 12516-1:2005
  Robinetărie industrială. Rezistența mecanică a carcaselor. Partea 1: Metoda tabulară privind carcasele aparatelor de robinetărie de oțel | | |
| EN 12516-1:2005/AC:2007 | | |
| CEN | EN 12516-2:2004
  Robinetărie industrială. Rezistența mecanică a carcaselor. Partea 2: Metoda de calcul privind carcasele aparatelor de robinetărie de oțel | | |
| CEN | EN 12516-3:2002
  Robinetărie industrială. Rezistența mecanică a carcaselor. Partea 3: Metoda experimentală | | |
| EN 12516-3:2002/AC:2003 | | |
| CEN | EN 12516-4:2008
  Robinetărie industrială. Rezistența mecanică a carcaselor. Partea 4: Metodă de calcul a carcaselor aparatelor de robinetărie din materiale metalice altele decât oțelul | | |
| CEN | EN 12542:2010
  Echipamente și accesorii pentru GPL. Recipiente cilindrice staționare, sudate, de oțel, produse în serie, pentru depozitarea gazului petrolier lichefiat (GPL) având un volum mai mic sau egal cu 13 m3. Proiectare și execuție | EN 12542:2002
  EN 14075:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 12735-1:2010
  Cupru și aliaje de cupru. Țevi rotunde fără sudură din cupru pentru echipamente de aer condiționat și de răcire. Partea 1: Țevi pentru sisteme de conducte | EN 12735-1:2001
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 12735-2:2010
  Cupru și aliaje de cupru. Țevi rotunde fără sudură din cupru pentru echipamente de aer condiționat și de răcire. Partea 2: Țevi pentru echipamente | EN 12735-2:2001
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 12778:2002
  Articole de gătit de uz casnic. Vase de gătit sub presiune de uz casnic | | |
| EN 12778:2002/A1:2005 | Nota 3 | Dată depășită
  (31.12.2005) |
| EN 12778:2002/AC:2003 | | |
| CEN | EN 12952-1:2001
  Cazane cu țevi de apă și instalațiile auxiliare. Partea 1: Generalități | | |
| CEN | EN 12952-2:2011
  Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare. Partea 2: Materiale utilizate pentru părțile sub presiune ale cazanelor și pentru accesorii | EN 12952-2:2001
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 12952-3:2011
  Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare. Partea 3: Proiectarea și calculul părților sub presiune ale cazanului | EN 12952-3:2001
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 12952-5:2011
  Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare. Partea 5: Fabricația și construcția părților sub presiune ale cazanului | EN 12952-5:2001
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 12952-6:2011
  Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare. Partea 6: Examinarea pe durata construcției, documentație și marcarea părților sub presiune ale cazanelor | EN 12952-6:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 12952-7:2012
  Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare - Partea 7: Cerințe referitoare la echipamentele cazanului | EN 12952-7:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (30.4.2013) |
| CEN | EN 12952-8:2002
  Cazane cu țevi de apă și instalațiile auxiliare Partea 8: Cerințe referitoare la echipamentele de încălzire ale cazanului care utilizează combustibili gazoși și lichizi | | |
| CEN | EN 12952-9:2002
  Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare. Partea 9: Cerințe referitoare la echipamentele de încălzire ale cazanului care utilizează combustibili pulverizați | | |
| CEN | EN 12952-10:2002
  Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare. Partea 10: Cerințe referitoare la protecția împotriva suprasarcinii de lucru | | |
| CEN | EN 12952-11:2007
  Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare. Partea 11: Cerințe referitoare la dispozitivele de limitare ale cazanului și la accesoriile acestuia | | |
| CEN | EN 12952-14:2004
  Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare. Partea 14: Cerințe referitoare la sistemele de denitrificare (DENOX) a gazelor arse care utilizează amoniac lichefiat sub presiune și apă amoniacală | | |
| CEN | EN 12952-16:2002
  Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare. Partea 16: Cerințe referitoare la echipamentele de încălzire cu pat fluidizat și cu grătar pentru combustibili solizi | | |
| CEN | EN 12952-18:2012
  Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare - Partea 18: Instrucțiuni de funcționare | | |
| CEN | EN 12953-1:2012
  Cazane cu țevi de fum. Partea 1: Generalități | EN 12953-1:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (30.9.2012) |
| CEN | EN 12953-2:2012
  Cazane cu țevi de fum. Partea 2: Materiale utilizate pentru părțile sub presiune ale cazanelor și pentru accesorii | EN 12953-2:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (30.9.2012) |
| CEN | EN 12953-3:2002
  Cazane cu țevi de fum. Partea 3: Proiectarea și calculul părților sub presiune | | |
| CEN | EN 12953-4:2002
  Cazane cu țevi de fum. Partea 4: Execuția și construcția părților sub presiune ale cazanelor | | |
| CEN | EN 12953-5:2002
  Cazane cu țevi de fum. Partea 5: Inspecții în timpul execuției, a documentației și a marcării părților sub presiune ale cazanului | | |
| CEN | EN 12953-6:2011
  Cazane cu țevi de fum. Partea 6: Cerințe referitoare la echipamentele cazanului | EN 12953-6:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (9.9.2011) |
| CEN | EN 12953-7:2002
  Cazane cu țevi de fum. Partea 7: Cerințe referitoare la echipamentele de încălzire ale cazanului care utilizează combustibili gazoși și lichizi | | |
| CEN | EN 12953-8:2001
  Cazane cu țevi de fum. Partea 8: Cerințe tehnice referitoare la protecția împotriva suprapresiunii | | |
| EN 12953-8:2001/AC:2002 | | |
| CEN | EN 12953-9:2007
  Cazane cu țevi de fum. Partea 9: Cerințe referitoare la dispozitivele de limitare ale cazanului și ale accesoriilor acestuia | | |
| CEN | EN 12953-12:2003
  Cazane cu țevi de fum. Partea 12: Cerințe referitoare la echipamentele de încălzire cu grătar ale cazanului care utilizează combustibili solizi | | |
| CEN | EN 12953-13:2012
  Cazane cu țevi de fum. Partea 13: Instrucțiuni de funcționare | | |
| CEN | EN 13121-1:2003
  Rezervoare și recipienți de PAS pentru aplicații deasupra solului. Partea 1: Materii prime. Condiții pentru specificații și condiții de recepție | | |
| CEN | EN 13121-2:2003
  Rezervoare și recipiente de PAS pentru aplicații deasupra solului. Partea 2: Materiale compozite. Rezistență chimică | | |
| CEN | EN 13121-3:2008+A1:2010
  Rezervoare și recipiente de PAS pentru aplicații deasupra solului. Partea 3: Proiectare și calitatea execuției | EN 13121-3:2008
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.8.2010) |
| EN 13121-3:2008+A1:2010/AC:2011 | | |
| CEN | EN 13134:2000
  Lipire tare. Calificarea procedurilor de lipire tare | | |
| CEN | EN 13136:2001
  Sisteme frigorifice și pompe de căldură. Dispozitive de suprapresiune și conductele asociate. Metode de calcul | | |
| EN 13136:2001/A1:2005 | Nota 3 | Dată depășită
  (31.12.2005) |
| CEN | EN 13175:2003+A2:2007
  Echipamente și accesorii pentru GPL. Specificații și încercări pentru echipamente și accesorii ale rezervoarelor de gaz petrolier lichefiat | EN 13175:2003
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (30.9.2007) |
| CEN | EN 13348:2008
  Cupru și aliaje de cupru. Țevi rotunde, fără sudură, din cupru pentru gaze medicale sau vid | EN 13348:2001
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (28.2.2009) |
| CEN | EN 13371:2001
  Recipiente criogenice. Racorduri pentru serviciu criogenic | | |
| CEN | EN 13397:2001
  Robinetărie industrială. Robinete metalice cu membrană | | |
| CEN | EN 13445-1:2009
  Recipiente sub presiune nesupuse la flacără. Partea 1: Generalități | EN 13445-1:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2009) |
| CEN | EN 13445-2:2009
  Recipiente sub presiune nesupuse la flacără. Partea 2: Materiale | EN 13445-2:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2009) |
| EN 13445-2:2009/A1:2012 | Nota 3 | Dată depășită
  (31.12.2012) |
| EN 13445-2:2009/A2:2012 | Nota 3 | Dată depășită
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 13445-3:2009
  Recipiente sub presiune nesupuse la flacără. Partea 3: Proiectare | EN 13445-3:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2009) |
| EN 13445-3:2009/A1:2012 | Nota 3 | Dată depășită
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 13445-4:2009
  Recipiente sub presiune nesupuse la flacără. Partea 4: Execuție | EN 13445-4:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2009) |
| EN 13445-4:2009/A1:2011 | Nota 3 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 13445-5:2009
  Recipiente sub presiune nesupuse la flacără. Partea 5: Inspecție și examinare | EN 13445-5:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2009) |
| EN 13445-5:2009/A2:2011 | Nota 3 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| EN 13445-5:2009/A3:2011 | Nota 3 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| EN 13445-5:2009/A1:2011 | Nota 3 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 13445-6:2009
  Recipiente sub presiune nesupuse la flacără. Partea 6: Cerințe referitoare la proiectarea și execuția recipientelor sub presiune și a părților sub presiune, turnate din fontă cu grafit nodular | EN 13445-6:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2009) |
| CEN | EN 13445-8:2009
  Recipiente sub presiune nesupuse la flacără. Partea 8: Cerințe suplimentare pentru recipientele sub presiune executate din aluminiu și aliaje de aluminiu | EN 13445-8:2006
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2009) |
| CEN | EN 13458-1:2002
  Recipiente criogenice. Recipiente fixe, izolate sub vid. Partea 1: Condiții de bază | | |
| CEN | EN 13458-2:2002
  Recipiente criogenice. Recipiente fixe, izolate sub vid. Partea 2: Proiectare, execuție, inspecție și încercări | | |
| EN 13458-2:2002/AC:2006 | | |
| CEN | EN 13458-3:2003
  Recipiente criogenice. Recipiente fixe, izolate sub vid. Partea 3: Condiții de exploatare | | |
| EN 13458-3:2003/A1:2005 | Nota 3 | Dată depășită
  (31.12.2005) |
| CEN | EN 13480-1:2012
  Conducte industriale metalice. Partea 1: Generalități | EN 13480-1:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 13480-2:2012
  Conducte industriale metalice. Partea 2: Materiale | EN 13480-2:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 13480-3:2012
  Conducte industriale metalice. Partea 3: Proiectare și calcul | EN 13480-3:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 13480-4:2012
  Conducte industriale metalice. Partea 4: Fabricație și instalare | EN 13480-4:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 13480-5:2012
  Conducte industriale metalice. Partea 5: Inspecție și control | EN 13480-5:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 13480-6:2012
  Conducte industriale metalice. Partea 6: Cerințe suplimentare pentru conductele ingropate | EN 13480-6:2004
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 13480-8:2012
  Conducte industriale metalice. Partea 8: Cerințe suplimentare pentru conductele de aluminiu și aliaje de aluminiu | EN 13480-8:2007
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2012) |
| CEN | EN ISO 13585:2012
  Lipire tare. Calificarea operatorilor pentru lipire tare (ISO 13585:2012) | EN 13133:2000
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 13611:2007+A2:2011
  Echipamente auxiliare pentru arzătoare cu gaz și aparate cu gaz. Cerințe generale | EN 13611:2007
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 13648-1:2008
  Recipiente criogenice. Dispozitive de protecție împotriva suprapresiunii. Partea 1: Supape de siguranță pentru uz criogenic | EN 13648-1:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.5.2009) |
| CEN | EN 13648-2:2002
  Recipiente criogenice. Dispozitive de protecție împotriva suprapresiunii. Partea 2: Dispozitive cu discuri de rupere pentru uz criogenic | | |
| CEN | EN 13648-3:2002
  Recipiente criogenice. Dispozitive de protecție împotriva suprapresiunii. Partea 3: Determinarea debitului de evacuat. Capacitate și dimensionare | | |
| CEN | EN 13709:2010
  Robinetărie industrială. Robinete de închidere și reținere cu ventil de oțel | EN 13709:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 13789:2010
  Robinetărie industrială. Robinete cu ventil de fontă | EN 13789:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 13831:2007
  Vase de expansiune închise cu membrană incorporată pentru instalația cu sisteme de încălzire cu apă | | |
| CEN | EN 13835:2012
  Turnătorie. Fontă austenitică | EN 13835:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.7.2012) |
| CEN | EN 13923:2005
  Recipiente de PAS sub presiune, cu înfășurare filamentară. Materiale, proiectare, fabricație și încercare | | |
| CEN | EN 14071:2004
  Supape de siguranță pentru rezervoare de gaz petrolier lichefiat (GPL). Echipament auxiliar | | |
| CEN | EN 14129:2004
  Supape de siguranță pentru recipiente GPL | | |
| CEN | EN 14197-1:2003
  Recipiente criogenice. Recipiente fixe, neizolate sub vid. Partea 1: Condiții de bază | | |
| CEN | EN 14197-2:2003
  Recipiente criogenice. Recipiente fixe, neizolate sub vid. Partea 2: Proiectare, execuție, inspecție și încercare | | |
| EN 14197-2:2003/A1:2006 | Nota 3 | Dată depășită
  (28.2.2007) |
| EN 14197-2:2003/AC:2006 | | |
| CEN | EN 14197-3:2004
  Recipiente criogenice. Recipiente fixe, neizolate sub vid. Partea 3: Condiții de funcționare | | |
| EN 14197-3:2004/A1:2005 | Nota 3 | Dată depășită
  (31.12.2005) |
| EN 14197-3:2004/AC:2004 | | |
| CEN | EN 14222:2003
  Cazane cu țevi de fum executate din oțel inoxidabil | | |
| CEN | EN 14276-1:2006+A1:2011
  Echipamente sub presiune pentru sisteme frigorifice și pompe de căldură. Partea 1: Recipiente. Cerințe generale | EN 14276-1:2006
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (9.9.2011) |
| CEN | EN 14276-2:2007+A1:2011
  Echipamente sub presiune pentru sisteme frigorifice și pompe de căldură. Partea 2: Conducte. Cerințe generale | EN 14276-2:2007
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (9.9.2011) |
| CEN | EN 14341:2006
  Robinetărie industrială. Robinete de reținere de oțel | | |
| CEN | EN 14359:2006+A1:2010
  Acumulatoare hidropneumatice pentru transmisii hidraulice | EN 14359:2006
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 14382:2005+A1:2009
  Dispozitive de securitate pentru posturile și instalațiile de detentă-reglare a presiunii gazelor. Dispozitive de blocare pentru presiunile de serviciu până la 100 bar | EN 14382:2005
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (30.9.2009) |
| EN 14382:2005+A1:2009/AC:2009 | | |
| CEN | EN 14394:2005+A1:2008
  Cazane de încălzire. Cazane echipate cu arzătoare cu tiraj forțat. Putere utilă mai mică sau egală cu 10 MW și temperatură maximă de funcționare de 110 grade C | | |
| CEN | EN 14570:2005
  Echipamente și accesorii GPL. Echipament pentru recipiente de GPL supraterane și subterane | | |
| EN 14570:2005/A1:2006 | Nota 3 | Dată depășită
  (31.8.2006) |
| CEN | EN 14585-1:2006
  Furtunuri metalice flexibile ondulate utilizate sub presiune. Partea 1: Prescripții | | |
| CEN | EN 14917:2009+A1:2012
  Compensatoare de dilatare cu burduf metalic pentru aplicații sub presiune | EN 14917:2009
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (30.9.2012) |
| CEN | EN 15001-1:2009
  Sisteme de alimentare cu gaze. Conducte de gaz cu o presiune de lucru mai mare de 0,5 bar pentru instalații industriale și mai mare de 5 bar pentru instalații industriale și neindustriale. Partea 1: Cerințe funcționale detaliate pentru proiectare, materiale, construcție, inspecție și încercări | | |
| CEN | EN ISO 15493:2003
  Sisteme de canalizare de materiale plastice pentru aplicații industriale. Acrilonitril-butadien-stiren (ABS), policlorură de vinil neplastifiată (PVC-U) și policlorură de vinil clorurată (PVC-C). Specificații pentru componente și sistem. Serie metrică (ISO 15493:2003) | | |
| CEN | EN ISO 15494:2003
  Sisteme de canalizare de materiale plastice pentru aplicații industriale. Polibutenă (PB), polietilenă (PE) și polipropilenă (PP). Specificații pentru componente și sistem. Serie metrică (ISO 15494:2003) | | |
| CEN | EN ISO 15613:2004
  Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Calificarea bazată pe o încercare de sudare înainte de fabricație (ISO 15613:2004) | | |
| CEN | EN ISO 15614-1:2004
  Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Verificarea procedurii de sudare. Partea 1: Sudarea cu arc și sudarea cu gaz a oțelurilor și sudarea cu arc a nichelului și a aliajelor de nichel (ISO 15614-1:2004) | | |
| EN ISO 15614-1:2004/A1:2008
  Nota 3 | | Dată depășită
  (31.8.2008) |
| EN ISO 15614-1:2004/A2:2012 | Nota 3 | Dată depășită
  (31.8.2012) |
| CEN | EN ISO 15614-2:2005
  Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Verificarea procedurii de sudare. Partea 2: Sudare cu arc electric a aluminiului și aliajelor sale (ISO 15614-2:2005) | | |
| EN ISO 15614-2:2005/AC:2009 | | |
| CEN | EN ISO 15614-4:2005
  Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Verificarea procedurii de sudare. Partea 4: Sudarea în scopul finisării a pieselor turnate din aluminiu (ISO 15614-4:2005) | | |
| EN ISO 15614-4:2005/AC:2007 | | |
| CEN | EN ISO 15614-5:2004
  Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Verificarea procedurii de sudare. Partea 5: Sudarea cu arc electric a titanului, zirconiului și a aliajelor acestora (ISO 15614-5:2004) | | |
| CEN | EN ISO 15614-6:2006
  Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Verificarea procedurii de sudare. Partea 6: Sudarea cu arc electric și cu gaze a cuprului și aliajelor sale (ISO 15614-6:2006) | | |
| CEN | EN ISO 15614-7:2007
  Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Verificarea procedurii de sudare. Partea 7: Încărcare prin sudare (ISO 15614-7:2007) | | |
| CEN | EN ISO 15614-8:2002
  Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Verificarea procedurii de sudare. Partea 8: Sudarea îmbinărilor țeavă - placă tubulară (ISO 15614-8:2002) | | |
| CEN | EN ISO 15614-11:2002
  Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Verificarea procedurii de sudare. Partea 11: Sudare cu fascicul de electroni și cu laser (ISO 15614-11:2002) | | |
| CEN | EN ISO 15620:2000
  Sudare. Sudarea prin frecare a materialelor metalice (ISO 15620:2000) | | |
| CEN | EN 15776:2011
  Recipiente sub presiune nesupuse la flacără. Cerințe de proiectare și execuție pentru recipiente sub presiune și părți sub presiune turnate din fontă cu o alungire la rupere mai mică sau egală cu 15 % | | |
| CEN | EN ISO 16135:2006
  Robinetărie industrială. Robinete cu sferă de materiale termoplastice (ISO 16135:2006) | | |
| CEN | EN ISO 16136:2006
  Robinetărie industrială. Robinete cu fluture de materiale termoplastice (ISO 16136:2006) | | |
| CEN | EN ISO 16137:2006
  Robinetărie industrială. Robinete de închidere de materiale termoplastice (ISO 16137:2006) | | |
| CEN | EN ISO 16138:2006
  Robinetărie industrială. Robinete cu diafragmă de materiale termoplastice (ISO 16138:2006) | | |
| CEN | EN ISO 16139:2006
  Robinetărie industrială. Robinete cu sertar de materiale termoplastice (ISO 16139:2006) | | |
| CEN | EN ISO 21787:2006
  Robinetărie industrială. Robinete cu ventil de materiale termoplastice (ISO 21787:2006) | | |

OES (1)

Referința și titlul standardului armonizat

(și documentul de referință)

Referința standardului înlocuit

Data încetării prezumției de conformitate a standardului înlocuit

Nota 1

(1)

(2)

(3)

(4)

CEN

EN 3-8:2006

Stingătoare de incendiu portative. Partea 8: Cerințe suplimentare față de EN 3-7 pentru construcție, rezistență la presiune și încercări mecanice pentru stingătoarele care au presiunea maximă admisă egală sau mai mică de 30 bar

EN 3-8:2006/AC:2007

CEN

EN 19:2002

Robinetărie industrială. Marcarea aparatelor de robinetărie de metal

CEN

EN 267:2009+A1:2011

Arzătoare automate cu tiraj forțat care utilizează combustibili lichizi

EN 267:2009

Nota 2.1

Dată depășită

(3.8.2012)

CEN

EN 287-1:2011

Calificarea sudorilor. Sudare prin topire. Partea 1: Oțeluri

EN 287-1:2004

Nota 2.1

Dată depășită

(3.8.2012)

CEN

EN 334:2005+A1:2009

Aparate de reglare a presiunii gazelor pentru presiuni de intrare de până la 100 bar

EN 334:2005

Nota 2.1

Dată depășită

(31.7.2009)

CEN

EN 378-2:2008+A2:2012

Sisteme de răcire și pompe de căldură. Condiții de securitate și de mediu. Partea 2: Proiectare, execuție, încercări, marcare și documentație

EN 378-2:2008+A1:2009

Nota 2.1

Dată depășită

(30.11.2012)

CEN

EN 593:2009+A1:2011

Robinetărie industrială. Robinete metalice cu fluture

EN 593:2009

Nota 2.1

Dată depășită

(30.9.2011)

CEN

EN 676:2003+A2:2008

Arzătoare automate, cu tiraj forțat, care utilizează combustibili gazoși

EN 676:2003+A2:2008/AC:2008

CEN

EN 764-5:2002

Echipamente sub presiune. Partea 5: Documente de conformitate și de inspecție pentru materiale metalice

CEN

EN 764-7:2002

Echipamente sub presiune. Partea 7: Sisteme de securitate pentru echipamentele sub presiune nesupuse la flacără

EN 764-7:2002/AC:2006

CEN

EN 1057:2006+A1:2010

Cupru și aliaje de cupru. Țevi rotunde, fără sudură, pentru apă și gaz utilizate la instalații sanitare și de încălzire

EN 1057:2006

Nota 2.1

Dată depășită

(31.8.2010)

CEN

EN 1092-1:2007

Flanșe și îmbinarea lor. Flanșe rotunde pentru conducte, robinete, racorduri și accesorii desemnate prin PN. Partea 1: Flanșe de oțel

CEN

EN 1092-3:2003

Flanșe și îmbinarea lor. Flanșe rotunde pentru conducte, robinete, racorduri și accesorii desemnate prin PN. Partea 3: Flanșe de aliaj de cupru

EN 1092-3:2003/AC:2007

CEN

EN 1092-4:2002

Flanșe și îmbinările lor. Flanșe rotunde pentru conducte, robinete, racorduri și accesorii desemnate prin PN. Partea 4: Flanșe de aliaj de aluminiu

CEN

EN 1171:2002

Robinetărie industrială. Robinete cu sertar de fontă

CEN

EN 1252-1:1998

Recipiente criogenice. Materiale. Partea 1: Condiții de rezistență pentru temperaturi mai mici de - 80 grade C

EN 1252-1:1998/AC:1998

CEN

EN 1252-2:2001

Recipiente criogenice. Materiale. Partea 2: Condiții de tenacitate pentru temperaturi cuprinse între - 80 grade C și - 20 grade C

CEN

EN 1349:2009

Robinete de reglare pentru procese industriale

EN 1349:2000

Nota 2.1

Dată depășită

(31.5.2010)

CEN

EN 1515-4:2009

Flanșe și îmbinarea lor. Prezoane și piulițe. Partea 4: Alegerea prezoanelor și piulițelor pentru echipamente sub incidența Directivei Echipamente sub Presiune 97/23/CE

CEN

EN 1562:2012

Turnătorie. Fontă maleabilă

EN 1562:1997

Nota 2.1

Dată depășită

(30.9.2012)

CEN

EN 1563:2011

Turnătorie. Fontă cu grafit nodular

EN 1563:1997

Nota 2.1

Dată depășită

(3.8.2012)

CEN

EN 1564:2011

Turnătorie. Fontă ausferitică cu grafit nodular

EN 1564:1997

Nota 2.1

Dată depășită

(3.8.2012)

CEN

EN 1591-1:2001+A1:2009

Flanșe și îmbinarea lor. Reguli de calcul ale îmbinărilor cu flanșe circulare cu garnitură de etanșare. Partea 1: Metodă de calcul

EN 1591-1:2001

Nota 2.1

Dată depășită

(30.9.2009)

EN 1591-1:2001+A1:2009/AC:2011

CEN

EN 1626:2008

Recipiente criogenice. Robinete pentru uz criogenic

EN 1626:1999

Nota 2.1

Dată depășită

(31.5.2009)

CEN

EN 1653:1997

Cupru și aliaje de cupru. Plăci, table și discuri pentru boilere, vase sub presiune și rezervoare pentru depozitarea apei calde

EN 1653:1997/A1:2000

Nota 3

Dată depășită

(28.2.2001)

CEN

EN 1759-3:2003

Flanșe și îmbinarea lor. Flanșe rotunde pentru conducte, robinete, racorduri și accesorii desemnate prin clasă. Partea 3: Flanșe de aliaje de cupru

EN 1759-3:2003/AC:2004

CEN

EN 1759-4:2003

Flanșe și îmbinarea lor. Flanșe rotunde pentru conducte, robinete, racorduri și accesorii desemnate prin clasă. Partea 4: Flanșe de aliaje de aluminiu

CEN

EN 1797:2001

Recipiente criogenice. Compatibilitate între gaz și material

EN 1797-1:1998

Nota 2.1

Dată depășită

(31.1.2002)

CEN

EN 1866:2005

Stingătoare mobile de incendiu

CEN

EN 1983:2006

Armături industriale. Robinete de oțel cu bilă

CEN

EN 1984:2010

Robinetărie industrială. Robinete cu sertar, de oțel

EN 1984:2000

Nota 2.1

Dată depășită

(3.8.2012)

CEN

EN ISO 4126-1:2004

Dispozitive de securitate pentru protecție împotriva suprapresiunilor. Partea 1: Supape de siguranță (ISO 4126-1:2004)

EN ISO 4126-1:2004/AC:2006

CEN

EN ISO 4126-3:2006

Dispozitive de securitate pentru protecție împotriva suprapresiunilor. Partea 3: Supape de siguranță și dispozitive de siguranță cu membrană de rupere în combinație (ISO 4126-3:2006)

CEN

EN ISO 4126-4:2004

Dispozitive de securitate pentru protecție împotriva suprapresiunilor. Partea 4: Supape de siguranță regulator (ISO 4126-4:2004)

CEN

EN ISO 4126-5:2004

Dispozitive de securitate pentru protecție împotriva suprapresiunilor. Partea 5: Dispozitive de siguranță pentru descărcarea controlată împotriva suprapresiunilor (DSDCS) (ISO 4126-5:2004)

EN ISO 4126-5:2004/AC:2008

CEN

EN ISO 9606-2:2004

Calificarea sudorilor. Sudare prin topire. Partea 2: Aluminiu și aliaje de aluminiu (ISO 9606-2:2004)

CEN

EN ISO 9606-3:1999

Calificarea sudorilor. Sudare prin topire. Partea 3: Cupru și aliaje de cupru (ISO 9606-3:1999)

CEN

EN ISO 9606-4:1999

Calificarea sudorilor. Sudare prin topire. Partea 4: Nichel și aliaje de nichel (ISO 9606-4:1999)

CEN

EN ISO 9606-5:2000

Calificarea sudorilor. Sudare prin topire. Partea 5: Titan și aliaje de titan, zirconiu și aliaje de zirconiu (ISO 9606-5:2000)

CEN

EN ISO 9712:2012

Examinări nedistructive-Calificarea și certificarea personalului END (ISO 9712:2012)

EN 473:2008

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2012)

CEN

EN 10028-1:2007+A1:2009

Produse plate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 1: Condiții generale

EN 10028-1:2007

Nota 2.1

Dată depășită

(31.10.2009)

EN 10028-1:2007+A1:2009/AC:2009

CEN

EN 10028-2:2009

Produse plate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 2: Oțeluri nealiate și aliate cu caracteristici specificate la temperatură ridicată

EN 10028-2:2003

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2009)

CEN

EN 10028-3:2009

Produse plate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 3: Oțeluri sudabile cu granulație fină, normalizate

EN 10028-3:2003

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2009)

CEN

EN 10028-4:2009

Produse plate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 4: Oțeluri aliate cu nichel cu caracteristici specificate la temperatură scăzută

EN 10028-4:2003

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2009)

CEN

EN 10028-5:2009

Produse plate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 5: Oțeluri sudabile cu granulație fină laminate termomecanic

EN 10028-5:2003

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2009)

CEN

EN 10028-6:2009

Produse plate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 6: Oțeluri sudabile cu granulație fină, călite și revenite

EN 10028-6:2003

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2009)

CEN

EN 10028-7:2007

Produse plate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 7: Oțeluri sub presiune

EN 10028-7:2000

Nota 2.1

Dată depășită

(30.6.2008)

CEN

EN 10204:2004

Produse metalice. Tipuri de documente de inspecție

CEN

EN 10213:2007

Piese turnate din oțel pentru funcționarea sub presiune

EN 10213-3:1995

EN 10213-4:1995

EN 10213-2:1995

EN 10213-1:1995

Nota 2.1

Dată depășită

(31.5.2008)

EN 10213:2007/AC:2008

CEN

EN 10216-1:2002

Țevi de oțel fără sudură utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 1: Țevi de oțel nealiat, cu caracteristici precizate la temperatura ambiantă

EN 10216-1:2002/A1:2004

Nota 3

Dată depășită

(30.9.2004)

CEN

EN 10216-2:2002+A2:2007

Țevi de oțel fără sudură utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 2: Țevi de oțel nealiat și aliat, cu caracteristici precizate la temperatură ridicată

EN 10216-2:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(29.2.2008)

CEN

EN 10216-3:2002

Țevi de oțel fără sudură utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 3: Țevi de oțel cu granulație fină

EN 10216-3:2002/A1:2004

Nota 3

Dată depășită

(30.9.2004)

CEN

EN 10216-4:2002

Țevi de oțel fără sudură utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 4: Țevi de oțel nealiat și aliat, cu caracteristici precizate la temperatură scăzută

EN 10216-4:2002/A1:2004

Nota 3

Dată depășită

(30.9.2004)

CEN

EN 10216-5:2004

Țevi de oțel fără sudură utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 5: Țevi de oțel inoxidabil

EN 10216-5:2004/AC:2008

CEN

EN 10217-1:2002

Țevi de oțel sudate utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 1: Țevi de oțel nealiat, cu caracteristici precizate la temperatura ambiantă

EN 10217-1:2002/A1:2005

Nota 3

Dată depășită

(31.7.2005)

CEN

EN 10217-2:2002

Țevi de oțel sudate utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 2: Țevi sudate electric, de oțel nealiat și aliat cu caracteristici precizate la temperatură ridicată

EN 10217-2:2002/A1:2005

Nota 3

Dată depășită

(31.7.2005)

CEN

EN 10217-3:2002

Țevi de oțel sudate utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 3: Țevi de oțel aliat cu granulație fină

EN 10217-3:2002/A1:2005

Nota 3

Dată depășită

(31.7.2005)

CEN

EN 10217-4:2002

Țevi de oțel sudate utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 4: Țevi sudate electric, de oțel nealiat cu caracteristici precizate la temperatură scăzută

EN 10217-4:2002/A1:2005

Nota 3

Dată depășită

(31.7.2005)

CEN

EN 10217-5:2002

Țevi de oțel sudate utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 5: Țevi sudate sub strat de flux, de oțel nealiat și aliat cu caracteristici precizate la temperatură ridicată

EN 10217-5:2002/A1:2005

Nota 3

Dată depășită

(31.7.2005)

CEN

EN 10217-6:2002

Țevi de oțel sudate utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 6: Țevi sudate sub strat de flux, de oțel nealiat cu caracteristici precizate la temperatură scăzută

EN 10217-6:2002/A1:2005

Nota 3

Dată depășită

(31.7.2005)

CEN

EN 10217-7:2005

Țevi de oțel sudate utilizate la presiune. Condiții tehnice de livrare. Partea 7: Țevi de oțel inoxidabil

CEN

EN 10222-1:1998

Piese forjate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 1: Prescripții generale pentru piesele obținute prin forjare liberă

EN 10222-1:1998/A1:2002

Nota 3

Dată depășită

(31.10.2002)

CEN

EN 10222-2:1999

Piese forjate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 2: Oțeluri feritice și martensitice cu caracteristici specificate la temperatură ridicată

EN 10222-2:1999/AC:2000

CEN

EN 10222-3:1998

Piese forjate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 3: Oțeluri cu nichel cu caracteristici specificate la temperatură ridicată

CEN

EN 10222-4:1998

Piese forjate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 4: Oțeluri sudabile cu granulație fină cu limită de curgere ridicată

EN 10222-4:1998/A1:2001

Nota 3

Dată depășită

(31.1.2002)

CEN

EN 10222-5:1999

Piese forjate din oțel pentru recipiente sub presiune. Partea 5: Oțeluri inoxidabile martensitice, austenitice și austenito-feritice

EN 10222-5:1999/AC:2000

CEN

EN 10253-2:2007

Racorduri pentru sudare cap la cap. Partea 2: Oțeluri nealiate și oțeluri aliate feritice cu condiții de inspecții specifice

CEN

EN 10253-4:2008

Racorduri pentru sudare cap la cap. Partea 4: Oțeluri inoxidabile austenitice și austenito-feritice (duplex) cu condiții de inspecții specifice

EN 10253-4:2008/AC:2009

CEN

EN 10269:1999

Oțeluri și aliaje de nichel pentru elemente de fixare cu caracteristici specificate la temperatură ridicată și/sau scăzută

EN 10269:1999/A1:2006

Nota 3

Dată depășită

(31.10.2006)

EN 10269:1999/A1:2006/AC:2008

CEN

EN 10272:2007

Bare de oțel inoxidabil pentru recipiente sub presiune

EN 10272:2000

Nota 2.1

Dată depășită

(30.4.2008)

CEN

EN 10273:2007

Bare laminate la cald din oțeluri sudabile pentru aparate sub presiune cu caracteristici specificate la temperaturi ridicate

EN 10273:2000

Nota 2.1

Dată depășită

(30.6.2008)

CEN

EN 10305-4:2011

Țevi de oțel pentru utilizări de precizie. Condiții tehnice de livrare. Partea 4: Țevi fără sudură trase la rece pentru circuite hidraulice și pneumatice

EN 10305-4:2003

Nota 2.1

Dată depășită

(3.8.2012)

CEN

EN 10305-6:2005

Țevi de oțel pentru utilizări de precizie. Condiții tehnice de livrare. Partea 6: Țevi sudate trase la rece pentru circuite hidraulice și pneumatice

CEN

EN ISO 10931:2005

Sisteme de canalizare de materiale plastice pentru aplicații industriale. Polifluorură de viniliden (PVDF). Specificații pentru componente și sistem (ISO 10931:2005)

CEN

EN 12178:2003

Sisteme de răcire și pompe de căldură. Dispozitive pentru indicarea nivelului de lichid. Cerințe, încercări și marcare

CEN

EN 12263:1998

Sisteme de răcire și pompe de căldură. Dispozitive întreruptoare de securitate, pentru limitarea presiunii. Condiții și încercări

CEN

EN 12266-1:2012

Robinetărie industrială. Încercările aparatelor de robinetărie metalice. Partea 1: Încercări la presiune, proceduri de încercare și criterii de acceptare. Cerințe obligatorii

EN 12266-1:2003

Nota 2.1

Dată depășită

(31.10.2012)

CEN

EN 12284:2003

Sisteme frigorifice și pompe de căldură. Robinete. Condiții, încercări și marcare

CEN

EN 12288:2010

Robinetărie industrială. Robinete cu sertar de aliaj de cupru

EN 12288:2003

Nota 2.1

Dată depășită

(3.8.2012)

CEN

EN 12334:2001

Robinetărie industrială. Robinete de reținere de fontă

EN 12334:2001/A1:2004

Nota 3

Dată depășită

(28.2.2005)

EN 12334:2001/AC:2002

CEN

EN 12392:2000

Aluminiu și aliaje de aluminiu. Produse obținute prin deformare plastică. Condiții speciale pentru produse destinate executării de echipamente sub presiune

CEN

EN 12420:1999

Cupru și aliaje de cupru. Piese forjate

CEN

EN 12434:2000

Recipiente criogenice. Racorduri flexibile pentru uz criogenic

EN 12434:2000/AC:2001

CEN

EN 12451:2012

Cupru și aliaje de cupru. Țevi rotunde, fără sudură, pentru schimbătoare de căldură

EN 12451:1999

Nota 2.1

Dată depășită

(30.11.2012)

CEN

EN 12452:2012

Cupru și aliaje de cupru. Țevi laminate, fără sudură, cu aripioare pentru schimbătoare de căldură

EN 12452:1999

Nota 2.1

Dată depășită

(30.11.2012)

CEN

EN 12516-1:2005

Robinetărie industrială. Rezistența mecanică a carcaselor. Partea 1: Metoda tabulară privind carcasele aparatelor de robinetărie de oțel

EN 12516-1:2005/AC:2007

CEN

EN 12516-2:2004

Robinetărie industrială. Rezistența mecanică a carcaselor. Partea 2: Metoda de calcul privind carcasele aparatelor de robinetărie de oțel

CEN

EN 12516-3:2002

Robinetărie industrială. Rezistența mecanică a carcaselor. Partea 3: Metoda experimentală

EN 12516-3:2002/AC:2003

CEN

EN 12516-4:2008

Robinetărie industrială. Rezistența mecanică a carcaselor. Partea 4: Metodă de calcul a carcaselor aparatelor de robinetărie din materiale metalice altele decât oțelul

CEN

EN 12542:2010

Echipamente și accesorii pentru GPL. Recipiente cilindrice staționare, sudate, de oțel, produse în serie, pentru depozitarea gazului petrolier lichefiat (GPL) având un volum mai mic sau egal cu 13 m3. Proiectare și execuție

EN 12542:2002

EN 14075:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(3.8.2012)

