# Úřední věstník C 128/2013

| | ISSN 1977-0863
  doi:10.3000/19770863.C_2013.128.ces |
| --- | --- |
| Úřední věstník
  Evropské unie | C 128 |
| | |
| České vydání | Informace a oznámení | Svazek 564. května 2013 |

ISSN 1977-0863

doi:10.3000/19770863.C_2013.128.ces

Úřední věstník

Evropské unie

C 128

České vydání

Informace a oznámení

Svazek 564. května 2013

---

| Oznámeníč. | Obsah | Strana |
| --- | --- | --- |
| | IV   Informace |
| | INFORMACE ORGÁNŮ, INSTITUCÍ A JINÝCH SUBJEKTŮ EVROPSKÉ UNIE |
| | Evropská komise |
| 2013/C 128/01 | Sdělení Komise v rámci provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/23/ES ze dne 29. května 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se tlakových zařízení(Zveřejnění názvů a odkazů harmonizovaných norem v rámci harmonizačního právního předpisu Unie)
   (
  1
  ) | 1 |
| 2013/C 128/02 | Sdělení Komise v rámci provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/105/ES ze dne 16. září 2009 týkající se jednoduchých tlakových nádob(Zveřejnění názvů a odkazů harmonizovaných norem v rámci harmonizačního právního předpisu Unie)
   (
  1
  ) | 17 |
| 2013/C 128/03 | Sdělení Komise v rámci provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/9/ES ze dne 23. března 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zařízení a ochranných systémů určených k použití v prostředí s nebezpečím výbuchu(Zveřejnění názvů a odkazů harmonizovaných norem v rámci harmonizačního právního předpisu Unie)
   (
  1
  ) | 20 |
| | INFORMACE ČLENSKÝCH STÁTŮ |
| 2013/C 128/04 | Informace sdělené členskými státy o státních podporách poskytovaných podle nařízení Komise (ES) č. 1857/2006 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na státní podporu pro malé a střední podniky působící v produkci zemědělských produktů a o změně nařízení (ES) č. 70/2001 | 30 |
| 2013/C 128/05 | Informace členských států o státních podporách poskytovaných podle nařízení Komise (ES) č. 800/2008, kterým se v souladu s články 87 a 88 Smlouvy o ES prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné se společným trhem (obecné nařízení o blokových výjimkách) (
  1
  ) | 34 |

Oznámeníč.

Obsah

Strana

IV   Informace

INFORMACE ORGÁNŮ, INSTITUCÍ A JINÝCH SUBJEKTŮ EVROPSKÉ UNIE

Evropská komise

2013/C 128/01

Sdělení Komise v rámci provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/23/ES ze dne 29. května 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se tlakových zařízení(Zveřejnění názvů a odkazů harmonizovaných norem v rámci harmonizačního právního předpisu Unie)
   (
  1
  )

(Zveřejnění názvů a odkazů harmonizovaných norem v rámci harmonizačního právního předpisu Unie)

1

1

2013/C 128/02

Sdělení Komise v rámci provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/105/ES ze dne 16. září 2009 týkající se jednoduchých tlakových nádob(Zveřejnění názvů a odkazů harmonizovaných norem v rámci harmonizačního právního předpisu Unie)
   (
  1
  )

(Zveřejnění názvů a odkazů harmonizovaných norem v rámci harmonizačního právního předpisu Unie)

1

17

2013/C 128/03

Sdělení Komise v rámci provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/9/ES ze dne 23. března 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zařízení a ochranných systémů určených k použití v prostředí s nebezpečím výbuchu(Zveřejnění názvů a odkazů harmonizovaných norem v rámci harmonizačního právního předpisu Unie)
   (
  1
  )

(Zveřejnění názvů a odkazů harmonizovaných norem v rámci harmonizačního právního předpisu Unie)

1

20

INFORMACE ČLENSKÝCH STÁTŮ

2013/C 128/04

Informace sdělené členskými státy o státních podporách poskytovaných podle nařízení Komise (ES) č. 1857/2006 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na státní podporu pro malé a střední podniky působící v produkci zemědělských produktů a o změně nařízení (ES) č. 70/2001

30

2013/C 128/05

Informace členských států o státních podporách poskytovaných podle nařízení Komise (ES) č. 800/2008, kterým se v souladu s články 87 a 88 Smlouvy o ES prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné se společným trhem (obecné nařízení o blokových výjimkách) (
  1
  )

1

34

| | V   Oznámení |
| --- | --- |
| | ŘÍZENÍ TÝKAJÍCÍ SE PROVÁDĚNÍ POLITIKY HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE |
| | Evropská komise |
| 2013/C 128/06 | Státní podpora – Německo – Státní podpora SA.34045 (2012/C) (ex 2012/NN) – Osvobození velkých spotřebitelů elektřiny od síťových poplatků (§19 StromNEV) – Výzva k předložení připomínek podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (
  1
  ) | 43 |

V   Oznámení

ŘÍZENÍ TÝKAJÍCÍ SE PROVÁDĚNÍ POLITIKY HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE

Evropská komise

2013/C 128/06

Státní podpora – Německo – Státní podpora SA.34045 (2012/C) (ex 2012/NN) – Osvobození velkých spotřebitelů elektřiny od síťových poplatků (§19 StromNEV) – Výzva k předložení připomínek podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (
  1
  )

1

43

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text s významem pro EHP |

---

(1)   Text s významem pro EHP

1

| CS | |
| --- | --- |

CS

---

IV Informace

INFORMACE ORGÁNŮ, INSTITUCÍ A JINÝCH SUBJEKTŮ EVROPSKÉ UNIE

Evropská komise

| 4.5.2013 | CS | Úřední věstník Evropské unie | C 128/1 |
| --- | --- | --- | --- |

4.5.2013

CS

Úřední věstník Evropské unie

C 128/1

---

Sdělení Komise v rámci provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/23/ES ze dne 29. května 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se tlakových zařízení

(Text s významem pro EHP)

(Zveřejnění názvů a odkazů harmonizovaných norem v rámci harmonizačního právního předpisu Unie)

2013/C 128/01

Následující seznam obsahuje odkazy na harmonizované normy pro tlaková zařízení a harmonizované podpůrné normy pro materiály používané při výrobě tlakových zařízení. V případě harmonizované podpůrné normy pro materiály je předpoklad shody se základními požadavky na bezpečnost omezen na technické údaje materiálů, které jsou v normě obsaženy, a nepředpokládá přiměřenost materiálu pro určité zařízení. Technické údaje uvedené v normě pro materiály se proto musejí posoudit z hlediska konstrukčních požadavků pro toto určité zařízení, aby se ověřilo, že jsou splněny základní požadavky směrnice o tlakových zařízeních na bezpečnost.