CEN

EN 12735-1:2010

Cupru și aliaje de cupru. Țevi rotunde fără sudură din cupru pentru echipamente de aer condiționat și de răcire. Partea 1: Țevi pentru sisteme de conducte

EN 12735-1:2001

Nota 2.1

Dată depășită

(3.8.2012)

CEN

EN 12735-2:2010

Cupru și aliaje de cupru. Țevi rotunde fără sudură din cupru pentru echipamente de aer condiționat și de răcire. Partea 2: Țevi pentru echipamente

EN 12735-2:2001

Nota 2.1

Dată depășită

(3.8.2012)

CEN

EN 12778:2002

Articole de gătit de uz casnic. Vase de gătit sub presiune de uz casnic

EN 12778:2002/A1:2005

Nota 3

Dată depășită

(31.12.2005)

EN 12778:2002/AC:2003

CEN

EN 12952-1:2001

Cazane cu țevi de apă și instalațiile auxiliare. Partea 1: Generalități

CEN

EN 12952-2:2011

Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare. Partea 2: Materiale utilizate pentru părțile sub presiune ale cazanelor și pentru accesorii

EN 12952-2:2001

Nota 2.1

Dată depășită

(3.8.2012)

CEN

EN 12952-3:2011

Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare. Partea 3: Proiectarea și calculul părților sub presiune ale cazanului

EN 12952-3:2001

Nota 2.1

Dată depășită

(3.8.2012)

CEN

EN 12952-5:2011

Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare. Partea 5: Fabricația și construcția părților sub presiune ale cazanului

EN 12952-5:2001

Nota 2.1

Dată depășită

(3.8.2012)

CEN

EN 12952-6:2011

Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare. Partea 6: Examinarea pe durata construcției, documentație și marcarea părților sub presiune ale cazanelor

EN 12952-6:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(3.8.2012)

CEN

EN 12952-7:2012

Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare - Partea 7: Cerințe referitoare la echipamentele cazanului

EN 12952-7:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(30.4.2013)

CEN

EN 12952-8:2002

Cazane cu țevi de apă și instalațiile auxiliare Partea 8: Cerințe referitoare la echipamentele de încălzire ale cazanului care utilizează combustibili gazoși și lichizi

CEN

EN 12952-9:2002

Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare. Partea 9: Cerințe referitoare la echipamentele de încălzire ale cazanului care utilizează combustibili pulverizați

CEN

EN 12952-10:2002

Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare. Partea 10: Cerințe referitoare la protecția împotriva suprasarcinii de lucru

CEN

EN 12952-11:2007

Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare. Partea 11: Cerințe referitoare la dispozitivele de limitare ale cazanului și la accesoriile acestuia

CEN

EN 12952-14:2004

Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare. Partea 14: Cerințe referitoare la sistemele de denitrificare (DENOX) a gazelor arse care utilizează amoniac lichefiat sub presiune și apă amoniacală

CEN

EN 12952-16:2002

Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare. Partea 16: Cerințe referitoare la echipamentele de încălzire cu pat fluidizat și cu grătar pentru combustibili solizi

CEN

EN 12952-18:2012

Cazane cu țevi de apă și instalații auxiliare - Partea 18: Instrucțiuni de funcționare

CEN

EN 12953-1:2012

Cazane cu țevi de fum. Partea 1: Generalități

EN 12953-1:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(30.9.2012)

CEN

EN 12953-2:2012

Cazane cu țevi de fum. Partea 2: Materiale utilizate pentru părțile sub presiune ale cazanelor și pentru accesorii

EN 12953-2:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(30.9.2012)

CEN

EN 12953-3:2002

Cazane cu țevi de fum. Partea 3: Proiectarea și calculul părților sub presiune

CEN

EN 12953-4:2002

Cazane cu țevi de fum. Partea 4: Execuția și construcția părților sub presiune ale cazanelor

CEN

EN 12953-5:2002

Cazane cu țevi de fum. Partea 5: Inspecții în timpul execuției, a documentației și a marcării părților sub presiune ale cazanului

CEN

EN 12953-6:2011

Cazane cu țevi de fum. Partea 6: Cerințe referitoare la echipamentele cazanului

EN 12953-6:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(9.9.2011)

CEN

EN 12953-7:2002

Cazane cu țevi de fum. Partea 7: Cerințe referitoare la echipamentele de încălzire ale cazanului care utilizează combustibili gazoși și lichizi

CEN

EN 12953-8:2001

Cazane cu țevi de fum. Partea 8: Cerințe tehnice referitoare la protecția împotriva suprapresiunii

EN 12953-8:2001/AC:2002

CEN

EN 12953-9:2007

Cazane cu țevi de fum. Partea 9: Cerințe referitoare la dispozitivele de limitare ale cazanului și ale accesoriilor acestuia

CEN

EN 12953-12:2003

Cazane cu țevi de fum. Partea 12: Cerințe referitoare la echipamentele de încălzire cu grătar ale cazanului care utilizează combustibili solizi

CEN

EN 12953-13:2012

Cazane cu țevi de fum. Partea 13: Instrucțiuni de funcționare

CEN

EN 13121-1:2003

Rezervoare și recipienți de PAS pentru aplicații deasupra solului. Partea 1: Materii prime. Condiții pentru specificații și condiții de recepție

CEN

EN 13121-2:2003

Rezervoare și recipiente de PAS pentru aplicații deasupra solului. Partea 2: Materiale compozite. Rezistență chimică

CEN

EN 13121-3:2008+A1:2010

Rezervoare și recipiente de PAS pentru aplicații deasupra solului. Partea 3: Proiectare și calitatea execuției

EN 13121-3:2008

Nota 2.1

Dată depășită

(31.8.2010)

EN 13121-3:2008+A1:2010/AC:2011

CEN

EN 13134:2000

Lipire tare. Calificarea procedurilor de lipire tare

CEN

EN 13136:2001

Sisteme frigorifice și pompe de căldură. Dispozitive de suprapresiune și conductele asociate. Metode de calcul

EN 13136:2001/A1:2005

Nota 3

Dată depășită

(31.12.2005)

CEN

EN 13175:2003+A2:2007

Echipamente și accesorii pentru GPL. Specificații și încercări pentru echipamente și accesorii ale rezervoarelor de gaz petrolier lichefiat

EN 13175:2003

Nota 2.1

Dată depășită

(30.9.2007)

CEN

EN 13348:2008

Cupru și aliaje de cupru. Țevi rotunde, fără sudură, din cupru pentru gaze medicale sau vid

EN 13348:2001

Nota 2.1

Dată depășită

(28.2.2009)

CEN

EN 13371:2001

Recipiente criogenice. Racorduri pentru serviciu criogenic

CEN

EN 13397:2001

Robinetărie industrială. Robinete metalice cu membrană

CEN

EN 13445-1:2009

Recipiente sub presiune nesupuse la flacără. Partea 1: Generalități

EN 13445-1:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2009)

CEN

EN 13445-2:2009

Recipiente sub presiune nesupuse la flacără. Partea 2: Materiale

EN 13445-2:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2009)

EN 13445-2:2009/A1:2012

Nota 3

Dată depășită

(31.12.2012)

EN 13445-2:2009/A2:2012

Nota 3

Dată depășită

(31.12.2012)

CEN

EN 13445-3:2009

Recipiente sub presiune nesupuse la flacără. Partea 3: Proiectare

EN 13445-3:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2009)

EN 13445-3:2009/A1:2012

Nota 3

Dată depășită

(31.12.2012)

CEN

EN 13445-4:2009

Recipiente sub presiune nesupuse la flacără. Partea 4: Execuție

EN 13445-4:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2009)

EN 13445-4:2009/A1:2011

Nota 3

Dată depășită

(3.8.2012)

CEN

EN 13445-5:2009

Recipiente sub presiune nesupuse la flacără. Partea 5: Inspecție și examinare

EN 13445-5:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2009)

EN 13445-5:2009/A2:2011

Nota 3

Dată depășită

(3.8.2012)

EN 13445-5:2009/A3:2011

Nota 3

Dată depășită

(3.8.2012)

EN 13445-5:2009/A1:2011

Nota 3

Dată depășită

(3.8.2012)

CEN

EN 13445-6:2009

Recipiente sub presiune nesupuse la flacără. Partea 6: Cerințe referitoare la proiectarea și execuția recipientelor sub presiune și a părților sub presiune, turnate din fontă cu grafit nodular

EN 13445-6:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2009)

CEN

EN 13445-8:2009

Recipiente sub presiune nesupuse la flacără. Partea 8: Cerințe suplimentare pentru recipientele sub presiune executate din aluminiu și aliaje de aluminiu

EN 13445-8:2006

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2009)

CEN

EN 13458-1:2002

Recipiente criogenice. Recipiente fixe, izolate sub vid. Partea 1: Condiții de bază

CEN

EN 13458-2:2002

Recipiente criogenice. Recipiente fixe, izolate sub vid. Partea 2: Proiectare, execuție, inspecție și încercări

EN 13458-2:2002/AC:2006

CEN

EN 13458-3:2003

Recipiente criogenice. Recipiente fixe, izolate sub vid. Partea 3: Condiții de exploatare

EN 13458-3:2003/A1:2005

Nota 3

Dată depășită

(31.12.2005)

CEN

EN 13480-1:2012

Conducte industriale metalice. Partea 1: Generalități

EN 13480-1:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2012)

CEN

EN 13480-2:2012

Conducte industriale metalice. Partea 2: Materiale

EN 13480-2:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2012)

CEN

EN 13480-3:2012

Conducte industriale metalice. Partea 3: Proiectare și calcul

EN 13480-3:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2012)

CEN

EN 13480-4:2012

Conducte industriale metalice. Partea 4: Fabricație și instalare

EN 13480-4:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2012)

CEN

EN 13480-5:2012

Conducte industriale metalice. Partea 5: Inspecție și control

EN 13480-5:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2012)

CEN

EN 13480-6:2012

Conducte industriale metalice. Partea 6: Cerințe suplimentare pentru conductele ingropate

EN 13480-6:2004

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2012)

CEN

EN 13480-8:2012

Conducte industriale metalice. Partea 8: Cerințe suplimentare pentru conductele de aluminiu și aliaje de aluminiu

EN 13480-8:2007

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2012)

CEN

EN ISO 13585:2012

Lipire tare. Calificarea operatorilor pentru lipire tare (ISO 13585:2012)

EN 13133:2000

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2012)

CEN

EN 13611:2007+A2:2011

Echipamente auxiliare pentru arzătoare cu gaz și aparate cu gaz. Cerințe generale

EN 13611:2007

Nota 2.1

Dată depășită

(3.8.2012)

CEN

EN 13648-1:2008

Recipiente criogenice. Dispozitive de protecție împotriva suprapresiunii. Partea 1: Supape de siguranță pentru uz criogenic

EN 13648-1:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(31.5.2009)

CEN

EN 13648-2:2002

Recipiente criogenice. Dispozitive de protecție împotriva suprapresiunii. Partea 2: Dispozitive cu discuri de rupere pentru uz criogenic

CEN

EN 13648-3:2002

Recipiente criogenice. Dispozitive de protecție împotriva suprapresiunii. Partea 3: Determinarea debitului de evacuat. Capacitate și dimensionare

CEN

EN 13709:2010

Robinetărie industrială. Robinete de închidere și reținere cu ventil de oțel

EN 13709:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(3.8.2012)

CEN

EN 13789:2010

Robinetărie industrială. Robinete cu ventil de fontă

EN 13789:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(3.8.2012)

CEN

EN 13831:2007

Vase de expansiune închise cu membrană incorporată pentru instalația cu sisteme de încălzire cu apă

CEN

EN 13835:2012

Turnătorie. Fontă austenitică

EN 13835:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(31.7.2012)

CEN

EN 13923:2005

Recipiente de PAS sub presiune, cu înfășurare filamentară. Materiale, proiectare, fabricație și încercare

CEN

EN 14071:2004

Supape de siguranță pentru rezervoare de gaz petrolier lichefiat (GPL). Echipament auxiliar

CEN

EN 14129:2004

Supape de siguranță pentru recipiente GPL

CEN

EN 14197-1:2003

Recipiente criogenice. Recipiente fixe, neizolate sub vid. Partea 1: Condiții de bază

CEN

EN 14197-2:2003

Recipiente criogenice. Recipiente fixe, neizolate sub vid. Partea 2: Proiectare, execuție, inspecție și încercare

EN 14197-2:2003/A1:2006

Nota 3

Dată depășită

(28.2.2007)

EN 14197-2:2003/AC:2006

CEN

EN 14197-3:2004

Recipiente criogenice. Recipiente fixe, neizolate sub vid. Partea 3: Condiții de funcționare

EN 14197-3:2004/A1:2005

Nota 3

Dată depășită

(31.12.2005)

EN 14197-3:2004/AC:2004

CEN

EN 14222:2003

Cazane cu țevi de fum executate din oțel inoxidabil

CEN

EN 14276-1:2006+A1:2011

Echipamente sub presiune pentru sisteme frigorifice și pompe de căldură. Partea 1: Recipiente. Cerințe generale

EN 14276-1:2006

Nota 2.1

Dată depășită

(9.9.2011)

CEN

EN 14276-2:2007+A1:2011

Echipamente sub presiune pentru sisteme frigorifice și pompe de căldură. Partea 2: Conducte. Cerințe generale

EN 14276-2:2007

Nota 2.1

Dată depășită

(9.9.2011)

CEN

EN 14341:2006

Robinetărie industrială. Robinete de reținere de oțel

CEN

EN 14359:2006+A1:2010

Acumulatoare hidropneumatice pentru transmisii hidraulice

EN 14359:2006

Nota 2.1

Dată depășită

(3.8.2012)

CEN

EN 14382:2005+A1:2009

Dispozitive de securitate pentru posturile și instalațiile de detentă-reglare a presiunii gazelor. Dispozitive de blocare pentru presiunile de serviciu până la 100 bar

EN 14382:2005

Nota 2.1

Dată depășită

(30.9.2009)

EN 14382:2005+A1:2009/AC:2009

CEN

EN 14394:2005+A1:2008

Cazane de încălzire. Cazane echipate cu arzătoare cu tiraj forțat. Putere utilă mai mică sau egală cu 10 MW și temperatură maximă de funcționare de 110 grade C

CEN

EN 14570:2005

Echipamente și accesorii GPL. Echipament pentru recipiente de GPL supraterane și subterane

EN 14570:2005/A1:2006

Nota 3

Dată depășită

(31.8.2006)

CEN

EN 14585-1:2006

Furtunuri metalice flexibile ondulate utilizate sub presiune. Partea 1: Prescripții

CEN

EN 14917:2009+A1:2012

Compensatoare de dilatare cu burduf metalic pentru aplicații sub presiune

EN 14917:2009

Nota 2.1

Dată depășită

(30.9.2012)

CEN

EN 15001-1:2009

Sisteme de alimentare cu gaze. Conducte de gaz cu o presiune de lucru mai mare de 0,5 bar pentru instalații industriale și mai mare de 5 bar pentru instalații industriale și neindustriale. Partea 1: Cerințe funcționale detaliate pentru proiectare, materiale, construcție, inspecție și încercări

CEN

EN ISO 15493:2003

Sisteme de canalizare de materiale plastice pentru aplicații industriale. Acrilonitril-butadien-stiren (ABS), policlorură de vinil neplastifiată (PVC-U) și policlorură de vinil clorurată (PVC-C). Specificații pentru componente și sistem. Serie metrică (ISO 15493:2003)

CEN

EN ISO 15494:2003

Sisteme de canalizare de materiale plastice pentru aplicații industriale. Polibutenă (PB), polietilenă (PE) și polipropilenă (PP). Specificații pentru componente și sistem. Serie metrică (ISO 15494:2003)

CEN

EN ISO 15613:2004

Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Calificarea bazată pe o încercare de sudare înainte de fabricație (ISO 15613:2004)

CEN

EN ISO 15614-1:2004

Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Verificarea procedurii de sudare. Partea 1: Sudarea cu arc și sudarea cu gaz a oțelurilor și sudarea cu arc a nichelului și a aliajelor de nichel (ISO 15614-1:2004)

EN ISO 15614-1:2004/A1:2008

Nota 3

Dată depășită

(31.8.2008)

EN ISO 15614-1:2004/A2:2012

Nota 3

Dată depășită

(31.8.2012)

CEN

EN ISO 15614-2:2005

Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Verificarea procedurii de sudare. Partea 2: Sudare cu arc electric a aluminiului și aliajelor sale (ISO 15614-2:2005)

EN ISO 15614-2:2005/AC:2009

CEN

EN ISO 15614-4:2005

Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Verificarea procedurii de sudare. Partea 4: Sudarea în scopul finisării a pieselor turnate din aluminiu (ISO 15614-4:2005)

EN ISO 15614-4:2005/AC:2007

CEN

EN ISO 15614-5:2004

Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Verificarea procedurii de sudare. Partea 5: Sudarea cu arc electric a titanului, zirconiului și a aliajelor acestora (ISO 15614-5:2004)

CEN

EN ISO 15614-6:2006

Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Verificarea procedurii de sudare. Partea 6: Sudarea cu arc electric și cu gaze a cuprului și aliajelor sale (ISO 15614-6:2006)

CEN

EN ISO 15614-7:2007

Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Verificarea procedurii de sudare. Partea 7: Încărcare prin sudare (ISO 15614-7:2007)

CEN

EN ISO 15614-8:2002

Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Verificarea procedurii de sudare. Partea 8: Sudarea îmbinărilor țeavă - placă tubulară (ISO 15614-8:2002)

CEN

EN ISO 15614-11:2002

Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Verificarea procedurii de sudare. Partea 11: Sudare cu fascicul de electroni și cu laser (ISO 15614-11:2002)

CEN

EN ISO 15620:2000

Sudare. Sudarea prin frecare a materialelor metalice (ISO 15620:2000)

CEN

EN 15776:2011

Recipiente sub presiune nesupuse la flacără. Cerințe de proiectare și execuție pentru recipiente sub presiune și părți sub presiune turnate din fontă cu o alungire la rupere mai mică sau egală cu 15 %

CEN

EN ISO 16135:2006

Robinetărie industrială. Robinete cu sferă de materiale termoplastice (ISO 16135:2006)

CEN

EN ISO 16136:2006

Robinetărie industrială. Robinete cu fluture de materiale termoplastice (ISO 16136:2006)

CEN

EN ISO 16137:2006

Robinetărie industrială. Robinete de închidere de materiale termoplastice (ISO 16137:2006)

CEN

EN ISO 16138:2006

Robinetărie industrială. Robinete cu diafragmă de materiale termoplastice (ISO 16138:2006)

CEN

EN ISO 16139:2006

Robinetărie industrială. Robinete cu sertar de materiale termoplastice (ISO 16139:2006)

CEN

EN ISO 21787:2006

Robinetărie industrială. Robinete cu ventil de materiale termoplastice (ISO 21787:2006)

| Nota 1: | În general, data încetării prezumției de conformitate va fi data retragerii („dow”), stabilită de Organismul european de standardizare, însă se atrage atenția utilizatorilor acestor standarde asupra faptului că, în anumite cazuri excepționale, aceasta poate fi diferită. |
| --- | --- |

Nota 1:

În general, data încetării prezumției de conformitate va fi data retragerii („dow”), stabilită de Organismul european de standardizare, însă se atrage atenția utilizatorilor acestor standarde asupra faptului că, în anumite cazuri excepționale, aceasta poate fi diferită.

| Nota 2.1: | Standardul nou (sau amendamentul acestuia) are același domeniu de aplicare ca și standardul înlocuit. La data precizată, standardul înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii. |
| --- | --- |

Nota 2.1:

Standardul nou (sau amendamentul acestuia) are același domeniu de aplicare ca și standardul înlocuit. La data precizată, standardul înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii.

| Nota 2.2: | Standardul nou are un domeniu de aplicare mai larg decât standardul înlocuit. La data precizată, standardul înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii. |
| --- | --- |

Nota 2.2:

Standardul nou are un domeniu de aplicare mai larg decât standardul înlocuit. La data precizată, standardul înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii.

| Nota 2.3: | Standardul nou are un domeniu de aplicare mai restrâns decât standardul înlocuit. La data precizată, standardul (parțial) înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii pentru acele produse sau servicii care cad sub incidența domeniului de aplicare a noului standard. Prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii pentru produsele sau serviciile care rămân în același domeniu de aplicare a standardului (parțial) înlocuit, dar care nu intră în domeniul de aplicare a standardului nou, nu este afectată. |
| --- | --- |

Nota 2.3:

Standardul nou are un domeniu de aplicare mai restrâns decât standardul înlocuit. La data precizată, standardul (parțial) înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii pentru acele produse sau servicii care cad sub incidența domeniului de aplicare a noului standard. Prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii pentru produsele sau serviciile care rămân în același domeniu de aplicare a standardului (parțial) înlocuit, dar care nu intră în domeniul de aplicare a standardului nou, nu este afectată.

| Nota 3: | În cazul amendamentelor, standardul de referință este EN CCCCC:YYYY, amendamentele sale anterioare, dacă există, și noul amendament citat. Prin urmare, standardul înlocuit se compune din EN CCCCC:YYYY și amendamentele sale anterioare, dacă există, însă fără noul amendament citat. La data precizată, standardul înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii. |
| --- | --- |

Nota 3:

În cazul amendamentelor, standardul de referință este EN CCCCC:YYYY, amendamentele sale anterioare, dacă există, și noul amendament citat. Prin urmare, standardul înlocuit se compune din EN CCCCC:YYYY și amendamentele sale anterioare, dacă există, însă fără noul amendament citat. La data precizată, standardul înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii.

NOTĂ:

| — | Se pot obține informații privind disponibilitatea standardelor fie de la Organismul european de standardizare, fie de la organismele naționale de standardizare, o listă a cărora se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene în conformitate cu articolul 27 din Regulamentul (UE) nr. 1025/2012 (2). |
| --- | --- |

—

Se pot obține informații privind disponibilitatea standardelor fie de la Organismul european de standardizare, fie de la organismele naționale de standardizare, o listă a cărora se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene în conformitate cu articolul 27 din Regulamentul (UE) nr. 1025/2012 (2).

| — | Standardele sunt adoptate de către organismele europene de standardizare în limba engleză (CEN și Cenelec le publică, de asemenea, în franceză și germană). Ulterior, titlurile standardelor sunt traduse în toate celelalte limbi oficiale ale Uniunii Europene solicitate de către organismele naționale pentru standardizare. Comisia Europeană nu este responsabilă de corectitudinea titlurilor care au fost prezentate pentru publicare în Jurnalul Oficial. |
| --- | --- |

—

Standardele sunt adoptate de către organismele europene de standardizare în limba engleză (CEN și Cenelec le publică, de asemenea, în franceză și germană). Ulterior, titlurile standardelor sunt traduse în toate celelalte limbi oficiale ale Uniunii Europene solicitate de către organismele naționale pentru standardizare. Comisia Europeană nu este responsabilă de corectitudinea titlurilor care au fost prezentate pentru publicare în Jurnalul Oficial.

| — | Trimiterile la Corrigenda „.../AC:YYYY” se publică numai cu titlu informativ. Un corrigendum elimină erorile de tipărire, lingvistice sau similare din textul unui standard și se poate referi la una sau la mai multe versiuni lingvistice (engleză, franceză și/sau germană) ale unui standard, astfel cum a fost adoptat de un organism de standardizare european. |
| --- | --- |

—

Trimiterile la Corrigenda „.../AC:YYYY” se publică numai cu titlu informativ. Un corrigendum elimină erorile de tipărire, lingvistice sau similare din textul unui standard și se poate referi la una sau la mai multe versiuni lingvistice (engleză, franceză și/sau germană) ale unui standard, astfel cum a fost adoptat de un organism de standardizare european.

| — | Publicarea referințelor în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene nu implică faptul că standardele sunt disponibile în toate limbile oficiale ale Uniunii Europene. |
| --- | --- |

—

Publicarea referințelor în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene nu implică faptul că standardele sunt disponibile în toate limbile oficiale ale Uniunii Europene.

| — | Această listă înlocuiește toate listele publicate anterior în Jurnalul Oficial la Uniunii Europene. Comisia Europeană asigură actualizarea acestei liste. |
| --- | --- |

—

Această listă înlocuiește toate listele publicate anterior în Jurnalul Oficial la Uniunii Europene. Comisia Europeană asigură actualizarea acestei liste.

| — | Mai multe informații privind standardele armonizate și alte standarde europene se pot găsi pe internet, la adresa:
  http://ec.europa.eu/enterprise/policies/european-standards/harmonised-standards/index_en.htm |
| --- | --- |

—

Mai multe informații privind standardele armonizate și alte standarde europene se pot găsi pe internet, la adresa:

http://ec.europa.eu/enterprise/policies/european-standards/harmonised-standards/index_en.htm

---

(1)  ESO: Organismul european de standardizare:

| — | CEN: Avenue Marnix 17, 1000 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, Tel. +32 25500811; fax +32 25500819 (http://www.cen.eu) |
| --- | --- |

—

CEN: Avenue Marnix 17, 1000 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, Tel. +32 25500811; fax +32 25500819 (http://www.cen.eu)

| — | Cenelec: Avenue Marnix 17, 1000 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, Tel. +32 25196871; fax +32 25196919 (http://www.cenelec.eu) |
| --- | --- |

—

Cenelec: Avenue Marnix 17, 1000 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, Tel. +32 25196871; fax +32 25196919 (http://www.cenelec.eu)

| — | ETSI: 650 route des Lucioles, 06921 Sophia Antipolis, FRANCE, Tel. +33 492944200; fax +33 493654716 (http://www.etsi.eu) |
| --- | --- |

—

ETSI: 650 route des Lucioles, 06921 Sophia Antipolis, FRANCE, Tel. +33 492944200; fax +33 493654716 (http://www.etsi.eu)

(2)  JO L 316, 14.11.2012, p. 12.

---

| 4.5.2013 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | C 128/17 |
| --- | --- | --- | --- |

4.5.2013

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

C 128/17

---

Comunicare a Comisiei în cadrul implementării Directivei 2009/105/CE a Parlamentului European și a Consiliului referitoare la recipientele simple sub presiune

(Text cu relevanță pentru SEE)

(Publicarea titlurilor și a referințelor standardelor armonizate în temeiul legislației Uniunii în materie de armonizare)

2013/C 128/02

| OES (1) | Referința și titlul standardului armonizat
  (și documentul de referință) | Referința standardului înlocuit | Data încetării prezumției de conformitate a standardului înlocuit
  Nota 1 |
| --- | --- | --- | --- |
| (1) | (2) | (3) | (4) |
| CEN | EN 286-1:1998
  Recipiente simple sub presiune, nesupuse la flacără, destinate să conțină aer sau azot. Partea 1: Recipiente de uz general | EN 286-1:1991
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.8.1998) |
| EN 286-1:1998/A1:2002 | Nota 3 | Dată depășită
  (31.1.2003) |
| EN 286-1:1998/A2:2005 | Nota 3 | Dată depășită
  (30.4.2006) |
| EN 286-1:1998/AC:2002 | | |
| CEN | EN 286-2:1992
  Recipiente sub presiune simple, nesupuse la flacără, destinate să conțină aer sau azot. Partea 2: Recipiente sub presiune pentru circuite de frânare și circuite auxiliare ale vehiculelor rutiere și remorcile lor | | |
| EN 286-2:1992/AC:1992 | | |
| CEN | EN 286-3:1994
  Recipiente simple sub presiune, nesupuse la flacără, destinate să conțină aer sau azot. Partea 3: Recipiente sub presiune, executate din oțel, destinate echipamentelor pneumatice de frânare și echipamentelor pneumatice auxiliare ale materialului rulant feroviar | | |
| CEN | EN 286-4:1994
  Recipiente simple sub presiune, nesupuse la flacără, destinate să conțină aer sau azot. Partea 4: Recipiente sub presiune, executate din aliaje de aluminiu, destinate echipamentelor pneumatice de frânare și echipamentelor pneumatice auxiliare ale materialului rulant | | |
| CEN | EN 287-1:2011
  Calificarea sudorilor. Sudare prin topire. Partea 1: Oțeluri | EN 287-1:2004
  Nota 2.1 | La data publicării prezentei |
| CEN | EN 10207:2005
  Oțeluri pentru recipiente sub presiune. Condiții tehnice de livrare pentru table, benzi și bare | | |
| CEN | EN ISO 15614-1:2004
  Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Verificarea procedurii de sudare. Partea 1: Sudarea cu arc și sudarea cu gaz a oțelurilor și sudarea cu arc a nichelului și a aliajelor de nichel (ISO 15614-1:2004) | | |
| EN ISO 15614-1:2004/A1:2008 | Nota 3 | Dată depășită
  (31.8.2008) |
| EN ISO 15614-1:2004/A2:2012 | Nota 3 | La data publicării prezentei |
| CEN | EN ISO 15614-2:2005
  Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Verificarea procedurii de sudare. Partea 2: Sudare cu arc electric a aluminiului și aliajelor sale (ISO 15614-2:2005) | | |
| EN ISO 15614-2:2005/AC:2009 | | |

OES (1)

Referința și titlul standardului armonizat

(și documentul de referință)

Referința standardului înlocuit

Data încetării prezumției de conformitate a standardului înlocuit

Nota 1

(1)

(2)

(3)

(4)

CEN

EN 286-1:1998

Recipiente simple sub presiune, nesupuse la flacără, destinate să conțină aer sau azot. Partea 1: Recipiente de uz general

EN 286-1:1991

Nota 2.1

Dată depășită

(31.8.1998)

EN 286-1:1998/A1:2002

Nota 3

Dată depășită

(31.1.2003)

EN 286-1:1998/A2:2005

Nota 3

Dată depășită

(30.4.2006)

EN 286-1:1998/AC:2002

CEN

EN 286-2:1992

Recipiente sub presiune simple, nesupuse la flacără, destinate să conțină aer sau azot. Partea 2: Recipiente sub presiune pentru circuite de frânare și circuite auxiliare ale vehiculelor rutiere și remorcile lor

EN 286-2:1992/AC:1992

CEN

EN 286-3:1994

Recipiente simple sub presiune, nesupuse la flacără, destinate să conțină aer sau azot. Partea 3: Recipiente sub presiune, executate din oțel, destinate echipamentelor pneumatice de frânare și echipamentelor pneumatice auxiliare ale materialului rulant feroviar

CEN

EN 286-4:1994

Recipiente simple sub presiune, nesupuse la flacără, destinate să conțină aer sau azot. Partea 4: Recipiente sub presiune, executate din aliaje de aluminiu, destinate echipamentelor pneumatice de frânare și echipamentelor pneumatice auxiliare ale materialului rulant

CEN

EN 287-1:2011

Calificarea sudorilor. Sudare prin topire. Partea 1: Oțeluri

EN 287-1:2004

Nota 2.1

La data publicării prezentei

CEN

EN 10207:2005

Oțeluri pentru recipiente sub presiune. Condiții tehnice de livrare pentru table, benzi și bare

CEN

EN ISO 15614-1:2004

Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Verificarea procedurii de sudare. Partea 1: Sudarea cu arc și sudarea cu gaz a oțelurilor și sudarea cu arc a nichelului și a aliajelor de nichel (ISO 15614-1:2004)

EN ISO 15614-1:2004/A1:2008

Nota 3

Dată depășită

(31.8.2008)

EN ISO 15614-1:2004/A2:2012

Nota 3

La data publicării prezentei

CEN

EN ISO 15614-2:2005

Specificația și calificarea procedurilor de sudare pentru materiale metalice. Verificarea procedurii de sudare. Partea 2: Sudare cu arc electric a aluminiului și aliajelor sale (ISO 15614-2:2005)

EN ISO 15614-2:2005/AC:2009

| Nota 1: | În general, data încetării prezumției de conformitate va fi data retragerii („dow”), stabilită de Organismul european de standardizare, însă se atrage atenția utilizatorilor acestor standarde asupra faptului că, în anumite cazuri excepționale, aceasta poate fi diferită. |
| --- | --- |

Nota 1:

În general, data încetării prezumției de conformitate va fi data retragerii („dow”), stabilită de Organismul european de standardizare, însă se atrage atenția utilizatorilor acestor standarde asupra faptului că, în anumite cazuri excepționale, aceasta poate fi diferită.

| Nota 2.1: | Standardul nou (sau amendamentul acestuia) are același domeniu de aplicare ca și standardul înlocuit. La data precizată, standardul înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii. |
| --- | --- |

Nota 2.1:

Standardul nou (sau amendamentul acestuia) are același domeniu de aplicare ca și standardul înlocuit. La data precizată, standardul înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii.

| Nota 2.2: | Standardul nou are un domeniu de aplicare mai larg decât standardul înlocuit. La data precizată, standardul înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii. |
| --- | --- |

Nota 2.2:

Standardul nou are un domeniu de aplicare mai larg decât standardul înlocuit. La data precizată, standardul înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii.

| Nota 2.3: | Standardul nou are un domeniu de aplicare mai restrâns decât standardul înlocuit. La data precizată, standardul (parțial) înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii pentru acele produse sau servicii care cad sub incidența domeniului de aplicare a noului standard. Prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii pentru produsele sau serviciile care rămân în același domeniu de aplicare a standardului (parțial) înlocuit, dar care nu intră în domeniul de aplicare a standardului nou, nu este afectată. |
| --- | --- |

Nota 2.3:

Standardul nou are un domeniu de aplicare mai restrâns decât standardul înlocuit. La data precizată, standardul (parțial) înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii pentru acele produse sau servicii care cad sub incidența domeniului de aplicare a noului standard. Prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii pentru produsele sau serviciile care rămân în același domeniu de aplicare a standardului (parțial) înlocuit, dar care nu intră în domeniul de aplicare a standardului nou, nu este afectată.

| Nota 3: | În cazul amendamentelor, standardul de referință este EN CCCCC:YYYY, amendamentele sale anterioare, dacă există, și noul amendament citat. Prin urmare, standardul înlocuit se compune din EN CCCCC:YYYY și amendamentele sale anterioare, dacă există, însă fără noul amendament citat. La data precizată, standardul înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii. |
| --- | --- |

Nota 3:

În cazul amendamentelor, standardul de referință este EN CCCCC:YYYY, amendamentele sale anterioare, dacă există, și noul amendament citat. Prin urmare, standardul înlocuit se compune din EN CCCCC:YYYY și amendamentele sale anterioare, dacă există, însă fără noul amendament citat. La data precizată, standardul înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii.

NOTĂ:

| — | Se pot obține informații privind disponibilitatea standardelor fie de la Organismul european de standardizare, fie de la organismele naționale de standardizare, o listă a cărora se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene în conformitate cu articolul 27 din Regulamentul (UE) nr. 1025/2012 (2). |
| --- | --- |

—

Se pot obține informații privind disponibilitatea standardelor fie de la Organismul european de standardizare, fie de la organismele naționale de standardizare, o listă a cărora se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene în conformitate cu articolul 27 din Regulamentul (UE) nr. 1025/2012 (2).

| — | Standardele sunt adoptate de către organismele europene de standardizare în limba engleză (CEN și Cenelec le publică, de asemenea, în franceză și germană). Ulterior, titlurile standardelor sunt traduse în toate celelalte limbi oficiale ale Uniunii Europene solicitate de către organismele naționale pentru standardizare. Comisia Europeană nu este responsabilă de corectitudinea titlurilor care au fost prezentate pentru publicare în Jurnalul Oficial. |
| --- | --- |

—

Standardele sunt adoptate de către organismele europene de standardizare în limba engleză (CEN și Cenelec le publică, de asemenea, în franceză și germană). Ulterior, titlurile standardelor sunt traduse în toate celelalte limbi oficiale ale Uniunii Europene solicitate de către organismele naționale pentru standardizare. Comisia Europeană nu este responsabilă de corectitudinea titlurilor care au fost prezentate pentru publicare în Jurnalul Oficial.

| — | Trimiterile la Corrigenda „.../AC:YYYY” se publică numai cu titlu informativ. Un corrigendum elimină erorile de tipărire, lingvistice sau similare din textul unui standard și se poate referi la una sau la mai multe versiuni lingvistice (engleză, franceză și/sau germană) ale unui standard, astfel cum a fost adoptat de un organism de standardizare european. |
| --- | --- |

—

Trimiterile la Corrigenda „.../AC:YYYY” se publică numai cu titlu informativ. Un corrigendum elimină erorile de tipărire, lingvistice sau similare din textul unui standard și se poate referi la una sau la mai multe versiuni lingvistice (engleză, franceză și/sau germană) ale unui standard, astfel cum a fost adoptat de un organism de standardizare european.

| — | Publicarea referințelor în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene nu implică faptul că standardele sunt disponibile în toate limbile oficiale ale Uniunii Europene. |
| --- | --- |

—

Publicarea referințelor în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene nu implică faptul că standardele sunt disponibile în toate limbile oficiale ale Uniunii Europene.

| — | Această listă înlocuiește toate listele publicate anterior în Jurnalul Oficial la Uniunii Europene. Comisia Europeană asigură actualizarea acestei liste. |
| --- | --- |

—

Această listă înlocuiește toate listele publicate anterior în Jurnalul Oficial la Uniunii Europene. Comisia Europeană asigură actualizarea acestei liste.

| — | Mai multe informații privind standardele armonizate și alte standarde europene se pot găsi pe internet, la adresa:
  http://ec.europa.eu/enterprise/policies/european-standards/harmonised-standards/index_en.htm |
| --- | --- |

—

Mai multe informații privind standardele armonizate și alte standarde europene se pot găsi pe internet, la adresa:

http://ec.europa.eu/enterprise/policies/european-standards/harmonised-standards/index_en.htm

---

(1)  ESO: Organismul european de standardizare:

| — | CEN: Avenue Marnix 17, 1000 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, Tel.+32 25500811; fax +32 25500819 (http://www.cen.eu) |
| --- | --- |

—

CEN: Avenue Marnix 17, 1000 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, Tel.+32 25500811; fax +32 25500819 (http://www.cen.eu)

| — | Cenelec: Avenue Marnix 17, 1000 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, Tel.+32 25196871; fax +32 25196919 (http://www.cenelec.eu) |
| --- | --- |

—

Cenelec: Avenue Marnix 17, 1000 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, Tel.+32 25196871; fax +32 25196919 (http://www.cenelec.eu)

| — | ETSI: 650 route des Lucioles, 06921 Sophia Antipolis, Tel.+33 492944200; fax +33 493654716 (http://www.etsi.eu) |
| --- | --- |

—

ETSI: 650 route des Lucioles, 06921 Sophia Antipolis, Tel.+33 492944200; fax +33 493654716 (http://www.etsi.eu)

(2)  JO L 316, 14.11.2012, p. 12.

---

| 4.5.2013 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | C 128/20 |
| --- | --- | --- | --- |

4.5.2013

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

C 128/20

---

Comunicare a Comisiei în cadrul implementării Directivei 94/9/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 martie 1994 privind armonizarea legislativă a statelor membre referitoare la echipamentele și sistemele protectoare destinate utilizării în atmosfere potențial explozive

(Text cu relevanță pentru SEE)

(Publicarea titlurilor și a referințelor standardelor armonizate în temeiul legislației Uniunii în materie de armonizare)

2013/C 128/03

| OES (1) | Referința și titlul standardului armonizat
  (și documentul de referință) | Prima publicare în JO | Referința standardului înlocuit | Data încetării prezumției de conformitate a standardului înlocuit
  Nota 1 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| (1) | (2) | (3) | (4) | (5) |
| CEN | EN 1834-1:2000
  Motoare cu ardere internă cu mișcare alternativă. Cerințe de securitate pentru proiectarea și construcția motoarelor pentru utilizare în atmosfere potențial explozive. Partea 1: Motoare din grupa II pentru utilizare în atmosfere cu gaze și vapori inflamabili | 21.7.2001 | | |
| CEN | EN 1834-2:2000
  Motoare cu ardere interna cu miscare alternativa. Cerinte de securitate pentru proiectarea si constructia motoarelor pentru utilizarea în atmosfere potential explozive. Partea 2: Motoare din grupa I pentru utilizare în medii de lucru subterane susceptibile de a contine gaz de mina si/sau praf combustibil | 21.7.2001 | | |
| CEN | EN 1834-3:2000
  Motoare cu ardere internă cu mișcare alternativă. Cerințe de securitate pentru proiectarea și construcția motoarelor pentru utilizare în atmosfere potențial explozive. Partea 3: Motoare din grupa II pentru utilizare în atmosfere cu praf inflamabil | 21.7.2001 | | |
| CEN | EN 1839:2012
  Determinarea limitelor de explozie pentru gaze și vapori | 22.11.2012 | EN 1839:2003
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.3.2013) |
| CEN | EN 13012:2012
  Stații de combustibil. Construcția și performanțele pistoalelor automate de umplere. utilizate la distribuitoarele de combustibil | 3.8.2012 | EN 13012:2001
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 13160-1:2003
  Sisteme de detectare a scurgerilor. Partea 1: Principii generale | 14.8.2003 | | |
| CEN | EN 13237:2012
  Atmosfere potențial explozive. Termeni și definiții pentru echipamentele și sistemele de protecție destinate utilizării în atmosfere potențial explozive | 12.2.2013 | EN 13237:2003
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (30.4.2013) |
| CEN | EN 13463-1:2009
  Echipamente neelectrice pentru atmosfere potențial explozive. Partea 1: Metodă și cerințe de bază | 16.4.2010 | EN 13463-1:2001
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2010) |
| CEN | EN 13463-2:2004
  Echipamente neelectrice pentru utilizare în atmosfere potențial explozive. Partea 2: Protecție prin carcasă cu restricție la curgere „fr” | 30.11.2005 | | |
| CEN | EN 13463-3:2005
  Echipamente neelectrice pentru utilizare în atmosfere potențial explozive. Partea 3: Protecție prin carcasă antideflagrantă „d” | 30.11.2005 | | |
| CEN | EN 13463-5:2011
  Echipamente neelectrice destinate utilizării în atmosfere potențial explozive. Partea 5: Protecție prin securitate constructivă „c” | 18.11.2011 | EN 13463-5:2003
  Nota 2.1 | 31.7.2014 |
| CEN | EN 13463-6:2005
  Echipamente neelectrice pentru utilizare în atmosfere potențial explozive. Partea 6: Protecție prin controlul sursei de aprindere „b” | 30.11.2005 | | |
| CEN | EN 13463-8:2003
  Echipamente neelectrice pentru utilizare în atmosfere potențial explozive. Partea 8: Protecție prin imersie într-un lichid „k” | 12.8.2004 | | |
| CEN | EN 13616:2004
  Dispozitive pentru limitarea umplerii rezervoarelor statice pentru combustibili petrolieri lichizi | 9.3.2006 | | |
| EN 13616:2004/AC:2006 | | | |
| CEN | EN 13617-2:2012
  Stații de combustibil. Partea 2: Cerințe de securitate referitoare la construcția și la performanțele racordurilor casante utilizate pentru distribuitoarele de carburant | 4.5.2012 | EN 13617-2:2004
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (30.9.2012) |
| CEN | EN 13617-3:2012
  Stații de combustibil. Partea 3: Cerințe de securitate referitoare la construcția și la performanțele racordurilor de securitate | 4.5.2012 | EN 13617-3:2004
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (30.9.2012) |
| CEN | EN 13760:2003
  Dispozitiv de umplere cu GPL a vehiculelor de sarcini ușoare și grele. Pistol de umplere: condiții de încercări și dimensiuni | 24.1.2004 | | |
| CEN | EN 13821:2002
  Atmosfere potențial explozive. Prevenirea și protecția la explozie. Determinarea energiei minime de aprindere a amestecurilor praf/aer | 20.5.2003 | | |
| CEN | EN 14034-1:2004+A1:2011
  Determinarea caracteristicilor de explozie ale norilor de praf. Partea 1: Determinarea presiunii de explozie maxime pmax a norilor de praf | 8.6.2011 | EN 14034-1:2004
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.7.2011) |
| CEN | EN 14034-2:2006+A1:2011
  Determinarea caracteristicilor de explozie ale norilor de praf. Partea 2: Determinarea vitezei maxime de creștere a presiunii de explozie (dp/dt)max a norilor de praf | 8.6.2011 | EN 14034-2:2006
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.7.2011) |
| CEN | EN 14034-3:2006+A1:2011
  Determinarea caracteristicilor de explozie ale norilor de praf. Partea 3: Determinarea limitei inferioare de explozie LEL a norilor de praf | 8.6.2011 | EN 14034-3:2006
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.7.2011) |
| CEN | EN 14034-4:2004+A1:2011
  Determinarea caracteristicilor de explozie ale norilor de praf. Partea 4: Determinarea concentrației limită de oxigen CLO a norilor de praf | 8.6.2011 | EN 14034-4:2004
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.7.2011) |
| CEN | EN 14373:2005
  Sisteme de suprimare a exploziei | 9.3.2006 | | |
| CEN | EN 14460:2006
  Echipament rezistent la explozie | 15.12.2006 | | |
| CEN | EN 14491:2012
  Sisteme de protecție prin ventilație împotriva exploziei de praf combustibil | 22.11.2012 | EN 14491:2006
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (28.2.2013) |
| CEN | EN 14522:2005
  Determinarea temperaturii de autoaprindere a gazelor și vaporilor | 30.11.2005 | | |
| CEN | EN 14591-1:2004
  Prevenirea și protecția împotriva exploziilor în minele subterane. Sisteme de protecție. Partea 1: Construcție de ventilație rezistentă la o explozie de 2 bar | 9.3.2006 | | |
| EN 14591-1:2004/AC:2006 | | | |
| CEN | EN 14591-2:2007
  Prevenirea și protecția împotriva exploziilor în minele subterane. Sisteme de protecție. Partea 2: Baraje pasive cu bazine cu apă | 12.12.2007 | | |
| EN 14591-2:2007/AC:2008 | | | |
| CEN | EN 14591-4:2007
  Prevenirea și protecția împotriva exploziilor în minele subterane. Sisteme de protecție. Partea 4: Sisteme automate de stingere a incendiilor pentru combine de înaintare cu tăiere punctiformă | 12.12.2007 | | |
| EN 14591-4:2007/AC:2008 | | | |
| CEN | EN 14678-1:2013
  Echipamente și accesorii pentru GPL. Construcție și caracteristici ale echipamentelor pentru GPL din stațiile de distribuție la autovehicule. Partea 1: Distribuitoare | Aceasta este prima publicare | EN 14678-1:2006+A1:2009
  Nota 2.1 | 30.9.2013 |
| CEN | EN 14756:2006
  Determinarea concentrației limită de oxigen (CLO) pentru gaze și vapori inflamabili | 12.12.2007 | | |
| CEN | EN 14797:2006
  Dispozitive de descărcare a exploziei | 12.12.2007 | | |
| CEN | EN 14983:2007
  Prevenirea și protecția împotriva exploziilor în minele subterane. Echipamente și sisteme de protecție pentru captarea gazului de mină | 12.12.2007 | | |
| CEN | EN 14986:2007
  Proiectarea ventilatoarelor utilizate în atmosfere potențial explozive | 12.12.2007 | | |
| CEN | EN 14994:2007
  Sisteme de protecție prin ventilație împotriva exploziilor de gaze | 12.12.2007 | | |
| CEN | EN 15089:2009
  Sisteme de izolare a exploziei | 16.4.2010 | | |
| CEN | EN 15188:2007
  Determinarea comportării la autoaprindere a acumulărilor de praf | 12.12.2007 | | |
| CEN | EN 15198:2007
  Metodologie de evaluare a riscului pentru echipamente și componente neelectrice destinate utilizării în atmosfere potențial explozive | 12.12.2007 | | |
| CEN | EN 15233:2007
  Metodologie de evaluare a securității în funcționare a sistemelor protectoare pentru atmosferele potențial explozive | 12.12.2007 | | |
| CEN | EN 15794:2009
  Determinarea punctelor de explozie ale lichidelor inflamabile | 16.4.2010 | | |
| CEN | EN 16009:2011
  Dispozitive de descărcare a exploziei fără flacără | 18.11.2011 | | |
| CEN | EN 16020:2011
  Deviatoare de explozie | 18.11.2011 | | |
| CEN | EN ISO 16852:2010
  Opritoare de flacără. Cerințe de performanță, metode de încercare și limite de utilizare | 17.9.2010 | EN 12874:2001
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2010) |
| CEN | EN 1127-1:2011
  Atmosfere explozive. Prevenirea și protecția la explozii. Partea 1: Concepte fundamentale și metodologie | 18.11.2011 | EN 1127-1:2007
  Nota 2.1 | 31.7.2014 |
| CEN | EN 15967:2011
  Determinarea presiunii maxime de explozie și a vitezei maxime de creștere a presiunii gazelor și vaporilor | 18.11.2011 | EN 13673-2:2005
  EN 13673-1:2003
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (29.2.2012) |
| CEN | EN 1010-1:2004+A1:2010
  Securitatea mașinilor. Cerințe de securitate pentru proiectarea și construcția mașinilor de tipărire și de prelucrare a hârtiei. Partea 1: Cerințe comune | 8.6.2011 | EN 1010-1:2004
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (8.6.2011) |
| CEN | EN 1010-2:2006+A1:2010
  Securitatea mașinilor. Cerințe de securitate pentru proiectarea și construcția mașinilor de tipărire și de prelucrare a hârtiei. Partea 2: Mașini de tipărire și de lăcuire, inclusiv echipamente de pretipărire | 4.2.2011 | EN 1010-2:2006
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (28.2.2011) |
| CEN | EN 1127-2:2002+A1:2008
  Atmosfere explozive. Prevenirea și protecția la explozie. Partea 2: Concepte fundamentale și metodologie pentru minerit | 20.8.2008 | EN 1127-2:2002
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (28.12.2009) |
| CEN | EN 1710:2005+A1:2008
  Echipamente și componente destinate utilizării în atmosfere potențial explozive, în mine subterane | 20.8.2008 | EN 1710:2005
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (28.12.2009) |
| EN 1710:2005+A1:2008/AC:2010 | | | |
| CEN | EN 1755:2000+A2:2013
  Securitatea cărucioarelor de manipulare. Funcționare în atmosferă potențial explozivă. Utilizare în atmosfere inflamabile în prezența gazelor, ceții, vaporilor și prafului | Aceasta este prima publicare | EN 1755:2000+A1:2009
  Nota 2.1 | 30.9.2013 |
| CEN | EN 12581:2005+A1:2010
  Instalații de aplicare. Instalații prin imersie și electrodepunere a produselor de vopsire organice lichide. Cerințe de securitate | 17.9.2010 | EN 12581:2005
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2010) |
| CEN | EN 12621:2006+A1:2010
  Instalații de alimentare și de circulație a produselor de vopsire sub presiune. Cerințe de securitate | 17.9.2010 | EN 12621:2006
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2010) |
| CEN | EN 12757-1:2005+A1:2010
  Echipament de omogenizare a produselor de vopsire. Cerințe de securitate. Partea 1: Echipament de omogenizare utilizate la revopsirea autovehiculelor | 17.9.2010 | EN 12757-1:2005
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2010) |
| CEN | EN 13617-1:2012
  Stații de combustibil. Partea 1: Cerințe de securitate referitoare la construcția și funcționarea pompelor dozatoare, distribuitoarelor și unităților de pompare de la distanță | 3.8.2012 | EN 13617-1:2004+A1:2009
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (30.11.2012) |
| CEN | EN 14492-1:2006+A1:2009
  Instalații de ridicat. Trolii și palane acționate. Partea 1: Trolii acționate | 16.4.2010 | EN 14492-1:2006
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (30.4.2010) |
| EN 14492-1:2006+A1:2009/AC:2010 | | | |
| CEN | EN 14492-2:2006+A1:2009
  Instalații de ridicat. Trolii și palane acționate. Partea 2: Palane acționate | 16.4.2010 | EN 14492-2:2006
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (16.4.2010) |
| EN 14492-2:2006+A1:2009/AC:2010 | | | |
| CEN | EN 14677:2008
  Securitatea mașinilor. Metalurgie secundară. Mașini și echipamente pentru tratarea oțelului lichid | 20.8.2008 | | |
| CEN | EN 14681:2006+A1:2010
  Securitatea mașinilor. Cerințele de securitate pentru mașinile și echipamentele elaborării oțelului în cuptor cu arc electric | 8.6.2011 | EN 14681:2006
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (8.6.2011) |
| CEN | EN 14973:2006+A1:2008
  Benzi transportoare pentru utilizare în instalații subterane. Cerințe de securitate electrică și de inflamabilitate | 7.7.2010 | EN 14973:2006
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (31.12.2010) |
| CEN | EN 15268:2008
  Stații de combustibil. Cerințe de securitate pentru construcția ansamblurilor de pompe submersibile | 27.1.2009 | | |
| Cenelec | EN 50050:2006
  Aparatură electrică pentru atmosfere potențial explozive. Echipament manual de pulverizare electrostatică | 20.8.2008 | | |
| Cenelec | EN 50104:2010
  Aparatură electrică pentru detectarea și măsurarea oxigenului. Cerințe de performanță și metode de încercare | 4.2.2011 | EN 50104:2002
  și modificarea sa Nota 2.1 | 1.6.2013 |
| Cenelec | EN 50176:2009
  Echipamente staționare de aplicare electrostatică a materialelor lichide inflamabile de acoperire. Prescripții de securitate | 16.4.2010 | | |
| Cenelec | EN 50177:2009
  Echipamente staționare de aplicare electrostatică a pulberilor inflamabile de acoperire. Prescripții de securitate | 16.4.2010 | | |
| EN 50177:2009/A1:2012 | 22.11.2012 | Nota 3 | 23.7.2015 |
| Cenelec | EN 50223:2010
  Echipament staționar de aplicare electrostatică pentru scame inflamabile. Cerințe de securitate | 17.9.2010 | | |
| Cenelec | EN 50241-1:1999
  Specificații pentru aparatură cu traiectorie deschisă care detectează gaze combustibile sau toxice și vapori. Partea 1: Cerințe generale și metode de încercare | 6.11.1999 | | |
| EN 50241-1:1999/A1:2004 | 12.8.2004 | Nota 3 | Dată depășită
  (12.8.2004) |
| Cenelec | EN 50241-2:1999
  Specificații pentru aparatură cu traiectorie deschisă care detectează gaze combustibile sau toxice și vapori. Partea 2: Cerințe de performanță pentru aparatura de detectare a gazelor combustibile | 6.11.1999 | | |
| Cenelec | EN 50271:2010
  Aparatură electrică pentru detectarea și măsurarea gazelor combustibile, a gazelor toxice sau a oxigenului. Cerințe și încercări pentru aparatură ce utilizează software și/sau tehnologii digitale | 4.2.2011 | | |
| Cenelec | EN 50281-2-1:1998
  Aparatură electrică destinată utilizării în prezența prafului combustibil. Partea 2-1: Metode de încercare. Metode de determinare a temperaturii minime de aprindere a prafului | 6.11.1999 | | |
| EN 50281-2-1:1998/AC:1999 | | | |
| Cenelec | EN 50303:2000
  Echipamente pentru grupa I, categoria M1 destinate să rămână în funcțiune în atmosfere grizutoase și/sau cu praf de cărbune | 16.2.2001 | | |
| Cenelec | EN 50381:2004
  Cabine ventilate mobile cu sau fără sursă internă de degajare | 9.3.2006 | | |
| EN 50381:2004/AC:2005 | | | |
| Cenelec | EN 50495:2010
  Dispozitive de securitate necesare pentru funcționarea sigură a echipamentelor supuse la riscuri de explozie | 17.9.2010 | | |
| Cenelec | EN 60079-0:2009
  Atmosfere explozive. Partea 0: Echipamente. Prescripții generale
  IEC 60079-0:2007 | 16.4.2010 | EN 60079-0:2006
  - EN 61241-0:2006
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (1.6.2012) |
| Cenelec | EN 60079-1:2007
  Atmosfere explozive. Partea 1: Echipamente protejate prin carcase antideflagrante „d”
  IEC 60079-1:2007 | 20.8.2008 | EN 60079-1:2004
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (1.7.2010) |
| Cenelec | EN 60079-2:2007
  Atmosfere explozive. Partea 2: Echipamente protejate prin carcase presurizate p”
  IEC 60079-2:2007 | 20.8.2008 | EN 60079-2:2004
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (1.11.2010) |
| Cenelec | EN 60079-5:2007
  Atmosfere explosive. Partea 5: Echipamente protejate prin umplere cu pulbere „q”
  IEC 60079-5:2007 | 20.8.2008 | EN 50017:1998
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (1.11.2010) |
| Cenelec | EN 60079-6:2007
  Atmosfere explozive. Partea 6: Echipamente protejate prin imersiune în ulei „o”
  IEC 60079-6:2007 | 20.8.2008 | EN 50015:1998
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (1.5.2010) |
| Cenelec | EN 60079-7:2007
  Atmosfere explozive. Partea 7: Protecția echipamentului prin securitate mărită „e”
  IEC 60079-7:2006 | 11.4.2008 | EN 60079-7:2003
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (1.10.2009) |
| Cenelec | EN 60079-11:2012
  Atmosfere explozive. Partea 11: Echipament protejat prin securitate intrinsecă „i”
  IEC 60079-11:2011 | 4.5.2012 | EN 60079-11:2007 + EN 60079-27:2008 + EN 61241-11:2006
  Nota 2.1 | 4.8.2014 |
| Cenelec | EN 60079-15:2010
  Atmosfere explozive. Partea 15: Protecția echipamentului prin protecție de tip „n”
  IEC 60079-15:2010 | 8.6.2011 | EN 60079-15:2005
  Nota 2.1 | 1.5.2013 |
| Cenelec | EN 60079-18:2009
  Atmosfere explozive. Partea 18: Protecția echipamentului prin încapsulare „m”
  IEC 60079-18:2009 | 7.7.2010 | EN 60079-18:2004 + EN 61241-18:2004
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (1.10.2012) |
| Cenelec | EN 60079-20-1:2010
  Atmosfere explozive. Partea 20-1: Caracteristici de material pentru clasificarea gazelor și vaporilor. Metode și date de încercări
  IEC 60079-20-1:2010 | 17.9.2010 | | |
| Cenelec | EN 60079-25:2010
  Atmosfere explozive. Partea 25: Sisteme cu securitate intrinsecă
  IEC 60079-25:2010 | 8.6.2011 | EN 60079-25:2004
  Nota 2.1 | 1.10.2013 |
| Cenelec | EN 60079-26:2007
  Atmosfere explozive. Partea 26: Echipamente cu nivel de protecție (EPL) Ga
  IEC 60079-26:2006 | 20.8.2008 | | |
| Cenelec | EN 60079-28:2007
  Atmosfere explozive. Partea 28: Protecție a echipamentului și sistemelor de transmisie prin utilizarea radiației optice
  IEC 60079-28:2006 | 11.4.2008 | | |
| Cenelec | EN 60079-29-1:2007
  Atmosfere explozive. Partea 29-1: Detectoare de gaze. Prescripții de performanțe ale detectoarelor de gaze inflamabile
  IEC 60079-29-1:2007 (Modificat) | 20.8.2008 | EN 61779-1:2000
  - A11:2004
  - EN 61779-2:2000
  - EN 61779-3:2000
  - EN 61779-4:2000
  - EN 61779-5:2000
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (1.11.2010) |
| Cenelec | EN 60079-29-4:2010
  Atmosfere explozive. Partea 29-4: Detectoare de gaze. Cerințe de performanță ale detectoarelor cu traiectorie deschisă pentru gaze inflamabile
  IEC 60079-29-4:2009 (Modificat) | 8.6.2011 | EN 50241-1:1999
  și modificarea sa
  - EN 50241-2:1999
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (1.4.2013) |
| Cenelec | EN 60079-30-1:2007
  Atmosfere explozive. Partea 30-1: Încălzirea traseelor cu rezistențe electrice. Cerințe generale și de încercare
  IEC 60079-30-1:2007 | 20.8.2008 | | |
| Cenelec | EN 60079-31:2009
  Atmosfere explozive. Partea 31: Protecția echipamentelor la praf inflamabil prin carcase „t”
  IEC 60079-31:2008 | 7.7.2010 | EN 61241-1:2004
  Nota 2.1 | Dată depășită
  (1.10.2012) |
| Cenelec | EN 60079-35-1:2011
  Atmosfere explozive. partea 35-1: Lămpi de cască pentru utilizare în mine grizutoase - Cerințe generale - Construcția și încercarea pentru riscul la explozie
  IEC 60079-35-1:2011 | 18.11.2011 | EN 62013-1:2006
  Nota 2.1 | 30.6.2014 |
| EN 60079-35-1:2011/AC:2011 | | | |
| Cenelec | EN 61241-4:2006
  Aparatură electrică destinată utilizării în prezența prafului combustibil. Partea 4: Tip de protecție „pD”
  IEC 61241-4:2001 | 20.8.2008 | | |
| Cenelec | EN ISO/IEC 80079-34:2011
  Atmosfere expliozive. Partea 34: Aplicarea sistemelor de calitate pentru fabricarea echipamentelor
  ISO/IEC 80079-34:2011 (Modificat) | 18.11.2011 | EN 13980:2002
  Nota 2.1 | 25.5.2014 |

OES (1)

Referința și titlul standardului armonizat

(și documentul de referință)

Prima publicare în JO

Referința standardului înlocuit

Data încetării prezumției de conformitate a standardului înlocuit

Nota 1

(1)

(2)

(3)

(4)

(5)

CEN

EN 1834-1:2000

Motoare cu ardere internă cu mișcare alternativă. Cerințe de securitate pentru proiectarea și construcția motoarelor pentru utilizare în atmosfere potențial explozive. Partea 1: Motoare din grupa II pentru utilizare în atmosfere cu gaze și vapori inflamabili

21.7.2001

CEN

EN 1834-2:2000

Motoare cu ardere interna cu miscare alternativa. Cerinte de securitate pentru proiectarea si constructia motoarelor pentru utilizarea în atmosfere potential explozive. Partea 2: Motoare din grupa I pentru utilizare în medii de lucru subterane susceptibile de a contine gaz de mina si/sau praf combustibil

21.7.2001

CEN

EN 1834-3:2000

Motoare cu ardere internă cu mișcare alternativă. Cerințe de securitate pentru proiectarea și construcția motoarelor pentru utilizare în atmosfere potențial explozive. Partea 3: Motoare din grupa II pentru utilizare în atmosfere cu praf inflamabil

21.7.2001

CEN

EN 1839:2012

Determinarea limitelor de explozie pentru gaze și vapori

22.11.2012

EN 1839:2003

Nota 2.1

Dată depășită

(31.3.2013)

CEN

EN 13012:2012

Stații de combustibil. Construcția și performanțele pistoalelor automate de umplere. utilizate la distribuitoarele de combustibil

3.8.2012

EN 13012:2001

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2012)

CEN

EN 13160-1:2003

Sisteme de detectare a scurgerilor. Partea 1: Principii generale

14.8.2003

CEN

EN 13237:2012

Atmosfere potențial explozive. Termeni și definiții pentru echipamentele și sistemele de protecție destinate utilizării în atmosfere potențial explozive

12.2.2013

EN 13237:2003

Nota 2.1

Dată depășită

(30.4.2013)

CEN

EN 13463-1:2009

Echipamente neelectrice pentru atmosfere potențial explozive. Partea 1: Metodă și cerințe de bază

16.4.2010

EN 13463-1:2001

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2010)

CEN

EN 13463-2:2004

Echipamente neelectrice pentru utilizare în atmosfere potențial explozive. Partea 2: Protecție prin carcasă cu restricție la curgere „fr”

30.11.2005

CEN

EN 13463-3:2005

Echipamente neelectrice pentru utilizare în atmosfere potențial explozive. Partea 3: Protecție prin carcasă antideflagrantă „d”

30.11.2005

CEN

EN 13463-5:2011

Echipamente neelectrice destinate utilizării în atmosfere potențial explozive. Partea 5: Protecție prin securitate constructivă „c”

18.11.2011

EN 13463-5:2003

Nota 2.1

31.7.2014

CEN

EN 13463-6:2005

Echipamente neelectrice pentru utilizare în atmosfere potențial explozive. Partea 6: Protecție prin controlul sursei de aprindere „b”

30.11.2005

CEN

EN 13463-8:2003

Echipamente neelectrice pentru utilizare în atmosfere potențial explozive. Partea 8: Protecție prin imersie într-un lichid „k”

12.8.2004

CEN

EN 13616:2004

Dispozitive pentru limitarea umplerii rezervoarelor statice pentru combustibili petrolieri lichizi

9.3.2006

EN 13616:2004/AC:2006

CEN

EN 13617-2:2012

Stații de combustibil. Partea 2: Cerințe de securitate referitoare la construcția și la performanțele racordurilor casante utilizate pentru distribuitoarele de carburant

4.5.2012

EN 13617-2:2004

Nota 2.1

Dată depășită

(30.9.2012)

CEN

EN 13617-3:2012

Stații de combustibil. Partea 3: Cerințe de securitate referitoare la construcția și la performanțele racordurilor de securitate

4.5.2012

EN 13617-3:2004

Nota 2.1

Dată depășită

(30.9.2012)

CEN

EN 13760:2003

Dispozitiv de umplere cu GPL a vehiculelor de sarcini ușoare și grele. Pistol de umplere: condiții de încercări și dimensiuni

24.1.2004

CEN

EN 13821:2002

Atmosfere potențial explozive. Prevenirea și protecția la explozie. Determinarea energiei minime de aprindere a amestecurilor praf/aer

20.5.2003

CEN

EN 14034-1:2004+A1:2011

Determinarea caracteristicilor de explozie ale norilor de praf. Partea 1: Determinarea presiunii de explozie maxime pmax a norilor de praf

8.6.2011

EN 14034-1:2004

Nota 2.1

Dată depășită

(31.7.2011)

CEN

EN 14034-2:2006+A1:2011

Determinarea caracteristicilor de explozie ale norilor de praf. Partea 2: Determinarea vitezei maxime de creștere a presiunii de explozie (dp/dt)max a norilor de praf

8.6.2011

EN 14034-2:2006

Nota 2.1

Dată depășită

(31.7.2011)

CEN

EN 14034-3:2006+A1:2011

Determinarea caracteristicilor de explozie ale norilor de praf. Partea 3: Determinarea limitei inferioare de explozie LEL a norilor de praf

8.6.2011

EN 14034-3:2006

Nota 2.1

Dată depășită

(31.7.2011)

CEN

EN 14034-4:2004+A1:2011

Determinarea caracteristicilor de explozie ale norilor de praf. Partea 4: Determinarea concentrației limită de oxigen CLO a norilor de praf

8.6.2011

EN 14034-4:2004

Nota 2.1

Dată depășită

(31.7.2011)

CEN

EN 14373:2005

Sisteme de suprimare a exploziei

9.3.2006

CEN

EN 14460:2006

Echipament rezistent la explozie

15.12.2006

CEN

EN 14491:2012

Sisteme de protecție prin ventilație împotriva exploziei de praf combustibil

22.11.2012

EN 14491:2006

Nota 2.1

Dată depășită

(28.2.2013)

CEN

EN 14522:2005

Determinarea temperaturii de autoaprindere a gazelor și vaporilor

30.11.2005

CEN

EN 14591-1:2004

Prevenirea și protecția împotriva exploziilor în minele subterane. Sisteme de protecție. Partea 1: Construcție de ventilație rezistentă la o explozie de 2 bar

9.3.2006

EN 14591-1:2004/AC:2006

CEN

EN 14591-2:2007

Prevenirea și protecția împotriva exploziilor în minele subterane. Sisteme de protecție. Partea 2: Baraje pasive cu bazine cu apă

12.12.2007

EN 14591-2:2007/AC:2008

CEN

EN 14591-4:2007

Prevenirea și protecția împotriva exploziilor în minele subterane. Sisteme de protecție. Partea 4: Sisteme automate de stingere a incendiilor pentru combine de înaintare cu tăiere punctiformă

12.12.2007

EN 14591-4:2007/AC:2008

CEN

EN 14678-1:2013

Echipamente și accesorii pentru GPL. Construcție și caracteristici ale echipamentelor pentru GPL din stațiile de distribuție la autovehicule. Partea 1: Distribuitoare

Aceasta este prima publicare

EN 14678-1:2006+A1:2009

Nota 2.1

30.9.2013

CEN

EN 14756:2006

Determinarea concentrației limită de oxigen (CLO) pentru gaze și vapori inflamabili

12.12.2007

CEN

EN 14797:2006

Dispozitive de descărcare a exploziei

12.12.2007

CEN

EN 14983:2007

Prevenirea și protecția împotriva exploziilor în minele subterane. Echipamente și sisteme de protecție pentru captarea gazului de mină

12.12.2007

CEN

EN 14986:2007

Proiectarea ventilatoarelor utilizate în atmosfere potențial explozive

12.12.2007

CEN

EN 14994:2007

Sisteme de protecție prin ventilație împotriva exploziilor de gaze

12.12.2007

CEN

EN 15089:2009

Sisteme de izolare a exploziei

16.4.2010

CEN

EN 15188:2007

Determinarea comportării la autoaprindere a acumulărilor de praf

12.12.2007

CEN

EN 15198:2007

Metodologie de evaluare a riscului pentru echipamente și componente neelectrice destinate utilizării în atmosfere potențial explozive

12.12.2007

CEN

EN 15233:2007

Metodologie de evaluare a securității în funcționare a sistemelor protectoare pentru atmosferele potențial explozive

12.12.2007

CEN

EN 15794:2009

Determinarea punctelor de explozie ale lichidelor inflamabile

16.4.2010

CEN

EN 16009:2011

Dispozitive de descărcare a exploziei fără flacără

18.11.2011

CEN

EN 16020:2011

Deviatoare de explozie

18.11.2011

CEN

EN ISO 16852:2010

Opritoare de flacără. Cerințe de performanță, metode de încercare și limite de utilizare

17.9.2010

EN 12874:2001

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2010)

CEN

EN 1127-1:2011

Atmosfere explozive. Prevenirea și protecția la explozii. Partea 1: Concepte fundamentale și metodologie

18.11.2011

EN 1127-1:2007

Nota 2.1

31.7.2014

CEN

EN 15967:2011

Determinarea presiunii maxime de explozie și a vitezei maxime de creștere a presiunii gazelor și vaporilor

18.11.2011

EN 13673-2:2005

EN 13673-1:2003

Nota 2.1

Dată depășită

(29.2.2012)

CEN

EN 1010-1:2004+A1:2010

Securitatea mașinilor. Cerințe de securitate pentru proiectarea și construcția mașinilor de tipărire și de prelucrare a hârtiei. Partea 1: Cerințe comune

8.6.2011

EN 1010-1:2004

Nota 2.1

Dată depășită

(8.6.2011)

CEN

EN 1010-2:2006+A1:2010

Securitatea mașinilor. Cerințe de securitate pentru proiectarea și construcția mașinilor de tipărire și de prelucrare a hârtiei. Partea 2: Mașini de tipărire și de lăcuire, inclusiv echipamente de pretipărire

4.2.2011

EN 1010-2:2006

Nota 2.1

Dată depășită

(28.2.2011)

CEN

EN 1127-2:2002+A1:2008

Atmosfere explozive. Prevenirea și protecția la explozie. Partea 2: Concepte fundamentale și metodologie pentru minerit

20.8.2008

EN 1127-2:2002

Nota 2.1

Dată depășită

(28.12.2009)

CEN

EN 1710:2005+A1:2008

Echipamente și componente destinate utilizării în atmosfere potențial explozive, în mine subterane

20.8.2008

EN 1710:2005

Nota 2.1

Dată depășită

(28.12.2009)

EN 1710:2005+A1:2008/AC:2010

CEN

EN 1755:2000+A2:2013

Securitatea cărucioarelor de manipulare. Funcționare în atmosferă potențial explozivă. Utilizare în atmosfere inflamabile în prezența gazelor, ceții, vaporilor și prafului

Aceasta este prima publicare

EN 1755:2000+A1:2009

Nota 2.1

30.9.2013

CEN

EN 12581:2005+A1:2010

Instalații de aplicare. Instalații prin imersie și electrodepunere a produselor de vopsire organice lichide. Cerințe de securitate

17.9.2010

EN 12581:2005

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2010)

CEN

EN 12621:2006+A1:2010

Instalații de alimentare și de circulație a produselor de vopsire sub presiune. Cerințe de securitate

17.9.2010

EN 12621:2006

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2010)

CEN

EN 12757-1:2005+A1:2010

Echipament de omogenizare a produselor de vopsire. Cerințe de securitate. Partea 1: Echipament de omogenizare utilizate la revopsirea autovehiculelor

17.9.2010

EN 12757-1:2005

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2010)

CEN

EN 13617-1:2012

Stații de combustibil. Partea 1: Cerințe de securitate referitoare la construcția și funcționarea pompelor dozatoare, distribuitoarelor și unităților de pompare de la distanță

3.8.2012

EN 13617-1:2004+A1:2009

Nota 2.1

Dată depășită

(30.11.2012)

CEN

EN 14492-1:2006+A1:2009

Instalații de ridicat. Trolii și palane acționate. Partea 1: Trolii acționate

16.4.2010

EN 14492-1:2006

Nota 2.1

Dată depășită

(30.4.2010)

EN 14492-1:2006+A1:2009/AC:2010

CEN

EN 14492-2:2006+A1:2009

Instalații de ridicat. Trolii și palane acționate. Partea 2: Palane acționate

16.4.2010

EN 14492-2:2006

Nota 2.1

Dată depășită

(16.4.2010)

EN 14492-2:2006+A1:2009/AC:2010

CEN

EN 14677:2008

Securitatea mașinilor. Metalurgie secundară. Mașini și echipamente pentru tratarea oțelului lichid

20.8.2008

CEN

EN 14681:2006+A1:2010

Securitatea mașinilor. Cerințele de securitate pentru mașinile și echipamentele elaborării oțelului în cuptor cu arc electric

8.6.2011

EN 14681:2006

Nota 2.1

Dată depășită

(8.6.2011)

CEN

EN 14973:2006+A1:2008

Benzi transportoare pentru utilizare în instalații subterane. Cerințe de securitate electrică și de inflamabilitate

7.7.2010

EN 14973:2006

Nota 2.1

Dată depășită

(31.12.2010)

CEN

EN 15268:2008

Stații de combustibil. Cerințe de securitate pentru construcția ansamblurilor de pompe submersibile

27.1.2009

Cenelec

EN 50050:2006

Aparatură electrică pentru atmosfere potențial explozive. Echipament manual de pulverizare electrostatică

20.8.2008

Cenelec

EN 50104:2010

Aparatură electrică pentru detectarea și măsurarea oxigenului. Cerințe de performanță și metode de încercare

4.2.2011

EN 50104:2002

și modificarea sa Nota 2.1

1.6.2013

Cenelec

EN 50176:2009

Echipamente staționare de aplicare electrostatică a materialelor lichide inflamabile de acoperire. Prescripții de securitate

16.4.2010

Cenelec

EN 50177:2009

Echipamente staționare de aplicare electrostatică a pulberilor inflamabile de acoperire. Prescripții de securitate

16.4.2010

EN 50177:2009/A1:2012

22.11.2012

Nota 3

23.7.2015

Cenelec

EN 50223:2010

Echipament staționar de aplicare electrostatică pentru scame inflamabile. Cerințe de securitate

17.9.2010

Cenelec

EN 50241-1:1999

Specificații pentru aparatură cu traiectorie deschisă care detectează gaze combustibile sau toxice și vapori. Partea 1: Cerințe generale și metode de încercare

6.11.1999

EN 50241-1:1999/A1:2004

12.8.2004

Nota 3

Dată depășită

(12.8.2004)

Cenelec

EN 50241-2:1999

Specificații pentru aparatură cu traiectorie deschisă care detectează gaze combustibile sau toxice și vapori. Partea 2: Cerințe de performanță pentru aparatura de detectare a gazelor combustibile

6.11.1999

Cenelec

EN 50271:2010

Aparatură electrică pentru detectarea și măsurarea gazelor combustibile, a gazelor toxice sau a oxigenului. Cerințe și încercări pentru aparatură ce utilizează software și/sau tehnologii digitale

4.2.2011

Cenelec

EN 50281-2-1:1998

Aparatură electrică destinată utilizării în prezența prafului combustibil. Partea 2-1: Metode de încercare. Metode de determinare a temperaturii minime de aprindere a prafului