| ESO (1) | Odkaz a název harmonizované normy
  (a referenční dokument) | Odkaz na nahrazovanou normu | Datum ukončení presumpce shody nahrazované normy
  Poznámka 1 |
| --- | --- | --- | --- |
| (1) | (2) | (3) | (4) |
| CEN | EN 3-8:2006
  Přenosné hasicí přístroje – Část 8: Konstrukce, odolnost proti tlaku a mechanické zkoušky hasicích přístrojů s maximálním dovoleným tlakem 30 bar nebo nižším | | |
| EN 3-8:2006/AC:2007 | | |
| CEN | EN 19:2002
  Průmyslové armatury - Značení kovových armatur | | |
| CEN | EN 267:2009+A1:2011
  Hořáky na kapalná paliva s automatickým řízením s ventilátorem | EN 267:2009
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 287-1:2011
  Zkoušky svářečů - Tavné svařování - Část 1: Oceli | EN 287-1:2004
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 334:2005+A1:2009
  Regulátory tlaku plynu pro vstupní přetlak do 100 barů včetně | EN 334:2005
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.7.2009) |
| CEN | EN 378-2:2008+A2:2012
  Chladicí zařízení a tepelná čerpadla - Bezpečnostní a environmentální požadavky - Část 2: Konstrukce, výroba, zkoušení, značení a dokumentace | EN 378-2:2008+A1:2009
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (30.11.2012) |
| CEN | EN 593:2009+A1:2011
  Průmyslové armatury - Kovové uzavírací motýlové klapky | EN 593:2009
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (30.9.2011) |
| CEN | EN 676:2003+A2:2008
  Hořáky na plynná paliva s ventilátorem a s automatickým řízením | | |
| EN 676:2003+A2:2008/AC:2008 | | |
| CEN | EN 764-5:2002
  Tlaková zařízení - Část 5: Dokumenty kontroly materiálů a shoda s materiálovou specifikací | | |
| CEN | EN 764-7:2002
  Tlaková zařízení - Část 7: Bezpečnostní systémy pro netopená tlaková zařízení | | |
| EN 764-7:2002/AC:2006 | | |
| CEN | EN 1057:2006+A1:2010
  Měď a slitiny mědi - Trubky bezešvé kruhové z mědi pro vodu a plyn pro sanitární instalace a vytápěcí zařízení | EN 1057:2006
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.8.2010) |
| CEN | EN 1092-1:2007
  Příruby a přírubové spoje - Kruhové příruby pro trubky, armatury, tvarovky a příslušenství s označením PN - Část 1: Příruby z oceli | | |
| CEN | EN 1092-3:2003
  Příruby a přírubové spoje - Kruhové příruby pro trubky, armatury, tvarovky a příslušenství s označením PN - Část 3: Příruby ze slitin mědi | | |
| EN 1092-3:2003/AC:2007 | | |
| CEN | EN 1092-4:2002
  Příruby a přírubové spoje - Kruhové příruby pro trubky, armatury, tvarovky a příslušenství s označením PN - Část 4: Příruby ze slitin hliníku | | |
| CEN | EN 1171:2002
  Průmyslové armatury - Litinová šoupátka | | |
| CEN | EN 1252-1:1998
  Kryogenické nádoby - Materiály - Část 1: Požadavky na houževnatost při teplotách pod -80°C | | |
| EN 1252-1:1998/AC:1998 | | |
| CEN | EN 1252-2:2001
  Kryogenické nádoby - Materiály - Část 2: Požadavky na houževnatost při teplotách mezi -80 °C a -20 °C | | |
| CEN | EN 1349:2009
  Regulační armatury - Ocelová šoupátka | EN 1349:2000
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.5.2010) |
| CEN | EN 1515-4:2009
  Příruby a přírubové spoje - Šrouby a matice - Část 4: Volba šroubů a matic pro zařízení podléhající Směrnici pro tlaková zařízení 97/23/EC | | |
| CEN | EN 1562:2012
  Slévárenství - Temperované litiny | EN 1562:1997
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (30.9.2012) |
| CEN | EN 1563:2011
  Slévárenství - Litiny s kuličkovým grafitem | EN 1563:1997
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 1564:2011
  Slévárenství - Izotermicky kalené litiny s kuličkovým grafitem | EN 1564:1997
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 1591-1:2001+A1:2009
  Příruby a přírubové spoje – Pravidla pro navrhování těsněných kruhových přírubových spojů – Část 1: Výpočtová metoda | EN 1591-1:2001
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (30.9.2009) |
| EN 1591-1:2001+A1:2009/AC:2011 | | |
| CEN | EN 1626:2008
  Kryogenické nádoby - Uzavírací armatury pro provoz s nízkými teplotami | EN 1626:1999
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.5.2009) |
| CEN | EN 1653:1997
  Měď a slitiny mědi – Desky, plechy a kotouče pro bojlery, tlakové nádoby a zásobníky teplé vody | | |
| EN 1653:1997/A1:2000 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (28.2.2001) |
| CEN | EN 1759-3:2003
  Příruby a přírubové spoje - Kruhové příruby pro trubky, armatury, tvarovky a příslušenství s označením Class - Část 3: Příruby ze slitin mědi | | |
| EN 1759-3:2003/AC:2004 | | |
| CEN | EN 1759-4:2003
  Příruby a přírubové spoje - Kruhové příruby pro trubky, armatury, tvarovky a příslušenství s označením Class - Část 4: Příruby ze slitin hliníku | | |
| CEN | EN 1797:2001
  Kryogenické nádoby - Kompatibilita plynu s materiálem | EN 1797-1:1998
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.1.2002) |
| CEN | EN 1866:2005
  Pojízdné hasicí přístroje | | |
| CEN | EN 1983:2006
  Průmyslové armatury – Ocelové kulové kohouty | | |
| CEN | EN 1984:2010
  Průmyslové armatury - Ocelová šoupátka | EN 1984:2000
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| CEN | EN ISO 4126-1:2004
  Bezpečnostní pojistná zařízení proti nadměrnému tlaku - Část 1: Pojistné ventily (ISO 4126-1:2004) | | |
| EN ISO 4126-1:2004/AC:2006 | | |
| CEN | EN ISO 4126-3:2006
  Bezpečnostní pojistná zařízení proti nadměrnému tlaku - Část 3: Kombinace pojistných ventilů s bezpečnostním zařízením s průtržnými membránami (ISO 4126-3:2006) | | |
| CEN | EN ISO 4126-4:2004
  Bezpečnostní pojistná zařízení proti nadměrnému tlaku - Část 4: Pojistné ventily s pomocným řízením (ISO 4126-4:2004) | | |
| CEN | EN ISO 4126-5:2004
  Bezpečnostní pojistná zařízení proti nadměrnému tlaku - Část 5: Řízené bezpečnostní systémy uvolňující tlak (CSPRS) (ISO 4126-5:2004) | | |
| EN ISO 4126-5:2004/AC:2008 | | |
| CEN | EN ISO 9606-2:2004
  Svařování - Zkoušky svářečů - Tavné svařování - Část 2: Hliník a jeho slitiny (ISO 9606-2:2004) | | |
| CEN | EN ISO 9606-3:1999
  Zkoušky svářečů - Tavné svařování - Část 3: Měď a slitiny mědi (ISO 9606-3:1999) | | |
| CEN | EN ISO 9606-4:1999
  Zkoušky svářečů - Tavné svařování - Část 4: Nikl a slitiny niklu (ISO 9606-4:1999) | | |
| CEN | EN ISO 9606-5:2000
  Svařování - Zkoušky svářečů - Tavné svařování - Část 5: Titan a slitiny titanu, zirkon a slitiny zirkonu (ISO 9606-5:2000) | | |
| CEN | EN ISO 9712:2012
  Nedestruktivní zkouení - Kvalifikace a certifikace pracovníků NDT (ISO 9712:2012) | EN 473:2008
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 10028-1:2007+A1:2009
  Ploché výrobky z ocelí pro tlakové účely - Část 1: Všeobecné požadavky | EN 10028-1:2007
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.10.2009) |
| EN 10028-1:2007+A1:2009/AC:2009 | | |
| CEN | EN 10028-2:2009
  Ploché výrobky z ocelí pro tlakové nádoby a zařízení – Část 2: Nelegované a legované oceli se stanovenými vlastnostmi pro vyšší teploty | EN 10028-2:2003
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2009) |
| CEN | EN 10028-3:2009
  Ploché výrobky z ocelí pro tlakové nádoby a zařízení – Část 3: Svařitelné jemnozrnné oceli, normalizačně žíhané | EN 10028-3:2003
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2009) |
| CEN | EN 10028-4:2009
  Ploché výrobky z ocelí pro tlakové nádoby a zařízení – Část 4: Oceli legované niklem se zaručenými vlastnostmi při nízkých teplotách | EN 10028-4:2003
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2009) |
| CEN | EN 10028-5:2009
  Ploché výrobky z ocelí pro tlakové nádoby a zařízení – Část 5: Svařitelné jemnozrnné oceli, termomechanicky válcované | EN 10028-5:2003
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2009) |
| CEN | EN 10028-6:2009
  Ploché výrobky z ocelí pro tlakové nádoby a zařízení – Část 6: Svařitelné jemnozrnné oceli, zušlechtěné | EN 10028-6:2003
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2009) |
| CEN | EN 10028-7:2007
  Ploché výrobky z ocelí pro tlakové účely - Část 7: Korozivzdorné oceli | EN 10028-7:2000
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (30.6.2008) |
| CEN | EN 10204:2004
  Kovové výrobky - Druhy dokumentů kontroly | | |
| CEN | EN 10213:2007
  Ocelové odlitky pro tlakové nádoby | EN 10213-3:1995
  EN 10213-4:1995
  EN 10213-2:1995
  EN 10213-1:1995
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.5.2008) |
| EN 10213:2007/AC:2008 | | |
| CEN | EN 10216-1:2002
  Bezešvé ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 1: Trubky z nelegovaných ocelí se zaručenými vlastnostmi při okolní teplotě | | |
| EN 10216-1:2002/A1:2004 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (30.9.2004) |
| CEN | EN 10216-2:2002+A2:2007
  Bezešvé ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 2: Trubky z nelegovaných a legovaných ocelí se zaručenými vlastnostmi při zvýšených teplotách | EN 10216-2:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (29.2.2008) |
| CEN | EN 10216-3:2002
  Bezešvé ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 3: Trubky z legovaných jemnozrnných ocelí | | |
| EN 10216-3:2002/A1:2004 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (30.9.2004) |
| CEN | EN 10216-4:2002
  Bezešvé ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 4: Trubky z nelegovaných a legovaných ocelí se zaručenými vlastnostmi při nízkých teplotách | | |
| EN 10216-4:2002/A1:2004 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (30.9.2004) |
| CEN | EN 10216-5:2004
  Bezešvé ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 5: Trubky z korozivzdorných ocelí | | |
| EN 10216-5:2004/AC:2008 | | |
| CEN | EN 10217-1:2002
  Svařované ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 1: Trubky z nelegovaných ocelí se zaručenými vlastnostmi při okolní teplotě | | |
| EN 10217-1:2002/A1:2005 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (31.7.2005) |
| CEN | EN 10217-2:2002
  Svařované ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 2: Elektricky svařované trubky z nelegovaných a legovaných ocelí se zaručenými vlastnostmi při zvýšených teplotách | | |
| EN 10217-2:2002/A1:2005 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (31.7.2005) |
| CEN | EN 10217-3:2002
  Svařované ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 3: Trubky z jemnozrnných legovaných ocelí | | |
| EN 10217-3:2002/A1:2005 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (31.7.2005) |
| CEN | EN 10217-4:2002
  Svařované ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 4: Elektricky svařované trubky z nelegovaných ocelí se zaručenými vlastnostmi při nízkých teplotách | | |
| EN 10217-4:2002/A1:2005 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (31.7.2005) |
| CEN | EN 10217-5:2002
  Svařované ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 5: Pod tavidlem obloukově svařované trubky z nelegovaných a legovaných ocelí se zaručenými vlastnostmi při zvýšených teplotách | | |
| EN 10217-5:2002/A1:2005 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (31.7.2005) |
| CEN | EN 10217-6:2002
  Svařované ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 6: Pod tavidlem obloukově svařované trubky z nelegovaných ocelí se zaručenými vlastnostmi při nízkých teplotách | | |
| EN 10217-6:2002/A1:2005 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (31.7.2005) |
| CEN | EN 10217-7:2005
  Svařované ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 7: Trubky z korozivzdorných ocelí | | |
| CEN | EN 10222-1:1998
  Ocelové výkovky pro tlakové nádoby a zařízení - Část 1: Všeobecné požadavky pro volné výkovky | | |
| EN 10222-1:1998/A1:2002 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (31.10.2002) |
| CEN | EN 10222-2:1999
  Ocelové výkovky pro tlakové nádoby a zařízení - Část 2: Feritické a martenzitické oceli pro použití při vyšších teplotách | | |
| EN 10222-2:1999/AC:2000 | | |
| CEN | EN 10222-3:1998
  Ocelové výkovky pro tlakové nádoby a zařízení - Část 3: Niklové oceli se stanovenými vlastnostmi při nízkých teplotách | | |
| CEN | EN 10222-4:1998
  Ocelové výkovky pro tlakové nádoby a zařízení - Část 4: Svařitelné jemnozrnné oceli s vyšší mezí kluzu | | |
| EN 10222-4:1998/A1:2001 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (31.1.2002) |
| CEN | EN 10222-5:1999
  Ocelové výkovky pro tlakové nádoby a zařízení - Část 5: Martenzitické, austenitické a austeniticko-feritické korozivzdorné oceli | | |
| EN 10222-5:1999/AC:2000 | | |
| CEN | EN 10253-2:2007
  Potrubní tvarovky pro přivaření tupým svarem - Část 2: Nelegované a feritické oceli se stanovením požadavků ptro kontrolu | | |
| CEN | EN 10253-4:2008
  Potrubní tvarovky pro přivaření tupým svarem - Část 4: Tvářené austenitické a austeniticko-feritické oceli se stanovením požadavků na kontrolu | | |
| EN 10253-4:2008/AC:2009 | | |
| CEN | EN 10269:1999
  Oceli a niklové slitiny na upevňovací prvky pro použití při zvýšených a/nebo nízkých teplotách | | |
| EN 10269:1999/A1:2006 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (31.10.2006) |
| EN 10269:1999/A1:2006/AC:2008 | | |
| CEN | EN 10272:2007
  Tyče z korozivzdorných ocelí pro tlakové nádoby a zařízení | EN 10272:2000
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (30.4.2008) |
| CEN | EN 10273:2007
  Tyče válcované za tepla ze svařitelných ocelí se zaručenými vlastnostmi při vyšších teplotách pro tlakové účely | EN 10273:2000
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (30.6.2008) |
| CEN | EN 10305-4:2011
  Ocelové trubky pro přesné použití - Technické dodací podmínky - Část 4: Bezešvé trubky tažené za studena pro hydraulické a pneumatické systémy | EN 10305-4:2003
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 10305-6:2005
  Ocelové trubky pro přesné použití - Technické dodací podmínky - Část 6: Svařované trubky tažené za studena pro hydraulické a pneumatické energetické systémy | | |
| CEN | EN ISO 10931:2005
  Plastové potrubní systémy pro průmyslové aplikace - Polyvinylidenfluorid (PVDF) - Specifikace pro součásti a systém (ISO 10931:2005) | | |
| CEN | EN 12178:2003
  Chladicí zařízení a tepelná čerpadla - Hladinoznaky - Požadavky, zkoušení a značení | | |
| CEN | EN 12263:1998
  Chladicí zařízení a tepelná čerpadla - Bezpečnostní spínací zařízení k omezování tlaku - Požadavky a zkoušky | | |
| CEN | EN 12266-1:2012
  Průmyslové armatury - Zkoušení kovových armatur - Část 1: Tlakové zkoušky, postupy zkoušek a přejímací kritéria - Závazné požadavky | EN 12266-1:2003
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.10.2012) |
| CEN | EN 12284:2003
  Chladicí zařízení a tepelná čerpadla - Ventily - Požadavky, zkoušení a značení | | |
| CEN | EN 12288:2010
  Průmyslové armatury - Šoupátka ze slitin mědi | EN 12288:2003
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 12334:2001
  Průmyslové armatury - Zpětné armatury z litiny | | |
| EN 12334:2001/A1:2004 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (28.2.2005) |
| EN 12334:2001/AC:2002 | | |
| CEN | EN 12392:2000
  Hliník a slitiny hliníku - Tvářené výrobky - Zvláštní požadavky na výrobky určené na výrobu tlakových zařízení | | |
| CEN | EN 12420:1999
  Měď a slitiny mědi - Výkovky | | |
| CEN | EN 12434:2000
  Kryogenické nádoby - Kryogenické ohebné hadice | | |
| EN 12434:2000/AC:2001 | | |
| CEN | EN 12451:2012
  Měď a slitiny mědi - Trubky bezevé kruhové pro výměníky tepla | EN 12451:1999
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (30.11.2012) |
| CEN | EN 12452:2012
  Měď a slitiny mědi - Trubky bezevé válcované, ebrované, pro výměníky tepla | EN 12452:1999
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (30.11.2012) |
| CEN | EN 12516-1:2005
  Průmyslové armatury - Pevnostní návrh pláště - Část 1: Tabulková metoda pro ocelové pláště armatur | | |
| EN 12516-1:2005/AC:2007 | | |
| CEN | EN 12516-2:2004
  Průmyslové armatury - Pevnostní návrh pláště - Část 2: Metoda výpočtu pro ocelové pláště armatur | | |
| CEN | EN 12516-3:2002
  Armatury - Pevnostní návrh pláště - Část 3: Experimentální metoda | | |
| EN 12516-3:2002/AC:2003 | | |
| CEN | EN 12516-4:2008
  Průmyslové armatury - Pevnostní návrh pláště - Část 4: Metoda výpočtu pro pláště armatur z kovových materiálů jiných než ocel | | |
| CEN | EN 12542:2010
  Zařízení a příslušenství na LPG - Stabilní svařované ocelové sériově vyráběné nadzemní válcové zásobníky pro skladování LPG o objemu nejvýše 13 m3 - Návrh a výroba | EN 12542:2002