6.11.1999

EN 50281-2-1:1998/AC:1999

Cenelec

EN 50303:2000

Echipamente pentru grupa I, categoria M1 destinate să rămână în funcțiune în atmosfere grizutoase și/sau cu praf de cărbune

16.2.2001

Cenelec

EN 50381:2004

Cabine ventilate mobile cu sau fără sursă internă de degajare

9.3.2006

EN 50381:2004/AC:2005

Cenelec

EN 50495:2010

Dispozitive de securitate necesare pentru funcționarea sigură a echipamentelor supuse la riscuri de explozie

17.9.2010

Cenelec

EN 60079-0:2009

Atmosfere explozive. Partea 0: Echipamente. Prescripții generale

IEC 60079-0:2007

16.4.2010

EN 60079-0:2006

- EN 61241-0:2006

Nota 2.1

Dată depășită

(1.6.2012)

Cenelec

EN 60079-1:2007

Atmosfere explozive. Partea 1: Echipamente protejate prin carcase antideflagrante „d”

IEC 60079-1:2007

20.8.2008

EN 60079-1:2004

Nota 2.1

Dată depășită

(1.7.2010)

Cenelec

EN 60079-2:2007

Atmosfere explozive. Partea 2: Echipamente protejate prin carcase presurizate p”

IEC 60079-2:2007

20.8.2008

EN 60079-2:2004

Nota 2.1

Dată depășită

(1.11.2010)

Cenelec

EN 60079-5:2007

Atmosfere explosive. Partea 5: Echipamente protejate prin umplere cu pulbere „q”

IEC 60079-5:2007

20.8.2008

EN 50017:1998

Nota 2.1

Dată depășită

(1.11.2010)

Cenelec

EN 60079-6:2007

Atmosfere explozive. Partea 6: Echipamente protejate prin imersiune în ulei „o”

IEC 60079-6:2007

20.8.2008

EN 50015:1998

Nota 2.1

Dată depășită

(1.5.2010)

Cenelec

EN 60079-7:2007

Atmosfere explozive. Partea 7: Protecția echipamentului prin securitate mărită „e”

IEC 60079-7:2006

11.4.2008

EN 60079-7:2003

Nota 2.1

Dată depășită

(1.10.2009)

Cenelec

EN 60079-11:2012

Atmosfere explozive. Partea 11: Echipament protejat prin securitate intrinsecă „i”

IEC 60079-11:2011

4.5.2012

EN 60079-11:2007 + EN 60079-27:2008 + EN 61241-11:2006

Nota 2.1

4.8.2014

Cenelec

EN 60079-15:2010

Atmosfere explozive. Partea 15: Protecția echipamentului prin protecție de tip „n”

IEC 60079-15:2010

8.6.2011

EN 60079-15:2005

Nota 2.1

1.5.2013

Cenelec

EN 60079-18:2009

Atmosfere explozive. Partea 18: Protecția echipamentului prin încapsulare „m”

IEC 60079-18:2009

7.7.2010

EN 60079-18:2004 + EN 61241-18:2004

Nota 2.1

Dată depășită

(1.10.2012)

Cenelec

EN 60079-20-1:2010

Atmosfere explozive. Partea 20-1: Caracteristici de material pentru clasificarea gazelor și vaporilor. Metode și date de încercări

IEC 60079-20-1:2010

17.9.2010

Cenelec

EN 60079-25:2010

Atmosfere explozive. Partea 25: Sisteme cu securitate intrinsecă

IEC 60079-25:2010

8.6.2011

EN 60079-25:2004

Nota 2.1

1.10.2013

Cenelec

EN 60079-26:2007

Atmosfere explozive. Partea 26: Echipamente cu nivel de protecție (EPL) Ga

IEC 60079-26:2006

20.8.2008

Cenelec

EN 60079-28:2007

Atmosfere explozive. Partea 28: Protecție a echipamentului și sistemelor de transmisie prin utilizarea radiației optice

IEC 60079-28:2006

11.4.2008

Cenelec

EN 60079-29-1:2007

Atmosfere explozive. Partea 29-1: Detectoare de gaze. Prescripții de performanțe ale detectoarelor de gaze inflamabile

IEC 60079-29-1:2007 (Modificat)

20.8.2008

EN 61779-1:2000

- A11:2004

- EN 61779-2:2000

- EN 61779-3:2000

- EN 61779-4:2000

- EN 61779-5:2000

Nota 2.1

Dată depășită

(1.11.2010)

Cenelec

EN 60079-29-4:2010

Atmosfere explozive. Partea 29-4: Detectoare de gaze. Cerințe de performanță ale detectoarelor cu traiectorie deschisă pentru gaze inflamabile

IEC 60079-29-4:2009 (Modificat)

8.6.2011

EN 50241-1:1999

și modificarea sa

- EN 50241-2:1999

Nota 2.1

Dată depășită

(1.4.2013)

Cenelec

EN 60079-30-1:2007

Atmosfere explozive. Partea 30-1: Încălzirea traseelor cu rezistențe electrice. Cerințe generale și de încercare

IEC 60079-30-1:2007

20.8.2008

Cenelec

EN 60079-31:2009

Atmosfere explozive. Partea 31: Protecția echipamentelor la praf inflamabil prin carcase „t”

IEC 60079-31:2008

7.7.2010

EN 61241-1:2004

Nota 2.1

Dată depășită

(1.10.2012)

Cenelec

EN 60079-35-1:2011

Atmosfere explozive. partea 35-1: Lămpi de cască pentru utilizare în mine grizutoase - Cerințe generale - Construcția și încercarea pentru riscul la explozie

IEC 60079-35-1:2011

18.11.2011

EN 62013-1:2006

Nota 2.1

30.6.2014

EN 60079-35-1:2011/AC:2011

Cenelec

EN 61241-4:2006

Aparatură electrică destinată utilizării în prezența prafului combustibil. Partea 4: Tip de protecție „pD”

IEC 61241-4:2001

20.8.2008

Cenelec

EN ISO/IEC 80079-34:2011

Atmosfere expliozive. Partea 34: Aplicarea sistemelor de calitate pentru fabricarea echipamentelor

ISO/IEC 80079-34:2011 (Modificat)

18.11.2011

EN 13980:2002

Nota 2.1

25.5.2014

| Nota 1: | În general, data încetării prezumției de conformitate va fi data retragerii („dow”), stabilită de Organismul european de standardizare, însă se atrage atenția utilizatorilor acestor standarde asupra faptului că, în anumite cazuri excepționale, aceasta poate fi diferită. |
| --- | --- |

Nota 1:

În general, data încetării prezumției de conformitate va fi data retragerii („dow”), stabilită de Organismul european de standardizare, însă se atrage atenția utilizatorilor acestor standarde asupra faptului că, în anumite cazuri excepționale, aceasta poate fi diferită.

| Nota 2.1: | Standardul nou (sau amendamentul acestuia) are același domeniu de aplicare ca și standardul înlocuit. La data precizată, standardul înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii. |
| --- | --- |

Nota 2.1:

Standardul nou (sau amendamentul acestuia) are același domeniu de aplicare ca și standardul înlocuit. La data precizată, standardul înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii.

| Nota 2.2: | Standardul nou are un domeniu de aplicare mai larg decât standardul înlocuit. La data precizată, standardul înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii. |
| --- | --- |

Nota 2.2:

Standardul nou are un domeniu de aplicare mai larg decât standardul înlocuit. La data precizată, standardul înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii.

| Nota 2.3: | Standardul nou are un domeniu de aplicare mai restrâns decât standardul înlocuit. La data precizată, standardul (parțial) înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii pentru acele produse sau servicii care cad sub incidența domeniului de aplicare a noului standard. Prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii pentru produsele sau serviciile care rămân în același domeniu de aplicare a standardului (parțial) înlocuit, dar care nu intră în domeniul de aplicare a standardului nou, nu este afectată. |
| --- | --- |

Nota 2.3:

Standardul nou are un domeniu de aplicare mai restrâns decât standardul înlocuit. La data precizată, standardul (parțial) înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii pentru acele produse sau servicii care cad sub incidența domeniului de aplicare a noului standard. Prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii pentru produsele sau serviciile care rămân în același domeniu de aplicare a standardului (parțial) înlocuit, dar care nu intră în domeniul de aplicare a standardului nou, nu este afectată.

| Nota 3: | În cazul amendamentelor, standardul de referință este EN CCCCC:YYYY, amendamentele sale anterioare, dacă există, și noul amendament citat. Prin urmare, standardul înlocuit se compune din EN CCCCC:YYYY și amendamentele sale anterioare, dacă există, însă fără noul amendament citat. La data precizată, standardul înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii. |
| --- | --- |

Nota 3:

În cazul amendamentelor, standardul de referință este EN CCCCC:YYYY, amendamentele sale anterioare, dacă există, și noul amendament citat. Prin urmare, standardul înlocuit se compune din EN CCCCC:YYYY și amendamentele sale anterioare, dacă există, însă fără noul amendament citat. La data precizată, standardul înlocuit își încetează prezumția de conformitate cu cerințele esențiale sau cu alte cerințe ale legislației corespunzătoare a Uniunii.

NOTĂ:

| — | Se pot obține informații privind disponibilitatea standardelor fie de la Organismul european de standardizare, fie de la organismele naționale de standardizare, o listă a cărora se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene în conformitate cu articolul 27 din Regulamentul (UE) nr. 1025/2012 (2). |
| --- | --- |

—

Se pot obține informații privind disponibilitatea standardelor fie de la Organismul european de standardizare, fie de la organismele naționale de standardizare, o listă a cărora se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene în conformitate cu articolul 27 din Regulamentul (UE) nr. 1025/2012 (2).

| — | Standardele sunt adoptate de către organismele europene de standardizare în limba engleză (CEN și Cenelec le publică, de asemenea, în franceză și germană). Ulterior, titlurile standardelor sunt traduse în toate celelalte limbi oficiale ale Uniunii Europene solicitate de către organismele naționale pentru standardizare. Comisia Europeană nu este responsabilă de corectitudinea titlurilor care au fost prezentate pentru publicare în Jurnalul Oficial. |
| --- | --- |

—

Standardele sunt adoptate de către organismele europene de standardizare în limba engleză (CEN și Cenelec le publică, de asemenea, în franceză și germană). Ulterior, titlurile standardelor sunt traduse în toate celelalte limbi oficiale ale Uniunii Europene solicitate de către organismele naționale pentru standardizare. Comisia Europeană nu este responsabilă de corectitudinea titlurilor care au fost prezentate pentru publicare în Jurnalul Oficial.

| — | Trimiterile la Corrigenda „.../AC:YYYY” se publică numai cu titlu informativ. Un corrigendum elimină erorile de tipărire, lingvistice sau similare din textul unui standard și se poate referi la una sau la mai multe versiuni lingvistice (engleză, franceză și/sau germană) ale unui standard, astfel cum a fost adoptat de un organism de standardizare european. |
| --- | --- |

—

Trimiterile la Corrigenda „.../AC:YYYY” se publică numai cu titlu informativ. Un corrigendum elimină erorile de tipărire, lingvistice sau similare din textul unui standard și se poate referi la una sau la mai multe versiuni lingvistice (engleză, franceză și/sau germană) ale unui standard, astfel cum a fost adoptat de un organism de standardizare european.

| — | Publicarea referințelor în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene nu implică faptul că standardele sunt disponibile în toate limbile oficiale ale Uniunii Europene. |
| --- | --- |

—

Publicarea referințelor în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene nu implică faptul că standardele sunt disponibile în toate limbile oficiale ale Uniunii Europene.

| — | Această listă înlocuiește toate listele publicate anterior în Jurnalul Oficial la Uniunii Europene. Comisia Europeană asigură actualizarea acestei liste. |
| --- | --- |

—

Această listă înlocuiește toate listele publicate anterior în Jurnalul Oficial la Uniunii Europene. Comisia Europeană asigură actualizarea acestei liste.

| — | Mai multe informații privind standardele armonizate și alte standarde europene se pot găsi pe internet, la adresa:
  http://ec.europa.eu/enterprise/policies/european-standards/harmonised-standards/index_en.htm |
| --- | --- |

—

Mai multe informații privind standardele armonizate și alte standarde europene se pot găsi pe internet, la adresa:

http://ec.europa.eu/enterprise/policies/european-standards/harmonised-standards/index_en.htm

---

(1)  ESO: Organismul european de standardizare:

| — | CEN: Avenue Marnix 17, 1000 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, Tel. +32 25500811; fax +32 25500819 (http://www.cen.eu) |
| --- | --- |

—

CEN: Avenue Marnix 17, 1000 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, Tel. +32 25500811; fax +32 25500819 (http://www.cen.eu)

| — | Cenelec: Avenue Marnix 17, 1000 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, Tel. +32 25196871; fax +32 25196919 (http://www.cenelec.eu) |
| --- | --- |

—

Cenelec: Avenue Marnix 17, 1000 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, Tel. +32 25196871; fax +32 25196919 (http://www.cenelec.eu)

| — | ETSI: 650 route des Lucioles, 06921 Sophia Antipolis, FRANCE, Tel. +33 492944200; fax +33 493654716 (http://www.etsi.eu) |
| --- | --- |

—

ETSI: 650 route des Lucioles, 06921 Sophia Antipolis, FRANCE, Tel. +33 492944200; fax +33 493654716 (http://www.etsi.eu)

(2)  JO L 316, 14.11.2012, p. 12.

---

INFORMĂRI PROVENIND DE LA STATELE MEMBRE

| 4.5.2013 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | C 128/30 |
| --- | --- | --- | --- |

4.5.2013

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

C 128/30

---

Informații comunicate de statele membre privind ajutoarele de stat acordate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1857/2006 al Comisiei privind aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat ajutoarelor de stat pentru întreprinderile mici și mijlocii care își desfășoară activitatea în domeniul producției de produse agricole și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 70/2001

2013/C 128/04

Ajutor nr.: SA.35677 (12/XA)

Stat membru: Italia

Regiune: PIEMONTE

Denumirea sistemului de ajutoare sau denumirea întreprinderii care beneficiază de ajutorul individual: Iniziativa di monitoraggio e supporto del settore cunicolo per la prevenzione della mixomatosi in Piemonte. Importo Euro 80 000,00. Legge regionale 63/1978 — art.17 lett g).

Temei legal:

| — | Legge regionale n. 63 del 12 ottobre 1978 |
| --- | --- |

—

Legge regionale n. 63 del 12 ottobre 1978

| — | D.G.R. n. 48-4872 del 31.10.2012 |
| --- | --- |

—

D.G.R. n. 48-4872 del 31.10.2012

| — | Determinazione n. 162 del 11.3.2013 |
| --- | --- |

—

Determinazione n. 162 del 11.3.2013

Cheltuielile anuale prevăzute în cadrul sistemului de ajutoare sau valoarea totală a ajutorului individual acordat întreprinderii: Valoarea anuală totală a bugetului previzionat în temeiul schemei de ajutor: EUR 0,08 (în milioane)

Valoarea maximă a ajutorului: 100,00 %

Durata sistemului de ajutoare sau a ajutorului individual: 18.4.2013-31.12.2013

Obiectivul ajutorului: Bolile animalelor [articolul 10 din Reg. (CE) nr. 1857/2006]

Sectorul (sectoarele) în cauză: AGRICULTURĂ, SILVICULTURĂ ȘI PESCUIT

Denumirea și adresa autorității care acordă ajutorul:

| Regione Piemonte |
| --- |
| C.so Stati Uniti 21 10128 Torino |

Regione Piemonte

C.so Stati Uniti 21 10128 Torino

Adresa web: http://www.regione.piemonte.it/governo/bollettino/abbonati/2012/50/siste/00000005

Alte informații: —

Ajutor nr.: SA.36422 (13/XA)

Stat membru: Franța

Regiune: VENDEE

Denumirea sistemului de ajutoare sau denumirea întreprinderii care beneficiază de ajutorul individual: aides en faveur de la promotion de la qualité des produits agricoles vendéens

Temei legal: Article L. 1511-5 et suivants du code général des collectivités territoriales

Cheltuielile anuale prevăzute în cadrul sistemului de ajutoare sau valoarea totală a ajutorului individual acordat întreprinderii: Valoarea anuală totală a bugetului previzionat în temeiul schemei de ajutor: EUR 0,07 (în milioane)

Valoarea maximă a ajutorului: 40,00 %

Durata sistemului de ajutoare sau a ajutorului individual: 18.4.2013-31.12.2018

Obiectivul ajutorului: Producția de produse agricole de calitate [articolul 14 din Reg. (CE) nr. 1857/2006]

Sectorul (sectoarele) în cauză: AGRICULTURĂ, SILVICULTURĂ ȘI PESCUIT

Denumirea și adresa autorității care acordă ajutorul:

| Conseil Général de la Vendée |
| --- |
| Direction Générale Adjointe de l’Environnement et de l’Aménagement |
| Service Agriculture et Pêche |
| 40 rue Maréchal Foch |
| 85923 LA ROCHE SUR YON Cedex 9 |

Conseil Général de la Vendée

Direction Générale Adjointe de l’Environnement et de l’Aménagement

Service Agriculture et Pêche

40 rue Maréchal Foch

85923 LA ROCHE SUR YON Cedex 9

Adresa web: http://vendee.fr/Media/Files/Territoire-Environnement/Agriculture/Programme-departemental-d-aide-a-la-promotion-des-produits-agricoles-vendeens-2012

Alte informații: —

Ajutor nr.: SA.36494 (13/XA)

Stat membru: Italia

Regiune: TRENTO

Denumirea sistemului de ajutoare sau denumirea întreprinderii care beneficiază de ajutorul individual: Interventi per la difesa passiva

Temei legal: L.P. 4 del 28 marzo 2003«Sostegno dell’economia agricola, disciplina dell’agricoltura biologica e della contrassegnazione di prodotti geneticamente non modificati» art. 54.

Deliberazione della Giunta provinciale di Trento 519 del 22 marzo 2013, criteri attuativi dell’art. 54 della L.P.4/2003

Cheltuielile anuale prevăzute în cadrul sistemului de ajutoare sau valoarea totală a ajutorului individual acordat întreprinderii: Valoarea anuală totală a bugetului previzionat în temeiul schemei de ajutor: EUR 5,90 (în milioane)

Valoarea maximă a ajutorului: 80,00 %

Durata sistemului de ajutoare sau a ajutorului individual: 30.4.2013-31.12.2013

Obiectivul ajutorului: Prime de asigurare [articolul 12 din Reg. (CE) nr. 1857/2006]

Sectorul (sectoarele) în cauză: Activități auxiliare agriculturii și activități după recoltare

Denumirea și adresa autorității care acordă ajutorul:

| Provincia Autonoma di Trento |
| --- |
| Dipartimento Agricoltura, Turismo, Commercio e Promozione |
| Servizio Agricoltura |
| Via G.B. Trener, 3 |
| 38100-TRENTO |

Provincia Autonoma di Trento

Dipartimento Agricoltura, Turismo, Commercio e Promozione

Servizio Agricoltura

Via G.B. Trener, 3

38100-TRENTO

Adresa web:

| | http://www.consiglio.provincia.tn.it/banche_dati/codice_provinciale/clex_ricerca_per_campi.it.asp |
| --- | --- |

http://www.consiglio.provincia.tn.it/banche_dati/codice_provinciale/clex_ricerca_per_campi.it.asp

| | http://www.delibere.provincia.tn.it/ricerca_delibere.asp |
| --- | --- |

http://www.delibere.provincia.tn.it/ricerca_delibere.asp

Alte informații: —

Ajutor nr.: SA.36501 (13/XA)

Stat membru: Italia

Regiune: FRIULI-VENEZIA GIULIA

Denumirea sistemului de ajutoare sau denumirea întreprinderii care beneficiază de ajutorul individual: Regolamento per la concessione di indennizzi a favore delle aziende agricole per le perdite causate dal cancro batterico dell'actinidia (Pseudomonas syringae pv. actinidiae)_ stanziamenti 2013

Temei legal: Legge regionale 22/2002 «istituzione del fondo regionale per la gestione delle emergenze in agricoltura», articolo 1, comma 2.

Delibera di Giunta regionale n. 2456 del 12 dicembre 2011«Regolamento per la concessione di indennizzi a favore delle aziende agricole operanti nella Regione per le perdite causate dal cancro batterico dell'actinidia (pseudomonas syringae pv. actinidae) nell'ambito del programma dell'Ersa di prevenzione, controllo ed eradicazione della malattia. Approvazione»

Cheltuielile anuale prevăzute în cadrul sistemului de ajutoare sau valoarea totală a ajutorului individual acordat întreprinderii: Valoarea anuală totală a bugetului previzionat în temeiul schemei de ajutor: EUR 0,15 (în milioane)

Valoarea maximă a ajutorului: 100,00 %

Durata sistemului de ajutoare sau a ajutorului individual: 18.4.2013-31.12.2013

Obiectivul ajutorului: Bolile plantelor – infestările parazitare [articolul 10 din Reg. (CE) nr. 1857/2006]

Sectorul (sectoarele) în cauză: Agricultură, vânătoare și servicii anexe

Denumirea și adresa autorității care acordă ajutorul:

| Regione autonoma Friuli venezia Giulia |
| --- |
| Direzione centrale risorse rurali, agroalimentari e forestali |
| Servizio investimenti aziendali e sviluppo agricolo |
| Via Sabbadini, 31 |
| 33100 UDINE (I) |

Regione autonoma Friuli venezia Giulia

Direzione centrale risorse rurali, agroalimentari e forestali

Servizio investimenti aziendali e sviluppo agricolo

Via Sabbadini, 31

33100 UDINE (I)

Adresa web: http://www.regione.fvg.it/asp/delibere/layout2008_2.asp?pag=1&num=2456&tx_dataDel=&key=&uf=&btnCerca=vai

Alte informații: —

Ajutor nr.: SA.36508 (13/XA)

Stat membru: Franța

Regiune: BOURGOGNE

Denumirea sistemului de ajutoare sau denumirea întreprinderii care beneficiază de ajutorul individual: Aides visant à indemniser les agriculteurs pour le préjudice subi du fait d'arrachages obligatoires de parcelles de vignes contaminées par la flavescence dorée, dans le cadre de la lutte obligatoire contre cet organisme nuisible à la santé des végétaux

Temei legal:

| — | article L. 251-9 du code rural et de la pêche maritime |
| --- | --- |

—

article L. 251-9 du code rural et de la pêche maritime

| — | article L. 632-1 du code rural et de la pêche maritime |
| --- | --- |

—

article L. 632-1 du code rural et de la pêche maritime

| — | articles L. 1511-1 et suivants du code général des collectivités territoriales |
| --- | --- |

—

articles L. 1511-1 et suivants du code général des collectivités territoriales

| — | arrêté du 9 juillet 2003 relatif à la lutte contre la flavescence dorée de la vigne et contre son agent vecteur |
| --- | --- |

—

arrêté du 9 juillet 2003 relatif à la lutte contre la flavescence dorée de la vigne et contre son agent vecteur

Cheltuielile anuale prevăzute în cadrul sistemului de ajutoare sau valoarea totală a ajutorului individual acordat întreprinderii: Valoarea anuală totală a bugetului previzionat în temeiul schemei de ajutor: EUR 0,49 (în milioane)

Valoarea maximă a ajutorului: 100,00 %

Durata sistemului de ajutoare sau a ajutorului individual: 16.4.2013-31.12.2014

Obiectivul ajutorului: Bolile animalelor [articolul 10 din Reg. (CE) nr. 1857/2006]

Sectorul (sectoarele) în cauză: AGRICULTURĂ, SILVICULTURĂ ȘI PESCUIT

Denumirea și adresa autorității care acordă ajutorul:

| bureau interprofessionnel des vins de Bourgogne / ministère de l'agriculture et de l'agroalimentaire |
| --- |
| BIV de Bourgogne |
| 12 boulevard Bretonnière |
| BP 150 |
| 21204 BEAUNE Cedex |
| MAAF |
| DGAL |
| 251 rue de Vaugirard |
| 75732 Paris Cedex 15 |

bureau interprofessionnel des vins de Bourgogne / ministère de l'agriculture et de l'agroalimentaire

BIV de Bourgogne

12 boulevard Bretonnière

BP 150

21204 BEAUNE Cedex

MAAF

DGAL

251 rue de Vaugirard

75732 Paris Cedex 15

Adresa web: http://agriculture.gouv.fr/IMG/pdf/fiche_internet_flavescence_doree_cle012979.pdf

Alte informații: —

Ajutor nr.: SA.36528 (13/XA)

Stat membru: Țările de Jos

Regiune: GRONINGEN, FRIESLAND, NOORD-HOLLAND

Denumirea sistemului de ajutoare sau denumirea întreprinderii care beneficiază de ajutorul individual: Subsidieverordening Waddenfonds 2012

Temei legal: Algemene Wet bestuursrecht

Provinciewet

Wet Gemeenschappelijke regelingen

Cheltuielile anuale prevăzute în cadrul sistemului de ajutoare sau valoarea totală a ajutorului individual acordat întreprinderii: Valoarea anuală totală a bugetului previzionat în temeiul schemei de ajutor: EUR 5,00 (în milioane)

Valoarea maximă a ajutorului: 90,00 %

Durata sistemului de ajutoare sau a ajutorului individual: 1.5.2013-31.12.2013

Obiectivul ajutorului: Conservarea peisajelor și a clădirilor tradiționale [articolul 5 din Reg. (CE) nr. 1857/2006], Investiții în exploatațiile agricole [articolul 4 din Reg. (CE) nr. 1857/2006], Producția de produse agricole de calitate [articolul 14 din Reg. (CE) nr. 1857/2006]

Sectorul (sectoarele) în cauză: Toate sectoarele economice care pot beneficia de ajutor

Denumirea și adresa autorității care acordă ajutorul:

| Gemeenschappelijke Regeling Waddenfonds |
| --- |
| Huis voor de Wadden |
| Ruiterskwartier 121 A |
| 8911 BS Leeuwarden |

Gemeenschappelijke Regeling Waddenfonds

Huis voor de Wadden

Ruiterskwartier 121 A

8911 BS Leeuwarden

Adresa web: http://www.waddenfonds.nl/fileadmin/waddenfonds/inhd_wadfonds/Projecten/pdf/WF_AB_subs_ver_28mrt2013.pdf

Alte informații: —

Ajutor nr.: SA.36542 (13/XA)

Stat membru: Marea Britanie

Regiune: SCOTLAND

Denumirea sistemului de ajutoare sau denumirea întreprinderii care beneficiază de ajutorul individual: Sustainable Land Management Incentive Scheme for the Protection of Drinking Water Sources (Scotland) 2013

Temei legal: This is a non-statutory service, participation in which is voluntary, aimed to ensure Scottish Water complies with its obligations under the Water (Scotland) Act 1980 and the Water Supply (Water Quality) Scotland Regulations 2001

Cheltuielile anuale prevăzute în cadrul sistemului de ajutoare sau valoarea totală a ajutorului individual acordat întreprinderii: Valoarea anuală totală a bugetului previzionat în temeiul schemei de ajutor: GBP 3,00 (în milioane)

Valoarea maximă a ajutorului: 100,00 %

Durata sistemului de ajutoare sau a ajutorului individual: 22.4.2013-31.3.2015

Obiectivul ajutorului: Asistență tehnică [articolul 15 din Reg. (CE) nr. 1857/2006], Investiții în exploatațiile agricole [articolul 4 din Reg. (CE) nr. 1857/2006]

Sectorul (sectoarele) în cauză: Agricultură, vânătoare și servicii anexe

Denumirea și adresa autorității care acordă ajutorul:

| Scottish Water |
| --- |
| Castle House |
| Dunfermline |
| KY11 8GG |

Scottish Water

Castle House

Dunfermline

KY11 8GG

Adresa web: http://www.scottishwater.co.uk/protectdwsources

Alte informații: —

Ajutor nr.: SA.36549 (13/XA)

Stat membru: Estonia

Regiune: —

Denumirea sistemului de ajutoare sau denumirea întreprinderii care beneficiază de ajutorul individual: Ohtliku taimekahjustaja tõrjeabinõude toetus

Temei legal:

| 1) | Põllumajandusministri 26.5.2011 määrus nr 45: „Ohtliku taimekahjustaja tõrjeabinõude rakendamise toetuse saamiseks esitatavad nõuded ning toetuse taotluse esitamise ja taotluse menetlemise kord” |
| --- | --- |

1)

Põllumajandusministri 26.5.2011 määrus nr 45: „Ohtliku taimekahjustaja tõrjeabinõude rakendamise toetuse saamiseks esitatavad nõuded ning toetuse taotluse esitamise ja taotluse menetlemise kord”

| 2) | Maaelu ja põllumajandusturu korraldamise seadus, § 7 lg 1 p 7. |
| --- | --- |

2)

Maaelu ja põllumajandusturu korraldamise seadus, § 7 lg 1 p 7.

Cheltuielile anuale prevăzute în cadrul sistemului de ajutoare sau valoarea totală a ajutorului individual acordat întreprinderii: Valoarea anuală totală a bugetului previzionat în temeiul schemei de ajutor: EUR 0,66 (în milioane)

Valoarea maximă a ajutorului: 100,00 %

Durata sistemului de ajutoare sau a ajutorului individual: 2.5.2013-31.12.2013

Obiectivul ajutorului: Bolile plantelor – infestările parazitare [articolul 10 din Reg. (CE) nr. 1857/2006]

Sectorul (sectoarele) în cauză: Agricultură, vânătoare și servicii anexe

Denumirea și adresa autorității care acordă ajutorul:

| Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet |
| --- |
| Narva mnt 3, Tartu 51009, Eesti. |

Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet

Narva mnt 3, Tartu 51009, Eesti.

Adresa web: http://www.agri.ee/siseriiklikud-toetused/

Alte informații: —

---

| 4.5.2013 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | C 128/34 |
| --- | --- | --- | --- |

4.5.2013

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

C 128/34

---

Informații comunicate de statele membre privind ajutoarele de stat acordate în temeiul Regulamentului (CE) nr. 800/2008 al Comisiei de declarare a anumitor categorii de ajutoare compatibile cu piața comună în aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat (Regulament general de exceptare pe categorii de ajutoare)

(Text cu relevanță pentru SEE)

2013/C 128/05

| Numărul de referință al ajutorului | SA.35921 (12/X) |
| --- | --- |
| Stat membru | Belgia |
| Numărul de referință al statului membru | — |
| Numele regiunii (NUTS) | OOST-VLAANDEREN
  Zone neasistate |
| Autoritatea care acordă ajutorul | Provincie Oost-Vlaanderen |
| Gouvernemenstraat 1 |
| 9000 Gent |
| http://www.oost-vlaanderen.be |

Numărul de referință al ajutorului

SA.35921 (12/X)

Stat membru

Belgia

Numărul de referință al statului membru

—

Numele regiunii (NUTS)

OOST-VLAANDEREN

Zone neasistate

Autoritatea care acordă ajutorul

Provincie Oost-Vlaanderen

Gouvernemenstraat 1

9000 Gent

http://www.oost-vlaanderen.be

Denumirea măsurii de ajutor

Subsidie aan het Proefcentrum voor Sierteelt

Temeiul juridic național (trimitere la publicația oficială națională)

Besluit van de deputatie betreffende investeringstoelage/werkingstoelage aan het Proefcentrum voor Sierteelt

Tipul măsurii

ajutor ad hoc

Modificarea unei măsuri de ajutor existente

—

Data acordării ajutorului

Începând cu data de 31.12.2013

Sectorul (sectoarele) economic(e) vizat(e)

AGRICULTURĂ, SILVICULTURĂ ȘI PESCUIT

Tipul de beneficiar

IMM – Proefcentrum voor Sierteelt

Valoarea totală a ajutorului ad hoc acordat întreprinderii

EUR 0,61 (în milioane)

Pentru garanții

EUR 0,61 (în milioane)

Instrumentul de ajutor (articolul 5)

Subvenție directă

Trimitere la decizia Comisiei

—

În cazul cofinanțării din fonduri comunitare

—

Obiective

Intensitatea maximă a ajutorului în % sau valoarea maximă a ajutorului în moneda națională

Prime pentru IMM-uri în %

Ajutoare pentru cercetare și dezvoltare în sectorul agricol și al pescuitului (articolul 34)

100 %

—

Link către textul integral al măsurii de ajutor:

http://www.oost-vlaanderen.be/public/economie_landbouw/landbouw/subsidies/steunmelding/index.cfm

| Numărul de referință al ajutorului | SA.35922 (12/X) |
| --- | --- |
| Stat membru | Belgia |
| Numărul de referință al statului membru | — |
| Numele regiunii (NUTS) | OOST-VLAANDEREN
  Zone neasistate |
| Autoritatea care acordă ajutorul | Provincie Oost-Vlaanderen |
| Gouvernementstraat 1 |
| 90000 Gent |
| http://www.oost-vlaanderen.be |

Numărul de referință al ajutorului

SA.35922 (12/X)

Stat membru

Belgia

Numărul de referință al statului membru

—

Numele regiunii (NUTS)

OOST-VLAANDEREN

Zone neasistate

Autoritatea care acordă ajutorul

Provincie Oost-Vlaanderen

Gouvernementstraat 1

90000 Gent

http://www.oost-vlaanderen.be

Denumirea măsurii de ajutor

Subsidie aan het Interprovinciaal Proefcentrum voor de Aardappelteelt

Temeiul juridic național (trimitere la publicația oficială națională)

Besluit van de Deputatie betreffende werkingstoelage aan het Interprovinciaal Proefcentrum voor de Aardappelteelt

Tipul măsurii

ajutor ad hoc

Modificarea unei măsuri de ajutor existente

—

Data acordării ajutorului

Începând cu data de 31.12.2013

Sectorul (sectoarele) economic(e) vizat(e)

AGRICULTURĂ, SILVICULTURĂ ȘI PESCUIT

Tipul de beneficiar

IMM – Interprovinciaal Proefcentrum voor de Aardappelteelt vzw

Valoarea totală a ajutorului ad hoc acordat întreprinderii

EUR 0,18 (în milioane)

Pentru garanții

EUR 0,18 (în milioane)

Instrumentul de ajutor (articolul 5)

Subvenție directă

Trimitere la decizia Comisiei

—

În cazul cofinanțării din fonduri comunitare

—

Obiective

Intensitatea maximă a ajutorului în % sau valoarea maximă a ajutorului în moneda națională

Prime pentru IMM-uri în %

Ajutoare pentru cercetare și dezvoltare în sectorul agricol și al pescuitului (articolul 34)

100 %

—

Link către textul integral al măsurii de ajutor:

http://www.oost-vlaanderen.be/public/economie_landbouw/landbouw/subsidies/steunmelding/index.cfm

| Numărul de referință al ajutorului | SA.35924 (12/X) |
| --- | --- |
| Stat membru | Belgia |
| Numărul de referință al statului membru | — |
| Numele regiunii (NUTS) | OOST-VLAANDEREN
  Zone neasistate |
| Autoritatea care acordă ajutorul | Provincie Oost-Vlaanderen |
| Gouvernemenstraat 1 |
| 9000 Gent |
| http:\www.oost-vlaanderen.be |

Numărul de referință al ajutorului

SA.35924 (12/X)

Stat membru

Belgia

Numărul de referință al statului membru

—

Numele regiunii (NUTS)

OOST-VLAANDEREN

Zone neasistate

Autoritatea care acordă ajutorul

Provincie Oost-Vlaanderen

Gouvernemenstraat 1

9000 Gent

http:\www.oost-vlaanderen.be

Denumirea măsurii de ajutor

Investeringtoelage aan het Provinciaal Proefcentrum voor de Groenteteelt

Temeiul juridic național (trimitere la publicația oficială națională)

Besluit van de deputatie betreffende Investeringtoelage aan het Provinciaal Proefcentrum voor de Groenteteelt

Tipul măsurii

ajutor ad hoc

Modificarea unei măsuri de ajutor existente

—

Data acordării ajutorului

Începând cu data de 31.12.2013

Sectorul (sectoarele) economic(e) vizat(e)

AGRICULTURĂ, SILVICULTURĂ ȘI PESCUIT

Tipul de beneficiar

IMM – Provinciaal Proefcentrum voor de groenteteelt vzw

Valoarea totală a ajutorului ad hoc acordat întreprinderii

EUR 0,10 (în milioane)

Pentru garanții

EUR 0,10 (în milioane)

Instrumentul de ajutor (articolul 5)

Subvenție directă

Trimitere la decizia Comisiei

—

În cazul cofinanțării din fonduri comunitare

—

Obiective

Intensitatea maximă a ajutorului în % sau valoarea maximă a ajutorului în moneda națională

Prime pentru IMM-uri în %

Ajutoare pentru cercetare și dezvoltare în sectorul agricol și al pescuitului (articolul 34)

100 %

—

Link către textul integral al măsurii de ajutor:

http://www.oost-vlaanderen.be/public/economie_landbouw/landbouw/subsidies/steunmelding/index.cfm

| Numărul de referință al ajutorului | SA.35935 (12/X) |
| --- | --- |
| Stat membru | Marea Britanie |
| Numărul de referință al statului membru | — |
| Numele regiunii (NUTS) | EAST MIDLANDS, WEST MIDLANDS, EASTERN, LONDON, SOUTH EAST, SOUTH WEST, WALES, SCOTLAND, NORTH EAST, NORTH WEST, YORKSHIRE AND THE HUMBER
  Mixte |
| Autoritatea care acordă ajutorul | Department for Work and Pensions |
| Caxton House |
| 6-12 Tothill Street |
| London |
| SW1H 9NA |
| www.dwp.gov.uk |

Numărul de referință al ajutorului

SA.35935 (12/X)

Stat membru

Marea Britanie

Numărul de referință al statului membru

—

Numele regiunii (NUTS)

EAST MIDLANDS, WEST MIDLANDS, EASTERN, LONDON, SOUTH EAST, SOUTH WEST, WALES, SCOTLAND, NORTH EAST, NORTH WEST, YORKSHIRE AND THE HUMBER

Mixte

Autoritatea care acordă ajutorul

Department for Work and Pensions

Caxton House

6-12 Tothill Street

London

SW1H 9NA

www.dwp.gov.uk

Denumirea măsurii de ajutor

Transitional time limited wage subsidy for ex-Remploy disabled employees scheme

Temeiul juridic național (trimitere la publicația oficială națională)

Employment and Training Act 1973

http://www.legislation.gov.uk/ukpga/1973/50/contents

Tipul măsurii

Schemă

Modificarea unei măsuri de ajutor existente

—

Durata

1.12.2012-30.9.2016

Sectorul (sectoarele) economic(e) vizat(e)

Toate sectoarele economice care pot beneficia de ajutor

Tipul de beneficiar

IMM,întreprindere mare

Valoarea anuală totală a bugetului previzionat în temeiul schemei de ajutor

GBP 0,90 (în milioane)

Pentru garanții

GBP 0,90 (în milioane)

Instrumentul de ajutor (articolul 5)

Subvenție directă

Trimitere la decizia Comisiei

—

În cazul cofinanțării din fonduri comunitare

—

Obiective

Intensitatea maximă a ajutorului în % sau valoarea maximă a ajutorului în moneda națională

Prime pentru IMM-uri în %

Ajutoare pentru încadrarea în muncă a lucrătorilor cu handicap sub formă de subvenții salariale (articolul 41)

75 %

—

Link către textul integral al măsurii de ajutor:

http://www.legislation.gov.uk/ukpga/1973/50/contents

| Numărul de referință al ajutorului | SA.35936 (12/X) |
| --- | --- |
| Stat membru | Marea Britanie |
| Numărul de referință al statului membru | — |
| Numele regiunii (NUTS) | LONDON
  Zone neasistate |
| Autoritatea care acordă ajutorul | Big Lottery Fund |
| 1 Plough Place |
| London EC4A 1DE |
| www.biglotteryfund.org.uk |

Numărul de referință al ajutorului

SA.35936 (12/X)

Stat membru

Marea Britanie

Numărul de referință al statului membru

—

Numele regiunii (NUTS)

LONDON

Zone neasistate

Autoritatea care acordă ajutorul

Big Lottery Fund

1 Plough Place

London EC4A 1DE

www.biglotteryfund.org.uk

Denumirea măsurii de ajutor

Next Steps BIG Lottery Fund Grant to Addaction

Temeiul juridic național (trimitere la publicația oficială națională)

National Lottery Act (2006)

Tipul măsurii

Schemă

Modificarea unei măsuri de ajutor existente

—

Durata

30.11.2012-31.5.2014

Sectorul (sectoarele) economic(e) vizat(e)

Alte activități de asistență socială, fără cazare, n.c.a.