  EN 14075:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 12735-1:2010
  Měď a slitiny mědi - Trubky bezešvé kruhové z mědi pro klimatizaci a chlazení - Část 1: Trubky pro potrubní systémy | EN 12735-1:2001
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 12735-2:2010
  Měď a slitiny mědi - Trubky bezešvé kruhové z mědi pro klimatizaci a chlazení - Část 2: Trubky pro zařízení | EN 12735-2:2001
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 12778:2002
  Nádobí - Tlakové hrnce pro domácí použití | | |
| EN 12778:2002/A1:2005 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2005) |
| EN 12778:2002/AC:2003 | | |
| CEN | EN 12952-1:2001
  Vodotrubné kotle a pomocná zařízení - Část 1: Všeobecné požadavky | | |
| CEN | EN 12952-2:2011
  Vodotrubné kotle a pomocná zařízení – Část 2: Materiály pro části kotlů a příslušenství namáhaných tlakem | EN 12952-2:2001
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 12952-3:2011
  Vodotrubné kotle a pomocná zařízení - Část 3: Konstrukce a výpočet části namáhaných tlakem | EN 12952-3:2001
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 12952-5:2011
  Vodotrubné kotle a pomocná zařízení - Část 5: Provedení a konstrukce částí kotle namáhaných tlakem | EN 12952-5:2001
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 12952-6:2011
  Vodotrubné kotle a pomocná zařízení – Část 6: Kontrola při výrobě; dokumentace a značení částí kotle namáhaných tlakem | EN 12952-6:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 12952-7:2012
  Vodotrubné kotle a pomocná zařízení -Část 7: Poadavky na výstroj kotle | EN 12952-7:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (30.4.2013) |
| CEN | EN 12952-8:2002
  Vodotrubné kotle a pomocná zařízení - Část 8: Požadavky na spalovací zařízení kotlů na plynná a kapalná paliva | | |
| CEN | EN 12952-9:2002
  Vodotrubné kotle a pomocná zařízení - Část 9: Požadavky na spalovací zařízení kotlů na prášková paliva | | |
| CEN | EN 12952-10:2002
  Vodotrubné kotle a pomocná zařízení - Část 10: Požadavky na zabezpečovací zařízení proti přetlaku | | |
| CEN | EN 12952-11:2007
  Válcové kotle - Část 11: Požadavky na zabezpečovací a řídicí systémy kotle a příslušenství | | |
| CEN | EN 12952-14:2004
  Vodotrubné kotle a pomocná zařízení - Část 14: Požadavky na spalinové soustavy DENOX, využívající kapalný čpavek a čpavkové vody | | |
| CEN | EN 12952-16:2002
  Vodotrubné kotle a pomocná zařízení - Část 16: Požadavky na soustavy pro spalování na roštu nebo ve fluidní vrstvě pro kotle na pevná paliva | | |
| CEN | EN 12952-18:2012
  Vodotrubné kotle a pomocná zařízení - Část 18: Návody na obsluhu | | |
| CEN | EN 12953-1:2012
  Válcové kotle - Část 1: Veobecné poadavky | EN 12953-1:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (30.9.2012) |
| CEN | EN 12953-2:2012
  Válcové kotle - Část 2: Materiály pro části kotlů a přísluenství namáhaných tlakem | EN 12953-2:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (30.9.2012) |
| CEN | EN 12953-3:2002
  Válcové kotle - Část 3: Konstrukce a výpočet částí namáhaných tlakem | | |
| CEN | EN 12953-4:2002
  Válcové kotle - Část 4: Provedení a konstrukce částí kotle namáhaných tlakem | | |
| CEN | EN 12953-5:2002
  Válcové kotle - Část 5: Kontrola při výrobě, dokumentace a značení částí kotle namáhaných tlakem | | |
| CEN | EN 12953-6:2011
  Válcové kotle - Požadavky na výstroj kotle | EN 12953-6:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (9.9.2011) |
| CEN | EN 12953-7:2002
  Válcové kotle - Část 7: Požadavky na spalovací zařízení kotlů na kapalná a plynná paliva | | |
| CEN | EN 12953-8:2001
  Válcové kotle - Část 8: Požadavky na zabezpečovací zařízení proti přetlaku | | |
| EN 12953-8:2001/AC:2002 | | |
| CEN | EN 12953-9:2007
  Válcové kotle - Část 9: Požadavky na zabezpečovací a řídicí systémy kotle a příslušenství | | |
| CEN | EN 12953-12:2003
  Válcové kotle - Část 12: Požadavky na spalovací zařízení kotlů na pevná paliva pro spalování na roštu | | |
| CEN | EN 12953-13:2012
  Válcové kotle - Část 13: Pokyny pro provoz | | |
| CEN | EN 13121-1:2003
  Nadzemní sklolaminátové nádrže a nádoby - Část 1: Výchozí materiály - Technické přejímací a podmínky | | |
| CEN | EN 13121-2:2003
  Nadzemní sklolaminátové nádrže a nádoby - Část 2: Sendvičové materiály - Chemická odolnost | | |
| CEN | EN 13121-3:2008+A1:2010
  Nadzemní sklolaminátové nádrže a nádoby - Část 3: Konstrukce a provedení | EN 13121-3:2008
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.8.2010) |
| EN 13121-3:2008+A1:2010/AC:2011 | | |
| CEN | EN 13134:2000
  Tvrdé pájení - Zkouška postupu pájení | | |
| CEN | EN 13136:2001
  Chladicí zařízení a tepelná čerpadla - Pojistná zařízení proti překročení tlaku a jim příslušná potrubí - Výpočtové postupy | | |
| EN 13136:2001/A1:2005 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2005) |
| CEN | EN 13175:2003+A2:2007
  Specifikace a zkoušení armatur a tvarovek pro zásobníky na zkapalněné uhlovodíkové plyny (LPG) | EN 13175:2003
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (30.9.2007) |
| CEN | EN 13348:2008
  Měď a slitiny mědi - Trubky bezešvé kruhové z mědi pro medicinální plyny nebo vakuum | EN 13348:2001
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (28.2.2009) |
| CEN | EN 13371:2001
  Kryogenické nádoby - Spojky pro provoz při nízkých teplotách | | |
| CEN | EN 13397:2001
  Průmyslové armatury - Membránové armatury z kovových materiálů | | |
| CEN | EN 13445-1:2009
  Netopené tlakové nádoby - Část 1: Všeobecně | EN 13445-1:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2009) |
| CEN | EN 13445-2:2009
  Netopené tlakové nádoby - Část 2: Materiály | EN 13445-2:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2009) |
| EN 13445-2:2009/A1:2012 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2012) |
| EN 13445-2:2009/A2:2012 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 13445-3:2009
  Netopené tlakové nádoby - Část 3: Konstrukce a výpočet | EN 13445-3:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2009) |
| EN 13445-3:2009/A1:2012 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 13445-4:2009
  Netopené tlakové nádoby - Část 4: Výroba | EN 13445-4:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2009) |
| EN 13445-4:2009/A1:2011 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 13445-5:2009
  Netopené tlakové nádoby - Část 5: Kontrola a zkoušení | EN 13445-5:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2009) |
| EN 13445-5:2009/A2:2011 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| EN 13445-5:2009/A3:2011 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| EN 13445-5:2009/A1:2011 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 13445-6:2009
  Netopené tlakové nádoby - Část 6: Požadavky pro navrhování a výrobu tlakových nádob a tlakových částí z litiny s kuličkovým grafitem | EN 13445-6:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2009) |
| CEN | EN 13445-8:2009
  Netopené tlakové nádoby - Část 8: Doplňující požadavky na nádoby z hliníku a jeho slitin | EN 13445-8:2006
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2009) |
| CEN | EN 13458-1:2002
  Kryogenické nádoby - Stabilní vakuově izolované nádoby - Část 1: Základní požadavky | | |
| CEN | EN 13458-2:2002
  Kryogenické nádoby - Stabilní vakuově izolované nádoby - Část 2: Konstrukce, výroba, kontrola a zkoušení | | |
| EN 13458-2:2002/AC:2006 | | |
| CEN | EN 13458-3:2003
  Kryogenické nádoby - Stabilní vakuově izolované nádoby - Část 3: Provozní požadavky | | |
| EN 13458-3:2003/A1:2005 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2005) |
| CEN | EN 13480-1:2012
  Kovová průmyslová potrubí - Část 1: Všeobecně | EN 13480-1:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 13480-2:2012
  Kovová průmyslová potrubí - Část 2: Materiály | EN 13480-2:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 13480-3:2012
  Kovová průmyslová potrubí - Část 3: Konstrukce a výpočet | EN 13480-3:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 13480-4:2012
  Kovová průmyslová potrubí - Část 4: Výroba a montáž | EN 13480-4:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 13480-5:2012
  Kovová průmyslová potrubí - Část 5: Kontrola a zkoušení | EN 13480-5:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 13480-6:2012
  Kovová průmyslová potrubí - Část 6: Doplňkové požadavky na potrubí uložené v zemi | EN 13480-6:2004
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 13480-8:2012
  Kovová průmyslová potrubí - Část 8: Doplňující požadavky na potrubí z hliníku a hliníkových slitin | EN 13480-8:2007
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2012) |
| CEN | EN ISO 13585:2012
  Tvrdé pájení – Kvalifikační zkouka pájení a páječe (ISO 13585:2012) | EN 13133:2000
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 13611:2007+A2:2011
  Bezpečnostní a řídicí přístroje pro hořáky na plynná paliva a spotřebiče plynných paliv - Všeobecné požadavky | EN 13611:2007
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 13648-1:2008
  Kryogenické nádoby - Bezpečnostní zařízení na ochranu proti nadměrnému tlaku - Část 1: Pojistné ventily pro provoz s nízkými teplotami | EN 13648-1:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.5.2009) |
| CEN | EN 13648-2:2002
  Kryogenické nádoby - Bezpečnostní zařízení na ochranu proti nadměrnému tlaku - Část 2: Pojistné membrány pro provoz s nízkými teplotami | | |
| CEN | EN 13648-3:2002
  Kryogenické nádoby - Bezpečnostní zařízení na ochranu proti nadměrnému tlaku - Část 3: Stanovení požadovaného výtoku - Kapacita a dimenzování | | |
| CEN | EN 13709:2010
  Průmyslové armatury - Ocelové uzavírací ventily a zpětné ventily | EN 13709:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 13789:2010
  Průmyslové armatury - Litinové uzavírací ventily | EN 13789:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 13831:2007
  Uzavřené expanzní nádoby s vestavěnou membránou pro instalaci ve vodě | | |
| CEN | EN 13835:2012
  Slévárenství - Austenitické litiny | EN 13835:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.7.2012) |
| CEN | EN 13923:2005
  Sklolaminátové vinuté tlakové nádoby – Materiál, konstrukce, výroba a zkoušení | | |
| CEN | EN 14071:2004
  Pojistné ventily pro zásobníky na zkapalněné uhlovodíkové plyny (LPG) - Příslušenství | | |
| CEN | EN 14129:2004
  Pojistné ventily pro zásobníky na zkapalněné uhlovodíkové plyny (LPG) | | |
| CEN | EN 14197-1:2003
  Kryogenické nádoby - Stabilní nevakuově izolované nádoby - Část 1: Základní požadavky | | |
| CEN | EN 14197-2:2003
  Kryogenické nádoby - Stabilní nevakuově izolované nádoby - Část 2: Konstrukce, výroba, kontrola a zkoušení | | |
| EN 14197-2:2003/A1:2006 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (28.2.2007) |
| EN 14197-2:2003/AC:2006 | | |
| CEN | EN 14197-3:2004
  Kryogenické nádoby - Stabilní nevakuově izolované nádoby - Část 3: Provozní požadavky | | |
| EN 14197-3:2004/A1:2005 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2005) |
| EN 14197-3:2004/AC:2004 | | |
| CEN | EN 14222:2003
  Válcové kotle z korozivzdorné oceli | | |
| CEN | EN 14276-1:2006+A1:2011
  Tlaková zařízení pro chladicí zařízení a tepelná čerpadla – Část 1: Nádoby – Všeobecné požadavky | EN 14276-1:2006
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (9.9.2011) |
| CEN | EN 14276-2:2007+A1:2011
  Tlaková zařízení pro chladicí zařízení a tepelná čerpadla – Část 2: Potrubí – Všeobecné požadavky | EN 14276-2:2007
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (9.9.2011) |
| CEN | EN 14341:2006
  Průmyslové armatury – Ocelové zpětné armatury | | |
| CEN | EN 14359:2006+A1:2010
  Plynem plněné akumulátory pro energetické aplikace | EN 14359:2006
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (3.8.2012) |
| CEN | EN 14382:2005+A1:2009
  Zabezpečovací zařízení pro regulační stanice a regulační zařízení - Bezpečnostní uzávěry plynu pro provozní tlaky do 100 barů včetně | EN 14382:2005
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (30.9.2009) |
| EN 14382:2005+A1:2009/AC:2009 | | |
| CEN | EN 14394:2005+A1:2008
  Kotle pro ústřední vytápění - Kotle pro ústřední vytápění s hořáky s ventilátorem, s jmenovitým tepelným výkonem do 10 MW a nejvyšší provozní teplotou 110 °C | | |
| CEN | EN 14570:2005
  Příslušenství nadzemních a podzemních zásobníků pro skladování LPG | | |
| EN 14570:2005/A1:2006 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (31.8.2006) |
| CEN | EN 14585-1:2006
  Soupravy kovových vlnitých hadic pro tlakové účely – Část 1: Požadavky | | |
| CEN | EN 14917:2009+A1:2012
  Kovové vlnovce na dilataci tlakových spojů | EN 14917:2009
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (30.9.2012) |
| CEN | EN 15001-1:2009
  Zásobování plynem - Plynovody s provozním tlakem, vyšším než 0,5 bar pro průmyslové instalace a s provozním tlakem vyšším než 5 bar pro průmyslové a neprůmyslové instalace - Část 2: Podrobné funkční požadavky pro uvádění do provozu, provoz a údržbu | | |
| CEN | EN ISO 15493:2003
  Plastové potrubní systémy pro průmyslové aplikace - Akrylonitrilbutadienstyren (ABS), neměkčený polyvinylchlorid (PVC-U) a chlorovaný polyvinylchlorid (PVC-C) - Specifikace pro součásti a systém - Metrické řady (ISO 15493:2003) | | |
| CEN | EN ISO 15494:2003
  Plastové potrubní systémy pro průmyslové aplikace - Polybuten (PB), polyethylen (PE) a polypropylen (PP) - Specifikace pro součásti a systém - Metrické řady (ISO 15494:2003) | | |
| CEN | EN ISO 15613:2004
  Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Kvalifikace na základě předvýrobní zkoušky svařování (ISO 15613:2004) | | |
| CEN | EN ISO 15614-1:2004
  Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Zkouška postupu svařování - Část 1: Obloukové a plamenové svařování ocelí a obloukové svařování niklu a slitin niklu (ISO 15614-1:2004) | | |
| EN ISO 15614-1:2004/A1:2008
  Pozn. 3 | | Datum ukončení platnosti
  (31.8.2008) |
| EN ISO 15614-1:2004/A2:2012 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (31.8.2012) |
| CEN | EN ISO 15614-2:2005
  Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Zkouška postupu svařování – Část 2: Obloukové svařování hliníku a jeho slitin (ISO 15614-2:2005) | | |
| EN ISO 15614-2:2005/AC:2009 | | |
| CEN | EN ISO 15614-4:2005
  Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Zkouška postupu svařování – Část 4: Oprava hliníkových odlitků svařováním (ISO 15614-4:2005) | | |
| EN ISO 15614-4:2005/AC:2007 | | |
| CEN | EN ISO 15614-5:2004
  Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Zkouška postupu svařování - Část 5: Obloukové svařování titanu, zirkonu a jejich slitin (ISO 15614-5:2004) | | |
| CEN | EN ISO 15614-6:2006
  Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Zkoušky postupu svařování - Část 6: Obloukové a plamenové svařování mědi a jejich slitin (ISO 15614-6:2006) | | |
| CEN | EN ISO 15614-7:2007
  Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Zkouška postupu svařování - Část 7: Navařování (ISO 15614-7:2007) | | |
| CEN | EN ISO 15614-8:2002
  Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Zkouška postupu svařování - Část 8: Svařování spojů trubek s trubkovnicí (ISO 15614-8:2002) | | |
| CEN | EN ISO 15614-11:2002
  Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Zkouška postupu svařování - Část 11: Elektronové a laserové svařování (ISO 15614-11:2002) | | |
| CEN | EN ISO 15620:2000
  Svařování - Třecí svařování kovových materiálů (ISO 15620:2000) | | |
| CEN | EN 15776:2011
  Netopené tlakové nádoby – Požadavky pro navrhování a výrobu tlakových nádob a tlakových částí z litin s tažností nejvýše 15 % | | |
| CEN | EN ISO 16135:2006
  Průmyslové armatury - Kulové ventily z termoplastů (ISO 16135:2006) | | |
| CEN | EN ISO 16136:2006
  Průmyslové armatury - Klapka z termoplastů (ISO 16136:2006) | | |
| CEN | EN ISO 16137:2006
  Průmyslové armatury - Zpětné armatury z termoplastů (ISO 16137:2006) | | |
| CEN | EN ISO 16138:2006
  Průmyslové armatury - Membránové armatury z termoplastů (ISO 16138:2006) | | |
| CEN | EN ISO 16139:2006
  Průmyslové armatury - Šoupátka z termoplastů (ISO 16139:2006) | | |
| CEN | EN ISO 21787:2006
  Průmyslové armatury - Uzavírací ventily z termoplastů (ISO 21787:2006) | | |