Tipul de beneficiar

IMM

Valoarea anuală totală a bugetului previzionat în temeiul schemei de ajutor

GBP 0,11 (în milioane)

Pentru garanții

GBP 0,11 (în milioane)

Instrumentul de ajutor (articolul 5)

Subvenție directă

Trimitere la decizia Comisiei

—

În cazul cofinanțării din fonduri comunitare

—

Obiective

Intensitatea maximă a ajutorului în % sau valoarea maximă a ajutorului în moneda națională

Prime pentru IMM-uri în %

Cercetare industrială [articolul 31 alineatul (2) litera (b)]

50 %

20 %

Link către textul integral al măsurii de ajutor:

http://www.biglotteryfund.org.uk/nsaddaction

document at this URL

| Numărul de referință al ajutorului | SA.35990 (12/X) |
| --- | --- |
| Stat membru | Belgia |
| Numărul de referință al statului membru | — |
| Numele regiunii (NUTS) | VLAAMS BRABANT
  Zone neasistate |
| Autoritatea care acordă ajutorul | Provincie Vlaams-Brabant |
| Provincieplein 1 |
| 3010 Leuven |
| www.vlaamsbrabant.be |

Numărul de referință al ajutorului

SA.35990 (12/X)

Stat membru

Belgia

Numărul de referință al statului membru

—

Numele regiunii (NUTS)

VLAAMS BRABANT

Zone neasistate

Autoritatea care acordă ajutorul

Provincie Vlaams-Brabant

Provincieplein 1

3010 Leuven

www.vlaamsbrabant.be

Denumirea măsurii de ajutor

Subsidie voor het project „duurzame aanpak van geuremissies”.

Temeiul juridic național (trimitere la publicația oficială națională)

| — | provinciedecreet, vnl. artikel 154 t.e.m. 158 |
| --- | --- |

—

provinciedecreet, vnl. artikel 154 t.e.m. 158

| — | wet van 14 november 1983 betreffende het reglement van de modaliteiten inzake de toekenning van subsidies en de controle op het gebruik ervan; |
| --- | --- |

—

wet van 14 november 1983 betreffende het reglement van de modaliteiten inzake de toekenning van subsidies en de controle op het gebruik ervan;

| — | KB van 2 juni 1999 betreffende de algemene regeling van de provincieboekhouding en vnl. het artikel 54, 5°-b; |
| --- | --- |

—

KB van 2 juni 1999 betreffende de algemene regeling van de provincieboekhouding en vnl. het artikel 54, 5°-b;

| — | provinciaal reglement van 18 februari 1997 betreffende subsidiëring en toestaan van reservevorming door subsidietrekkers; |
| --- | --- |

—

provinciaal reglement van 18 februari 1997 betreffende subsidiëring en toestaan van reservevorming door subsidietrekkers;

| — | art. 623/0210-6401 van het provinciaal budget 2013. |
| --- | --- |

—

art. 623/0210-6401 van het provinciaal budget 2013.

Tipul măsurii

Schemă

Modificarea unei măsuri de ajutor existente

—

Durata

1.4.2013-31.3.2014

Sectorul (sectoarele) economic(e) vizat(e)

AGRICULTURĂ, SILVICULTURĂ ȘI PESCUIT

Tipul de beneficiar

IMM

Valoarea anuală totală a bugetului previzionat în temeiul schemei de ajutor

EUR 0,03 (în milioane)

Pentru garanții

EUR 0,03 (în milioane)

Instrumentul de ajutor (articolul 5)

Subvenție directă

Trimitere la decizia Comisiei

—

În cazul cofinanțării din fonduri comunitare

—

Obiective

Intensitatea maximă a ajutorului în % sau valoarea maximă a ajutorului în moneda națională

Prime pentru IMM-uri în %

Ajutoare pentru cercetare și dezvoltare în sectorul agricol și al pescuitului (articolul 34)

100 %

—

Link către textul integral al măsurii de ajutor:

https://docs.google.com/file/d/0B_wjQwsc3gUhVlVrTXQ2c3pmcUk/edit?usp=sharing&pli=1

| Numărul de referință al ajutorului | SA.36095 (13/X) |
| --- | --- |
| Stat membru | Italia |
| Numărul de referință al statului membru | — |
| Numele regiunii (NUTS) | ITALIA
  Mixte |
| Autoritatea care acordă ajutorul | Regione Toscana |
| Regione Toscana, via di Novoli 26, 50127 Firenze |
| www.regione.toscana.it |

Numărul de referință al ajutorului

SA.36095 (13/X)

Stat membru

Italia

Numărul de referință al statului membru

—

Numele regiunii (NUTS)

ITALIA

Mixte

Autoritatea care acordă ajutorul

Regione Toscana

Regione Toscana, via di Novoli 26, 50127 Firenze

www.regione.toscana.it

Denumirea măsurii de ajutor

Bando 2012 — RICERCA ED INNOVAZIONE IN CAMPO AMBIENTALE -contributi alle università, enti ed istituti di ricerca di diritto pubblico, enti pubblici, organismi di ricerca di diritto privato senza scopo di lucro.

Temeiul juridic național (trimitere la publicația oficială națională)

L.R. 14/2007

Tipul măsurii

Schemă

Modificarea unei măsuri de ajutor existente

—

Durata

9.1.2013-31.12.2013

Sectorul (sectoarele) economic(e) vizat(e)

ACTIVITĂȚI PROFESIONALE, ȘTIINȚIFICE ȘI TEHNICE

Tipul de beneficiar

IMM,întreprindere mare

Valoarea anuală totală a bugetului previzionat în temeiul schemei de ajutor

EUR 0,10 (în milioane)

Pentru garanții

EUR 0,10 (în milioane)

Instrumentul de ajutor (articolul 5)

Subvenție directă

Trimitere la decizia Comisiei

—

În cazul cofinanțării din fonduri comunitare

—

Obiective

Intensitatea maximă a ajutorului în % sau valoarea maximă a ajutorului în moneda națională

Prime pentru IMM-uri în %

Dezvoltare experimentală [articolul 31 alineatul (2) litera (c)]

25 %

0 %

Cercetare fundamentală [articolul 31 alineatul (2) litera (a)]

70 %

—

Cercetare industrială [articolul 31 alineatul (2) litera (b)]

50 %

0 %

Link către textul integral al măsurii de ajutor:

| | http://web.rete.toscana.it/attinew/
  ricercare il testo del Decreto |
| --- | --- |

http://web.rete.toscana.it/attinew/

ricercare il testo del Decreto

| | http://www.regione.toscana.it/burt
  Nella sezione consultazione, ricercare il BURT del 9 gennaio 2013, Parte III n. 2 |
| --- | --- |

http://www.regione.toscana.it/burt

Nella sezione consultazione, ricercare il BURT del 9 gennaio 2013, Parte III n. 2

| | http://www.regione.toscana.it/enti-e-associazioni/bandi/bandi-ambiente-e-territorio
  Cliccare alla voce «Bando 2012 - ricerca ed innovazione in campo ambientale» |
| --- | --- |

http://www.regione.toscana.it/enti-e-associazioni/bandi/bandi-ambiente-e-territorio

Cliccare alla voce «Bando 2012 - ricerca ed innovazione in campo ambientale»

| Numărul de referință al ajutorului | SA.36096 (13/X) |
| --- | --- |
| Stat membru | Germania |
| Numărul de referință al statului membru | AZ: 612-40306-BY/0007 |
| Numele regiunii (NUTS) | BAYERN
  Articolul 107 alineatul (3) litera (c) |
| Autoritatea care acordă ajutorul | Ämter für Ernährung, Landwirtschaft und Forsten
  Fachzentren an den Ämtern für Ernährung, Landwirtschaft und Fosten (Weilheim, Abensberg, Weiden und Kulmbach)
  http://www.aelf-wm.bayern.de/
  http://www.aelf-ab.bayern.de/
  http://www.aelf-we.bayern.de
  http/www.aelf-ku.bayern.de/ |
| Denumirea măsurii de ajutor | Bayern: Einzelbetiebliche Investitionsförderung; Verarbeitung und Vermarktung von Anhang I-Produkten |
| Temeiul juridic național (trimitere la publicația oficială națională) | — | Richtlinie zur Einzelbetrieblichen Investitionsförderung; |

Numărul de referință al ajutorului

SA.36096 (13/X)

Stat membru

Germania

Numărul de referință al statului membru

AZ: 612-40306-BY/0007

Numele regiunii (NUTS)

BAYERN

Articolul 107 alineatul (3) litera (c)

Autoritatea care acordă ajutorul

Ämter für Ernährung, Landwirtschaft und Forsten

Fachzentren an den Ämtern für Ernährung, Landwirtschaft und Fosten (Weilheim, Abensberg, Weiden und Kulmbach)

http://www.aelf-wm.bayern.de/

http://www.aelf-ab.bayern.de/

http://www.aelf-we.bayern.de

http/www.aelf-ku.bayern.de/

Denumirea măsurii de ajutor

Bayern: Einzelbetiebliche Investitionsförderung; Verarbeitung und Vermarktung von Anhang I-Produkten

Temeiul juridic național (trimitere la publicația oficială națională)

—

Richtlinie zur Einzelbetrieblichen Investitionsförderung;

| — | Art. 23 und 44 BayHO sowie die entsprechenden Verwaltungsvorschriften |
| --- | --- |

—

Art. 23 und 44 BayHO sowie die entsprechenden Verwaltungsvorschriften

Tipul măsurii

Schemă

Modificarea unei măsuri de ajutor existente

Modification X 324/2010

Durata

1.1.2013-30.6.2014

Sectorul (sectoarele) economic(e) vizat(e)

Agricultură, vânătoare și servicii anexe

Tipul de beneficiar

IMM

Valoarea anuală totală a bugetului previzionat în temeiul schemei de ajutor

EUR 1,00 (în milioane)

Pentru garanții

EUR 1,00 (în milioane)

Instrumentul de ajutor (articolul 5)

Subvenție directă

Trimitere la decizia Comisiei

—

În cazul cofinanțării din fonduri comunitare

—

Obiective

Intensitatea maximă a ajutorului în % sau valoarea maximă a ajutorului în moneda națională

Prime pentru IMM-uri în %

Ajutoare pentru investiții și pentru ocuparea forței de muncă acordate IMM-urilor (articolul 15)

25 %

—

Link către textul integral al măsurii de ajutor:

http://www.stmelf.bayern.de/mam/cms01/agrarpolitik/dateien/rili_stmelf_eif.pdf

| Numărul de referință al ajutorului | SA.36099 (13/X) |
| --- | --- |
| Stat membru | Finlanda |
| Numărul de referință al statului membru | — |
| Numele regiunii (NUTS) | — |
| Autoritatea care acordă ajutorul | Verohallinto |
| PL 325, 00052 VERO |
| www.vero.fi |

Numărul de referință al ajutorului

SA.36099 (13/X)

Stat membru

Finlanda

Numărul de referință al statului membru

—

Numele regiunii (NUTS)

—

Autoritatea care acordă ajutorul

Verohallinto

PL 325, 00052 VERO

www.vero.fi

Denumirea măsurii de ajutor

Laki tutkimus- ja kehittämistoiminnan lisävähennyksestä vuosina 2013—2015

Temeiul juridic național (trimitere la publicația oficială națională)

Säädöskokoelma 992/2012

Laki tutkimus- ja kehittämistoiminnan lisävähennyksestä vuosina 2013—2015

Tipul măsurii

Schemă

Modificarea unei măsuri de ajutor existente

—

Durata

1.1.2013-31.12.2015

Sectorul (sectoarele) economic(e) vizat(e)

Toate sectoarele economice care pot beneficia de ajutor

Tipul de beneficiar

IMM,întreprindere mare

Valoarea anuală totală a bugetului previzionat în temeiul schemei de ajutor

EUR 190,00 (în milioane)

Pentru garanții

EUR 190,00 (în milioane)

Instrumentul de ajutor (articolul 5)

Alte tipuri de avantaje fiscale

Trimitere la decizia Comisiei

—

În cazul cofinanțării din fonduri comunitare

—

Obiective

Intensitatea maximă a ajutorului în % sau valoarea maximă a ajutorului în moneda națională

Prime pentru IMM-uri în %

Dezvoltare experimentală [articolul 31 alineatul (2) litera (c)]

25 %

0 %

Cercetare fundamentală [articolul 31 alineatul (2) litera (a)]

25 %

—

Cercetare industrială [articolul 31 alineatul (2) litera (b)]

25 %

0 %

Link către textul integral al măsurii de ajutor:

http://www.finlex.fi/fi/laki/alkup/2012/20120992

| Numărul de referință al ajutorului | SA.36120 (13/X) |
| --- | --- |
| Stat membru | Danemarca |
| Numărul de referință al statului membru | 13-0011523 |
| Numele regiunii (NUTS) | — |
| Autoritatea care acordă ajutorul | Skatteministeriet |
| Nicolai Eigtveds Gade 28 |
| DK-1402 København K |
| www.skm.dk |

Numărul de referință al ajutorului

SA.36120 (13/X)

Stat membru

Danemarca

Numărul de referință al statului membru

13-0011523

Numele regiunii (NUTS)

—

Autoritatea care acordă ajutorul

Skatteministeriet

Nicolai Eigtveds Gade 28

DK-1402 København K

www.skm.dk

Denumirea măsurii de ajutor

Bundfradrag i svovlafgiften

Temeiul juridic național (trimitere la publicația oficială națională)

Lov om ændring af lov om afgift af svovl (Bundfradrag i svovlafgiften)

Tipul măsurii

Schemă

Modificarea unei măsuri de ajutor existente

—

Durata

1.1.2013-31.12.2020

Sectorul (sectoarele) economic(e) vizat(e)

Toate sectoarele economice care pot beneficia de ajutor

Tipul de beneficiar

întreprindere mare

Valoarea anuală totală a bugetului previzionat în temeiul schemei de ajutor

DKK 8,50 (în milioane)

Pentru garanții

DKK 8,50 (în milioane)

Instrumentul de ajutor (articolul 5)

Alte tipuri de avantaje fiscale

Trimitere la decizia Comisiei

—

În cazul cofinanțării din fonduri comunitare

—

Obiective

Intensitatea maximă a ajutorului în % sau valoarea maximă a ajutorului în moneda națională

Prime pentru IMM-uri în %

Ajutoare sub forma unor reduceri ale taxelor de mediu (articolul 25)

8 500 000 DKK

—

Link către textul integral al măsurii de ajutor:

| | http://LOV nr 1256 af 18/12/2012 |
| --- | --- |

http://LOV nr 1256 af 18/12/2012

| | https://www.lovtidende.dk/Forms/L0700.aspx?s31=10&s19=1256&s20=2012 |
| --- | --- |

https://www.lovtidende.dk/Forms/L0700.aspx?s31=10&s19=1256&s20=2012

---

V Anunțuri

PROCEDURI REFERITOARE LA PUNEREA ÎN APLICARE A POLITICII ÎN DOMENIUL CONCURENȚEI

Comisia Europeană

| 4.5.2013 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | C 128/43 |
| --- | --- | --- | --- |

4.5.2013

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

C 128/43

---

AJUTOR DE STAT – GERMANIA

Ajutor de stat SA.34045 (2012/C) (ex 2012/NN) – Scutirea consumatorilor mari de electricitate de plata taxelor de rețea (articolul 19 din StromNEV)

Invitație de a prezenta observații în temeiul articolului 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene

(Text cu relevanță pentru SEE)

2013/C 128/06

Prin scrisoarea din data de 06.03.2013, reprodusă în versiunea lingvistică autentică în paginile care urmează prezentului rezumat, Comisia a comunicat Republicii Germania decizia sa de a iniția procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene pentru măsura menționată mai sus.

Părțile interesate își pot prezenta observațiile privind măsura pentru care Comisia inițiază procedura în termen de o lună de la data publicării prezentului rezumat și a scrisorii de mai jos, la adresa:

| European Commission |
| --- |
| Directorate-General for Competition |
| Directorate for State Aid |
| State Aid Greffe |
| 1049 Bruxelles/Brussel |
| BELGIQUE/BELGIË |
| Fax: (0032) 2-296.12.42 |

European Commission

Directorate-General for Competition

Directorate for State Aid

State Aid Greffe

1049 Bruxelles/Brussel

BELGIQUE/BELGIË

Fax: (0032) 2-296.12.42

Aceste observații vor fi comunicate Republicii Federale Germania. Păstrarea confidențialității privind identitatea părții interesate care prezintă observațiile poate fi solicitată în scris, precizându-se motivele care stau la baza solicitării.

SINTEZĂ

1.   PROCEDURA

La sfârșitul anului 2011 și începutul anului 2012, Comisia a primit plângeri din partea unor asociații ale consumatorilor, a unor întreprinderi și cetățeni cu privire la ordonanța emisă de Germania cu privire la taxele de rețea (Stromnetzentgeltverordnung, „StromNEV”), conform cărora scutirea de plata taxelor de rețea acordată consumatorilor mari de electricitate constituie ajutor de stat ilegal și incompatibil. Aceste plângeri au fost comunicate Germaniei, împreună cu o cerere de informații. Germania a răspuns la 29 iunie 2012.

2.   DESCRIEREA MĂSURII

În urma unui amendament care a intrat în vigoare la 4 august 2011, conform articolului 19 alineatul (2) a doua teză din StromNEV, consumatorii finali sunt scutiți de plata taxelor de rețea dacă ating un consum energetic de 7 000 de ore și 10 GW-h. Pierderile financiare suferite de operatorii de rețea ca urmare a acestei scutiri au fost estimate la 300 de milioane EUR în 2012.

Articolul 19 alineatul (2) din StromNEV obligă operatorii de rețele de transport al energiei electrice (TSO) să îi despăgubească pe operatorii de rețele de distribuție (DSO) pentru pierderile de venituri rezultate ca urmare a scutirii. În plus, TSO au obligația să regularizeze cu DSO plățile către DSO și propriile pierderi. În final, articolul 19 alineatul (2) din StromNEV stipulează că articolul 20 din StromNEV se aplică prin analogie. Conform acestui din urmă articol, operatorii de rețele de electricitate trebuie să demonstreze, înainte de a publica taxele de acces la rețeaua de electricitate, că veniturile obținute din aceste taxe sunt suficiente pentru a-și acoperi costurile estimate.

La 14 decembrie 2011, BNetzA a adoptat o decizie prin care obliga DSO să aplice consumatorilor de electricitate o suprataxă numită „suprataxa articolul 19”. DSO trebuie să transfere TSO veniturile obținute din colectarea acestei suprataxe. Suprataxa este menită să îi despăgubească pe TSO pentru pierderile de venituri suferite și pentru costurile rezultate ca urmare a scutirii și a obligației de a-i despăgubi pe DSO.

TSO trebuie să calculeze în fiecare an valoarea suprataxei articolul 19 pe kW-h, pe baza estimărilor privind pierderile financiare care ar rezulta în urma scutirii și a estimărilor privind consumul de electricitate. În plus, în fiecare an x+1, TSO vor trebui să verifice care au fost nevoile financiare reale în anul precedent x. În cazul în care veniturile obținute din aplicarea suprataxei articolul 19 au depășit suma de care era de fapt nevoie sau au fost insuficiente pentru a-i despăgubi pe TSO pentru pierderile de venituri rezultate ca urmare a scutirii și a despăgubirilor acordate DSO, valoarea suprataxei aplicate în anul x+2 va fi adaptată în consecință.

Pentru a-i încuraja pe operatorii de rețea să gestioneze într-un mod mai eficient rețeaua, Germania a instituit un sistem prin care BNetzA stabilește, pentru perioade de 5 ani, nivelurile maxime de venituri pe care operatorii de rețea au dreptul să le obțină de la utilizatorii rețelei. Pentru a stabili aceste plafoane maxime, operatorii de rețele au obligația de a furniza BNetzA diverse date contabile (inclusiv privind costurile și veniturile). Diferența dintre plafonul maxim al veniturilor și veniturile obținute efectiv sunt trecute într-un cont special de regularizare (Regulierungskonto) ținut de BNetzA. Atunci când diferența atinge un anumit nivel, taxele de rețea trebuie adaptate.

În decizia sa din 14 decembrie 2011, BNetzA a indicat faptul că pierderile financiare rezultate ca urmare a scutirii în 2011 vor fi acoperite din contul de regularizare (Regulierungskonto).

3.   EVALUAREA MĂSURII

Prin faptul că a scutit consumatorii mari de electricitate de plata taxelor de rețea, statul i-a scutit de o taxă pe care aceștia trebuiau în mod normal să o achite și le-a conferit, astfel, un avantaj selectiv. Consumatorii mari de electricitate își desfășoară activitatea în sectoarele economice în care concurează cu întreprinderi din alte state membre. Prin urmare, scutirea este probabil să aibă un impact asupra schimburilor comerciale dintre statele membre și să denatureze concurența.

Referindu-se la hotărârea PreussenElektra (C-379/98, PreussenElektra/Schleswag, Rec., 2001, p. I-2099), autoritățile germane pretind că scutirea nu constituie ajutor de stat pentru că ar fi finanțată exclusiv din surse private. Autoritățile germane subliniază faptul că ajutorul ar urma să fie prefinanțat de către operatorii de rețea, că suprataxa articolul 19 este calculată de TSO și că aceștia sunt liberi să hotărască destinația veniturilor rezultate din aplicarea suprataxei articolul 19. Ele afirmă că statul nu monitorizează procesul de colectare a suprataxei articolul 19 și, prin urmare, nu are niciun control asupra destinației veniturilor obținute din colectarea acestei suprataxe.

Cu toate acestea, Comisia consideră că sistemul respectiv este substanțial diferit de cel care face obiectul cauzei PreussenElektra: Spre deosebire de situația din cauza PreussenElektra, statul a aplicat suprataxa articolul 19 pentru a finanța scutirea și pentru a-i scuti pe operatorii de rețea de sarcina financiară datorată scutirii.

În plus, ținând cont de hotărârile pronunțate în cauzele Steinike (cauza 76/78 Steinike & Weinlig/Germania, Rec., 1977, p. 595) și Essent (cauza C-206/06 Essent, Rec., 2008, p. I-5497), Comisia consideră că suprataxa articolul 19 administrată de TSO constituie o resursă de stat și că scutirea finanțată prin suprataxa articolul 19 constituie ajutor de stat. Ca și în cauza Essent, statul a numit o întreprindere care să administreze o suprataxă impusă de stat. Într-adevăr, cei patru TSO au fost desemnați să administreze fluxurile financiare rezultate în urma scutirii și a aplicării suprataxei articolul 19. Acestora li s-a încredințat, de asemenea, sarcina de a calcula valoarea suprataxei articolul 19 pe baza metodologiei stabilite de BNetzA și de a o publica. În plus, ei trebuie să colecteze suprataxa articolul 19 de la DSO, să acorde despăgubiri DSO, să echilibreze sumele între ele, să își acorde despăgubiri și să corecteze valoarea suprataxei articolul 19 atunci când apar diferențe între veniturile obținute și valoarea pierderilor efective de venituri rezultate ca urmare a scutirii. Ca și în cauza Essent, statul a stabilit reguli privind utilizarea și destinația suprataxei. În special, statul a stabilit ce destinație trebuie dată oricărei suprataxe care a generat venituri ce depășesc suma necesară pentru finanțarea avantajului. Prin urmare, TSO nu pot stabili și nici utiliza suprataxa articolul 19 după cum doresc. În cele din urmă, Comisia constată că există mecanisme de control (Regulierungskonto) care permit statului să monitorizeze fluxurile financiare.

Având în vedere aceste considerente, în acest stadiu Comisia este de părere că scutirea de plata taxelor de rețea acordată consumatorilor mari de electricitate constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE începând din 2012 (din momentul intrării în vigoare a Deciziei din 14 decembrie 2011 a BNetzA).

În plus, Comisia consideră că nu poate fi exclusă posibilitatea ca scutirea să fi fost finanțată din resursele statului chiar și înainte ca BNetzA să adopte decizia sa din 14 decembrie 2011. În cazul în care interpretarea dată de către Comisie articolului 20 din StromNEV este corectă, ar rezulta că, prin faptul că la articolul 19 alineatul (2) din StromNEV se afirmă că articolul 20 din StromNEV se aplică prin analogie, statul obligă de fapt operatorii de rețea să includă costurile suplimentare rezultate din aplicarea articolului 19 alineatul (2) din StromNEV în taxa de utilizator și, astfel, să aplice consumatorilor de electricitate o taxă suplimentară. Pe baza acestor considerente, Comisia este de părere că articolul 19 alineatul (2) prevedea un sistem de finanțare a scutirii foarte similar cu sistemul care se aplică din momentul adoptării deciziei BNetzA din 14 decembrie 2011, chiar și înainte ca BNetzA să adopte decizia sa din 14 decembrie 2011. Aceasta este cel puțin ceea ce a dat de înțeles Germania. Astfel, s-ar părea că, din motivele menționate anterior cu privire la suprataxa articolul 19, dispozițiile articolului 19 alineatul (2) ar presupune acordarea de ajutor de stat chiar și înainte de adoptarea deciziei din 14 decembrie 2011.

Cu toate acestea, Comisia consideră că are nevoie de informații suplimentare înainte să se poată ajunge la o concluzie definitivă în această privință. În special, este necesar să se furnizeze informații cu privire la semnificația precisă a trimiterii la articolul 20 din StromNEV, precum și informații despre ce ar fi făcut TSO în cazul în care BNetzA nu ar fi aplicat suprataxa articolul 19. De asemenea, sunt necesare informații suplimentare cu privire la contabilizarea sarcinii financiare rezultate din aplicarea scutirii în 2011 în Regulierungskonto, conform dispoziției BNetzA în acest sens din 14 decembrie 2011.

Având în vedere faptul că s-a ajuns la concluzia că scutirea acordată consumatorilor mari de electricitate constituie ajutor de stat, Comisia a evaluat eventuala compatibilitate a acestei măsuri cu normele în materie de ajutoare de stat. Germania a explicat faptul că scutirea de plata taxelor de rețea este justificată din perspectiva efectului stabilizator pe care consumatorii mari de electricitate îl au asupra rețelei. Nu se aduc însă argumente în sprijinul teoriei unui astfel de efect stabilizator. În plus, Germania nu a explicat pe ce bază ar putea fi luat în calcul acest element pentru a stabili compatibilitatea scutirii. Întrucât nu au fost furnizate argumente suplimentare pentru a justifica aplicarea scutirii și întrucât scutirea pare să reprezinte ajutor de exploatare, Comisia are, în acest stadiu, îndoieli cu privire la compatibilitatea scutirii cu piața internă. În conformitate cu articolul 4 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, Comisia a hotărât să inițieze o procedură oficială de investigare, invitând prin prezenta comunicare Germania să îi transmită observațiile sale, precum și informații suplimentare.

În conformitate cu articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului, orice ajutor ilegal poate face obiectul recuperării de la beneficiar.

TEXTUL SCRISORII

„die Kommission teilt der Regierung der Bundesrepublik Deutschland mit, dass sie nach Prüfung der von der Bundesregierung übermittelten Angaben zu der vorgenannten Maßnahme beschlossen hat, das Verfahren nach Artikel 108 Absatz 2 des Vertrags über die Arbeitsweise der Europäischen Union zu eröffnen.

1.   VERFAHREN

| (1) | Am 28. November 2011 ging der Kommission eine Beschwerde des Bundes der Energieverbraucher zu, der nach eigenen Angaben kleine und mittlere Unternehmen und private Stromverbraucher vertritt. Die Beschwerde wurde unter der Nummer SA.34045 registriert. Nach Ansicht des Beschwerdeführers stellt die stromintensiven Unternehmen seit 2011 gewährte Netzentgeltbefreiung eine rechtswidrige und mit dem Binnenmarkt unvereinbare staatliche Beihilfe dar. |
| --- | --- |

(1)

Am 28. November 2011 ging der Kommission eine Beschwerde des Bundes der Energieverbraucher zu, der nach eigenen Angaben kleine und mittlere Unternehmen und private Stromverbraucher vertritt. Die Beschwerde wurde unter der Nummer SA.34045 registriert. Nach Ansicht des Beschwerdeführers stellt die stromintensiven Unternehmen seit 2011 gewährte Netzentgeltbefreiung eine rechtswidrige und mit dem Binnenmarkt unvereinbare staatliche Beihilfe dar.

| (2) | Am 8. Dezember 2011 erhielt die Kommission eine Beschwerde der Stadtwerke Hameln, eines lokalen Unternehmens, das die Stadt Hameln mit Strom, Gas und Trinkwasser versorgt. Auch dieser Beschwerdeführer vertritt die Auffassung, dass die seit 2011 geltende Netzentgeltbefreiung für stromintensive Unternehmen eine rechtswidrige und mit dem Binnenmarkt unvereinbare staatliche Beihilfe darstellt. Die Beschwerde wurde ebenfalls in die Akte SA.34045 aufgenommen. |
| --- | --- |

(2)

Am 8. Dezember 2011 erhielt die Kommission eine Beschwerde der Stadtwerke Hameln, eines lokalen Unternehmens, das die Stadt Hameln mit Strom, Gas und Trinkwasser versorgt. Auch dieser Beschwerdeführer vertritt die Auffassung, dass die seit 2011 geltende Netzentgeltbefreiung für stromintensive Unternehmen eine rechtswidrige und mit dem Binnenmarkt unvereinbare staatliche Beihilfe darstellt. Die Beschwerde wurde ebenfalls in die Akte SA.34045 aufgenommen.

| (3) | Seit Dezember 2011 hat die Kommission mehrfach Schreiben von Bürgern erhalten, die sich über die Netzentgeltbefreiung für stromintensive Unternehmen beschwerten. Auch diese Schreiben wurden der Akte hinzugefügt. |
| --- | --- |

(3)

Seit Dezember 2011 hat die Kommission mehrfach Schreiben von Bürgern erhalten, die sich über die Netzentgeltbefreiung für stromintensive Unternehmen beschwerten. Auch diese Schreiben wurden der Akte hinzugefügt.

| (4) | Am 10. Mai 2012 leitete die Kommission die in den Erwägungsgründen (1) und (2) dieses Beschlusses genannten Beschwerden mit der Bitte um Stellungnahme an Deutschland weiter. Zudem übersandte sie Deutschland ein Auskunftsersuchen. Deutschland antwortete am 29. Juni 2012. |
| --- | --- |

(4)

Am 10. Mai 2012 leitete die Kommission die in den Erwägungsgründen (1) und (2) dieses Beschlusses genannten Beschwerden mit der Bitte um Stellungnahme an Deutschland weiter. Zudem übersandte sie Deutschland ein Auskunftsersuchen. Deutschland antwortete am 29. Juni 2012.

2.   BESCHREIBUNG DER MASSNAHME

2.1.   Netzentgelte in Deutschland

| (5) | In Deutschland werden die Netzentgelte von den Netzbetreibern festgesetzt. Sie bedürfen jedoch der Genehmigung der Aufsichtsbehörde, der Bundesnetzagentur (im Folgenden „BNetzA“). |
| --- | --- |

(5)

In Deutschland werden die Netzentgelte von den Netzbetreibern festgesetzt. Sie bedürfen jedoch der Genehmigung der Aufsichtsbehörde, der Bundesnetzagentur (im Folgenden „BNetzA“).

| (6) | In der Stromnetzentgeltverordnung (im Folgenden „StromNEV“) sind die Grundsätze für die Festsetzung der Netzentgelte (§ 16 f. StromNEV) festgelegt:






  — | Die Netzentgelte müssen kostenorientiert sein (Verursachungsgerechtigkeit). |
| --- | --- | --- |

(6)

In der Stromnetzentgeltverordnung (im Folgenden „StromNEV“) sind die Grundsätze für die Festsetzung der Netzentgelte (§ 16 f. StromNEV) festgelegt:

—

Die Netzentgelte müssen kostenorientiert sein (Verursachungsgerechtigkeit).

| — | Die Netzentgelte richten sich nach der Anschlussebene, nicht aber nach der räumlichen Entfernung zwischen dem Ort der Einspeisung elektrischer Energie und dem Ort der Entnahme. |
| --- | --- |

—

Die Netzentgelte richten sich nach der Anschlussebene, nicht aber nach der räumlichen Entfernung zwischen dem Ort der Einspeisung elektrischer Energie und dem Ort der Entnahme.

| — | Das Netzentgelt besteht aus zwei Komponenten: Die erste ist von der Höchstleistung und die zweite vom Energieverbrauch abhängig. Die erste Komponente ist das Produkt aus dem jeweiligen Jahresleistungspreis und der Jahreshöchstleistung in Kilowatt der jeweiligen Entnahme im Abrechnungsjahr. Die zweite Komponente ist das Produkt aus dem jeweiligen Arbeitspreis und der im Abrechnungsjahr jeweils entnommenen elektrischen Arbeit in Kilowattstunden. |
| --- | --- |

—

Das Netzentgelt besteht aus zwei Komponenten: Die erste ist von der Höchstleistung und die zweite vom Energieverbrauch abhängig. Die erste Komponente ist das Produkt aus dem jeweiligen Jahresleistungspreis und der Jahreshöchstleistung in Kilowatt der jeweiligen Entnahme im Abrechnungsjahr. Die zweite Komponente ist das Produkt aus dem jeweiligen Arbeitspreis und der im Abrechnungsjahr jeweils entnommenen elektrischen Arbeit in Kilowattstunden.

| — | Angesichts des Grundsatzes, dass Netzentgelte kostenorientiert sein müssen, sind sie nach § 16 Absatz 2 StromNEV auf der Grundlage eines Gleichzeitigkeitsgrads zu berechnen. Im Einklang mit dem Gleichzeitigkeitsgrundsatz werden Netzentgelte mit einem Faktor zwischen 0 und 1 multipliziert. Dieser Gleichzeitigkeitsgrad ist ein Maßstab für den Beitrag eines Verbrauchers zur Höchstleistung. Ein Gleichzeitigkeitsgrad von 0,6 bedeutet zum Beispiel, dass auf den betreffenden Verbraucher zum Zeitpunkt der Messung der Höchstleistung des Netzes lediglich 60 Prozent der Jahreshöchstlast seiner Netzentnahme im Abrechnungsjahr entfielen. Der Verbraucher muss daher nur 60 Prozent der Höchstleistung bezahlen. |
| --- | --- |

—

Angesichts des Grundsatzes, dass Netzentgelte kostenorientiert sein müssen, sind sie nach § 16 Absatz 2 StromNEV auf der Grundlage eines Gleichzeitigkeitsgrads zu berechnen. Im Einklang mit dem Gleichzeitigkeitsgrundsatz werden Netzentgelte mit einem Faktor zwischen 0 und 1 multipliziert. Dieser Gleichzeitigkeitsgrad ist ein Maßstab für den Beitrag eines Verbrauchers zur Höchstleistung. Ein Gleichzeitigkeitsgrad von 0,6 bedeutet zum Beispiel, dass auf den betreffenden Verbraucher zum Zeitpunkt der Messung der Höchstleistung des Netzes lediglich 60 Prozent der Jahreshöchstlast seiner Netzentnahme im Abrechnungsjahr entfielen. Der Verbraucher muss daher nur 60 Prozent der Höchstleistung bezahlen.

2.2.   Die Befreiung

| (7) | Nach einer am 4. August 2011 in Kraft getretenen, aber erst ab dem 1. Januar 2011 anwendbaren Änderung heißt es in § 19 Absatz 2 Satz 2 (1) StromNEV, dass Letztverbraucher von den Netzentgelten befreit werden, wenn ihr Stromverbrauch die Benutzungsstundenzahl von mindestens 7 000 Stunden erreicht und 10 Gigawattstunden übersteigt. |
| --- | --- |

(7)

Nach einer am 4. August 2011 in Kraft getretenen, aber erst ab dem 1. Januar 2011 anwendbaren Änderung heißt es in § 19 Absatz 2 Satz 2 (1) StromNEV, dass Letztverbraucher von den Netzentgelten befreit werden, wenn ihr Stromverbrauch die Benutzungsstundenzahl von mindestens 7 000 Stunden erreicht und 10 Gigawattstunden übersteigt.

| (8) | Vor der Gewährung der Befreiung prüft die BNetzA, ob die rechtlichen Voraussetzungen erfüllt sind. Anschließend genehmigt die BNetzA eine unbefristete Befreiung des Letztverbrauchers ab dem 1. Januar 2011 (sofern alle Voraussetzungen zu diesem Datum erfüllt waren). |
| --- | --- |

(8)

Vor der Gewährung der Befreiung prüft die BNetzA, ob die rechtlichen Voraussetzungen erfüllt sind. Anschließend genehmigt die BNetzA eine unbefristete Befreiung des Letztverbrauchers ab dem 1. Januar 2011 (sofern alle Voraussetzungen zu diesem Datum erfüllt waren).

2.3.   Volle Erstattung der den Betreibern von Elektrizitätsverteilernetzen entgangenen Erlöse durch die Betreiber von Elektrizitätsübertragungsnetzen

| (9) | Da die von den Netzentgelten befreiten Letztverbraucher an verschiedene Netzebenen angeschlossen sind, führt die Befreiung sowohl für die Betreiber von Elektrizitätsübertragungsnetzen (im Folgenden: „Übertragungsnetzbetreiber“) als auch für die Betreiber von Elektrizitätsverteilernetzen (im Folgenden „Verteilernetzbetreiber“) zu einer finanziellen Belastung (im Folgenden: „entgangene Erlöse“ bzw. „Erlösausfälle“). |
| --- | --- |

(9)

Da die von den Netzentgelten befreiten Letztverbraucher an verschiedene Netzebenen angeschlossen sind, führt die Befreiung sowohl für die Betreiber von Elektrizitätsübertragungsnetzen (im Folgenden: „Übertragungsnetzbetreiber“) als auch für die Betreiber von Elektrizitätsverteilernetzen (im Folgenden „Verteilernetzbetreiber“) zu einer finanziellen Belastung (im Folgenden: „entgangene Erlöse“ bzw. „Erlösausfälle“).

| (10) | Nach § 19 Absatz 2 StromNEV sind die Übertragungsnetzbetreiber verpflichtet, den Verteilernetzbetreibern die aus der Befreiung resultierenden Erlösausfälle zu erstatten. |
| --- | --- |

(10)

Nach § 19 Absatz 2 StromNEV sind die Übertragungsnetzbetreiber verpflichtet, den Verteilernetzbetreibern die aus der Befreiung resultierenden Erlösausfälle zu erstatten.

2.4.   Ausgleichsmechanismus für Übertragungsnetzbetreiber

| (11) | Nach § 19 Absatz 2 StromNEV sind die Übertragungsnetzbetreiber ferner verpflichtet, ihre Zahlungen an Verteilernetzbetreiber und die eigenen entgangenen Erlöse über eine finanzielle Verrechnung untereinander auszugleichen. Für die genauen Modalitäten der Durchführung der Verrechnung wird in § 19 Absatz 2 StromNEV auf § 9 des Kraft-Wärme-Kopplungsgesetzes (im Folgenden „KWK-Gesetz“) verwiesen, das entsprechende Anwendung findet. Die Verrechnung dient dem Ausgleich der finanziellen Belastung unter den Übertragungsnetzbetreibern nach Maßgabe der Strommenge, die in ihrem jeweiligen Netzbereich an Letztverbraucher geliefert wird. |
| --- | --- |

(11)

Nach § 19 Absatz 2 StromNEV sind die Übertragungsnetzbetreiber ferner verpflichtet, ihre Zahlungen an Verteilernetzbetreiber und die eigenen entgangenen Erlöse über eine finanzielle Verrechnung untereinander auszugleichen. Für die genauen Modalitäten der Durchführung der Verrechnung wird in § 19 Absatz 2 StromNEV auf § 9 des Kraft-Wärme-Kopplungsgesetzes (im Folgenden „KWK-Gesetz“) verwiesen, das entsprechende Anwendung findet. Die Verrechnung dient dem Ausgleich der finanziellen Belastung unter den Übertragungsnetzbetreibern nach Maßgabe der Strommenge, die in ihrem jeweiligen Netzbereich an Letztverbraucher geliefert wird.

2.5.   Übertragungsnetzbetreiber müssen ihre Kosten decken

| (12) | In § 9 KWK-Gesetz – auf den in § 19 Absatz 2 StromNEV Bezug genommen wird (vgl. den vorstehenden Erwägungsgrund dieses Beschlusses) – ist ferner festgelegt, dass Netzbetreiber Zusatzkosten, die sie infolge des Kostenausgleichs zwischen den Netzbetreibern zu tragen haben, auf die Letztverbraucher abwälzen dürfen. |
| --- | --- |

(12)

In § 9 KWK-Gesetz – auf den in § 19 Absatz 2 StromNEV Bezug genommen wird (vgl. den vorstehenden Erwägungsgrund dieses Beschlusses) – ist ferner festgelegt, dass Netzbetreiber Zusatzkosten, die sie infolge des Kostenausgleichs zwischen den Netzbetreibern zu tragen haben, auf die Letztverbraucher abwälzen dürfen.

| (13) | Zudem ist in § 19 Absatz 2 StromNEV festgelegt, dass § 20 StromNEV entsprechend gilt. Nach § 20 StromNEV müssen Netzbetreiber vor der Veröffentlichung der Netzentgelte für Strom sicherstellen, dass die Erlöse aus den Entgelten ausreichen, um die erwarteten Kosten zu decken. |
| --- | --- |

(13)

Zudem ist in § 19 Absatz 2 StromNEV festgelegt, dass § 20 StromNEV entsprechend gilt. Nach § 20 StromNEV müssen Netzbetreiber vor der Veröffentlichung der Netzentgelte für Strom sicherstellen, dass die Erlöse aus den Entgelten ausreichen, um die erwarteten Kosten zu decken.

2.6.   Ausgleich für Übertragungsnetzbetreiber durch die sogenannte „§ 19-Umlage“

| (14) | Am 14. Dezember 2011 nahm die BNetzA einen Beschluss an, mit dem sie den Verteilernetzbetreibern die Verpflichtung auferlegte, von den Letztverbrauchern einen Aufschlag, die sogenannte „§ 19-Umlage“, zu erheben. Die BNetzA verpflichtet die Verteilernetzbetreiber ferner, die Einnahmen aus dieser Umlage auf die Übertragungsnetzbetreiber zu überweisen. |
| --- | --- |

(14)

Am 14. Dezember 2011 nahm die BNetzA einen Beschluss an, mit dem sie den Verteilernetzbetreibern die Verpflichtung auferlegte, von den Letztverbrauchern einen Aufschlag, die sogenannte „§ 19-Umlage“, zu erheben. Die BNetzA verpflichtet die Verteilernetzbetreiber ferner, die Einnahmen aus dieser Umlage auf die Übertragungsnetzbetreiber zu überweisen.

| (15) | Auf der Grundlage dieses Beschlusses vom 14. Dezember 2011 soll die Umlage, mit der den Übertragungsnetzbetreibern die Erlösausfälle erstattet werden, die ihnen infolge der Netzentgeltbefreiung und der Verpflichtung, den Verteilernetzbetreibern einen Ausgleich zu zahlen, entstanden sind, verursachungsgerecht und mit mehr Transparenz und Rechtssicherheit festgesetzt werden. |
| --- | --- |

(15)

Auf der Grundlage dieses Beschlusses vom 14. Dezember 2011 soll die Umlage, mit der den Übertragungsnetzbetreibern die Erlösausfälle erstattet werden, die ihnen infolge der Netzentgeltbefreiung und der Verpflichtung, den Verteilernetzbetreibern einen Ausgleich zu zahlen, entstanden sind, verursachungsgerecht und mit mehr Transparenz und Rechtssicherheit festgesetzt werden.

| (16) | Die Höhe der Sonderumlage wird nicht von der BNetzA festgesetzt, sondern muss jedes Jahr von den Übertragungsnetzbetreibern nach der von der BNetzA festgelegten Methode berechnet werden. Um die Umlage pro kWh zu ermitteln, muss der Übertragungsnetzbetreiber einerseits die aufgrund der Befreiung zu erwartenden Erlösausfälle und andererseits den zu erwartenden Verbrauch bestimmen. Für das erste Durchführungsjahr (2012) hat die BNetzA die Summe, die durch die § 19-Umlage gedeckt werden muss und als Grundlage für die Berechnung der Umlage dient, mit 440 Mio. EUR angesetzt. Von diesem Betrag müssen 300 Mio. EUR als Ausgleich für aufgrund der Netzentgeltbefreiung für stromintensive Unternehmen entgangene Erlöse zurückfließen. Mit den verbleibenden 140 Mio. EUR sollen die Erlösausfälle gedeckt werden, die sich aus der Aushandlung individueller Netzentgelte auf der Grundlage von § 19 Absatz 2 Satz 1 StromNEV (2) ergeben. Die individuellen Netzentgelte und der zu deren Ausgleich bestimmte Anteil der § 19-Umlage sind nicht Gegenstand dieses Beschlusses. Dies ist auf den Umfang der bei der Kommission eingegangenen Beschwerde und die daraus resultierende Abgrenzung des Vorprüfverfahrens zurückzuführen. Die Kommission behält sich das Recht vor, § 19 Absatz 2 Satz 1 StromNEV in einem separaten Verfahren zu prüfen. Für die folgenden Jahre wird dieser Betrag von den Übertragungsnetzbetreibern auf der Grundlage von Prognosen berechnet. |
| --- | --- |

(16)

Die Höhe der Sonderumlage wird nicht von der BNetzA festgesetzt, sondern muss jedes Jahr von den Übertragungsnetzbetreibern nach der von der BNetzA festgelegten Methode berechnet werden. Um die Umlage pro kWh zu ermitteln, muss der Übertragungsnetzbetreiber einerseits die aufgrund der Befreiung zu erwartenden Erlösausfälle und andererseits den zu erwartenden Verbrauch bestimmen. Für das erste Durchführungsjahr (2012) hat die BNetzA die Summe, die durch die § 19-Umlage gedeckt werden muss und als Grundlage für die Berechnung der Umlage dient, mit 440 Mio. EUR angesetzt. Von diesem Betrag müssen 300 Mio. EUR als Ausgleich für aufgrund der Netzentgeltbefreiung für stromintensive Unternehmen entgangene Erlöse zurückfließen. Mit den verbleibenden 140 Mio. EUR sollen die Erlösausfälle gedeckt werden, die sich aus der Aushandlung individueller Netzentgelte auf der Grundlage von § 19 Absatz 2 Satz 1 StromNEV (2) ergeben. Die individuellen Netzentgelte und der zu deren Ausgleich bestimmte Anteil der § 19-Umlage sind nicht Gegenstand dieses Beschlusses. Dies ist auf den Umfang der bei der Kommission eingegangenen Beschwerde und die daraus resultierende Abgrenzung des Vorprüfverfahrens zurückzuführen. Die Kommission behält sich das Recht vor, § 19 Absatz 2 Satz 1 StromNEV in einem separaten Verfahren zu prüfen. Für die folgenden Jahre wird dieser Betrag von den Übertragungsnetzbetreibern auf der Grundlage von Prognosen berechnet.

| (17) | Ferner werden die Übertragungsnetzbetreiber in jedem Jahr x+1 zu prüfen haben, wie hoch der tatsächliche Finanzbedarf für das vorhergehende Jahr x war. Gehen die Einnahmen aus der § 19 Umlage über den Betrag hinaus, der tatsächlich benötigt wird, um den Übertragungsnetzbetreibern die entgangenen Erlöse infolge der Netzentgeltbefreiung und des Ausgleichs für die Verteilernetzbetreiber zu erstatten, so ist die Umlage im Jahr x+2 um die Differenz zu verringern. Reichen die Einnahmen nicht aus, wird die Umlage entsprechend angepasst. |
| --- | --- |

(17)

Ferner werden die Übertragungsnetzbetreiber in jedem Jahr x+1 zu prüfen haben, wie hoch der tatsächliche Finanzbedarf für das vorhergehende Jahr x war. Gehen die Einnahmen aus der § 19 Umlage über den Betrag hinaus, der tatsächlich benötigt wird, um den Übertragungsnetzbetreibern die entgangenen Erlöse infolge der Netzentgeltbefreiung und des Ausgleichs für die Verteilernetzbetreiber zu erstatten, so ist die Umlage im Jahr x+2 um die Differenz zu verringern. Reichen die Einnahmen nicht aus, wird die Umlage entsprechend angepasst.

| (18) | Mit dem Beschluss der BNetzA wird ferner eingeführt, dass die aufgrund der Befreiung entgangenen Erlöse aus dem Kalenderjahr 2011 über das Regulierungskonto ausgeglichen werden (vgl. Beschreibung im folgenden Abschnitt 2.7). |
| --- | --- |

(18)

Mit dem Beschluss der BNetzA wird ferner eingeführt, dass die aufgrund der Befreiung entgangenen Erlöse aus dem Kalenderjahr 2011 über das Regulierungskonto ausgeglichen werden (vgl. Beschreibung im folgenden Abschnitt 2.7).

2.7.   Überwachung durch das Regulierungskonto

| (19) | Die BNetzA kontrolliert Verteilernetzbetreiber und Übertragungsnetzbetreiber in Bezug auf ihre Netzkosten und -erlöse. |
| --- | --- |

(19)

Die BNetzA kontrolliert Verteilernetzbetreiber und Übertragungsnetzbetreiber in Bezug auf ihre Netzkosten und -erlöse.

| (20) | Um den Netzbetreibern einen Anreiz für ein effizienteres Netzmanagement zu geben, hat Deutschland ein System eingeführt, bei dem die BNetzA für Fünfjahreszeiträume Obergrenzen für die Erlöse festsetzt, die Netzbetreibern von den Letztverbrauchern zufließen dürfen. Die Hauptelemente dieses Systems sind in der Anreizregulierungsverordnung (im Folgenden „ARegV“) festgelegt. Die Netzbetreiber müssen der BNetzA für die Festsetzung dieser Erlösobergrenzen verschiedene Buchhaltungsdaten (einschließlich Kosten und Erlösen) übermitteln. Die Differenzen zwischen den Erlösobergrenzen und den tatsächlich erzielten Erlösen werden auf einem besonderen, bei der BNetzA geführten Regulierungskonto (§ 5 ARegV) verbucht. Erreicht die Differenz eine bestimmte Höhe, müssen die Netzentgelte angepasst werden. Bestimmte Differenzen zwischen den entstandenen und den prognostizierten Kosten werden ebenfalls auf diesem Konto verbucht. Am Ende des Fünfjahreszeitraums erfolgen verschiedene Ausgleiche zwischen überschüssigen Erlösen und bestimmten Kosten. Erlöse, die die zulässige Erlösobergrenze übersteigen und nicht gegen bestimmte Kosten aufgerechnet werden können, werden zum Ausgleich der verringerten Netzentgelte im folgenden Jahr bzw. Zeitraum verwendet. |
| --- | --- |

(20)

Um den Netzbetreibern einen Anreiz für ein effizienteres Netzmanagement zu geben, hat Deutschland ein System eingeführt, bei dem die BNetzA für Fünfjahreszeiträume Obergrenzen für die Erlöse festsetzt, die Netzbetreibern von den Letztverbrauchern zufließen dürfen. Die Hauptelemente dieses Systems sind in der Anreizregulierungsverordnung (im Folgenden „ARegV“) festgelegt. Die Netzbetreiber müssen der BNetzA für die Festsetzung dieser Erlösobergrenzen verschiedene Buchhaltungsdaten (einschließlich Kosten und Erlösen) übermitteln. Die Differenzen zwischen den Erlösobergrenzen und den tatsächlich erzielten Erlösen werden auf einem besonderen, bei der BNetzA geführten Regulierungskonto (§ 5 ARegV) verbucht. Erreicht die Differenz eine bestimmte Höhe, müssen die Netzentgelte angepasst werden. Bestimmte Differenzen zwischen den entstandenen und den prognostizierten Kosten werden ebenfalls auf diesem Konto verbucht. Am Ende des Fünfjahreszeitraums erfolgen verschiedene Ausgleiche zwischen überschüssigen Erlösen und bestimmten Kosten. Erlöse, die die zulässige Erlösobergrenze übersteigen und nicht gegen bestimmte Kosten aufgerechnet werden können, werden zum Ausgleich der verringerten Netzentgelte im folgenden Jahr bzw. Zeitraum verwendet.

2.8.   Höhe der Beihilfe und Begünstigte

| (21) | Die Befreiung wird nur Unternehmen gewährt, deren Stromverbrauch die Benutzungsstundenzahl von mindestens 7 000 Stunden erreicht und 10 Gigawattstunden übersteigt. Diese Unternehmen werden als stromintensive Unternehmen bezeichnet. Sie gehören vorrangig verschiedenen Branchen der verarbeitenden Industrie, z. B. der Industriegasbranche, der chemischen Industrie und der Papierindustrie, an. |
| --- | --- |

(21)

Die Befreiung wird nur Unternehmen gewährt, deren Stromverbrauch die Benutzungsstundenzahl von mindestens 7 000 Stunden erreicht und 10 Gigawattstunden übersteigt. Diese Unternehmen werden als stromintensive Unternehmen bezeichnet. Sie gehören vorrangig verschiedenen Branchen der verarbeitenden Industrie, z. B. der Industriegasbranche, der chemischen Industrie und der Papierindustrie, an.

| (22) | Auf der Website der BNetzA sind für die Jahre 2011 und 2012 bereits über 200 bei der BNetzA gestellte Anträge auf eine Befreiung nach § 19 Absatz 2 Satz 2 StromNEV aufgeführt. Bislang ist jedoch noch nicht allen Anträgen auf Befreiung stattgegeben worden (3). |
| --- | --- |

(22)

Auf der Website der BNetzA sind für die Jahre 2011 und 2012 bereits über 200 bei der BNetzA gestellte Anträge auf eine Befreiung nach § 19 Absatz 2 Satz 2 StromNEV aufgeführt. Bislang ist jedoch noch nicht allen Anträgen auf Befreiung stattgegeben worden (3).

| (23) | Die Übertragungsnetzbetreiber haben die Höhe der § 19-Umlage auf einer verbundenen Website (4) veröffentlicht. |
| --- | --- |

(23)

Die Übertragungsnetzbetreiber haben die Höhe der § 19-Umlage auf einer verbundenen Website (4) veröffentlicht.

| (24) | Die aufgrund der Netzentgeltbefreiung für stromintensive Unternehmen entgangenen Erlöse werden für 2012 auf 300 Mio. EUR geschätzt. |
| --- | --- |

(24)

Die aufgrund der Netzentgeltbefreiung für stromintensive Unternehmen entgangenen Erlöse werden für 2012 auf 300 Mio. EUR geschätzt.

3.   BEIHILFERECHTLICHE WÜRDIGUNG

3.1.   Vorliegen einer staatlichen Beihilfe

| (25) | Nach Artikel 107 Absatz 1 AEUV sind staatliche oder aus staatlichen Mitteln gewährte Beihilfen gleich welcher Art, die durch die Begünstigung bestimmter Unternehmen oder Produktionszweige den Wettbewerb verfälschen oder zu verfälschen drohen, mit dem Binnenmarkt unvereinbar, soweit sie den Handel zwischen Mitgliedstaaten beeinträchtigen. |
| --- | --- |

(25)

Nach Artikel 107 Absatz 1 AEUV sind staatliche oder aus staatlichen Mitteln gewährte Beihilfen gleich welcher Art, die durch die Begünstigung bestimmter Unternehmen oder Produktionszweige den Wettbewerb verfälschen oder zu verfälschen drohen, mit dem Binnenmarkt unvereinbar, soweit sie den Handel zwischen Mitgliedstaaten beeinträchtigen.

3.1.1.   Vorliegen eines selektiven Vorteils und Auswirkungen auf Wettbewerb und Handel

| (26) | Der Begriff des Vorteils im Sinne des Artikels 107 AEUV umfasst nicht nur positive Leistungen wie Subventionen, sondern auch Maßnahmen, die in verschiedener Form die Belastungen vermindern, die ein Unternehmen normalerweise zu tragen hat, und die somit zwar keine Subventionen im strengen Sinne des Wortes darstellen, diesen aber nach Art und Wirkung gleichstehen (5). |
| --- | --- |

(26)

Der Begriff des Vorteils im Sinne des Artikels 107 AEUV umfasst nicht nur positive Leistungen wie Subventionen, sondern auch Maßnahmen, die in verschiedener Form die Belastungen vermindern, die ein Unternehmen normalerweise zu tragen hat, und die somit zwar keine Subventionen im strengen Sinne des Wortes darstellen, diesen aber nach Art und Wirkung gleichstehen (5).

| (27) | Stromverbraucher müssen für die Nutzung des Stromnetzes in der Regel ein Entgelt entrichten. Die Befreiung bildet daher eine Ausnahme von den in Deutschland geltenden Grundsätzen für die Festsetzung von Netzentgelten, die in Abschnitt 2.1 dieses Beschlusses beschrieben sind. Dadurch, dass der Staat stromintensive Unternehmen von den Netzentgelten befreit hat, hat er sie von einem Entgelt befreit, das sie normalerweise als Letztverbraucher zu tragen haben. |
| --- | --- |

(27)

Stromverbraucher müssen für die Nutzung des Stromnetzes in der Regel ein Entgelt entrichten. Die Befreiung bildet daher eine Ausnahme von den in Deutschland geltenden Grundsätzen für die Festsetzung von Netzentgelten, die in Abschnitt 2.1 dieses Beschlusses beschrieben sind. Dadurch, dass der Staat stromintensive Unternehmen von den Netzentgelten befreit hat, hat er sie von einem Entgelt befreit, das sie normalerweise als Letztverbraucher zu tragen haben.

| (28) | Die Kommission vertritt daher zu diesem Zeitpunkt die Auffassung, dass stromintensive Unternehmen durch die Befreiung ein Vorteil gewährt wird. |
| --- | --- |

(28)

Die Kommission vertritt daher zu diesem Zeitpunkt die Auffassung, dass stromintensive Unternehmen durch die Befreiung ein Vorteil gewährt wird.

| (29) | Um nachzuweisen, dass der Vorteil selektiv ist, muss die Kommission aufzeigen, dass die jeweilige Maßnahme zwischen Unternehmen differenziert, die sich im Hinblick auf das mit der Maßnahme verfolgte Ziel in einer vergleichbaren tatsächlichen und rechtlichen Situation befinden. Der Beihilfebegriff erfasst keine Maßnahmen, die eine Differenzierung zwischen Unternehmen im Bereich von Belastungen vornehmen, wenn diese Differenzierung aus der Natur und dem Aufbau der fraglichen Lastenregelung folgt (6). |
| --- | --- |

(29)

Um nachzuweisen, dass der Vorteil selektiv ist, muss die Kommission aufzeigen, dass die jeweilige Maßnahme zwischen Unternehmen differenziert, die sich im Hinblick auf das mit der Maßnahme verfolgte Ziel in einer vergleichbaren tatsächlichen und rechtlichen Situation befinden. Der Beihilfebegriff erfasst keine Maßnahmen, die eine Differenzierung zwischen Unternehmen im Bereich von Belastungen vornehmen, wenn diese Differenzierung aus der Natur und dem Aufbau der fraglichen Lastenregelung folgt (6).

| (30) | In Bezug auf die Netzentgelte befinden sich alle Letztverbraucher in derselben tatsächlichen und rechtlichen Situation, da sie alle das Netz nutzen. |
| --- | --- |

(30)

In Bezug auf die Netzentgelte befinden sich alle Letztverbraucher in derselben tatsächlichen und rechtlichen Situation, da sie alle das Netz nutzen.

| (31) | Die Kommission vertritt zu diesem Zeitpunkt die Auffassung, dass der Vorteil selektiv ist, da er nur Unternehmen gewährt wird, deren Stromverbrauch die Benutzungsstundenzahl von mindestens 7 000 Stunden erreicht und 10 Gigawattstunden übersteigt. Nur bestimmte Unternehmen in bestimmten Industriezweigen sind in der Lage, diese Voraussetzungen zu erfüllen. Aus den auf der Website der BNetzA veröffentlichten Anträgen auf Befreiung von den Netzentgelten geht hervor, dass die Befreiung nur für eine begrenzte Zahl von Unternehmen gelten wird, die hauptsächlich bestimmten Branchen der verarbeitenden Industrie wie etwa Industriegase, chemische Industrie, Papierindustrie, angehören. Die Befreiung gilt somit nur für bestimmte Unternehmen und ist daher zu diesem Zeitpunkt als selektiv zu betrachten, da sie eine unterschiedliche Behandlung von Unternehmen vorsieht, die sich in derselben tatsächlichen und rechtlichen Situation befinden. |
| --- | --- |

(31)

Die Kommission vertritt zu diesem Zeitpunkt die Auffassung, dass der Vorteil selektiv ist, da er nur Unternehmen gewährt wird, deren Stromverbrauch die Benutzungsstundenzahl von mindestens 7 000 Stunden erreicht und 10 Gigawattstunden übersteigt. Nur bestimmte Unternehmen in bestimmten Industriezweigen sind in der Lage, diese Voraussetzungen zu erfüllen. Aus den auf der Website der BNetzA veröffentlichten Anträgen auf Befreiung von den Netzentgelten geht hervor, dass die Befreiung nur für eine begrenzte Zahl von Unternehmen gelten wird, die hauptsächlich bestimmten Branchen der verarbeitenden Industrie wie etwa Industriegase, chemische Industrie, Papierindustrie, angehören. Die Befreiung gilt somit nur für bestimmte Unternehmen und ist daher zu diesem Zeitpunkt als selektiv zu betrachten, da sie eine unterschiedliche Behandlung von Unternehmen vorsieht, die sich in derselben tatsächlichen und rechtlichen Situation befinden.

| (32) | Der Rechtsprechung des Gerichthofs zufolge können Mitgliedstaaten, die in Bezug auf die Belastungen eine derartige Differenzierung zwischen Unternehmen eingeführt haben, nachweisen, dass die Differenzierung durch die Natur und den inneren Aufbau des fraglichen Abgabensystems tatsächlich gerechtfertigt ist (7). |
| --- | --- |

(32)

Der Rechtsprechung des Gerichthofs zufolge können Mitgliedstaaten, die in Bezug auf die Belastungen eine derartige Differenzierung zwischen Unternehmen eingeführt haben, nachweisen, dass die Differenzierung durch die Natur und den inneren Aufbau des fraglichen Abgabensystems tatsächlich gerechtfertigt ist (7).

| (33) | Die Kommission stellt fest, dass Deutschland keine Nachweise dafür übermittelt hat, dass die Befreiung auf dem inneren Aufbau des Netzentgeltsystems beruht, weil das Land aus dem Grund, dass keine staatlichen Mittel zum Einsatz kommen, die Auffassung vertritt, dass die fragliche Maßnahme keine Beihilfe beinhaltet. Deutschland hat lediglich allgemein kurz erklärt, dass die Befreiung von Netzentgelten deshalb gerechtfertigt sei, weil stromintensive Unternehmen das Netz stabilisierten. Die Kommission stellt jedoch fest, dass Deutschland diese stabilisierende Wirkung nicht belegt hat. Ebenso wenig hat Deutschland dargelegt, inwiefern diese Wirkung der Natur und dem inneren Aufbau des Netzentgeltsystems entspricht. |
| --- | --- |

(33)

Die Kommission stellt fest, dass Deutschland keine Nachweise dafür übermittelt hat, dass die Befreiung auf dem inneren Aufbau des Netzentgeltsystems beruht, weil das Land aus dem Grund, dass keine staatlichen Mittel zum Einsatz kommen, die Auffassung vertritt, dass die fragliche Maßnahme keine Beihilfe beinhaltet. Deutschland hat lediglich allgemein kurz erklärt, dass die Befreiung von Netzentgelten deshalb gerechtfertigt sei, weil stromintensive Unternehmen das Netz stabilisierten. Die Kommission stellt jedoch fest, dass Deutschland diese stabilisierende Wirkung nicht belegt hat. Ebenso wenig hat Deutschland dargelegt, inwiefern diese Wirkung der Natur und dem inneren Aufbau des Netzentgeltsystems entspricht.

| (34) | In Bezug auf das mit den Netzentgelten verfolgte Ziel der Deckung der Kosten für die Errichtung und die Instandhaltung des Netzes auf der Grundlage der in Abschnitt 2.1 dieses Beschlusses festgelegten Bestimmungen stellt die Kommission fest, dass die Unternehmen, die den in § 19 Absatz 2 Satz 2 StromNEV festgelegten Energieverbrauch überschreiten, sich in derselben Situation befinden wie alle anderen Unternehmen. Daher scheint die vollständige Befreiung Unternehmen mit einem hohen Stromverbrauch von den Netzentgelten nicht nach dem inneren Aufbau des Netzentgeltsystems angelegt zu sein. |
| --- | --- |

(34)

In Bezug auf das mit den Netzentgelten verfolgte Ziel der Deckung der Kosten für die Errichtung und die Instandhaltung des Netzes auf der Grundlage der in Abschnitt 2.1 dieses Beschlusses festgelegten Bestimmungen stellt die Kommission fest, dass die Unternehmen, die den in § 19 Absatz 2 Satz 2 StromNEV festgelegten Energieverbrauch überschreiten, sich in derselben Situation befinden wie alle anderen Unternehmen. Daher scheint die vollständige Befreiung Unternehmen mit einem hohen Stromverbrauch von den Netzentgelten nicht nach dem inneren Aufbau des Netzentgeltsystems angelegt zu sein.

| (35) | Die Unternehmen, die einen Antrag auf Befreiung gestellt haben, gehören insbesondere dem verarbeitenden Gewerbe an, z. B. der Industriegasbranche, der chemischen Industrie und der Papierindustrie. Diese Branchen stehen im Wettbewerb mit Unternehmen aus anderen Mitgliedstaaten. Zu diesem Zeitpunkt ist daher davon auszugehen, dass die Befreiung sich auf den Handel zwischen Mitgliedstaaten auswirkt und den Wettbewerb verfälscht. |
| --- | --- |

(35)

Die Unternehmen, die einen Antrag auf Befreiung gestellt haben, gehören insbesondere dem verarbeitenden Gewerbe an, z. B. der Industriegasbranche, der chemischen Industrie und der Papierindustrie. Diese Branchen stehen im Wettbewerb mit Unternehmen aus anderen Mitgliedstaaten. Zu diesem Zeitpunkt ist daher davon auszugehen, dass die Befreiung sich auf den Handel zwischen Mitgliedstaaten auswirkt und den Wettbewerb verfälscht.

3.1.2.   Zurechenbarkeit

| (36) | Die Befreiung von den Netzentgelten beruht auf einer Rechtsvorschrift. Sie ist dem Staat zuzurechnen. |
| --- | --- |

(36)

Die Befreiung von den Netzentgelten beruht auf einer Rechtsvorschrift. Sie ist dem Staat zuzurechnen.

3.1.3.   Einsatz staatlicher Mittel

| (37) | Vorteile sind nur dann als Beihilfen im Sinne des Artikels 107 AEUV einzustufen, wenn sie unmittelbar oder mittelbar aus staatlichen Mitteln gewährt werden. Das bedeutet, dass sowohl Vorteile, die unmittelbar vom Staat gewährt werden, als auch Vorteile, die über eine vom Staat benannte oder errichtete öffentliche oder private Einrichtung gewährt werden, unter den Beihilfebegriff nach Artikel 107 Absatz 1 AEUV fallen (8). |
| --- | --- |

(37)

Vorteile sind nur dann als Beihilfen im Sinne des Artikels 107 AEUV einzustufen, wenn sie unmittelbar oder mittelbar aus staatlichen Mitteln gewährt werden. Das bedeutet, dass sowohl Vorteile, die unmittelbar vom Staat gewährt werden, als auch Vorteile, die über eine vom Staat benannte oder errichtete öffentliche oder private Einrichtung gewährt werden, unter den Beihilfebegriff nach Artikel 107 Absatz 1 AEUV fallen (8).

| (38) | Infolgedessen reicht die Tatsache, dass der Vorteil nicht unmittelbar aus dem Staatshaushalt finanziert wird, allein nicht aus, um auszuschließen, das staatliche Mittel zum Einsatz kommen. |
| --- | --- |

(38)

Infolgedessen reicht die Tatsache, dass der Vorteil nicht unmittelbar aus dem Staatshaushalt finanziert wird, allein nicht aus, um auszuschließen, das staatliche Mittel zum Einsatz kommen.

| (39) | Ferner schließt eine zunächst private Herkunft von Mitteln deren Einstufung als staatliche Mittel im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV (9) nicht aus. Damit genügt der Umstand allein, dass eine Subventionsregelung, die einigen Wirtschaftsteilnehmern eines bestimmten Sektors zugutekommt, ganz oder teilweise durch Beiträge finanziert wird, die von Staats wegen von den betreffenden Unternehmen erhoben werden, nicht, um dieser Regelung den Charakter einer staatlichen Beihilfe im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV zu nehmen (10). |
| --- | --- |

(39)

Ferner schließt eine zunächst private Herkunft von Mitteln deren Einstufung als staatliche Mittel im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV (9) nicht aus. Damit genügt der Umstand allein, dass eine Subventionsregelung, die einigen Wirtschaftsteilnehmern eines bestimmten Sektors zugutekommt, ganz oder teilweise durch Beiträge finanziert wird, die von Staats wegen von den betreffenden Unternehmen erhoben werden, nicht, um dieser Regelung den Charakter einer staatlichen Beihilfe im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV zu nehmen (10).

| (40) | In diesem Zusammenhang stellte der Gerichtshof in der Rechtssache Steinike, in der es um einen Fonds zur Absatzförderung der deutschen Land-, Forst- und Ernährungswirtschaft geht, der unter anderem durch Beiträge von Betrieben der Land-, Forst- und Ernährungswirtschaft finanziert wird, Folgendes fest (11):
  „Das in Artikel 92 Absatz 1 enthaltene Verbot erfasst sämtliche staatlichen oder aus staatlichen Mitteln gewährten Beihilfen, ohne dass danach zu unterscheiden ist, ob die Beihilfe unmittelbar durch den Staat oder durch von ihm zur Durchführung der Beihilferegelung errichtete oder beauftragte öffentliche oder private Einrichtungen gewährt wird.“ |
| --- | --- |

(40)

In diesem Zusammenhang stellte der Gerichtshof in der Rechtssache Steinike, in der es um einen Fonds zur Absatzförderung der deutschen Land-, Forst- und Ernährungswirtschaft geht, der unter anderem durch Beiträge von Betrieben der Land-, Forst- und Ernährungswirtschaft finanziert wird, Folgendes fest (11):

„Das in Artikel 92 Absatz 1 enthaltene Verbot erfasst sämtliche staatlichen oder aus staatlichen Mitteln gewährten Beihilfen, ohne dass danach zu unterscheiden ist, ob die Beihilfe unmittelbar durch den Staat oder durch von ihm zur Durchführung der Beihilferegelung errichtete oder beauftragte öffentliche oder private Einrichtungen gewährt wird.“

| (41) | Derselbe Ansatz wurde in der Rechtssache Italien/Kommission verfolgt. Dabei ging es um Arbeitgeberbeiträge zu Arbeitslosen- und Familienzulagenfonds; Italien hatte argumentiert, dass keine staatlichen Mittel zum Einsatz gekommen seien, da die Beiträge nicht von der Gesamtheit getragen worden seien. Der Gerichtshof entschied Folgendes (12):
  „Da die fraglichen Fonds nach innerstaatlichen Rechtsvorschriften durch Zwangsbeiträge gespeist werden und, wie der vorliegende Fall zeigt, gemäß diesen Rechtsvorschriften verwaltet und verteilt werden, sind sie als staatliche Mittel im Sinne des Artikels 92 zu betrachten, selbst wenn ihre Verwaltung nichtstaatlichen Organen anvertraut wäre.“ |
| --- | --- |

(41)

Derselbe Ansatz wurde in der Rechtssache Italien/Kommission verfolgt. Dabei ging es um Arbeitgeberbeiträge zu Arbeitslosen- und Familienzulagenfonds; Italien hatte argumentiert, dass keine staatlichen Mittel zum Einsatz gekommen seien, da die Beiträge nicht von der Gesamtheit getragen worden seien. Der Gerichtshof entschied Folgendes (12):

„Da die fraglichen Fonds nach innerstaatlichen Rechtsvorschriften durch Zwangsbeiträge gespeist werden und, wie der vorliegende Fall zeigt, gemäß diesen Rechtsvorschriften verwaltet und verteilt werden, sind sie als staatliche Mittel im Sinne des Artikels 92 zu betrachten, selbst wenn ihre Verwaltung nichtstaatlichen Organen anvertraut wäre.“

| (42) | Ebenso stellte der Gerichtshof in der Rechtssache C-259/85 Frankreich/Kommission fest (13),
  „(...) dass der Umstand, dass eine Subventionsregelung zugunsten gewisser Wirtschaftsteilnehmer eines bestimmten Sektors durch eine parafiskalische Abgabe finanziert wird, die auf alle Lieferungen einheimischer Erzeugnisse dieses Sektors erhoben wird, allein nicht genügt, dieser Regelung den Charakter einer staatlichen Beihilfe (...) zu nehmen. |
| --- | --- |

(42)

Ebenso stellte der Gerichtshof in der Rechtssache C-259/85 Frankreich/Kommission fest (13),

„(...) dass der Umstand, dass eine Subventionsregelung zugunsten gewisser Wirtschaftsteilnehmer eines bestimmten Sektors durch eine parafiskalische Abgabe finanziert wird, die auf alle Lieferungen einheimischer Erzeugnisse dieses Sektors erhoben wird, allein nicht genügt, dieser Regelung den Charakter einer staatlichen Beihilfe (...) zu nehmen.