ESO (1)

Odkaz a název harmonizované normy

(a referenční dokument)

Odkaz na nahrazovanou normu

Datum ukončení presumpce shody nahrazované normy

Poznámka 1

(1)

(2)

(3)

(4)

CEN

EN 3-8:2006

Přenosné hasicí přístroje – Část 8: Konstrukce, odolnost proti tlaku a mechanické zkoušky hasicích přístrojů s maximálním dovoleným tlakem 30 bar nebo nižším

EN 3-8:2006/AC:2007

CEN

EN 19:2002

Průmyslové armatury - Značení kovových armatur

CEN

EN 267:2009+A1:2011

Hořáky na kapalná paliva s automatickým řízením s ventilátorem

EN 267:2009

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

CEN

EN 287-1:2011

Zkoušky svářečů - Tavné svařování - Část 1: Oceli

EN 287-1:2004

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

CEN

EN 334:2005+A1:2009

Regulátory tlaku plynu pro vstupní přetlak do 100 barů včetně

EN 334:2005

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.7.2009)

CEN

EN 378-2:2008+A2:2012

Chladicí zařízení a tepelná čerpadla - Bezpečnostní a environmentální požadavky - Část 2: Konstrukce, výroba, zkoušení, značení a dokumentace

EN 378-2:2008+A1:2009

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(30.11.2012)

CEN

EN 593:2009+A1:2011

Průmyslové armatury - Kovové uzavírací motýlové klapky

EN 593:2009

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(30.9.2011)

CEN

EN 676:2003+A2:2008

Hořáky na plynná paliva s ventilátorem a s automatickým řízením

EN 676:2003+A2:2008/AC:2008

CEN

EN 764-5:2002

Tlaková zařízení - Část 5: Dokumenty kontroly materiálů a shoda s materiálovou specifikací

CEN

EN 764-7:2002

Tlaková zařízení - Část 7: Bezpečnostní systémy pro netopená tlaková zařízení

EN 764-7:2002/AC:2006

CEN

EN 1057:2006+A1:2010

Měď a slitiny mědi - Trubky bezešvé kruhové z mědi pro vodu a plyn pro sanitární instalace a vytápěcí zařízení

EN 1057:2006

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.8.2010)

CEN

EN 1092-1:2007

Příruby a přírubové spoje - Kruhové příruby pro trubky, armatury, tvarovky a příslušenství s označením PN - Část 1: Příruby z oceli

CEN

EN 1092-3:2003

Příruby a přírubové spoje - Kruhové příruby pro trubky, armatury, tvarovky a příslušenství s označením PN - Část 3: Příruby ze slitin mědi

EN 1092-3:2003/AC:2007

CEN

EN 1092-4:2002

Příruby a přírubové spoje - Kruhové příruby pro trubky, armatury, tvarovky a příslušenství s označením PN - Část 4: Příruby ze slitin hliníku

CEN

EN 1171:2002

Průmyslové armatury - Litinová šoupátka

CEN

EN 1252-1:1998

Kryogenické nádoby - Materiály - Část 1: Požadavky na houževnatost při teplotách pod -80°C

EN 1252-1:1998/AC:1998

CEN

EN 1252-2:2001

Kryogenické nádoby - Materiály - Část 2: Požadavky na houževnatost při teplotách mezi -80 °C a -20 °C

CEN

EN 1349:2009

Regulační armatury - Ocelová šoupátka

EN 1349:2000

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.5.2010)

CEN

EN 1515-4:2009

Příruby a přírubové spoje - Šrouby a matice - Část 4: Volba šroubů a matic pro zařízení podléhající Směrnici pro tlaková zařízení 97/23/EC

CEN

EN 1562:2012

Slévárenství - Temperované litiny

EN 1562:1997

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(30.9.2012)

CEN

EN 1563:2011

Slévárenství - Litiny s kuličkovým grafitem

EN 1563:1997

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

CEN

EN 1564:2011

Slévárenství - Izotermicky kalené litiny s kuličkovým grafitem

EN 1564:1997

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

CEN

EN 1591-1:2001+A1:2009

Příruby a přírubové spoje – Pravidla pro navrhování těsněných kruhových přírubových spojů – Část 1: Výpočtová metoda

EN 1591-1:2001

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(30.9.2009)

EN 1591-1:2001+A1:2009/AC:2011

CEN

EN 1626:2008

Kryogenické nádoby - Uzavírací armatury pro provoz s nízkými teplotami

EN 1626:1999

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.5.2009)

CEN

EN 1653:1997

Měď a slitiny mědi – Desky, plechy a kotouče pro bojlery, tlakové nádoby a zásobníky teplé vody

EN 1653:1997/A1:2000

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(28.2.2001)

CEN

EN 1759-3:2003

Příruby a přírubové spoje - Kruhové příruby pro trubky, armatury, tvarovky a příslušenství s označením Class - Část 3: Příruby ze slitin mědi

EN 1759-3:2003/AC:2004

CEN

EN 1759-4:2003

Příruby a přírubové spoje - Kruhové příruby pro trubky, armatury, tvarovky a příslušenství s označením Class - Část 4: Příruby ze slitin hliníku

CEN

EN 1797:2001

Kryogenické nádoby - Kompatibilita plynu s materiálem

EN 1797-1:1998

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.1.2002)

CEN

EN 1866:2005

Pojízdné hasicí přístroje

CEN

EN 1983:2006

Průmyslové armatury – Ocelové kulové kohouty

CEN

EN 1984:2010

Průmyslové armatury - Ocelová šoupátka

EN 1984:2000

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

CEN

EN ISO 4126-1:2004

Bezpečnostní pojistná zařízení proti nadměrnému tlaku - Část 1: Pojistné ventily (ISO 4126-1:2004)

EN ISO 4126-1:2004/AC:2006

CEN

EN ISO 4126-3:2006

Bezpečnostní pojistná zařízení proti nadměrnému tlaku - Část 3: Kombinace pojistných ventilů s bezpečnostním zařízením s průtržnými membránami (ISO 4126-3:2006)

CEN

EN ISO 4126-4:2004

Bezpečnostní pojistná zařízení proti nadměrnému tlaku - Část 4: Pojistné ventily s pomocným řízením (ISO 4126-4:2004)

CEN

EN ISO 4126-5:2004

Bezpečnostní pojistná zařízení proti nadměrnému tlaku - Část 5: Řízené bezpečnostní systémy uvolňující tlak (CSPRS) (ISO 4126-5:2004)

EN ISO 4126-5:2004/AC:2008

CEN

EN ISO 9606-2:2004

Svařování - Zkoušky svářečů - Tavné svařování - Část 2: Hliník a jeho slitiny (ISO 9606-2:2004)

CEN

EN ISO 9606-3:1999

Zkoušky svářečů - Tavné svařování - Část 3: Měď a slitiny mědi (ISO 9606-3:1999)

CEN

EN ISO 9606-4:1999

Zkoušky svářečů - Tavné svařování - Část 4: Nikl a slitiny niklu (ISO 9606-4:1999)

CEN

EN ISO 9606-5:2000

Svařování - Zkoušky svářečů - Tavné svařování - Část 5: Titan a slitiny titanu, zirkon a slitiny zirkonu (ISO 9606-5:2000)

CEN

EN ISO 9712:2012

Nedestruktivní zkouení - Kvalifikace a certifikace pracovníků NDT (ISO 9712:2012)

EN 473:2008

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2012)

CEN

EN 10028-1:2007+A1:2009

Ploché výrobky z ocelí pro tlakové účely - Část 1: Všeobecné požadavky

EN 10028-1:2007

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.10.2009)

EN 10028-1:2007+A1:2009/AC:2009

CEN

EN 10028-2:2009

Ploché výrobky z ocelí pro tlakové nádoby a zařízení – Část 2: Nelegované a legované oceli se stanovenými vlastnostmi pro vyšší teploty

EN 10028-2:2003

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2009)

CEN

EN 10028-3:2009

Ploché výrobky z ocelí pro tlakové nádoby a zařízení – Část 3: Svařitelné jemnozrnné oceli, normalizačně žíhané

EN 10028-3:2003

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2009)

CEN

EN 10028-4:2009

Ploché výrobky z ocelí pro tlakové nádoby a zařízení – Část 4: Oceli legované niklem se zaručenými vlastnostmi při nízkých teplotách

EN 10028-4:2003

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2009)

CEN

EN 10028-5:2009

Ploché výrobky z ocelí pro tlakové nádoby a zařízení – Část 5: Svařitelné jemnozrnné oceli, termomechanicky válcované

EN 10028-5:2003

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2009)

CEN

EN 10028-6:2009

Ploché výrobky z ocelí pro tlakové nádoby a zařízení – Část 6: Svařitelné jemnozrnné oceli, zušlechtěné

EN 10028-6:2003

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2009)

CEN

EN 10028-7:2007

Ploché výrobky z ocelí pro tlakové účely - Část 7: Korozivzdorné oceli

EN 10028-7:2000

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(30.6.2008)

CEN

EN 10204:2004

Kovové výrobky - Druhy dokumentů kontroly

CEN

EN 10213:2007

Ocelové odlitky pro tlakové nádoby

EN 10213-3:1995

EN 10213-4:1995

EN 10213-2:1995

EN 10213-1:1995

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.5.2008)

EN 10213:2007/AC:2008

CEN

EN 10216-1:2002

Bezešvé ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 1: Trubky z nelegovaných ocelí se zaručenými vlastnostmi při okolní teplotě

EN 10216-1:2002/A1:2004

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(30.9.2004)

CEN

EN 10216-2:2002+A2:2007

Bezešvé ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 2: Trubky z nelegovaných a legovaných ocelí se zaručenými vlastnostmi při zvýšených teplotách

EN 10216-2:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(29.2.2008)

CEN

EN 10216-3:2002

Bezešvé ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 3: Trubky z legovaných jemnozrnných ocelí

EN 10216-3:2002/A1:2004

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(30.9.2004)

CEN

EN 10216-4:2002

Bezešvé ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 4: Trubky z nelegovaných a legovaných ocelí se zaručenými vlastnostmi při nízkých teplotách

EN 10216-4:2002/A1:2004

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(30.9.2004)

CEN

EN 10216-5:2004

Bezešvé ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 5: Trubky z korozivzdorných ocelí

EN 10216-5:2004/AC:2008

CEN

EN 10217-1:2002

Svařované ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 1: Trubky z nelegovaných ocelí se zaručenými vlastnostmi při okolní teplotě

EN 10217-1:2002/A1:2005

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.7.2005)

CEN

EN 10217-2:2002

Svařované ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 2: Elektricky svařované trubky z nelegovaných a legovaných ocelí se zaručenými vlastnostmi při zvýšených teplotách

EN 10217-2:2002/A1:2005

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.7.2005)

CEN

EN 10217-3:2002

Svařované ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 3: Trubky z jemnozrnných legovaných ocelí

EN 10217-3:2002/A1:2005

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.7.2005)

CEN

EN 10217-4:2002

Svařované ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 4: Elektricky svařované trubky z nelegovaných ocelí se zaručenými vlastnostmi při nízkých teplotách

EN 10217-4:2002/A1:2005

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.7.2005)

CEN

EN 10217-5:2002

Svařované ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 5: Pod tavidlem obloukově svařované trubky z nelegovaných a legovaných ocelí se zaručenými vlastnostmi při zvýšených teplotách

EN 10217-5:2002/A1:2005

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.7.2005)

CEN

EN 10217-6:2002

Svařované ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 6: Pod tavidlem obloukově svařované trubky z nelegovaných ocelí se zaručenými vlastnostmi při nízkých teplotách

EN 10217-6:2002/A1:2005

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.7.2005)

CEN

EN 10217-7:2005

Svařované ocelové trubky pro tlakové nádoby a zařízení - Technické dodací podmínky - Část 7: Trubky z korozivzdorných ocelí

CEN

EN 10222-1:1998

Ocelové výkovky pro tlakové nádoby a zařízení - Část 1: Všeobecné požadavky pro volné výkovky

EN 10222-1:1998/A1:2002

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.10.2002)

CEN

EN 10222-2:1999

Ocelové výkovky pro tlakové nádoby a zařízení - Část 2: Feritické a martenzitické oceli pro použití při vyšších teplotách

EN 10222-2:1999/AC:2000

CEN

EN 10222-3:1998

Ocelové výkovky pro tlakové nádoby a zařízení - Část 3: Niklové oceli se stanovenými vlastnostmi při nízkých teplotách

CEN

EN 10222-4:1998

Ocelové výkovky pro tlakové nádoby a zařízení - Část 4: Svařitelné jemnozrnné oceli s vyšší mezí kluzu

EN 10222-4:1998/A1:2001

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.1.2002)

CEN

EN 10222-5:1999

Ocelové výkovky pro tlakové nádoby a zařízení - Část 5: Martenzitické, austenitické a austeniticko-feritické korozivzdorné oceli

EN 10222-5:1999/AC:2000

CEN

EN 10253-2:2007

Potrubní tvarovky pro přivaření tupým svarem - Část 2: Nelegované a feritické oceli se stanovením požadavků ptro kontrolu

CEN

EN 10253-4:2008

Potrubní tvarovky pro přivaření tupým svarem - Část 4: Tvářené austenitické a austeniticko-feritické oceli se stanovením požadavků na kontrolu

EN 10253-4:2008/AC:2009

CEN

EN 10269:1999

Oceli a niklové slitiny na upevňovací prvky pro použití při zvýšených a/nebo nízkých teplotách

EN 10269:1999/A1:2006

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.10.2006)

EN 10269:1999/A1:2006/AC:2008

CEN

EN 10272:2007

Tyče z korozivzdorných ocelí pro tlakové nádoby a zařízení

EN 10272:2000

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(30.4.2008)

CEN

EN 10273:2007

Tyče válcované za tepla ze svařitelných ocelí se zaručenými vlastnostmi při vyšších teplotách pro tlakové účely

EN 10273:2000

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(30.6.2008)