| (43) | Diese Argumentation wurde auch in der Rechtssache Essent (14) zugrundegelegt. In dieser Sache hatte der Gerichtshof eine Regelung zu beurteilen, die vorsah, dass die Betreiber des niederländischen Stromnetzes von privaten Stromkunden einen Aufschlag erheben und die Einnahmen aus diesem Aufschlag an SEP, eine gemeinsame Tochtergesellschaft der vier Stromerzeuger abführen, um Letzterer einen Ausgleich zur Bestreitung sogenannter „verlorener Kosten“ zu gewähren. Der Gerichtshof urteilte, dass bei der niederländischen Regelung staatliche Mittel zum Einsatz kamen (15). |
| --- | --- |

(43)

Diese Argumentation wurde auch in der Rechtssache Essent (14) zugrundegelegt. In dieser Sache hatte der Gerichtshof eine Regelung zu beurteilen, die vorsah, dass die Betreiber des niederländischen Stromnetzes von privaten Stromkunden einen Aufschlag erheben und die Einnahmen aus diesem Aufschlag an SEP, eine gemeinsame Tochtergesellschaft der vier Stromerzeuger abführen, um Letzterer einen Ausgleich zur Bestreitung sogenannter „verlorener Kosten“ zu gewähren. Der Gerichtshof urteilte, dass bei der niederländischen Regelung staatliche Mittel zum Einsatz kamen (15).

| (44) | Der Gerichtshof stellte in der Rechtssache Essent zunächst fest, dass der Aufschlag aus staatlichen Mitteln gewährt wurde:
  „In diesem Zusammenhang ist daran zu erinnern, dass diese Beträge auf dem den Elektrizitätskunden gemäß Art. 9 OEPS vom Staat auferlegten Tarifaufschlag beruhen, in Bezug auf den in Randnr. 47 des vorliegenden Urteils festgestellt worden ist, dass es sich um eine Abgabe handelt. Diese Beträge gehen somit auf staatliche Mittel zurück.“ |
| --- | --- |

(44)

Der Gerichtshof stellte in der Rechtssache Essent zunächst fest, dass der Aufschlag aus staatlichen Mitteln gewährt wurde:

„In diesem Zusammenhang ist daran zu erinnern, dass diese Beträge auf dem den Elektrizitätskunden gemäß Art. 9 OEPS vom Staat auferlegten Tarifaufschlag beruhen, in Bezug auf den in Randnr. 47 des vorliegenden Urteils festgestellt worden ist, dass es sich um eine Abgabe handelt. Diese Beträge gehen somit auf staatliche Mittel zurück.“

| (45) | Dieser Aufschlag musste von den Netzbetreibern an SEP abgeführt werden, das die Einnahmen sammeln und bis zu einer gesetzlich festgesetzten Höhe zur Bestreitung verlorener Kosten verwenden musste. |
| --- | --- |

(45)

Dieser Aufschlag musste von den Netzbetreibern an SEP abgeführt werden, das die Einnahmen sammeln und bis zu einer gesetzlich festgesetzten Höhe zur Bestreitung verlorener Kosten verwenden musste.

| (46) | In diesem Zusammenhang stellte der Gerichtshof fest, dass SEP per Gesetz mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt worden war (16):
  „Ebenso unterscheidet sich die in Rede stehende Maßnahme von derjenigen, um die es im Urteil vom 13. März 2001, PreussenElektra (C-379/98, Slg. 2001, I-2099), ging, in dem der Gerichtshof in Randnr. 59 entschieden hat, dass die Verpflichtung privater Elektrizitätsversorgungsunternehmen zur Abnahme von Strom aus erneuerbaren Energiequellen zu festgelegten Mindestpreisen nicht zu einer unmittelbaren oder mittelbaren Übertragung staatlicher Mittel auf die Unternehmen, die diesen Strom erzeugen, führt. In diesem Fall waren die Unternehmen nicht vom Staat mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt worden, sondern zur Abnahme unter Einsatz ihrer eigenen finanziellen Mittel verpflichtet.“ |
| --- | --- |

(46)

In diesem Zusammenhang stellte der Gerichtshof fest, dass SEP per Gesetz mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt worden war (16):

„Ebenso unterscheidet sich die in Rede stehende Maßnahme von derjenigen, um die es im Urteil vom 13. März 2001, PreussenElektra (C-379/98, Slg. 2001, I-2099), ging, in dem der Gerichtshof in Randnr. 59 entschieden hat, dass die Verpflichtung privater Elektrizitätsversorgungsunternehmen zur Abnahme von Strom aus erneuerbaren Energiequellen zu festgelegten Mindestpreisen nicht zu einer unmittelbaren oder mittelbaren Übertragung staatlicher Mittel auf die Unternehmen, die diesen Strom erzeugen, führt. In diesem Fall waren die Unternehmen nicht vom Staat mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt worden, sondern zur Abnahme unter Einsatz ihrer eigenen finanziellen Mittel verpflichtet.“

| (47) | In der Rechtssache PreussenElektra stellte der Gerichtshof hingegen fest, dass das Stromeinspeisungsgesetz in der Fassung von 1998 keine zur Durchführung der Beihilferegelung errichtete oder beauftragte Einrichtung vorsieht (17). Diese Schlussfolgerung beruht auf der Feststellung, dass das Stromeinspeisungsgesetz eine Regelung vorsieht, die darauf beschränkt war, Elektrizitätsversorgungsunternehmen und Betreiber der vorgelagerten Stromnetze direkt zu verpflichten, Strom aus erneuerbaren Energiequellen zu einem festgesetzten Preis abzunehmen, ohne eine für die Zahlungsabwicklung zuständige Stelle zu benennen (18). Die Situation im Rahmen des Stromeinspeisungsgesetzes war durch eine Vielzahl bilateraler Beziehungen zwischen Erzeugern von Strom aus erneuerbaren Energiequellen, Stromversorgern, nachgelagerten Stromanbietern und vorgelagerten Stromanbietern gekennzeichnet. Den Verbrauchern wurde kein Aufschlag auferlegt, um den Stromanbietern einen Ausgleich für die finanzielle Belastung zu bieten, und folglich wurde auch niemand mit der Weiterleitung oder Zentralisierung eines derartigen Aufschlags beauftragt. |
| --- | --- |

(47)

In der Rechtssache PreussenElektra stellte der Gerichtshof hingegen fest, dass das Stromeinspeisungsgesetz in der Fassung von 1998 keine zur Durchführung der Beihilferegelung errichtete oder beauftragte Einrichtung vorsieht (17). Diese Schlussfolgerung beruht auf der Feststellung, dass das Stromeinspeisungsgesetz eine Regelung vorsieht, die darauf beschränkt war, Elektrizitätsversorgungsunternehmen und Betreiber der vorgelagerten Stromnetze direkt zu verpflichten, Strom aus erneuerbaren Energiequellen zu einem festgesetzten Preis abzunehmen, ohne eine für die Zahlungsabwicklung zuständige Stelle zu benennen (18). Die Situation im Rahmen des Stromeinspeisungsgesetzes war durch eine Vielzahl bilateraler Beziehungen zwischen Erzeugern von Strom aus erneuerbaren Energiequellen, Stromversorgern, nachgelagerten Stromanbietern und vorgelagerten Stromanbietern gekennzeichnet. Den Verbrauchern wurde kein Aufschlag auferlegt, um den Stromanbietern einen Ausgleich für die finanzielle Belastung zu bieten, und folglich wurde auch niemand mit der Weiterleitung oder Zentralisierung eines derartigen Aufschlags beauftragt.

| (48) | Angesichts dieser Grundsätze hat die Kommission geprüft, ob davon auszugehen ist, dass die Befreiung seit der Einführung der § § 19-Umlage (2012) sowie vor Auferlegung der § 19-Umlage (2011), als der Ausfall über das Regulierungskonto gedeckt wurde, aus staatlichen Mitteln finanziert wurde. |
| --- | --- |

(48)

Angesichts dieser Grundsätze hat die Kommission geprüft, ob davon auszugehen ist, dass die Befreiung seit der Einführung der § § 19-Umlage (2012) sowie vor Auferlegung der § 19-Umlage (2011), als der Ausfall über das Regulierungskonto gedeckt wurde, aus staatlichen Mitteln finanziert wurde.

3.1.3.1.   Vorliegen staatlicher Mittel nach 2012, d. h. nach Einführung der § 19-Umlage durch die BNetzA

| (49) | Wie nachstehend im Einzelnen dargelegt wird, stellt die Kommission fest, dass der Staat ebenso wie in der Rechtssache Essent den Stromkunden eine Sonderabgabe/Umlage auferlegt hat, mit der der Vorteil finanziert werden soll. Außerdem hat der Staat ebenso wie in der Rechtssache Essent ein Unternehmen mit der Verwaltung der Abgabe beauftragt. Ferner hat der Staat wie in der Rechtssache Essent Regeln zur Verwendung und Zweckbestimmung der Umlage aufgestellt. Insbesondere hat der Staat festgelegt, was mit Umlagemitteln geschehen soll, die über den zur Finanzierung des Vorteils erforderlichen Betrag hinaus eingenommen werden. Schließlich gibt es wie in der Rechtssache Essent Kontrollmechanismen, die dem Staat die Überwachung der Finanzströme ermöglichen.

  Die Verteilernetzbetreiber tragen die finanzielle Belastung nicht: Sie erhalten von den Übertragungsnetzbetreibern einen vollen Ausgleich. |
| --- | --- |

(49)

Wie nachstehend im Einzelnen dargelegt wird, stellt die Kommission fest, dass der Staat ebenso wie in der Rechtssache Essent den Stromkunden eine Sonderabgabe/Umlage auferlegt hat, mit der der Vorteil finanziert werden soll. Außerdem hat der Staat ebenso wie in der Rechtssache Essent ein Unternehmen mit der Verwaltung der Abgabe beauftragt. Ferner hat der Staat wie in der Rechtssache Essent Regeln zur Verwendung und Zweckbestimmung der Umlage aufgestellt. Insbesondere hat der Staat festgelegt, was mit Umlagemitteln geschehen soll, die über den zur Finanzierung des Vorteils erforderlichen Betrag hinaus eingenommen werden. Schließlich gibt es wie in der Rechtssache Essent Kontrollmechanismen, die dem Staat die Überwachung der Finanzströme ermöglichen.

Die Verteilernetzbetreiber tragen die finanzielle Belastung nicht: Sie erhalten von den Übertragungsnetzbetreibern einen vollen Ausgleich.

| (50) | Der Staat hat festgelegt, dass die Verteilernetzbetreiber für den sich aus der Befreiung ergebenden Erlösausfall einen vollen Ausgleich erhalten. Nach § 19 Absatz 2 StromNEV müssen die Übertragungsnetzbetreiber den Verteilernetzbetreibern die finanzielle Belastung, die sich auf der Ebene der Verteilernetzbetreiber aus der Befreiung ergibt, erstatten.

  Die Übertragungsnetzbetreiber tragen die finanzielle Belastung nicht: Sie erhalten einen Ausgleich durch die § 19-Umlage. |
| --- | --- |

(50)

Der Staat hat festgelegt, dass die Verteilernetzbetreiber für den sich aus der Befreiung ergebenden Erlösausfall einen vollen Ausgleich erhalten. Nach § 19 Absatz 2 StromNEV müssen die Übertragungsnetzbetreiber den Verteilernetzbetreibern die finanzielle Belastung, die sich auf der Ebene der Verteilernetzbetreiber aus der Befreiung ergibt, erstatten.

Die Übertragungsnetzbetreiber tragen die finanzielle Belastung nicht: Sie erhalten einen Ausgleich durch die § 19-Umlage.

| (51) | Der Staat hat festgelegt, dass Erlösausfälle der Übertragungsnetzbetreiber durch eine Sonderumlage, die § 19-Umlage, die von den Verteilernetzbetreibern erhoben und an ihren jeweiligen Übertragungsnetzbetreiber abgeführt wird, erstattet werden. Die Sonderumlage zielt darauf ab, den Übertragungsnetzbetreibern die Kosten und Erlösausfälle zu erstatten, die sich (auf ihrer Netzebene) aus der Befreiung und aus der Verpflichtung, den Verteilernetzbetreibern einen Ausgleich zu zahlen, ergeben. |
| --- | --- |

(51)

Der Staat hat festgelegt, dass Erlösausfälle der Übertragungsnetzbetreiber durch eine Sonderumlage, die § 19-Umlage, die von den Verteilernetzbetreibern erhoben und an ihren jeweiligen Übertragungsnetzbetreiber abgeführt wird, erstattet werden. Die Sonderumlage zielt darauf ab, den Übertragungsnetzbetreibern die Kosten und Erlösausfälle zu erstatten, die sich (auf ihrer Netzebene) aus der Befreiung und aus der Verpflichtung, den Verteilernetzbetreibern einen Ausgleich zu zahlen, ergeben.

| (52) | Die Umlage wird vom Staat auferlegt. Die BNetzA ist eine öffentliche Einrichtung. In der deutschen Verwaltung hat sie den Status einer Bundesoberbehörde. Sie ist in Bereichen tätig, die dem Ressort des Ministeriums für Wirtschaft und Technologie zuzurechnen sind. In ihren Tätigkeitsbereichen (Telekommunikation, Post, Eisenbahnen, Elektrizität und Gas) ist sie mit den Verwaltungs-/ Durchführungsaufgaben des Bundes betraut. Sie untersteht der Aufsicht des Wirtschaftsministeriums für Wirtschaft und Technologie, das gegenüber der BNetzA die Bundesoberstbehörde darstellt. Ihr Präsident und ihre Vizepräsidenten werden vom Minister ernannt. Sie hat einen Beirat, dem Vertreter aus Bundesrat und Bundestag angehören (19). |
| --- | --- |

(52)

Die Umlage wird vom Staat auferlegt. Die BNetzA ist eine öffentliche Einrichtung. In der deutschen Verwaltung hat sie den Status einer Bundesoberbehörde. Sie ist in Bereichen tätig, die dem Ressort des Ministeriums für Wirtschaft und Technologie zuzurechnen sind. In ihren Tätigkeitsbereichen (Telekommunikation, Post, Eisenbahnen, Elektrizität und Gas) ist sie mit den Verwaltungs-/ Durchführungsaufgaben des Bundes betraut. Sie untersteht der Aufsicht des Wirtschaftsministeriums für Wirtschaft und Technologie, das gegenüber der BNetzA die Bundesoberstbehörde darstellt. Ihr Präsident und ihre Vizepräsidenten werden vom Minister ernannt. Sie hat einen Beirat, dem Vertreter aus Bundesrat und Bundestag angehören (19).

| (53) | Nach Auffassung Deutschlands wird der Vorteil aus privaten Mitteln finanziert, weil die Umlage nicht über den Staatshaushalt laufe, sondern von anderen privaten Stellen gezahlt werde. Zudem macht Deutschland geltend, dass die Übertragungsnetzbetreiber den Vorteil vorfinanzieren müssten, die Höhe der Umlage selbst festsetzten und die Umlage nach eigenem Ermessen verwenden könnten. |
| --- | --- |

(53)

Nach Auffassung Deutschlands wird der Vorteil aus privaten Mitteln finanziert, weil die Umlage nicht über den Staatshaushalt laufe, sondern von anderen privaten Stellen gezahlt werde. Zudem macht Deutschland geltend, dass die Übertragungsnetzbetreiber den Vorteil vorfinanzieren müssten, die Höhe der Umlage selbst festsetzten und die Umlage nach eigenem Ermessen verwenden könnten.

| (54) | Die Kommission stellt fest, dass der Begriff der staatlichen Beihilfe im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV nicht voraussetzt, dass die finanziellen Mittel über den Staatshaushalt laufen. Wie in den Erwägungsgründen (38) und (39) dieses Beschlusses dargelegt, hat der Gerichtshof befunden, dass der Begriff der staatlichen Mittel im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV auch Beihilferegelungen umfasst, die aus dem privaten Sektor auferlegten Beiträgen finanziert werden und nicht erfordert, dass die Beihilfe aus dem Staatshaushalt finanziert wird. |
| --- | --- |

(54)

Die Kommission stellt fest, dass der Begriff der staatlichen Beihilfe im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV nicht voraussetzt, dass die finanziellen Mittel über den Staatshaushalt laufen. Wie in den Erwägungsgründen (38) und (39) dieses Beschlusses dargelegt, hat der Gerichtshof befunden, dass der Begriff der staatlichen Mittel im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV auch Beihilferegelungen umfasst, die aus dem privaten Sektor auferlegten Beiträgen finanziert werden und nicht erfordert, dass die Beihilfe aus dem Staatshaushalt finanziert wird.

| (55) | Ferner stellt die Kommission fest, dass die vom Staat auferlegte Abgabe auch in der Rechtssache Essent nicht über den Staatshaushalt lief, ehe sie an SEP ausgezahlt wurde. Obwohl der betreffende Aufschlag Stromverbrauchern auferlegt wurde, betrachtete der Gerichtshof ihn nichtsdestoweniger als staatliche Mittel. |
| --- | --- |

(55)

Ferner stellt die Kommission fest, dass die vom Staat auferlegte Abgabe auch in der Rechtssache Essent nicht über den Staatshaushalt lief, ehe sie an SEP ausgezahlt wurde. Obwohl der betreffende Aufschlag Stromverbrauchern auferlegt wurde, betrachtete der Gerichtshof ihn nichtsdestoweniger als staatliche Mittel.

| (56) | Angesichts der vorstehenden Ausführungen teilt die Kommission nicht die Ansicht Deutschlands, dass die Beihilfe aus privaten Mitteln finanziert werde, weil die Umlage den Letztverbrauchern auferlegt werde und nicht über den Staatshaushalt laufe. |
| --- | --- |

(56)

Angesichts der vorstehenden Ausführungen teilt die Kommission nicht die Ansicht Deutschlands, dass die Beihilfe aus privaten Mitteln finanziert werde, weil die Umlage den Letztverbrauchern auferlegt werde und nicht über den Staatshaushalt laufe.

| (57) | In Bezug auf die Rechtssache PreussenElektra stellt die Kommission ferner fest, dass die beiden betroffenen Unternehmen (das lokale öffentliche Elektrizitätsversorgungsunternehmen und das vorgelagerte Elektrizitätsversorgungsunternehmen) einen Teil der sich aus der Abnahmeverpflichtung ergebenden finanziellen Belastung zu tragen hatten: das lokale Versorgungsunternehmen, wenn die zu vergütenden Kilowattstunden unter einem Anteil von 5 % der von ihm insgesamt über sein Versorgungsnetz abgesetzten Kilowattstunden lagen und das vorgelagerte Versorgungsunternehmen bis zu 5 % der von dem lokalen Versorgungsunternehmen insgesamt abgesetzten Kilowattstunden (für die Kilowattstunden über 5 %). In der Rechtssache PreussenElektra hatte der Staat keinen Aufschlag festgesetzt, um diesen Unternehmen einen Ausgleich für die sich aus der Abnahmeverpflichtung ergebende finanzielle Belastung zu gewähren. |
| --- | --- |

(57)

In Bezug auf die Rechtssache PreussenElektra stellt die Kommission ferner fest, dass die beiden betroffenen Unternehmen (das lokale öffentliche Elektrizitätsversorgungsunternehmen und das vorgelagerte Elektrizitätsversorgungsunternehmen) einen Teil der sich aus der Abnahmeverpflichtung ergebenden finanziellen Belastung zu tragen hatten: das lokale Versorgungsunternehmen, wenn die zu vergütenden Kilowattstunden unter einem Anteil von 5 % der von ihm insgesamt über sein Versorgungsnetz abgesetzten Kilowattstunden lagen und das vorgelagerte Versorgungsunternehmen bis zu 5 % der von dem lokalen Versorgungsunternehmen insgesamt abgesetzten Kilowattstunden (für die Kilowattstunden über 5 %). In der Rechtssache PreussenElektra hatte der Staat keinen Aufschlag festgesetzt, um diesen Unternehmen einen Ausgleich für die sich aus der Abnahmeverpflichtung ergebende finanzielle Belastung zu gewähren.

| (58) | Auch die Tatsache, dass die Übertragungsnetzbetreiber die Höhe der Umlage berechnen, ändert nichts an der Schlussfolgerung, dass staatliche Mittel zum Einsatz kommen. Die Umlage wurde vom Staat auferlegt, und der Staat hat die Methode zur Festsetzung der Umlage festgelegt. Es steht den Übertragungsnetzbetreibern nicht frei, die Höhe der Umlage nach eigenem Ermessen festzusetzen. Sie können sie lediglich auf der Grundlage der von der BNetzA vorgegebenen Methode berechnen. Zudem hat die BNetzA den Startbetrag für die Berechnung der Umlage für das erste Durchführungsjahr selbst direkt auf 440 Mio. EUR für § 19 Absatz 2 Sätze 1 und 2 und auf 300 Mio. EUR für § 19 Absatz 2 Satz 2 StromNEV festgesetzt (vgl. Erwägungsgrund (16) dieses Beschlusses). |
| --- | --- |

(58)

Auch die Tatsache, dass die Übertragungsnetzbetreiber die Höhe der Umlage berechnen, ändert nichts an der Schlussfolgerung, dass staatliche Mittel zum Einsatz kommen. Die Umlage wurde vom Staat auferlegt, und der Staat hat die Methode zur Festsetzung der Umlage festgelegt. Es steht den Übertragungsnetzbetreibern nicht frei, die Höhe der Umlage nach eigenem Ermessen festzusetzen. Sie können sie lediglich auf der Grundlage der von der BNetzA vorgegebenen Methode berechnen. Zudem hat die BNetzA den Startbetrag für die Berechnung der Umlage für das erste Durchführungsjahr selbst direkt auf 440 Mio. EUR für § 19 Absatz 2 Sätze 1 und 2 und auf 300 Mio. EUR für § 19 Absatz 2 Satz 2 StromNEV festgesetzt (vgl. Erwägungsgrund (16) dieses Beschlusses).

| (59) | Darüber hinaus hat die BNetzA einen Regulierungsmechanismus eingeführt, in dessen Rahmen Erlöse, die über den Betrag hinausgehen, der zum Ausgleich von Erlösausfällen aufgrund der Netzentgeltbefreiung und der Ausgleichsverpflichtung gegenüber den Verteilernetzbetreibern benötigt wird, zu einer Verringerung der Umlage im Jahr x+2 führen (vgl. Erwägungsgrund (17) dieses Beschlusses). |
| --- | --- |

(59)

Darüber hinaus hat die BNetzA einen Regulierungsmechanismus eingeführt, in dessen Rahmen Erlöse, die über den Betrag hinausgehen, der zum Ausgleich von Erlösausfällen aufgrund der Netzentgeltbefreiung und der Ausgleichsverpflichtung gegenüber den Verteilernetzbetreibern benötigt wird, zu einer Verringerung der Umlage im Jahr x+2 führen (vgl. Erwägungsgrund (17) dieses Beschlusses).

| (60) | Die Übertragungsnetzbetreiber können damit weder über die Höhe noch über die Verwendung der § 19-Umlage frei entscheiden. |
| --- | --- |

(60)

Die Übertragungsnetzbetreiber können damit weder über die Höhe noch über die Verwendung der § 19-Umlage frei entscheiden.

| (61) | Nach Auffassung der Kommission ändert der Umstand, dass die Übertragungsnetzbetreiber die Beihilfe möglicherweise in begrenztem Umfang vorfinanzieren, nichts an der Schlussfolgerung, dass sie die finanzielle Belastung letztlich nicht zu tragen haben. Sie erhalten einen vollständigen Ausgleich durch die § 19-Umlage. Die Kommission hat bereits in mehreren Fällen (20) festgestellt, dass Vorteile in Form einer Abnahmeverpflichtung für bestimmte Unternehmen, welche vom Staat (zum Beispiel über einen Fonds) einen Ausgleich oder eine Erstattung erhalten, staatliche Beihilfen bilden, auch wenn der Vorteil von privaten Betreibern vorfinanziert wurde. Als entscheidender Faktor gilt, dass der Staat eine Abgabe oder eine Umlage (bzw. einen Aufschlag) eingeführt hat, die dazu dient, dem privaten Betreiber einen Ausgleich für die finanzielle Belastung zu gewähren, die sich daraus ergibt, dass der Staat ihn verpflichtet hat, anderen Unternehmen einen Vorteil zu gewähren. Auch in der Rechtssache Essent hatte SEP (das gleichzeitig Verwalter, Empfänger und Begünstigter der Beihilfe war) in gewisser Weise die verlorenen Kosten vorfinanziert. Dies änderte nichts an dem Umstand, dass es sich bei der vom Staat auferlegten und von SEP erhobenen Abgabe zum Ausgleich der verlorenen Kosten um staatliche Mittel handelte. |
| --- | --- |

(61)

Nach Auffassung der Kommission ändert der Umstand, dass die Übertragungsnetzbetreiber die Beihilfe möglicherweise in begrenztem Umfang vorfinanzieren, nichts an der Schlussfolgerung, dass sie die finanzielle Belastung letztlich nicht zu tragen haben. Sie erhalten einen vollständigen Ausgleich durch die § 19-Umlage. Die Kommission hat bereits in mehreren Fällen (20) festgestellt, dass Vorteile in Form einer Abnahmeverpflichtung für bestimmte Unternehmen, welche vom Staat (zum Beispiel über einen Fonds) einen Ausgleich oder eine Erstattung erhalten, staatliche Beihilfen bilden, auch wenn der Vorteil von privaten Betreibern vorfinanziert wurde. Als entscheidender Faktor gilt, dass der Staat eine Abgabe oder eine Umlage (bzw. einen Aufschlag) eingeführt hat, die dazu dient, dem privaten Betreiber einen Ausgleich für die finanzielle Belastung zu gewähren, die sich daraus ergibt, dass der Staat ihn verpflichtet hat, anderen Unternehmen einen Vorteil zu gewähren. Auch in der Rechtssache Essent hatte SEP (das gleichzeitig Verwalter, Empfänger und Begünstigter der Beihilfe war) in gewisser Weise die verlorenen Kosten vorfinanziert. Dies änderte nichts an dem Umstand, dass es sich bei der vom Staat auferlegten und von SEP erhobenen Abgabe zum Ausgleich der verlorenen Kosten um staatliche Mittel handelte.

| (62) | Schließlich stellt die Kommission fest, dass die BNetzA in ihrem Beschluss vom 14. Dezember 2011 dargelegt hat, dass die § 19-Umlage eine Abgabe darstelle, da sie nicht einem allgemeinem Netzentgelt entspreche, sondern ein „anderes Entgelt“ im Sinne des Artikels 17 Absatz 8 StromNEV bilde und von den allgemeinen/normalen Netzentgelten gesondert erhoben werden müsse. Mit der Umlage wird ein besonderer Zweck verfolgt: Sie soll den Übertragungsnetzbetreibern die Erlösausfälle erstatten, die sich aus der Netzentgeltbefreiung und aus der Verpflichtung, den Verteilernetzbetreibern die durch die Befreiung verursachten Erlösausfälle zu erstatten, ergeben.

  Die Übertragungsnetzbetreiber sind mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt worden, und der Staat hat die Verwendung der Umlage festgelegt. |
| --- | --- |

(62)

Schließlich stellt die Kommission fest, dass die BNetzA in ihrem Beschluss vom 14. Dezember 2011 dargelegt hat, dass die § 19-Umlage eine Abgabe darstelle, da sie nicht einem allgemeinem Netzentgelt entspreche, sondern ein „anderes Entgelt“ im Sinne des Artikels 17 Absatz 8 StromNEV bilde und von den allgemeinen/normalen Netzentgelten gesondert erhoben werden müsse. Mit der Umlage wird ein besonderer Zweck verfolgt: Sie soll den Übertragungsnetzbetreibern die Erlösausfälle erstatten, die sich aus der Netzentgeltbefreiung und aus der Verpflichtung, den Verteilernetzbetreibern die durch die Befreiung verursachten Erlösausfälle zu erstatten, ergeben.

Die Übertragungsnetzbetreiber sind mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt worden, und der Staat hat die Verwendung der Umlage festgelegt.

| (63) | Die Übertragungsnetzbetreiber bilden die Zentralstelle für den gesamten Mechanismus zur Finanzierung der Befreiung. Den der Kommission übermittelten Informationen zufolge sind sie vom Staat beauftragt/benannt worden, um die mit der Befreiung und der § 19-Umlage verbundenen Finanzströme zu verwalten. |
| --- | --- |

(63)

Die Übertragungsnetzbetreiber bilden die Zentralstelle für den gesamten Mechanismus zur Finanzierung der Befreiung. Den der Kommission übermittelten Informationen zufolge sind sie vom Staat beauftragt/benannt worden, um die mit der Befreiung und der § 19-Umlage verbundenen Finanzströme zu verwalten.

| (64) | Auf der Grundlage des § 19 Absatz 2 StromNEV und des Beschlusses der BNetzA vom 14. Dezember 2011 müssen sie






  — | den Verteilernetzbetreibern die Erlösausfälle, die sich aus der Befreiung auf Ebene der Verteilernetzbetreiber ergeben, erstatten; |
| --- | --- | --- |

(64)

Auf der Grundlage des § 19 Absatz 2 StromNEV und des Beschlusses der BNetzA vom 14. Dezember 2011 müssen sie

—

den Verteilernetzbetreibern die Erlösausfälle, die sich aus der Befreiung auf Ebene der Verteilernetzbetreiber ergeben, erstatten;

| — | die finanzielle Belastung, die sich aus der Befreiung auf ihrer Ebene und aus der Verpflichtung, den Verteilernetzbetreibern eine Erstattung zu gewähren, ergibt, untereinander ausgleichen; |
| --- | --- |

—

die finanzielle Belastung, die sich aus der Befreiung auf ihrer Ebene und aus der Verpflichtung, den Verteilernetzbetreibern eine Erstattung zu gewähren, ergibt, untereinander ausgleichen;

| — | die § 19-Umlage auf der Grundlage der prognostizierten Erlösausfälle und des prognostizierten Stromverbrauchs (gemeinsam) ermitteln; |
| --- | --- |

—

die § 19-Umlage auf der Grundlage der prognostizierten Erlösausfälle und des prognostizierten Stromverbrauchs (gemeinsam) ermitteln;

| — | die § 19-Umlage veröffentlichen; |
| --- | --- |

—

die § 19-Umlage veröffentlichen;

| — | die tatsächlich gezahlte gesamte § 19-Umlage mit dem sich aus der Befreiung ergebenden tatsächlichen Erlösausfall vergleichen (Ist-Abgleich). Anschließend müssen sie bei der Ermittlung der § 19-Umlage in den folgenden Jahren die Differenz berücksichtigen; |
| --- | --- |

—

die tatsächlich gezahlte gesamte § 19-Umlage mit dem sich aus der Befreiung ergebenden tatsächlichen Erlösausfall vergleichen (Ist-Abgleich). Anschließend müssen sie bei der Ermittlung der § 19-Umlage in den folgenden Jahren die Differenz berücksichtigen;

| — | die Einnahmen aus der § 19-Umlage zum Ausgleich ihrer eigenen Erlösausfälle (die sich aus der Befreiung, der Erstattungsverpflichtung gegenüber den Verteilernetzbetreibern und der Verpflichtung zum Ausgleich untereinander ergeben) verwenden. |
| --- | --- |

—

die Einnahmen aus der § 19-Umlage zum Ausgleich ihrer eigenen Erlösausfälle (die sich aus der Befreiung, der Erstattungsverpflichtung gegenüber den Verteilernetzbetreibern und der Verpflichtung zum Ausgleich untereinander ergeben) verwenden.

| (65) | Infolgedessen zentralisieren die vier deutschen Übertragungsnetzbetreiber einerseits die sich aus der Befreiung ergebenden Kosten und andererseits die Einnahmen aus der § 19-Umlage. Zusammen handeln sie in fondsähnlicher Weise. Dies ergibt sich auch aus der von ihnen gemeinsam unterhaltenen zentralen Website www.eeg-kwk.net und der Einrichtung der gemeinsamen Projektgruppe Horizontaler Belastungsausgleich (PG HOBA) (21), die die Aufgabe hat, die wirtschaftlichen, administrativen und organisatorischen Rahmenbedingungen für die Verwaltung der für die Umsetzung der § 19-Umlage erforderlichen Finanzströme zu schaffen. |
| --- | --- |

(65)

Infolgedessen zentralisieren die vier deutschen Übertragungsnetzbetreiber einerseits die sich aus der Befreiung ergebenden Kosten und andererseits die Einnahmen aus der § 19-Umlage. Zusammen handeln sie in fondsähnlicher Weise. Dies ergibt sich auch aus der von ihnen gemeinsam unterhaltenen zentralen Website www.eeg-kwk.net und der Einrichtung der gemeinsamen Projektgruppe Horizontaler Belastungsausgleich (PG HOBA) (21), die die Aufgabe hat, die wirtschaftlichen, administrativen und organisatorischen Rahmenbedingungen für die Verwaltung der für die Umsetzung der § 19-Umlage erforderlichen Finanzströme zu schaffen.

| (66) | Auf der Grundlage dieser Elemente vertritt die Kommission zu diesem Zeitpunkt die Auffassung, dass die Übertragungsnetzbetreiber die § 19-Umlage verwalten und ihnen diese besondere Aufgabe und alle damit verbundenen Tätigkeiten per Gesetz und von der BNetzA übertragen wurden. |
| --- | --- |

(66)

Auf der Grundlage dieser Elemente vertritt die Kommission zu diesem Zeitpunkt die Auffassung, dass die Übertragungsnetzbetreiber die § 19-Umlage verwalten und ihnen diese besondere Aufgabe und alle damit verbundenen Tätigkeiten per Gesetz und von der BNetzA übertragen wurden.

| (67) | Die Kommission stellt daher auf der Grundlage der zurzeit vorliegenden Informationen fest, dass die Übertragungsnetzbetreiber vom Staat benannt/eingesetzt und mit der Verwaltung der § 19-Umlage beauftragt wurden und dass die Erlöse aus der § 19-Umlage staatliche Mittel darstellen. |
| --- | --- |

(67)

Die Kommission stellt daher auf der Grundlage der zurzeit vorliegenden Informationen fest, dass die Übertragungsnetzbetreiber vom Staat benannt/eingesetzt und mit der Verwaltung der § 19-Umlage beauftragt wurden und dass die Erlöse aus der § 19-Umlage staatliche Mittel darstellen.

| (68) | Deutschland betont, dass die § 19-Umlage im vorliegenden Fall nicht von der BNetzA erhoben, eingenommen, verwaltet und verteilt werde, sondern vom Netzbetreiber. Deutschland scheint die Auffassung zu vertreten, dass die § 19-Umlage aufgrund dieses Umstands keine staatliche Mittel darstellt, da die Netzbetreiber keine staatliche Einrichtungen sind. |
| --- | --- |

(68)

Deutschland betont, dass die § 19-Umlage im vorliegenden Fall nicht von der BNetzA erhoben, eingenommen, verwaltet und verteilt werde, sondern vom Netzbetreiber. Deutschland scheint die Auffassung zu vertreten, dass die § 19-Umlage aufgrund dieses Umstands keine staatliche Mittel darstellt, da die Netzbetreiber keine staatliche Einrichtungen sind.

| (69) | Wie der Gerichtshof in der Rechtssache Steinike erklärte, kann jedoch auch eine private Einrichtung mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt werden. |
| --- | --- |

(69)

Wie der Gerichtshof in der Rechtssache Steinike erklärte, kann jedoch auch eine private Einrichtung mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt werden.

| (70) | Deutschland scheint die Auffassung zu vertreten, dass im Gegensatz zur Beihilfesache SA.26036 (22) hier keine Einrichtung ernannt oder mit der Verwaltung der § 19-Umlage beauftragt worden ist. |
| --- | --- |

(70)

Deutschland scheint die Auffassung zu vertreten, dass im Gegensatz zur Beihilfesache SA.26036 (22) hier keine Einrichtung ernannt oder mit der Verwaltung der § 19-Umlage beauftragt worden ist.

| (71) | Der Grund für diese Position ist nicht klar, da Deutschland selbst eingeräumt hat, dass die Übertragungsnetzbetreiber die § 19-Umlage verwalten. |
| --- | --- |

(71)

Der Grund für diese Position ist nicht klar, da Deutschland selbst eingeräumt hat, dass die Übertragungsnetzbetreiber die § 19-Umlage verwalten.

| (72) | Deutschland scheint die Auffassung zu vertreten, dass eine Einrichtung nur dann als mit der Verwaltung einer Abgabe beauftragt/benannt zu betrachten sei, wenn allein sie diese Verwaltung wahrnimmt. Deutschland stellt heraus, dass in der Rechtssache Essent nur SEP mit der Verwaltung des Aufschlags beauftragt gewesen sei, während in der vorliegenden Sache alle Übertragungsnetzbetreiber und Verteilernetzbetreiber an der Erhebung der § 19-Umlage beteiligt seien. |
| --- | --- |

(72)

Deutschland scheint die Auffassung zu vertreten, dass eine Einrichtung nur dann als mit der Verwaltung einer Abgabe beauftragt/benannt zu betrachten sei, wenn allein sie diese Verwaltung wahrnimmt. Deutschland stellt heraus, dass in der Rechtssache Essent nur SEP mit der Verwaltung des Aufschlags beauftragt gewesen sei, während in der vorliegenden Sache alle Übertragungsnetzbetreiber und Verteilernetzbetreiber an der Erhebung der § 19-Umlage beteiligt seien.

| (73) | Es ist nicht klar, auf welcher Rechtsgrundlage geltend gemacht werden kann, dass eine Umlage/ein Aufschlag nur dann unter den Begriff „staatliche Mittel“ fallen kann, wenn nur eine Einrichtung im gesamten Land mit ihrer Verwaltung beauftragt ist. |
| --- | --- |

(73)

Es ist nicht klar, auf welcher Rechtsgrundlage geltend gemacht werden kann, dass eine Umlage/ein Aufschlag nur dann unter den Begriff „staatliche Mittel“ fallen kann, wenn nur eine Einrichtung im gesamten Land mit ihrer Verwaltung beauftragt ist.

| (74) | Selbst in der Rechtssache Essent war SEP nicht die einzige Einrichtung, die an der Verwaltung der Abgabe beteiligt war: Die Abgabe wurde zunächst von den Netzbetreibern erhoben, um dann auf SEP übertragen zu werden. |
| --- | --- |

(74)

Selbst in der Rechtssache Essent war SEP nicht die einzige Einrichtung, die an der Verwaltung der Abgabe beteiligt war: Die Abgabe wurde zunächst von den Netzbetreibern erhoben, um dann auf SEP übertragen zu werden.