CEN

EN 10305-4:2011

Ocelové trubky pro přesné použití - Technické dodací podmínky - Část 4: Bezešvé trubky tažené za studena pro hydraulické a pneumatické systémy

EN 10305-4:2003

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

CEN

EN 10305-6:2005

Ocelové trubky pro přesné použití - Technické dodací podmínky - Část 6: Svařované trubky tažené za studena pro hydraulické a pneumatické energetické systémy

CEN

EN ISO 10931:2005

Plastové potrubní systémy pro průmyslové aplikace - Polyvinylidenfluorid (PVDF) - Specifikace pro součásti a systém (ISO 10931:2005)

CEN

EN 12178:2003

Chladicí zařízení a tepelná čerpadla - Hladinoznaky - Požadavky, zkoušení a značení

CEN

EN 12263:1998

Chladicí zařízení a tepelná čerpadla - Bezpečnostní spínací zařízení k omezování tlaku - Požadavky a zkoušky

CEN

EN 12266-1:2012

Průmyslové armatury - Zkoušení kovových armatur - Část 1: Tlakové zkoušky, postupy zkoušek a přejímací kritéria - Závazné požadavky

EN 12266-1:2003

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.10.2012)

CEN

EN 12284:2003

Chladicí zařízení a tepelná čerpadla - Ventily - Požadavky, zkoušení a značení

CEN

EN 12288:2010

Průmyslové armatury - Šoupátka ze slitin mědi

EN 12288:2003

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

CEN

EN 12334:2001

Průmyslové armatury - Zpětné armatury z litiny

EN 12334:2001/A1:2004

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(28.2.2005)

EN 12334:2001/AC:2002

CEN

EN 12392:2000

Hliník a slitiny hliníku - Tvářené výrobky - Zvláštní požadavky na výrobky určené na výrobu tlakových zařízení

CEN

EN 12420:1999

Měď a slitiny mědi - Výkovky

CEN

EN 12434:2000

Kryogenické nádoby - Kryogenické ohebné hadice

EN 12434:2000/AC:2001

CEN

EN 12451:2012

Měď a slitiny mědi - Trubky bezevé kruhové pro výměníky tepla

EN 12451:1999

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(30.11.2012)

CEN

EN 12452:2012

Měď a slitiny mědi - Trubky bezevé válcované, ebrované, pro výměníky tepla

EN 12452:1999

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(30.11.2012)

CEN

EN 12516-1:2005

Průmyslové armatury - Pevnostní návrh pláště - Část 1: Tabulková metoda pro ocelové pláště armatur

EN 12516-1:2005/AC:2007

CEN

EN 12516-2:2004

Průmyslové armatury - Pevnostní návrh pláště - Část 2: Metoda výpočtu pro ocelové pláště armatur

CEN

EN 12516-3:2002

Armatury - Pevnostní návrh pláště - Část 3: Experimentální metoda

EN 12516-3:2002/AC:2003

CEN

EN 12516-4:2008

Průmyslové armatury - Pevnostní návrh pláště - Část 4: Metoda výpočtu pro pláště armatur z kovových materiálů jiných než ocel

CEN

EN 12542:2010

Zařízení a příslušenství na LPG - Stabilní svařované ocelové sériově vyráběné nadzemní válcové zásobníky pro skladování LPG o objemu nejvýše 13 m3 - Návrh a výroba

EN 12542:2002

EN 14075:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

CEN

EN 12735-1:2010

Měď a slitiny mědi - Trubky bezešvé kruhové z mědi pro klimatizaci a chlazení - Část 1: Trubky pro potrubní systémy

EN 12735-1:2001

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

CEN

EN 12735-2:2010

Měď a slitiny mědi - Trubky bezešvé kruhové z mědi pro klimatizaci a chlazení - Část 2: Trubky pro zařízení

EN 12735-2:2001

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

CEN

EN 12778:2002

Nádobí - Tlakové hrnce pro domácí použití

EN 12778:2002/A1:2005

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.12.2005)

EN 12778:2002/AC:2003

CEN

EN 12952-1:2001

Vodotrubné kotle a pomocná zařízení - Část 1: Všeobecné požadavky

CEN

EN 12952-2:2011

Vodotrubné kotle a pomocná zařízení – Část 2: Materiály pro části kotlů a příslušenství namáhaných tlakem

EN 12952-2:2001

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

CEN

EN 12952-3:2011

Vodotrubné kotle a pomocná zařízení - Část 3: Konstrukce a výpočet části namáhaných tlakem

EN 12952-3:2001

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

CEN

EN 12952-5:2011

Vodotrubné kotle a pomocná zařízení - Část 5: Provedení a konstrukce částí kotle namáhaných tlakem

EN 12952-5:2001

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

CEN

EN 12952-6:2011

Vodotrubné kotle a pomocná zařízení – Část 6: Kontrola při výrobě; dokumentace a značení částí kotle namáhaných tlakem

EN 12952-6:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

CEN

EN 12952-7:2012

Vodotrubné kotle a pomocná zařízení -Část 7: Poadavky na výstroj kotle

EN 12952-7:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(30.4.2013)

CEN

EN 12952-8:2002

Vodotrubné kotle a pomocná zařízení - Část 8: Požadavky na spalovací zařízení kotlů na plynná a kapalná paliva

CEN

EN 12952-9:2002

Vodotrubné kotle a pomocná zařízení - Část 9: Požadavky na spalovací zařízení kotlů na prášková paliva

CEN

EN 12952-10:2002

Vodotrubné kotle a pomocná zařízení - Část 10: Požadavky na zabezpečovací zařízení proti přetlaku

CEN

EN 12952-11:2007

Válcové kotle - Část 11: Požadavky na zabezpečovací a řídicí systémy kotle a příslušenství

CEN

EN 12952-14:2004

Vodotrubné kotle a pomocná zařízení - Část 14: Požadavky na spalinové soustavy DENOX, využívající kapalný čpavek a čpavkové vody

CEN

EN 12952-16:2002

Vodotrubné kotle a pomocná zařízení - Část 16: Požadavky na soustavy pro spalování na roštu nebo ve fluidní vrstvě pro kotle na pevná paliva

CEN

EN 12952-18:2012

Vodotrubné kotle a pomocná zařízení - Část 18: Návody na obsluhu

CEN

EN 12953-1:2012

Válcové kotle - Část 1: Veobecné poadavky

EN 12953-1:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(30.9.2012)

CEN

EN 12953-2:2012

Válcové kotle - Část 2: Materiály pro části kotlů a přísluenství namáhaných tlakem

EN 12953-2:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(30.9.2012)

CEN

EN 12953-3:2002

Válcové kotle - Část 3: Konstrukce a výpočet částí namáhaných tlakem

CEN

EN 12953-4:2002

Válcové kotle - Část 4: Provedení a konstrukce částí kotle namáhaných tlakem

CEN

EN 12953-5:2002

Válcové kotle - Část 5: Kontrola při výrobě, dokumentace a značení částí kotle namáhaných tlakem

CEN

EN 12953-6:2011

Válcové kotle - Požadavky na výstroj kotle

EN 12953-6:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(9.9.2011)

CEN

EN 12953-7:2002

Válcové kotle - Část 7: Požadavky na spalovací zařízení kotlů na kapalná a plynná paliva

CEN

EN 12953-8:2001

Válcové kotle - Část 8: Požadavky na zabezpečovací zařízení proti přetlaku

EN 12953-8:2001/AC:2002

CEN

EN 12953-9:2007

Válcové kotle - Část 9: Požadavky na zabezpečovací a řídicí systémy kotle a příslušenství

CEN

EN 12953-12:2003

Válcové kotle - Část 12: Požadavky na spalovací zařízení kotlů na pevná paliva pro spalování na roštu

CEN

EN 12953-13:2012

Válcové kotle - Část 13: Pokyny pro provoz

CEN

EN 13121-1:2003

Nadzemní sklolaminátové nádrže a nádoby - Část 1: Výchozí materiály - Technické přejímací a podmínky

CEN

EN 13121-2:2003

Nadzemní sklolaminátové nádrže a nádoby - Část 2: Sendvičové materiály - Chemická odolnost

CEN

EN 13121-3:2008+A1:2010

Nadzemní sklolaminátové nádrže a nádoby - Část 3: Konstrukce a provedení

EN 13121-3:2008

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.8.2010)

EN 13121-3:2008+A1:2010/AC:2011

CEN

EN 13134:2000

Tvrdé pájení - Zkouška postupu pájení

CEN

EN 13136:2001

Chladicí zařízení a tepelná čerpadla - Pojistná zařízení proti překročení tlaku a jim příslušná potrubí - Výpočtové postupy

EN 13136:2001/A1:2005

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.12.2005)

CEN

EN 13175:2003+A2:2007

Specifikace a zkoušení armatur a tvarovek pro zásobníky na zkapalněné uhlovodíkové plyny (LPG)

EN 13175:2003

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(30.9.2007)

CEN

EN 13348:2008

Měď a slitiny mědi - Trubky bezešvé kruhové z mědi pro medicinální plyny nebo vakuum

EN 13348:2001

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(28.2.2009)

CEN

EN 13371:2001

Kryogenické nádoby - Spojky pro provoz při nízkých teplotách

CEN

EN 13397:2001

Průmyslové armatury - Membránové armatury z kovových materiálů

CEN

EN 13445-1:2009

Netopené tlakové nádoby - Část 1: Všeobecně

EN 13445-1:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2009)

CEN

EN 13445-2:2009

Netopené tlakové nádoby - Část 2: Materiály

EN 13445-2:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2009)

EN 13445-2:2009/A1:2012

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.12.2012)

EN 13445-2:2009/A2:2012

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.12.2012)

CEN

EN 13445-3:2009

Netopené tlakové nádoby - Část 3: Konstrukce a výpočet

EN 13445-3:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2009)

EN 13445-3:2009/A1:2012

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.12.2012)

CEN

EN 13445-4:2009

Netopené tlakové nádoby - Část 4: Výroba

EN 13445-4:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2009)

EN 13445-4:2009/A1:2011

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

CEN

EN 13445-5:2009

Netopené tlakové nádoby - Část 5: Kontrola a zkoušení

EN 13445-5:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2009)

EN 13445-5:2009/A2:2011

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

EN 13445-5:2009/A3:2011

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

EN 13445-5:2009/A1:2011

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

CEN

EN 13445-6:2009

Netopené tlakové nádoby - Část 6: Požadavky pro navrhování a výrobu tlakových nádob a tlakových částí z litiny s kuličkovým grafitem

EN 13445-6:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2009)

CEN

EN 13445-8:2009

Netopené tlakové nádoby - Část 8: Doplňující požadavky na nádoby z hliníku a jeho slitin

EN 13445-8:2006

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2009)

CEN

EN 13458-1:2002

Kryogenické nádoby - Stabilní vakuově izolované nádoby - Část 1: Základní požadavky

CEN

EN 13458-2:2002

Kryogenické nádoby - Stabilní vakuově izolované nádoby - Část 2: Konstrukce, výroba, kontrola a zkoušení

EN 13458-2:2002/AC:2006

CEN

EN 13458-3:2003

Kryogenické nádoby - Stabilní vakuově izolované nádoby - Část 3: Provozní požadavky

EN 13458-3:2003/A1:2005

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.12.2005)

CEN

EN 13480-1:2012

Kovová průmyslová potrubí - Část 1: Všeobecně

EN 13480-1:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2012)

CEN

EN 13480-2:2012

Kovová průmyslová potrubí - Část 2: Materiály

EN 13480-2:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2012)

CEN

EN 13480-3:2012

Kovová průmyslová potrubí - Část 3: Konstrukce a výpočet

EN 13480-3:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2012)

CEN

EN 13480-4:2012

Kovová průmyslová potrubí - Část 4: Výroba a montáž

EN 13480-4:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2012)

CEN

EN 13480-5:2012

Kovová průmyslová potrubí - Část 5: Kontrola a zkoušení

EN 13480-5:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2012)

CEN

EN 13480-6:2012

Kovová průmyslová potrubí - Část 6: Doplňkové požadavky na potrubí uložené v zemi

EN 13480-6:2004

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2012)

CEN

EN 13480-8:2012

Kovová průmyslová potrubí - Část 8: Doplňující požadavky na potrubí z hliníku a hliníkových slitin

EN 13480-8:2007

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2012)

CEN

EN ISO 13585:2012

Tvrdé pájení – Kvalifikační zkouka pájení a páječe (ISO 13585:2012)

EN 13133:2000

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2012)

CEN

EN 13611:2007+A2:2011

Bezpečnostní a řídicí přístroje pro hořáky na plynná paliva a spotřebiče plynných paliv - Všeobecné požadavky

EN 13611:2007

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

CEN

EN 13648-1:2008

Kryogenické nádoby - Bezpečnostní zařízení na ochranu proti nadměrnému tlaku - Část 1: Pojistné ventily pro provoz s nízkými teplotami

EN 13648-1:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.5.2009)

CEN

EN 13648-2:2002

Kryogenické nádoby - Bezpečnostní zařízení na ochranu proti nadměrnému tlaku - Část 2: Pojistné membrány pro provoz s nízkými teplotami

CEN

EN 13648-3:2002

Kryogenické nádoby - Bezpečnostní zařízení na ochranu proti nadměrnému tlaku - Část 3: Stanovení požadovaného výtoku - Kapacita a dimenzování

CEN

EN 13709:2010

Průmyslové armatury - Ocelové uzavírací ventily a zpětné ventily

EN 13709:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

CEN

EN 13789:2010

Průmyslové armatury - Litinové uzavírací ventily

EN 13789:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

CEN

EN 13831:2007

Uzavřené expanzní nádoby s vestavěnou membránou pro instalaci ve vodě

CEN

EN 13835:2012

Slévárenství - Austenitické litiny

EN 13835:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.7.2012)

CEN

EN 13923:2005

Sklolaminátové vinuté tlakové nádoby – Materiál, konstrukce, výroba a zkoušení

CEN

EN 14071:2004

Pojistné ventily pro zásobníky na zkapalněné uhlovodíkové plyny (LPG) - Příslušenství