| (75) | Dasselbe gilt in der vorliegenden Sache: Die Verteilernetzbetreiber müssen die § 19-Umlage erheben und ihrem jeweiligen Übertragungsnetzbetreiber überweisen. Jeder (der vier in Deutschland tätigen) Übertragungsnetzbetreiber zentralisiert die Einnahmen aus der § 19-Umlage in seinem Netzbereich. |
| --- | --- |

(75)

Dasselbe gilt in der vorliegenden Sache: Die Verteilernetzbetreiber müssen die § 19-Umlage erheben und ihrem jeweiligen Übertragungsnetzbetreiber überweisen. Jeder (der vier in Deutschland tätigen) Übertragungsnetzbetreiber zentralisiert die Einnahmen aus der § 19-Umlage in seinem Netzbereich.

| (76) | Bei bestimmten Aspekten des Finanzierungs-/Erstattungsmechanismus müssen die Übertragungsnetzbetreiber gemeinsam handeln (Ausgleich untereinander und Ermittlung der § 19-Umlage). Nach Auffassung der Kommission sind diese kollektiven Aufgaben ein weiterer Hinweis darauf, dass die Übertragungsnetzbetreiber zusammen beauftragt worden sind, die § 19-Umlage nach vom Staat festgelegten Bestimmungen, Vorgaben und Verfahren zu verwalten. |
| --- | --- |

(76)

Bei bestimmten Aspekten des Finanzierungs-/Erstattungsmechanismus müssen die Übertragungsnetzbetreiber gemeinsam handeln (Ausgleich untereinander und Ermittlung der § 19-Umlage). Nach Auffassung der Kommission sind diese kollektiven Aufgaben ein weiterer Hinweis darauf, dass die Übertragungsnetzbetreiber zusammen beauftragt worden sind, die § 19-Umlage nach vom Staat festgelegten Bestimmungen, Vorgaben und Verfahren zu verwalten.

| (77) | Deutschland hat ferner betont, dass es den Übertragungsnetzbetreibern freistehe, das Geld nach eigenem Ermessen zu verwenden, und sie keine überschüssigen Einnahmen aus der § 19-Umlage an den Staat übertragen müssten, wie es in der Rechtssache Essent der Fall gewesen sei. |
| --- | --- |

(77)

Deutschland hat ferner betont, dass es den Übertragungsnetzbetreibern freistehe, das Geld nach eigenem Ermessen zu verwenden, und sie keine überschüssigen Einnahmen aus der § 19-Umlage an den Staat übertragen müssten, wie es in der Rechtssache Essent der Fall gewesen sei.

| (78) | Die Kommission kann sich dieser Ansicht jedoch nicht anschließen, da die Übertragungsnetzbetreiber die § 19-Umlage den geltenden Texten zufolge nicht nach eigenem Ermessen verwenden können, so wie sie auch keine andere Umlage nach eigenem Ermessen erheben könnten. |
| --- | --- |

(78)

Die Kommission kann sich dieser Ansicht jedoch nicht anschließen, da die Übertragungsnetzbetreiber die § 19-Umlage den geltenden Texten zufolge nicht nach eigenem Ermessen verwenden können, so wie sie auch keine andere Umlage nach eigenem Ermessen erheben könnten.

| (79) | Erstens wird die Umlage ausschließlich zu dem Zweck erhoben, für die finanzielle Belastung, die sich aus der Netzentgeltbefreiung und der Ausgleichsverpflichtung gegenüber den Verteilernetzbetreibern ergibt, einen Ausgleich zu gewähren. Zweitens führen alle Einnahmen, die über den für den Ausgleich dieser finanziellen Belastung erforderlichen Betrag hinausgehen, zu Finanzkorrekturen in Form einer verringerten Umlage im Jahr x+2. Deutschland hat selbst geltend gemacht, dass die § 19-Umlage aufgrund dieses Korrekturmechanismus nicht zu einer Überkompensierung führen könne. |
| --- | --- |

(79)

Erstens wird die Umlage ausschließlich zu dem Zweck erhoben, für die finanzielle Belastung, die sich aus der Netzentgeltbefreiung und der Ausgleichsverpflichtung gegenüber den Verteilernetzbetreibern ergibt, einen Ausgleich zu gewähren. Zweitens führen alle Einnahmen, die über den für den Ausgleich dieser finanziellen Belastung erforderlichen Betrag hinausgehen, zu Finanzkorrekturen in Form einer verringerten Umlage im Jahr x+2. Deutschland hat selbst geltend gemacht, dass die § 19-Umlage aufgrund dieses Korrekturmechanismus nicht zu einer Überkompensierung führen könne.

| (80) | Die Tatsache, dass überschüssige Einnahmen aus der Umlage nicht auf den Staatshaushalt übertragen werden, steht nach derzeitiger Auffassung der Kommission nicht der Schlussfolgerung entgegen, dass staatliche Mittel zum Einsatz kommen. |
| --- | --- |

(80)

Die Tatsache, dass überschüssige Einnahmen aus der Umlage nicht auf den Staatshaushalt übertragen werden, steht nach derzeitiger Auffassung der Kommission nicht der Schlussfolgerung entgegen, dass staatliche Mittel zum Einsatz kommen.

| (81) | In der Rechtssache Essent wurde die Abgabe nur für ein Jahr auferlegt, um SEP verlorene Kosten von bis zu 400 000 000 NLG zu erstatten; daher erscheint es normal, dass der Staat vorschrieb, dass über diesen Betrag hinausgehende Mittel auf den Staatshaushalt übertragen werden mussten. Da das System in der hier behandelten Sache von Jahr zu Jahr fortgeführt werden soll und (im Jahr x) auf Prognosen basiert, erscheint es nur natürlich, dass der Staat verlangt, dass erstens ein Korrekturmechanismus vorgesehen wird und zweitens die Korrekturen die Form einer reduzierten Umlage für das Jahr x+2 annehmen. Entscheidend ist nach Auffassung der Kommission, dass der Staat die Verwendung und den Zweck der Umlage bestimmt und festgelegt hat, wofür eventuelle Umlagenbeträge verwendet werden sollen, die über den Betrag hinausgehen, der benötigt wird, um den Übertragungsnetzbetreibern die finanzielle Belastung, die sich aus der Netzentgeltbefreiung und der Ausgleichsverpflichtung gegenüber den Verteilernetzbetreibern ergibt, zu erstatten. Damit behält der Staat die Kontrolle über die Umlage. |
| --- | --- |

(81)

In der Rechtssache Essent wurde die Abgabe nur für ein Jahr auferlegt, um SEP verlorene Kosten von bis zu 400 000 000 NLG zu erstatten; daher erscheint es normal, dass der Staat vorschrieb, dass über diesen Betrag hinausgehende Mittel auf den Staatshaushalt übertragen werden mussten. Da das System in der hier behandelten Sache von Jahr zu Jahr fortgeführt werden soll und (im Jahr x) auf Prognosen basiert, erscheint es nur natürlich, dass der Staat verlangt, dass erstens ein Korrekturmechanismus vorgesehen wird und zweitens die Korrekturen die Form einer reduzierten Umlage für das Jahr x+2 annehmen. Entscheidend ist nach Auffassung der Kommission, dass der Staat die Verwendung und den Zweck der Umlage bestimmt und festgelegt hat, wofür eventuelle Umlagenbeträge verwendet werden sollen, die über den Betrag hinausgehen, der benötigt wird, um den Übertragungsnetzbetreibern die finanzielle Belastung, die sich aus der Netzentgeltbefreiung und der Ausgleichsverpflichtung gegenüber den Verteilernetzbetreibern ergibt, zu erstatten. Damit behält der Staat die Kontrolle über die Umlage.

| (82) | Deutschland machte ferner geltend, dass im Gegensatz zur Rechtssache Essent keine Überwachungsmechanismen vorgesehen seien. |
| --- | --- |

(82)

Deutschland machte ferner geltend, dass im Gegensatz zur Rechtssache Essent keine Überwachungsmechanismen vorgesehen seien.

| (83) | Die Kommission stellt zunächst fest, dass dies nichts an der Schlussfolgerung ändert, dass die Übertragungsnetzbetreiber mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt worden sind, die sie nicht nach eigenem Ermessen verwenden können. Bereits aus diesem Grund vertritt sie zu diesem Zeitpunkt die Auffassung, dass die Mittel unter staatlicher Kontrolle stehen. |
| --- | --- |

(83)

Die Kommission stellt zunächst fest, dass dies nichts an der Schlussfolgerung ändert, dass die Übertragungsnetzbetreiber mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt worden sind, die sie nicht nach eigenem Ermessen verwenden können. Bereits aus diesem Grund vertritt sie zu diesem Zeitpunkt die Auffassung, dass die Mittel unter staatlicher Kontrolle stehen.

| (84) | Zudem stellt die Kommission fest, dass es entgegen den Angaben Deutschlands sehr wohl Überwachungsmechanismen gibt. Durch den in Erwägungsgrund (20) dieses Beschlusses beschriebenen Regulierungskonto-Mechanismus überwacht die BNetzA die auf die § 19-Umlage zurückgehenden Finanzströme. Die BNetzA hat bereits bestimmte Elemente des Mechanismus sowie Instrumente des Regulierungskontos und der Anreizregulierungsverordnung (ARegV) in ihrem Beschluss vom 14. Dezember 2011 verwendet. So müssen die Verteilernetzbetreiber den Übertragungsnetzbetreibern zum Beispiel unter Verwendung des Formulars C2 „Mitteilungspflichten der Stromnetzbetreiber gemäß § 28 Nr. 3 und Nr. 4 ARegV“ Angaben zur Ermittlung der § 19-Umlage zukommen lassen. Ferner wird die sich aus der Netzentgeltbefreiung im Jahr 2011 ergebende finanzielle Belastung nach Angaben der BNetzA im Regulierungskonto berücksichtigt. |
| --- | --- |

(84)

Zudem stellt die Kommission fest, dass es entgegen den Angaben Deutschlands sehr wohl Überwachungsmechanismen gibt. Durch den in Erwägungsgrund (20) dieses Beschlusses beschriebenen Regulierungskonto-Mechanismus überwacht die BNetzA die auf die § 19-Umlage zurückgehenden Finanzströme. Die BNetzA hat bereits bestimmte Elemente des Mechanismus sowie Instrumente des Regulierungskontos und der Anreizregulierungsverordnung (ARegV) in ihrem Beschluss vom 14. Dezember 2011 verwendet. So müssen die Verteilernetzbetreiber den Übertragungsnetzbetreibern zum Beispiel unter Verwendung des Formulars C2 „Mitteilungspflichten der Stromnetzbetreiber gemäß § 28 Nr. 3 und Nr. 4 ARegV“ Angaben zur Ermittlung der § 19-Umlage zukommen lassen. Ferner wird die sich aus der Netzentgeltbefreiung im Jahr 2011 ergebende finanzielle Belastung nach Angaben der BNetzA im Regulierungskonto berücksichtigt.

3.1.3.2.   Vorliegen staatlicher Mittel vor Einführung der § 19-Umlage

| (85) | Die § 19-Umlage ist im Jahr 2012 in Kraft getreten. Die Netzentgeltbefreiung für energieintensive Unternehmen trat bereits 2011 in Kraft (anwendbar ab dem 1. Januar 2011). |
| --- | --- |

(85)

Die § 19-Umlage ist im Jahr 2012 in Kraft getreten. Die Netzentgeltbefreiung für energieintensive Unternehmen trat bereits 2011 in Kraft (anwendbar ab dem 1. Januar 2011).

| (86) | Nach § 19 Absatz 2 StromNEV sind die Übertragungsnetzbetreiber verpflichtet, den Verteilernetzbetreibern die aus der Befreiung resultierenden Erlösausfälle vollständig zu erstatten. Anschließend müssen die Übertragungsnetzbetreiber ihre jeweiligen Erlösausfälle dann untereinander ausgleichen; in § 19 Absatz 2 StromNEV wird in Bezug auf den Ausgleichsmechanismus auf § 9 KWK-Gesetz verwiesen. In § 9 KWK-Gesetz ist ferner festgelegt, dass Netzbetreiber berechtigt sind, Zusatzkosten, die sie infolge des Kostenausgleichs untereinander zu tragen haben, an die Letztverbraucher weiterzugeben. |
| --- | --- |

(86)

Nach § 19 Absatz 2 StromNEV sind die Übertragungsnetzbetreiber verpflichtet, den Verteilernetzbetreibern die aus der Befreiung resultierenden Erlösausfälle vollständig zu erstatten. Anschließend müssen die Übertragungsnetzbetreiber ihre jeweiligen Erlösausfälle dann untereinander ausgleichen; in § 19 Absatz 2 StromNEV wird in Bezug auf den Ausgleichsmechanismus auf § 9 KWK-Gesetz verwiesen. In § 9 KWK-Gesetz ist ferner festgelegt, dass Netzbetreiber berechtigt sind, Zusatzkosten, die sie infolge des Kostenausgleichs untereinander zu tragen haben, an die Letztverbraucher weiterzugeben.

| (87) | Zudem ist in § 19 Absatz 2 StromNEV festgelegt, dass § 20 StromNEV entsprechend gilt. Nach § 20 StromNEV müssen Netzbetreiber Netzentgelte einführen, um ihre Netzkosten decken zu können. Sofern die Kommission § 20 richtig versteht, bedeutet dies, dass die Übertragungsnetzbetreiber nicht nur die Möglichkeit haben, die Zusatzkosten, die sich aus § 19 Absatz 2 StromNEV ergeben, in den Netznutzungsentgelten anzurechnen, sondern, anders als in § 9 KWK-Gesetz, sogar dazu verpflichtet sind. |
| --- | --- |

(87)

Zudem ist in § 19 Absatz 2 StromNEV festgelegt, dass § 20 StromNEV entsprechend gilt. Nach § 20 StromNEV müssen Netzbetreiber Netzentgelte einführen, um ihre Netzkosten decken zu können. Sofern die Kommission § 20 richtig versteht, bedeutet dies, dass die Übertragungsnetzbetreiber nicht nur die Möglichkeit haben, die Zusatzkosten, die sich aus § 19 Absatz 2 StromNEV ergeben, in den Netznutzungsentgelten anzurechnen, sondern, anders als in § 9 KWK-Gesetz, sogar dazu verpflichtet sind.

| (88) | Vor diesem Hintergrund vertritt die Kommission zu diesem Zeitpunkt die Auffassung, dass § 19 Absatz 2 StromNEV bereits vor der Annahme des BNetzA-Beschlusses vom 14. Dezember 2011 einen Mechanismus mit folgenden Eigenschaften enthielt:






  — | Der Mechanismus gewährt energieintensiven Unternehmen einen Vorteil (die Befreiung von Netzentgelten), der dem Staat zuzurechnen ist (durch gesetzliche Bestimmungen gewährter Vorteil). |
| --- | --- | --- |

(88)

Vor diesem Hintergrund vertritt die Kommission zu diesem Zeitpunkt die Auffassung, dass § 19 Absatz 2 StromNEV bereits vor der Annahme des BNetzA-Beschlusses vom 14. Dezember 2011 einen Mechanismus mit folgenden Eigenschaften enthielt:

—

Der Mechanismus gewährt energieintensiven Unternehmen einen Vorteil (die Befreiung von Netzentgelten), der dem Staat zuzurechnen ist (durch gesetzliche Bestimmungen gewährter Vorteil).

| — | Der Vorteil wird durch eine Umlage finanziert (den Verbrauchern auferlegte Zusatzabgabe, vgl. § 19 Absatz 2 Sätze 7 und 8 StromNEV in Verbindung mit § 9 KWK-Gesetz und § 20 StromNEV). |
| --- | --- |

—

Der Vorteil wird durch eine Umlage finanziert (den Verbrauchern auferlegte Zusatzabgabe, vgl. § 19 Absatz 2 Sätze 7 und 8 StromNEV in Verbindung mit § 9 KWK-Gesetz und § 20 StromNEV).

| — | Die Umlage wäre von den Übertragungsnetzbetreibern verwaltet worden; ebenso wie nach 2012 wären die Übertragungsnetzbetreiber jedoch verpflichtet gewesen, den Verteilernetzbetreibern eine Erstattung in voller Höhe zu gewähren, die Beträge untereinander auszugleichen und Zusatzgebühren von den Verbrauchern zu erheben, um die Differenz abzudecken; sie hätten nicht die Möglichkeit gehabt, Zusatzgebühren aufzuerlegen, die mehr als die Differenz ausmachen und wären weiterhin über das Regulierungskonto überwacht worden. |
| --- | --- |

—

Die Umlage wäre von den Übertragungsnetzbetreibern verwaltet worden; ebenso wie nach 2012 wären die Übertragungsnetzbetreiber jedoch verpflichtet gewesen, den Verteilernetzbetreibern eine Erstattung in voller Höhe zu gewähren, die Beträge untereinander auszugleichen und Zusatzgebühren von den Verbrauchern zu erheben, um die Differenz abzudecken; sie hätten nicht die Möglichkeit gehabt, Zusatzgebühren aufzuerlegen, die mehr als die Differenz ausmachen und wären weiterhin über das Regulierungskonto überwacht worden.

| (89) | Daher wären die Systeme zur Finanzierung der Befreiung dem seit der Annahme des Beschlusses der BNetzA vom 14. Dezember 2011 bestehenden System offenbar sehr ähnlich gewesen. |
| --- | --- |

(89)

Daher wären die Systeme zur Finanzierung der Befreiung dem seit der Annahme des Beschlusses der BNetzA vom 14. Dezember 2011 bestehenden System offenbar sehr ähnlich gewesen.

| (90) | Auch Deutschland vertritt diese Auffassung. Deutschland hat ausdrücklich mitgeteilt, dass der Beschluss der BNetzA lediglich eine Anwendung/Klarstellung des § 19 Absatz 2 StromNEV sei und dass die BNetzA keine Vorschriften/Regelungen eingeführt habe, die nicht bereits in § 19 Absatz 2 StromNEV enthalten gewesen seien. |
| --- | --- |

(90)

Auch Deutschland vertritt diese Auffassung. Deutschland hat ausdrücklich mitgeteilt, dass der Beschluss der BNetzA lediglich eine Anwendung/Klarstellung des § 19 Absatz 2 StromNEV sei und dass die BNetzA keine Vorschriften/Regelungen eingeführt habe, die nicht bereits in § 19 Absatz 2 StromNEV enthalten gewesen seien.

| (91) | Vor diesem Hintergrund scheint die Argumentation in Abschnitt 3.1.3.1 dieses Beschlusses sinngemäß auf § 19 Absatz 2 StromNEV vor der Annahme des Beschlusses vom 14. Dezember 2011 anwendbar zu sein, und § 19 Absatz 2 StromNEV scheint bereits vor der Annahme des Beschlusses vom 14. Dezember 2011 staatliche Beihilfen umfasst zu haben. |
| --- | --- |

(91)

Vor diesem Hintergrund scheint die Argumentation in Abschnitt 3.1.3.1 dieses Beschlusses sinngemäß auf § 19 Absatz 2 StromNEV vor der Annahme des Beschlusses vom 14. Dezember 2011 anwendbar zu sein, und § 19 Absatz 2 StromNEV scheint bereits vor der Annahme des Beschlusses vom 14. Dezember 2011 staatliche Beihilfen umfasst zu haben.

| (92) | Ferner hat die BNetzA mitgeteilt, dass der Erlösausfall für 2011 im Regulierungskonto nach § 5 ARegV berücksichtigt werde. Dies scheint zu bedeuten, dass Erlösausfälle durch etwaige Überschüsse auf dem Regulierungskonto ausgeglichen werden können. Da das Regulierungskonto unter der Kontrolle und im Eigentum der BNetzA, einer öffentlichen Einrichtung, steht, könnte dies ein weiterer Grund für die Feststellung sein, dass staatliche Mittel zum Einsatz kommen. |
| --- | --- |

(92)

Ferner hat die BNetzA mitgeteilt, dass der Erlösausfall für 2011 im Regulierungskonto nach § 5 ARegV berücksichtigt werde. Dies scheint zu bedeuten, dass Erlösausfälle durch etwaige Überschüsse auf dem Regulierungskonto ausgeglichen werden können. Da das Regulierungskonto unter der Kontrolle und im Eigentum der BNetzA, einer öffentlichen Einrichtung, steht, könnte dies ein weiterer Grund für die Feststellung sein, dass staatliche Mittel zum Einsatz kommen.

| (93) | Die Kommission ersucht Deutschland um weitere Angaben zu diesem Punkt. Insbesondere werden Angaben über die genaue Bedeutung der Bezugnahme auf § 20 StromNEV benötigt. Ferner werden allgemein weitere Angaben zur Funktionsweise des Regulierungskontos benötigt und zu der Art, wie die sich aus der Befreiung im Jahr 2011 ergebende finanzielle Belastung im Regulierungskonto berücksichtigt wird, so wie es die BNetzA am 14. Dezember 2011 beschlossen hat. |
| --- | --- |

(93)

Die Kommission ersucht Deutschland um weitere Angaben zu diesem Punkt. Insbesondere werden Angaben über die genaue Bedeutung der Bezugnahme auf § 20 StromNEV benötigt. Ferner werden allgemein weitere Angaben zur Funktionsweise des Regulierungskontos benötigt und zu der Art, wie die sich aus der Befreiung im Jahr 2011 ergebende finanzielle Belastung im Regulierungskonto berücksichtigt wird, so wie es die BNetzA am 14. Dezember 2011 beschlossen hat.

3.1.4.   Vorläufige Schlussfolgerung zum Vorliegen von Beihilfen

| (94) | Auf der Grundlage der vorstehend genannten Elemente und der zu diesem Zeitpunkt verfügbaren Informationen zieht die Kommission den vorläufigen Schluss, dass die durch die § 19-Umlage ausgeglichene Netzentgeltbefreiung ab 2012 eine staatliche Beihilfe zugunsten energieintensiver Unternehmen bildet. Die Kommission hat beim jetzigen Stand der Dinge ferner Bedenken, dass bereits 2011, das heißt vor der Einführung der § 19-Umlage, staatliche Beihilfen gewährt worden sein könnten. Die Kommission ersucht Deutschland um Übermittlung der im vorstehenden Erwägungsgrund genannten zusätzlichen Angaben. |
| --- | --- |

(94)

Auf der Grundlage der vorstehend genannten Elemente und der zu diesem Zeitpunkt verfügbaren Informationen zieht die Kommission den vorläufigen Schluss, dass die durch die § 19-Umlage ausgeglichene Netzentgeltbefreiung ab 2012 eine staatliche Beihilfe zugunsten energieintensiver Unternehmen bildet. Die Kommission hat beim jetzigen Stand der Dinge ferner Bedenken, dass bereits 2011, das heißt vor der Einführung der § 19-Umlage, staatliche Beihilfen gewährt worden sein könnten. Die Kommission ersucht Deutschland um Übermittlung der im vorstehenden Erwägungsgrund genannten zusätzlichen Angaben.

3.2.   Vereinbarkeit mit dem Binnenmarkt

| (95) | Auf der Grundlage der derzeit verfügbaren Informationen ist die Kommission vorläufig zu dem Schluss gelangt, dass die Befreiung energieintensiver Unternehmen von Netzentgelten nach 2012, aber möglicherweise auch bereits zuvor, eine staatliche Beihilfe darstellt. Die Kommission kann derartige Beihilfen für mit dem Binnenmarkt vereinbar erklären, sofern die in Artikel 107 Absatz 3 Buchstabe c AEUV genannten Voraussetzungen erfüllt sind. Nach ständiger Rechtssprechung ist es Aufgabe des Mitgliedstaats, Gründe für die Vereinbarkeit mit dem Binnenmarkt darzulegen und aufzuzeigen, dass die einschlägigen Voraussetzungen erfüllt sind (23). |
| --- | --- |

(95)

Auf der Grundlage der derzeit verfügbaren Informationen ist die Kommission vorläufig zu dem Schluss gelangt, dass die Befreiung energieintensiver Unternehmen von Netzentgelten nach 2012, aber möglicherweise auch bereits zuvor, eine staatliche Beihilfe darstellt. Die Kommission kann derartige Beihilfen für mit dem Binnenmarkt vereinbar erklären, sofern die in Artikel 107 Absatz 3 Buchstabe c AEUV genannten Voraussetzungen erfüllt sind. Nach ständiger Rechtssprechung ist es Aufgabe des Mitgliedstaats, Gründe für die Vereinbarkeit mit dem Binnenmarkt darzulegen und aufzuzeigen, dass die einschlägigen Voraussetzungen erfüllt sind (23).

| (96) | Die Kommission stellt fest, dass Deutschland keine Gründe für die Vereinbarkeit der Beihilfe mit dem Binnenmarkt dargelegt hat, da das Land die Auffassung vertritt, dass die fragliche Maßnahme keine Beihilfe bildet. |
| --- | --- |

(96)

Die Kommission stellt fest, dass Deutschland keine Gründe für die Vereinbarkeit der Beihilfe mit dem Binnenmarkt dargelegt hat, da das Land die Auffassung vertritt, dass die fragliche Maßnahme keine Beihilfe bildet.

| (97) | Deutschland hat lediglich erklärt, dass die Befreiung von Netzentgelten gerechtfertigt sei, weil energieintensive Unternehmen das Netz stabilisierten, ohne jedoch diese stabilisierende Wirkung zu begründen oder – sollte diese stabilisierende Wirkung bestehen – anzugeben, nach welchen Vorschriften und aus welchen Gründen eine derartige Wirkung der Kommission die Möglichkeit geben könnte, die Beihilfe für mit dem Binnenmarkt vereinbar zu erklären. |
| --- | --- |

(97)

Deutschland hat lediglich erklärt, dass die Befreiung von Netzentgelten gerechtfertigt sei, weil energieintensive Unternehmen das Netz stabilisierten, ohne jedoch diese stabilisierende Wirkung zu begründen oder – sollte diese stabilisierende Wirkung bestehen – anzugeben, nach welchen Vorschriften und aus welchen Gründen eine derartige Wirkung der Kommission die Möglichkeit geben könnte, die Beihilfe für mit dem Binnenmarkt vereinbar zu erklären.

| (98) | Die Kommission zieht zum jetzigen Zeitpunkt den vorläufigen Schluss, dass der Befreiungsmechanismus eine Betriebsbeihilfe bildet, da er die Begünstigten von Netzentgelten befreit, die sie normalerweise im Rahmen ihrer laufenden Verwaltung oder ihrer üblichen Tätigkeiten hätten tragen müssen. Der Rechtsprechung zufolge sind Betriebsbeihilfen grundsätzlich nicht mit dem Binnenmarkt vereinbar, weil sie den Wettbewerb in den Wirtschaftszweigen, in denen sie gewährt werden, grundsätzlich verfälschen, ohne dabei ihrer Natur nach geeignet zu sein, die in den genannten Ausnahmebestimmungen festgesetzten Zwecke zu erreichen (24). |
| --- | --- |

(98)

Die Kommission zieht zum jetzigen Zeitpunkt den vorläufigen Schluss, dass der Befreiungsmechanismus eine Betriebsbeihilfe bildet, da er die Begünstigten von Netzentgelten befreit, die sie normalerweise im Rahmen ihrer laufenden Verwaltung oder ihrer üblichen Tätigkeiten hätten tragen müssen. Der Rechtsprechung zufolge sind Betriebsbeihilfen grundsätzlich nicht mit dem Binnenmarkt vereinbar, weil sie den Wettbewerb in den Wirtschaftszweigen, in denen sie gewährt werden, grundsätzlich verfälschen, ohne dabei ihrer Natur nach geeignet zu sein, die in den genannten Ausnahmebestimmungen festgesetzten Zwecke zu erreichen (24).

| (99) | Daher hegt die Kommission zum jetzigen Stand der Dinge Zweifel an ihrer Vereinbarkeit mit dem Binnenmarkt. Folglich hat sie nach Artikel 4 Absatz 4 der Verordnung (EG) Nr. 659/1999 beschlossen, das förmliche Prüfverfahren zu eröffnen, und fordert Deutschland damit auf, seine Anmerkungen und die benötigten Informationen zu übermitteln. |
| --- | --- |

(99)

Daher hegt die Kommission zum jetzigen Stand der Dinge Zweifel an ihrer Vereinbarkeit mit dem Binnenmarkt. Folglich hat sie nach Artikel 4 Absatz 4 der Verordnung (EG) Nr. 659/1999 beschlossen, das förmliche Prüfverfahren zu eröffnen, und fordert Deutschland damit auf, seine Anmerkungen und die benötigten Informationen zu übermitteln.

4.   SCHLUSSFOLGERUNG

In Anbetracht der vorstehenden Ausführungen fordert die Kommission Deutschland im Rahmen des Verfahrens nach Artikel 108 Absatz 2 des Vertrags über die Arbeitsweise der Europäischen Union auf, innerhalb eines Monats nach Erhalt dieses Schreibens Stellung zu nehmen und alle sachdienlichen Angaben für die beihilferechtliche Würdigung der Maßnahme zu übermitteln. Die Kommission ersucht Deutschland insbesondere um Informationen über die genaue Bedeutung der Bezugnahme auf § 20 StromNEV, sowie um allgemeine Informationen über die Funktionsweise des Regulierungskontos und über die Art, wie die sich aus der Befreiung im Jahr 2011 ergebende finanzielle Belastung im Regulierungskonto berücksichtigt wird, so wie es die BNetzA am 14. Dezember 2011 beschlossen hat.

Die Kommission bittet die Bundesregierung, den potenziellen Empfängern der Beihilfe unverzüglich eine Kopie dieses Schreibens zuzuleiten.

Die Kommission erinnert die Bundesregierung an die aufschiebende Wirkung von Artikel 108 Absatz 3 des Vertrags über die Arbeitsweise der Europäischen Union und verweist auf Artikel 14 der Verordnung (EG) Nr. 659/1999 des Rates, wonach alle rechtswidrigen Beihilfen unter Umständen vom Empfänger zurückzufordern sind.

Die Kommission weist die Bundesrepublik Deutschland darauf hin, dass sie alle Beteiligten durch die Veröffentlichung des vorliegenden Schreibens und einer Zusammenfassung desselben im Amtsblatt der Europäischen Union unterrichten wird. Außerdem wird sie die Beteiligten in den EFTA-Staaten, die das EWR-Abkommen unterzeichnet haben, durch Veröffentlichung einer Bekanntmachung in der EWR-Beilage des Amtsblattes der Europäischen Union und die EFTA-Überwachungsbehörde durch Übermittlung einer Kopie dieses Schreibens in Kenntnis setzen. Alle genannten Beteiligten werden aufgefordert, innerhalb eines Monats ab dem Datum dieser Veröffentlichung Stellung zu nehmen.”

---

(1)  Nach § 19 Absatz 2 Satz 1 StromNEV können Übertragungsnetzbetreiber und Verteilernetzbetreiber Verträge mit Letztverbrauchern schließen, die ein besonderes Nutzungsverhalten haben, das ein individuelles Netzentgelt rechtfertigt. Dieses individuell ausgehandelte Netzentgelt darf nicht weniger als 20 Prozent des veröffentlichten Netzentgelts betragen. Diese Möglichkeit der Vereinbarung individueller Netzentgelte bestand bereits vor der Änderung von 2011 und ist nicht Gegenstand der Beschwerde.

1

(2)  In § 19 Absatz 2 Satz 1 StromNEV heißt es: „Ist auf Grund vorliegender oder prognostizierter Verbrauchsdaten oder auf Grund technischer oder vertraglicher Gegebenheiten offensichtlich, dass der Höchstlastbeitrag eines Letztverbrauchers vorhersehbar erheblich von der zeitgleichen Jahreshöchstlast aller Entnahmen aus dieser Netz- oder Umspannebene abweicht, so haben Betreiber von Elektrizitätsversorgungsnetzen diesem Letztverbraucher in Abweichung von § 16 ein individuelles Netzentgelt anzubieten, das dem besonderen Nutzungsverhalten des Netzkunden angemessen Rechnung zu tragen hat und nicht weniger als 20 Prozent des veröffentlichten Netzentgelts betragen darf“.

2

(3)  Quelle: Website der BNetzA: http://www.bundesnetzagentur.de/cln_1911/DE/DieBundesnetzagentur/Beschlusskammern/BK4/Pargra_19Abs2Satz2/NetzentgelteParagr19Abs2_Satz2_bkv_node.html.

3

(4)  Vgl. die gemeinsame Website der Übertragungsnetzbetreiber: http://www.eeg-kwk.net/de/file/Internetveroeffentlichung_Paragraph_19StromNEV.pdf.

4

(5)  EuGH, Urteil vom 23. Februar 1961, De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg/Hohe Behörde, Rechtssache 30/59, Slg. 1961, 1, 19; EuGH, Urteil vom 19. Mai 1999, Italien/Kommission, Rechtssache C-6/97, Slg. 1999, I-2981, 15; EuGH, Urteil vom 5. Oktober 1999, Frankreich/Kommission, Rechtssache C-251/97, Slg. 1999, S. I-6639, Randnr. 35.

5

(6)  EuGH, Urteil vom 29. April 2004, Niederlande/Kommission, Rechtssache C-159/01, Slg. I-4461, Randnr. 42; EuGH, Urteil vom 8. September 2011, Niederlande/Kommission, Rechtssache C-279/08 P, System des Handels mit NOx-Emissionsrechten, Randnr. 62.

6

(7)  EuGH, Urteil vom 29. April 2004, Niederlande/Kommission, Rechtssache C-159/01, Slg. 2004, I-4461, Randnr. 43; EuGH, Urteil vom 6. September 2006, Portugal/Kommission, Rechtssache C-88/03, Slg. 2006, I-7115, Randnr. 80; EuGH, Rechtssache C-279/08 P, System des Handels mit NOx-Emissionsrechten, Randnr. 62.

7

(8)  EuGH, Urteil vom 22. März 1977, Steinike &Weinlig/Deutschland, Rechtssache 78/76, Slg. 1977, 595, Randnr. 21; EuGH, Urteil vom 13. März 2001, PreussenElektra, Rechtssache C-379/98, Slg. 2001, I-2099, Randnummer 58.

8

(9)  EuG, Urteil vom 12. Dezember 1996, Air France/Kommission, Rechtssache T-358/94, Slg. 1996, I-2109, Randnrn. 63 bis 65.

9

(10)  EuG, Urteil vom 27. September 2012, Frankreich/Kommission, Rechtssache T-139/09, noch nicht veröffentlicht, abrufbar unter curia.europa.eu.

10

(11)  EuGH, Urteil vom 22. März 1977, Steinike & Weinlig/Deutschland, Rechtssache 78/76, Slg. 1977, 595, Randnr. 21.

11

(12)  EuGH, Urteil vom 2.7.1974, Italien/Kommission, Rechtssache 173/73, Slg. 709, Randnr. 16.

12

(13)  EuGH, Urteil vom 11. November 1987, Frankreich/Kommission, Rechtssache C-259/85, Slg. 1987, 4393, Randnr. 23.

13

(14)  EuGH, Urteil vom 17. Juli 2008, Essent, Rechtssache C-206/06, Slg. 2008, I-5497.

14

(15)  EuGH, Urteil vom 17. Juli 2008, Essent, Rechtssache C-206/06, Slg. 2008, I-5497, Randnr. 66.

15

(16)  EuGH, Urteil vom 17. Juli 2008, Essent, Rechtssache C-206/06, Slg. 2008, I-5497, Randnr. 74.

16

(17)  EuGH, Urteil vom 13. März 2001, PreussenElektra, Rechtssache C-379/98, Slg. 2001, I-2099, Randnrn. 58 und 59.

17

(18)  EuGH, Urteil vom 13. März 2001, PreussenElektra, Rechtssache C-379/98, Slg. 2001, I-2099, Randnr. 56. Vgl. auch das Urteil des EuGH vom 17. Juli 2008 in der Rechtssache Essent (C-206/06, Slg. 2008, I-5497, Randnr. 74), in dem der Gerichtshof feststellt, dass die Unternehmen in der Rechtssache PreussenElektra nicht vom Staat mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt worden waren.

18

(19)  Vgl. § 1, § 3, § 4 und § 5 des Gesetzes über die Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen vom 7. Juli 2005 (BGBl. I S. 1970, 2009).

19

(20)  Beihilfesache N 571/2006 RES-E support programme (Irland) (ABl. C 311 vom 21.12.2007); Beihilfesache C 43/2002 Fonds de compensation dans le cadre de l'organisation du marché de l'électricité (Luxemburg) (ABl. L 159 vom 20.6.2009); Beihilfesache N 94/2010 Feed in tariffs to support the generation of renewable electricity from low carbon sources (Vereinigtes Königreich) (ABl. C 166 vom 25.6.2010); Beihilfesache SA.33384 (2011/N) Ökostromgesetz 2012 (Österreich) (ABl. C 156 vom 2.6.2012).

20

RES-E support programme

Fonds de compensation dans le cadre de l'organisation du marché de l'électricité

Feed in tariffs to support the generation of renewable electricity from low carbon sources

(21)  http://www.eeg-kwk.net/de/Aufgabe%20PG%20HOBA.htm, aufgerufen am 19.11.2012.

21

(22)  Beschluss der Kommission vom 8. März 2011, Österreich, Staatliche Beihilfe für energieintensive Unternehmen, Ökostromgesetz (Ökostromgesetznovelle 2008).

22

(23)  EuGH, Urteil vom 28. April 1993, Italien/Kommission, Rechtssache C-364/90, Slg. 1993, I-2097, Randnr. 20; EuG, Urteil vom 15. Dezember 1999, Freistaat Sachsen und andere/Kommission, verbundene Rechtssachen T-132/96 und T-143/96, Slg. 1999, II-3663, Randnr. 140.

23

(24)  EuG, Urteil vom 8. Juni 1995, Siemens SA/Kommission, Rechtssache T-459/93, Slg. 1995, II-1675, Randnr. 48. Vgl. auch EuG, Urteil vom 8. Juli 2010, Freistaat Sachsen und Land Sachsen-Anhalt/Kommission, Rechtssache T-396/08, Slg. 2010, II-141, Randnrn. 46-48; EuGH, Urteil vom 19. September 2000, Deutschland/Kommission, Rechtssache C-156/98, Slg. 2000, I-6857, Randnr. 30 mit weiteren Quellenverweisen.

24

---