CEN

EN 14129:2004

Pojistné ventily pro zásobníky na zkapalněné uhlovodíkové plyny (LPG)

CEN

EN 14197-1:2003

Kryogenické nádoby - Stabilní nevakuově izolované nádoby - Část 1: Základní požadavky

CEN

EN 14197-2:2003

Kryogenické nádoby - Stabilní nevakuově izolované nádoby - Část 2: Konstrukce, výroba, kontrola a zkoušení

EN 14197-2:2003/A1:2006

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(28.2.2007)

EN 14197-2:2003/AC:2006

CEN

EN 14197-3:2004

Kryogenické nádoby - Stabilní nevakuově izolované nádoby - Část 3: Provozní požadavky

EN 14197-3:2004/A1:2005

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.12.2005)

EN 14197-3:2004/AC:2004

CEN

EN 14222:2003

Válcové kotle z korozivzdorné oceli

CEN

EN 14276-1:2006+A1:2011

Tlaková zařízení pro chladicí zařízení a tepelná čerpadla – Část 1: Nádoby – Všeobecné požadavky

EN 14276-1:2006

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(9.9.2011)

CEN

EN 14276-2:2007+A1:2011

Tlaková zařízení pro chladicí zařízení a tepelná čerpadla – Část 2: Potrubí – Všeobecné požadavky

EN 14276-2:2007

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(9.9.2011)

CEN

EN 14341:2006

Průmyslové armatury – Ocelové zpětné armatury

CEN

EN 14359:2006+A1:2010

Plynem plněné akumulátory pro energetické aplikace

EN 14359:2006

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(3.8.2012)

CEN

EN 14382:2005+A1:2009

Zabezpečovací zařízení pro regulační stanice a regulační zařízení - Bezpečnostní uzávěry plynu pro provozní tlaky do 100 barů včetně

EN 14382:2005

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(30.9.2009)

EN 14382:2005+A1:2009/AC:2009

CEN

EN 14394:2005+A1:2008

Kotle pro ústřední vytápění - Kotle pro ústřední vytápění s hořáky s ventilátorem, s jmenovitým tepelným výkonem do 10 MW a nejvyšší provozní teplotou 110 °C

CEN

EN 14570:2005

Příslušenství nadzemních a podzemních zásobníků pro skladování LPG

EN 14570:2005/A1:2006

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.8.2006)

CEN

EN 14585-1:2006

Soupravy kovových vlnitých hadic pro tlakové účely – Část 1: Požadavky

CEN

EN 14917:2009+A1:2012

Kovové vlnovce na dilataci tlakových spojů

EN 14917:2009

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(30.9.2012)

CEN

EN 15001-1:2009

Zásobování plynem - Plynovody s provozním tlakem, vyšším než 0,5 bar pro průmyslové instalace a s provozním tlakem vyšším než 5 bar pro průmyslové a neprůmyslové instalace - Část 2: Podrobné funkční požadavky pro uvádění do provozu, provoz a údržbu

CEN

EN ISO 15493:2003

Plastové potrubní systémy pro průmyslové aplikace - Akrylonitrilbutadienstyren (ABS), neměkčený polyvinylchlorid (PVC-U) a chlorovaný polyvinylchlorid (PVC-C) - Specifikace pro součásti a systém - Metrické řady (ISO 15493:2003)

CEN

EN ISO 15494:2003

Plastové potrubní systémy pro průmyslové aplikace - Polybuten (PB), polyethylen (PE) a polypropylen (PP) - Specifikace pro součásti a systém - Metrické řady (ISO 15494:2003)

CEN

EN ISO 15613:2004

Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Kvalifikace na základě předvýrobní zkoušky svařování (ISO 15613:2004)

CEN

EN ISO 15614-1:2004

Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Zkouška postupu svařování - Část 1: Obloukové a plamenové svařování ocelí a obloukové svařování niklu a slitin niklu (ISO 15614-1:2004)

EN ISO 15614-1:2004/A1:2008

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.8.2008)

EN ISO 15614-1:2004/A2:2012

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.8.2012)

CEN

EN ISO 15614-2:2005

Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Zkouška postupu svařování – Část 2: Obloukové svařování hliníku a jeho slitin (ISO 15614-2:2005)

EN ISO 15614-2:2005/AC:2009

CEN

EN ISO 15614-4:2005

Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Zkouška postupu svařování – Část 4: Oprava hliníkových odlitků svařováním (ISO 15614-4:2005)

EN ISO 15614-4:2005/AC:2007

CEN

EN ISO 15614-5:2004

Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Zkouška postupu svařování - Část 5: Obloukové svařování titanu, zirkonu a jejich slitin (ISO 15614-5:2004)

CEN

EN ISO 15614-6:2006

Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Zkoušky postupu svařování - Část 6: Obloukové a plamenové svařování mědi a jejich slitin (ISO 15614-6:2006)

CEN

EN ISO 15614-7:2007

Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Zkouška postupu svařování - Část 7: Navařování (ISO 15614-7:2007)

CEN

EN ISO 15614-8:2002

Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Zkouška postupu svařování - Část 8: Svařování spojů trubek s trubkovnicí (ISO 15614-8:2002)

CEN

EN ISO 15614-11:2002

Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Zkouška postupu svařování - Část 11: Elektronové a laserové svařování (ISO 15614-11:2002)

CEN

EN ISO 15620:2000

Svařování - Třecí svařování kovových materiálů (ISO 15620:2000)

CEN

EN 15776:2011

Netopené tlakové nádoby – Požadavky pro navrhování a výrobu tlakových nádob a tlakových částí z litin s tažností nejvýše 15 %

CEN

EN ISO 16135:2006

Průmyslové armatury - Kulové ventily z termoplastů (ISO 16135:2006)

CEN

EN ISO 16136:2006

Průmyslové armatury - Klapka z termoplastů (ISO 16136:2006)

CEN

EN ISO 16137:2006

Průmyslové armatury - Zpětné armatury z termoplastů (ISO 16137:2006)

CEN

EN ISO 16138:2006

Průmyslové armatury - Membránové armatury z termoplastů (ISO 16138:2006)

CEN

EN ISO 16139:2006

Průmyslové armatury - Šoupátka z termoplastů (ISO 16139:2006)

CEN

EN ISO 21787:2006

Průmyslové armatury - Uzavírací ventily z termoplastů (ISO 21787:2006)

| Pozn. 1: | Datum ukončení presumpce shody je obvykle datum ukončení platnosti (dup) stanovené evropskou normalizační organizací. Uživatelé těchto norem se však upozorňují na to, že v některých výjimečných případech tomu může být i jinak. |
| --- | --- |

Pozn. 1:

Datum ukončení presumpce shody je obvykle datum ukončení platnosti (dup) stanovené evropskou normalizační organizací. Uživatelé těchto norem se však upozorňují na to, že v některých výjimečných případech tomu může být i jinak.

| Pozn. 2.1: | Nová (nebo pozměněná) norma je stejného rozsahu jako norma nahrazovaná. Od uvedeného data přestává u nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie. |
| --- | --- |

Pozn. 2.1:

Nová (nebo pozměněná) norma je stejného rozsahu jako norma nahrazovaná. Od uvedeného data přestává u nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie.

| Pozn. 2.2: | Nová norma je širšího rozsahu než norma nahrazovaná. Od uvedeného data přestává u nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie. |
| --- | --- |

Pozn. 2.2:

Nová norma je širšího rozsahu než norma nahrazovaná. Od uvedeného data přestává u nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie.

| Pozn. 2.3: | Nová norma je užšího rozsahu než norma nahrazovaná. Od uvedeného data přestává u (částečně) nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie u těch výrobků nebo služeb, jež spadají do rozsahu nové normy. Není dotčena presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie u výrobků nebo služeb, které i nadále spadají do rozsahu (částečně) nahrazované normy, ale nespadají do rozsahu nové normy. |
| --- | --- |

Pozn. 2.3:

Nová norma je užšího rozsahu než norma nahrazovaná. Od uvedeného data přestává u (částečně) nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie u těch výrobků nebo služeb, jež spadají do rozsahu nové normy. Není dotčena presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie u výrobků nebo služeb, které i nadále spadají do rozsahu (částečně) nahrazované normy, ale nespadají do rozsahu nové normy.

| Pozn. 3: | Dochází-li ke změnám, je referenčním dokumentem norma EN CCCCC:YYYY, její předchozí změny, pokud existují, a nová, citovaná změna. Nahrazovanou normu proto tvoří norma EN CCCCC:YYYY a její předchozí změny, pokud existují, ale bez nové, citované změny. Od uvedeného data přestává u nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie. |
| --- | --- |

Pozn. 3:

Dochází-li ke změnám, je referenčním dokumentem norma EN CCCCC:YYYY, její předchozí změny, pokud existují, a nová, citovaná změna. Nahrazovanou normu proto tvoří norma EN CCCCC:YYYY a její předchozí změny, pokud existují, ale bez nové, citované změny. Od uvedeného data přestává u nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie.

POZNÁMKA:

| — | Veškeré informace o dostupnosti norem lze obdržet buď od evropských normalizačních organizací, nebo od národních normalizačních orgánů, jejichž seznam je zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie v souladu s článkem 27 nařízení (EU) č. 1025/2012 (2). |
| --- | --- |

—

Veškeré informace o dostupnosti norem lze obdržet buď od evropských normalizačních organizací, nebo od národních normalizačních orgánů, jejichž seznam je zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie v souladu s článkem 27 nařízení (EU) č. 1025/2012 (2).

| — | Evropské normalizační organizace přijímají normy v angličtině (CEN a Cenelec rovněž zveřejňují normy ve francouzštině a němčině). Národní normalizační orgány poté překládají názvy norem do všech ostatních požadovaných úředních jazyků Evropské unie. Evropská komise není odpovědná za správnost názvů, které jsou předloženy ke zveřejnění v Úředním věstníku. |
| --- | --- |

—

Evropské normalizační organizace přijímají normy v angličtině (CEN a Cenelec rovněž zveřejňují normy ve francouzštině a němčině). Národní normalizační orgány poté překládají názvy norem do všech ostatních požadovaných úředních jazyků Evropské unie. Evropská komise není odpovědná za správnost názvů, které jsou předloženy ke zveřejnění v Úředním věstníku.

| — | Odkazy na korigenda "... /AC:YYYY" se zveřejňují pouze pro informaci. Korigendem se z textu normy odstraňují překlepy, gramatické a podobné chyby, přičemž korigendum se může vztahovat na jednu, nebo více jazykových verzí (anglickou, francouzskou a/nebo německou) normy přijaté evropskou normalizační organizací. |
| --- | --- |

—

Odkazy na korigenda "... /AC:YYYY" se zveřejňují pouze pro informaci. Korigendem se z textu normy odstraňují překlepy, gramatické a podobné chyby, přičemž korigendum se může vztahovat na jednu, nebo více jazykových verzí (anglickou, francouzskou a/nebo německou) normy přijaté evropskou normalizační organizací.

| — | Zveřejnění odkazů v Úředním věstníku Evropské unie neznamená, že uvedené normy jsou k dispozici ve všech úředních jazycích Evropské unie. |
| --- | --- |

—

Zveřejnění odkazů v Úředním věstníku Evropské unie neznamená, že uvedené normy jsou k dispozici ve všech úředních jazycích Evropské unie.

| — | Tento seznam nahrazuje všechny předchozí seznamy zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie. Evropská komise zajišťuje aktualizaci tohoto seznamu. |
| --- | --- |

—

Tento seznam nahrazuje všechny předchozí seznamy zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie. Evropská komise zajišťuje aktualizaci tohoto seznamu.

| — | Více informací o harmonizovaných normách a jiných evropských normách je k dispozici na adrese:
  http://ec.europa.eu/enterprise/policies/european-standards/harmonised-standards/index_en.htm |
| --- | --- |

—

Více informací o harmonizovaných normách a jiných evropských normách je k dispozici na adrese:

http://ec.europa.eu/enterprise/policies/european-standards/harmonised-standards/index_en.htm

---

(1)  ESO: Evropské normalizační organizace:

| — | CEN: Avenue Marnix 17, 1000 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË; tel. +32 25500811; fax +32 25500819 (http://www.cen.eu) |
| --- | --- |

—

CEN: Avenue Marnix 17, 1000 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË; tel. +32 25500811; fax +32 25500819 (http://www.cen.eu)

| — | Cenelec: Avenue Marnix 17, 1000 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË; tel. +32 25196871; fax +32 25196919 (http://www.cenelec.eu) |
| --- | --- |

—

Cenelec: Avenue Marnix 17, 1000 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË; tel. +32 25196871; fax +32 25196919 (http://www.cenelec.eu)

| — | ETSI: 650 route des Lucioles, 06921 Sophia Antipolis, FRANCE; Tel. +33 492944200; fax +33 493654716, (http://www.etsi.eu) |
| --- | --- |

—

ETSI: 650 route des Lucioles, 06921 Sophia Antipolis, FRANCE; Tel. +33 492944200; fax +33 493654716, (http://www.etsi.eu)

(2)  Úř. věst. L 316, 14.11.2012, s. 12.

---

| 4.5.2013 | CS | Úřední věstník Evropské unie | C 128/17 |
| --- | --- | --- | --- |

4.5.2013

CS

Úřední věstník Evropské unie

C 128/17

---

Sdělení Komise v rámci provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/105/ES ze dne 16. září 2009 týkající se jednoduchých tlakových nádob

(Text s významem pro EHP)

(Zveřejnění názvů a odkazů harmonizovaných norem v rámci harmonizačního právního předpisu Unie)

2013/C 128/02

| ESO (1) | Odkaz a název harmonizované normy
  (a referenční dokument) | Odkaz na nahrazovanou normu | Datum ukončení presumpce shody nahrazované normy
  Poznámka 1 |
| --- | --- | --- | --- |
| (1) | (2) | (3) | (4) |
| CEN | EN 286-1:1998
  Jednoduché netopené tlakové nádoby pro vzduch nebo dusík - Část 1: Tlakové nádoby pro všeobecné účely | EN 286-1:1991
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.8.1998) |
| EN 286-1:1998/A1:2002 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (31.1.2003) |
| EN 286-1:1998/A2:2005 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (30.4.2006) |
| EN 286-1:1998/AC:2002 | | |
| CEN | EN 286-2:1992
  Jednoduché netopené tlakové nádoby pro vzduch nebo dusík. Část 2: Tlakové nádoby pro vzduchotlakové brzdy a pomocná zařízení motorových vozidel a jejich přívěsů | | |
| EN 286-2:1992/AC:1992 | | |
| CEN | EN 286-3:1994
  Jednoduché netopené tlakové nádoby pro vzduch nebo dusík - Část 3: Ocelové tlakové nádoby určené pro vzduchotlakové brzdy a pomocná pneumatická zařízení kolejových vozidel | | |
| CEN | EN 286-4:1994
  Jednoduché netopené tlakové nádoby pro vzduch nebo dusík - Část 4: Tlakové nádoby ze slitin hliníku určené pro vzduchotlakové brzdy a pomocná pneumatická zařízení kolejových vozidel | | |
| CEN | EN 287-1:2011
  Zkoušky svářečů - Tavné svařování - Část 1: Oceli | EN 287-1:2004
  Pozn. 2.1 | Datum tohoto zveřejnění |
| CEN | EN 10207:2005
  Oceli pro jednoduché tlakové nádoby - Technické dodací požadavky pro plechy, pásy a tyče | | |
| CEN | EN ISO 15614-1:2004
  Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Zkouška postupu svařování - Část 1: Obloukové a plamenové svařování ocelí a obloukové svařování niklu a slitin niklu (ISO 15614-1:2004) | | |
| EN ISO 15614-1:2004/A1:2008 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (31.8.2008) |
| EN ISO 15614-1:2004/A2:2012 | Pozn. 3 | Datum tohoto zveřejnění |
| CEN | EN ISO 15614-2:2005
  Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Zkouška postupu svařování – Část 2: Obloukové svařování hliníku a jeho slitin (ISO 15614-2:2005) | | |
| EN ISO 15614-2:2005/AC:2009 | | |

ESO (1)

Odkaz a název harmonizované normy

(a referenční dokument)

Odkaz na nahrazovanou normu

Datum ukončení presumpce shody nahrazované normy

Poznámka 1

(1)

(2)

(3)

(4)

CEN

EN 286-1:1998

Jednoduché netopené tlakové nádoby pro vzduch nebo dusík - Část 1: Tlakové nádoby pro všeobecné účely

EN 286-1:1991

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.8.1998)

EN 286-1:1998/A1:2002

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.1.2003)

EN 286-1:1998/A2:2005

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(30.4.2006)

EN 286-1:1998/AC:2002

CEN

EN 286-2:1992

Jednoduché netopené tlakové nádoby pro vzduch nebo dusík. Část 2: Tlakové nádoby pro vzduchotlakové brzdy a pomocná zařízení motorových vozidel a jejich přívěsů

EN 286-2:1992/AC:1992

CEN

EN 286-3:1994

Jednoduché netopené tlakové nádoby pro vzduch nebo dusík - Část 3: Ocelové tlakové nádoby určené pro vzduchotlakové brzdy a pomocná pneumatická zařízení kolejových vozidel

CEN

EN 286-4:1994

Jednoduché netopené tlakové nádoby pro vzduch nebo dusík - Část 4: Tlakové nádoby ze slitin hliníku určené pro vzduchotlakové brzdy a pomocná pneumatická zařízení kolejových vozidel

CEN

EN 287-1:2011

Zkoušky svářečů - Tavné svařování - Část 1: Oceli

EN 287-1:2004

Pozn. 2.1

Datum tohoto zveřejnění

CEN

EN 10207:2005

Oceli pro jednoduché tlakové nádoby - Technické dodací požadavky pro plechy, pásy a tyče

CEN

EN ISO 15614-1:2004

Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Zkouška postupu svařování - Část 1: Obloukové a plamenové svařování ocelí a obloukové svařování niklu a slitin niklu (ISO 15614-1:2004)

EN ISO 15614-1:2004/A1:2008

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(31.8.2008)

EN ISO 15614-1:2004/A2:2012

Pozn. 3

Datum tohoto zveřejnění

CEN

EN ISO 15614-2:2005

Stanovení a kvalifikace postupů svařování kovových materiálů - Zkouška postupu svařování – Část 2: Obloukové svařování hliníku a jeho slitin (ISO 15614-2:2005)

EN ISO 15614-2:2005/AC:2009

| Pozn. 1: | Datum ukončení presumpce shody je obvykle datum ukončení platnosti (dup) stanovené evropskou normalizační organizací. Uživatelé těchto norem se však upozorňují na to, že v některých výjimečných případech tomu může být i jinak. |
| --- | --- |

Pozn. 1:

Datum ukončení presumpce shody je obvykle datum ukončení platnosti (dup) stanovené evropskou normalizační organizací. Uživatelé těchto norem se však upozorňují na to, že v některých výjimečných případech tomu může být i jinak.

| Pozn. 2.1: | Nová (nebo pozměněná) norma je stejného rozsahu jako norma nahrazovaná. Od uvedeného data přestává u nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie. |
| --- | --- |

Pozn. 2.1:

Nová (nebo pozměněná) norma je stejného rozsahu jako norma nahrazovaná. Od uvedeného data přestává u nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie.

| Pozn. 2.2: | Nová norma je širšího rozsahu než norma nahrazovaná. Od uvedeného data přestává u nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie. |
| --- | --- |

Pozn. 2.2:

Nová norma je širšího rozsahu než norma nahrazovaná. Od uvedeného data přestává u nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie.

| Pozn. 2.3: | Nová norma je užšího rozsahu než norma nahrazovaná. Od uvedeného data přestává u (částečně) nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie u těch výrobků nebo služeb, jež spadají do rozsahu nové normy. Není dotčena presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie u výrobků nebo služeb, které i nadále spadají do rozsahu (částečně) nahrazované normy, ale nespadají do rozsahu nové normy. |
| --- | --- |

Pozn. 2.3:

Nová norma je užšího rozsahu než norma nahrazovaná. Od uvedeného data přestává u (částečně) nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie u těch výrobků nebo služeb, jež spadají do rozsahu nové normy. Není dotčena presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie u výrobků nebo služeb, které i nadále spadají do rozsahu (částečně) nahrazované normy, ale nespadají do rozsahu nové normy.

| Pozn. 3: | Dochází-li ke změnám, je referenčním dokumentem norma EN CCCCC:YYYY, její předchozí změny, pokud existují, a nová, citovaná změna. Nahrazovanou normu proto tvoří norma EN CCCCC:YYYY a její předchozí změny, pokud existují, ale bez nové, citované změny. Od uvedeného data přestává u nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie. |
| --- | --- |

Pozn. 3:

Dochází-li ke změnám, je referenčním dokumentem norma EN CCCCC:YYYY, její předchozí změny, pokud existují, a nová, citovaná změna. Nahrazovanou normu proto tvoří norma EN CCCCC:YYYY a její předchozí změny, pokud existují, ale bez nové, citované změny. Od uvedeného data přestává u nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie.

POZNÁMKA:

| — | Veškeré informace o dostupnosti norem lze obdržet buď od evropských normalizačních organizací, nebo od národních normalizačních orgánů, jejichž seznam je zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie v souladu s článkem 27 nařízení (EU) č. 1025/2012 (2). (1) |
| --- | --- |

—

Veškeré informace o dostupnosti norem lze obdržet buď od evropských normalizačních organizací, nebo od národních normalizačních orgánů, jejichž seznam je zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie v souladu s článkem 27 nařízení (EU) č. 1025/2012 (2). (1)

| — | Evropské normalizační organizace přijímají normy v angličtině (CEN a CENELEC rovněž zveřejňují normy ve francouzštině a němčině). Národní normalizační orgány poté překládají názvy norem do všech ostatních požadovaných úředních jazyků Evropské unie. Evropská komise není odpovědná za správnost názvů, které jsou předloženy ke zveřejnění v Úředním věstníku. |
| --- | --- |

—

Evropské normalizační organizace přijímají normy v angličtině (CEN a CENELEC rovněž zveřejňují normy ve francouzštině a němčině). Národní normalizační orgány poté překládají názvy norem do všech ostatních požadovaných úředních jazyků Evropské unie. Evropská komise není odpovědná za správnost názvů, které jsou předloženy ke zveřejnění v Úředním věstníku.

| — | Odkazy na korigenda "... /AC:YYYY" se zveřejňují pouze pro informaci. Korigendem se z textu normy odstraňují překlepy, gramatické a podobné chyby, přičemž korigendum se může vztahovat na jednu, nebo více jazykových verzí (anglickou, francouzskou a/nebo německou) normy přijaté evropskou normalizační organizací. |
| --- | --- |

—

Odkazy na korigenda "... /AC:YYYY" se zveřejňují pouze pro informaci. Korigendem se z textu normy odstraňují překlepy, gramatické a podobné chyby, přičemž korigendum se může vztahovat na jednu, nebo více jazykových verzí (anglickou, francouzskou a/nebo německou) normy přijaté evropskou normalizační organizací.

| — | Zveřejnění odkazů v Úředním věstníku Evropské unie neznamená, že uvedené normy jsou k dispozici ve všech úředních jazycích Evropské unie. |
| --- | --- |

—

Zveřejnění odkazů v Úředním věstníku Evropské unie neznamená, že uvedené normy jsou k dispozici ve všech úředních jazycích Evropské unie.

| — | Tento seznam nahrazuje všechny předchozí seznamy zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie. Evropská komise zajišťuje aktualizaci tohoto seznamu. |
| --- | --- |

—

Tento seznam nahrazuje všechny předchozí seznamy zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie. Evropská komise zajišťuje aktualizaci tohoto seznamu.

| — | Více informací o harmonizovaných normách a jiných evropských normách je k dispozici na adrese:
  http://ec.europa.eu/enterprise/policies/european-standards/harmonised-standards/index_en.htm |
| --- | --- |

—

Více informací o harmonizovaných normách a jiných evropských normách je k dispozici na adrese:

http://ec.europa.eu/enterprise/policies/european-standards/harmonised-standards/index_en.htm

---

(1)  ESO: Evropské normalizační organizace:

| — | CEN: Avenue Marnix 17, 1000, Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË; tel. +32 25500811; fax +32 25500819 (http://www.cen.eu) |
| --- | --- |

—

CEN: Avenue Marnix 17, 1000, Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË; tel. +32 25500811; fax +32 25500819 (http://www.cen.eu)

| — | Cenelec: Avenue Marnix 17, 1000, Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË; tel. +32 25190868; fax +32 25196919 (http://www.cenelec.eu) |
| --- | --- |

—

Cenelec: Avenue Marnix 17, 1000, Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË; tel. +32 25190868; fax +32 25196919 (http://www.cenelec.eu)

| — | ETSI: 650 route des Lucioles, 06921 Sophia Antipolis, FRANCIE; Tel. +33 492944200; fax +33 493654716, (http://www.etsi.eu) |
| --- | --- |

—

ETSI: 650 route des Lucioles, 06921 Sophia Antipolis, FRANCIE; Tel. +33 492944200; fax +33 493654716, (http://www.etsi.eu)

(2)  Úř. věst. L 316, 14.11.2012, s. 12.

---

| 4.5.2013 | CS | Úřední věstník Evropské unie | C 128/20 |
| --- | --- | --- | --- |

4.5.2013

CS

Úřední věstník Evropské unie

C 128/20

---

Sdělení Komise v rámci provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/9/ES ze dne 23. března 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zařízení a ochranných systémů určených k použití v prostředí s nebezpečím výbuchu

(Text s významem pro EHP)

(Zveřejnění názvů a odkazů harmonizovaných norem v rámci harmonizačního právního předpisu Unie)

2013/C 128/03

| ESO (1) | Odkaz a název harmonizované normy
  (a referenční dokument) | První zveřejněnív Úředním věstníku | Odkaz na nahrazovanou normu | Datum ukončení presumpce shody nahrazované normy
  Poznámka 1 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| (1) | (2) | (3) | (4) | (5) |
| CEN | EN 1834-1:2000
  Pístové spalovací motory - Bezpečnostní požadavky na konstrukci a provedení motorů pro použití v prostředí s nebezpečím výbuchu - Část 1: Motory skupiny II pro použití v prostředí s hořlavými plyny a parami | 21.7.2001 | | |
| CEN | EN 1834-2:2000
  Pístové spalovací motory - Bezpečnostní požadavky na konstrukci a provedení motorů pro použití v prostředí s nebezpečím výbuchu - Část 2: Motory skupiny I pro použití v podmínkách práce pod zemí s možným výskytem důlního plynu a/nebo hořlavého prachu | 21.7.2001 | | |
| CEN | EN 1834-3:2000
  Pístové spalovací motory - Bezpečnostní požadavky na konstrukci a provedení motorů pro použití v prostředí s nebezpečím výbuchu - Část 3: Motory skupiny II pro použití v prostředí s hořlavými prachy | 21.7.2001 | | |
| CEN | EN 1839:2012
  Stanovení mezí výbušnosti plynů a par | 22.11.2012 | EN 1839:2003
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.3.2013) |
| CEN | EN 13012:2012
  Benzínové čerpací stanice - Konstrukce a provoz výdejních pistolí | 3.8.2012 | EN 13012:2001
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2012) |
| CEN | EN 13160-1:2003
  Systémy zjišťování netěsností - Část 1: Všeobecné zásady | 14.8.2003 | | |
| CEN | EN 13237:2012
  Prostředí s nebezpečím výbuchu - Termíny a definice pro zařízení a ochranné systémy určené pro pouití v prostředí s nebezpečím výbuchu | 12.2.2013 | EN 13237:2003
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (30.4.2013) |
| CEN | EN 13463-1:2009
  Neelektrická zařízení pro prostředí s nebezpečím výbuchu - Část 1: Základní metody a požadavky | 16.4.2010 | EN 13463-1:2001
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2010) |
| CEN | EN 13463-2:2004
  Neelektrická zařízení pro prostředí s nebezpečím výbuchu - Část 2: Ochrana závěrem omezujícím průtok „fr“ | 30.11.2005 | | |
| CEN | EN 13463-3:2005
  Neelektrická zařízení pro prostředí s nebezpečím výbuchu - Část 3: Ochrana pevným závěrem „d“ | 30.11.2005 | | |
| CEN | EN 13463-5:2011
  Neelektrická zařízení pro prostředí s nebezpečím výbuchu - Část 5: Ochrana bezpečnou konstrukcí „c“ | 18.11.2011 | EN 13463-5:2003
  Pozn. 2.1 | 31.7.2014 |
| CEN | EN 13463-6:2005
  Neelektrická zařízení pro prostředí s nebezpečím výbuchu - Část 6: Ochrana hlídáním iniciačních zdrojů „b“ | 30.11.2005 | | |
| CEN | EN 13463-8:2003
  Neelektrická zařízení pro prostředí s nebezpečím výbuchu - Část 8: Ochrana kapalinovým závěrem „k“ | 12.8.2004 | | |
| CEN | EN 13616:2004
  Zabezpečovací zařízení proti přeplnění stabilních nádrží na kapalná ropná paliva | 9.3.2006 | | |
| EN 13616:2004/AC:2006 | | | |
| CEN | EN 13617-2:2012
  Benzínové čerpací stanice-Část 2: Bezpečnostní poadavky na konstrukci a provedení bezpečnostních spojek pouívaných na měrných čerpadlech a výdejních pistolích | 4.5.2012 | EN 13617-2:2004
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (30.9.2012) |
| CEN | EN 13617-3:2012
  Benzínové čerpací stanice-Část: Bezpečnostní poadavky na konstrukci a provedení odlamovacích armatur | 4.5.2012 | EN 13617-3:2004
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (30.9.2012) |
| CEN | EN 13760:2003
  Plnicí zařízení LPG pro osobní a nákladní automobily - Plnicí koncovky, zkušební požadavky a rozměry | 24.1.2004 | | |
| CEN | EN 13821:2002
  Prostředí s nebezpečím výbuchu - Prevence a ochrana proti výbuchu - Stanovení minimální zápalné energie směsi prachu se vzduchem | 20.5.2003 | | |
| CEN | EN 14034-1:2004+A1:2011
  Stanovení výbuchových charakteristik rozvířeného prachu - Část 1: Stanovení maximálního výbuchového tlaku pmax rozvířeného prachu | 8.6.2011 | EN 14034-1:2004
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.7.2011) |
| CEN | EN 14034-2:2006+A1:2011
  Stanovení výbuchových charakteristik rozvířeného prachu - Část 2: Stanovení maximální rychlosti nárůstu výbuchového tlaku dp/dt max rozvířeného prachu | 8.6.2011 | EN 14034-2:2006
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.7.2011) |
| CEN | EN 14034-3:2006+A1:2011
  Stanovení výbuchových charakteristik rozvířeného prachu - Část 3: Stanovení spodní meze výbušnosti LEL rozvířeného prachu | 8.6.2011 | EN 14034-3:2006
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.7.2011) |
| CEN | EN 14034-4:2004+A1:2011
  Stanovení výbuchových charakteristik rozvířeného prachu - Část 4: Stanovení mezní koncentrace kyslíku LOC rozvířeného prachu | 8.6.2011 | EN 14034-4:2004
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.7.2011) |
| CEN | EN 14373:2005
  Systémy pro potlačení výbuchu | 9.3.2006 | | |
| CEN | EN 14460:2006
  Zařízení odolná výbuchovému tlaku | 15.12.2006 | | |
| CEN | EN 14491:2012
  Systémy pro odlehčení výbuchu prachu | 22.11.2012 | EN 14491:2006
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (28.2.2013) |
| CEN | EN 14522:2005
  Stanovení teploty vznícení plynů a par | 30.11.2005 | | |
| CEN | EN 14591-1:2004
  Ochrana a prevence proti výbuchu v podzemních dolech - Ochranné systémy - Část 1: Větrní objekty odolné výbuchovému tlaku do 2 barů | 9.3.2006 | | |
| EN 14591-1:2004/AC:2006 | | | |
| CEN | EN 14591-2:2007
  Ochrana a prevence proti výbuchu v podzemních dolech - Ochranné systémy - Část 2: Pasivní vodní protivýbuchové uzávěry | 12.12.2007 | | |
| EN 14591-2:2007/AC:2008 | | | |
| CEN | EN 14591-4:2007
  Ochrana a prevence proti výbuch v podzemních dolech - Ochranné systémy - Část 4: Automatické zhášecí systémy pro razicí kombajny | 12.12.2007 | | |
| EN 14591-4:2007/AC:2008 | | | |
| CEN | EN 14678-1:2013
  Zařízení a přísluenství na LPG - Konstrukce a poadavky na zařízení LPG pro automobilové čerpací stanice - Část 1: Výdejní stojany | Toto je první zveřejnění | EN 14678-1:2006+A1:2009
  Pozn. 2.1 | 30.9.2013 |
| CEN | EN 14756:2006
  Stanovení mezní koncentrace kyslíku (LOC) pro hořlavé plyny a páry | 12.12.2007 | | |
| CEN | EN 14797:2006
  Zařízení pro odlehčení výbuchu | 12.12.2007 | | |
| CEN | EN 14983:2007
  Ochrana a prevence proti výbuchu v dolech - Zařízení a ochranné systémy pro degazaci důlního plynu | 12.12.2007 | | |
| CEN | EN 14986:2007
  Konstrukce ventilátorů pro práci v prostředí s nebezpečím výbuchu | 12.12.2007 | | |
| CEN | EN 14994:2007
  Ochranné systémy pro odlehčení výbuchu plynu | 12.12.2007 | | |
| CEN | EN 15089:2009
  Systémy pro oddělení výbuchu | 16.4.2010 | | |
| CEN | EN 15188:2007
  Stanovení chování nahromaděného prachu z hlediska samovolného vznícení | 12.12.2007 | | |
| CEN | EN 15198:2007
  Metodika hodnocení nebezpečí vznícení pro neelektrická zařízení a součásti určené pro pouití v prostředí s nebezpečím výbuchu | 12.12.2007 | | |
| CEN | EN 15233:2007
  Metodika hodnocení funkční bezpečnosti ochranných systémů určených pro prostředí s nebezpečím výbuchu | 12.12.2007 | | |
| CEN | EN 15794:2009
  Stanovení bodů výbušnosti pro hořlavé kapaliny | 16.4.2010 | | |
| CEN | EN 16009:2011
  Bezplamenné zařízení pro odlehčení výbuchu souhlasíme bez připomínek | 18.11.2011 | | |
| CEN | EN 16020:2011
  Protiexplozní komíny | 18.11.2011 | | |
| CEN | EN ISO 16852:2010
  Protiexplozní pojistky - Funkční poadavky, zkuební metody a vymezení pouití | 17.9.2010 | EN 12874:2001
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2010) |
| CEN | EN 1127-1:2011
  Výbušná prostředí Prevence a ochrana proti výbuchu Část 1: Základní koncepce a metodika | 18.11.2011 | EN 1127-1:2007
  Pozn. 2.1 | 31.7.2014 |
| CEN | EN 15967:2011
  Stanovení maximálního výbuchového tlaku a maximální rychlosti nárůstu výbuchového tlaku pro plyny a páry | 18.11.2011 | EN 13673-2:2005
  EN 13673-1:2003
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (29.2.2012) |
| CEN | EN 1010-1:2004+A1:2010
  Bezpečnost strojních zařízení - Bezpečnostní požadavky na konstrukci a výrobu tiskových strojů a strojů na zpracování papíru - Část 1: Společné požadavky | 8.6.2011 | EN 1010-1:2004
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (8.6.2011) |
| CEN | EN 1010-2:2006+A1:2010
  Bezpečnost strojních zařízení - Bezpečnostní požadavky pro konstrukci a výrobu tiskových strojů a strojů na zpracování papíru - Část 2: Tiskové a lakovací stroje včetně strojních zařízení pro předpřípravu | 4.2.2011 | EN 1010-2:2006
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (28.2.2011) |
| CEN | EN 1127-2:2002+A1:2008
  Výbušná prostředí - Prevence a ochrana proti výbuchu - Část 2: Základní koncepce a metodika pro doly | 20.8.2008 | EN 1127-2:2002
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (28.12.2009) |
| CEN | EN 1710:2005+A1:2008
  Zařízení a součásti určené pro použití v prostorách s nebezpečím výbuchu v podzemních dolech | 20.8.2008 | EN 1710:2005
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (28.12.2009) |
| EN 1710:2005+A1:2008/AC:2010 | | | |
| CEN | EN 1755:2000+A2:2013
  Bezpečnost manipulačních vozíků - Provoz v prostředí s nebezpečím výbuchu - Použití v hořlavých plynech, parách, mlhách a prachu | Toto je první zveřejnění | EN 1755:2000+A1:2009
  Pozn. 2.1 | 30.9.2013 |
| CEN | EN 12581:2005+A1:2010
  Lakovny – Stroje pro ponořování a elektroforetické nanášení organických tekutých nátěrových hmot – Bezpečnostní požadavky | 17.9.2010 | EN 12581:2005
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2010) |
| CEN | EN 12621:2006+A1:2010
  Stroje pro dodávku a/nebo cirkulaci nátěrových hmot pod tlakem – Bezpečnostní požadavky | 17.9.2010 | EN 12621:2006
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2010) |
| CEN | EN 12757-1:2005+A1:2010
  Stroje pro míchání nátěrových hmot – Bezpečnostní požadavky – Část 1: Míchací stroje pro povrchovou úpravu v automobilovém průmyslu | 17.9.2010 | EN 12757-1:2005
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2010) |
| CEN | EN 13617-1:2012
  Benzínové čerpací stanice-Část 1: Bezpečnostní poadavky na konstrukci a provedení měrných čerpadel, výdejních pistolí a dálkových čerpacích jednotek | 3.8.2012 | EN 13617-1:2004+A1:2009
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (30.11.2012) |
| CEN | EN 14492-1:2006+A1:2009
  Jeřáby - Vrátky a kladkostroje se strojním pohonem - Část 1: Vrátky se strojním pohonem | 16.4.2010 | EN 14492-1:2006
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (30.4.2010) |
| EN 14492-1:2006+A1:2009/AC:2010 | | | |
| CEN | EN 14492-2:2006+A1:2009
  Jeřáby – Mechanicky poháněné rumpály a kladkostroje – Část 2: Mechanicky poháněné kladkostroje | 16.4.2010 | EN 14492-2:2006
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (16.4.2010) |
| EN 14492-2:2006+A1:2009/AC:2010 | | | |
| CEN | EN 14677:2008
  Bezpečnost strojních zařízení - Výroba oceli druhého tavení - Stroje a zařízení na úpravu roztavené oceli | 20.8.2008 | | |
| CEN | EN 14681:2006+A1:2010
  Bezpečnost strojních zařízení - Bezpečnostní požadavky pro strojní zařízení a zařízení pro výrobu oceli v elektrické obloukové peci | 8.6.2011 | EN 14681:2006
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (8.6.2011) |
| CEN | EN 14973:2006+A1:2008
  Dopravní pásy pro použití v podzemí - Požadavky na elektrickou a tepelnou bezpečnost | 7.7.2010 | EN 14973:2006
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (31.12.2010) |
| CEN | EN 15268:2008
  Benzínové čerpací stanice - Část 5: Bezpečnostní požadavky na konstrukci ponorných čerpadel | 27.1.2009 | | |
| Cenelec | EN 50050:2006
  Elektrická zařízení pro prostředí s nebezpečím výbuchu - Elektrostatické ruční stříkací zařízení | 20.8.2008 | | |
| Cenelec | EN 50104:2010
  Elektrická zařízení pro detekci a měření kyslíku - Funkční požadavky a metody zkoušek | 4.2.2011 | EN 50104:2002
  a její změna Pozn. 2.1 | 1.6.2013 |
| Cenelec | EN 50176:2009
  Stabilní zařízení pro elektrostatické nanášení hořlavých tekutých nátěrových hmot - Bezpečnostní požadavky | 16.4.2010 | | |
| Cenelec | EN 50177:2009
  Stabilní zařízení pro elektrostatické nanášení hořlavých práškových barev - Bezpečnostní požadavky | 16.4.2010 | | |
| EN 50177:2009/A1:2012 | 22.11.2012 | Pozn. 3 | 23.7.2015 |
| Cenelec | EN 50223:2010
  Stabilní elektrostatické zařízení pro nanášení hořlavých vloček - Bezpečnostní požadavky | 17.9.2010 | | |
| Cenelec | EN 50241-1:1999
  Zařízení pro detekci hořlavých nebo toxických plynů a par s otevřenou cestou - Část 1: Všeobecné požadavky a metody zkoušek | 6.11.1999 | | |
| EN 50241-1:1999/A1:2004 | 12.8.2004 | Pozn. 3 | Datum ukončení platnosti
  (12.8.2004) |
| Cenelec | EN 50241-2:1999
  Zařízení pro detekci hořlavých nebo toxických plynů a par s otevřenou cestou - Část 2: Požadavky na provedení zařízení pro detekci hořlavých plynů | 6.11.1999 | | |
| Cenelec | EN 50271:2010
  Elektrická zařízení pro detekci a měření hořlavých plynů, toxických plynů nebo kyslíku - Požadavky a zkoušky pro zařízení používající software a/nebo digitální technologie | 4.2.2011 | | |
| Cenelec | EN 50281-2-1:1998
  Elektrická zařízení pro prostory s hořlavým prachem - Část 2-1: Metody zkoušek - Metody pro stanovení minimálních teplot vznícení prachu | 6.11.1999 | | |
| EN 50281-2-1:1998/AC:1999 | | | |
| Cenelec | EN 50303:2000
  Zařízení skupiny I, kategorie M1, určená pro použití za přítomnosti methanu a/nebo hořlavého prachu | 16.2.2001 | | |
| Cenelec | EN 50381:2004
  Premístitelné vetrané domky s nebo bez vnitrního zdroje úniku | 9.3.2006 | | |
| EN 50381:2004/AC:2005 | | | |
| Cenelec | EN 50495:2010
  Bezpečnostní zařízení přispívající k bezpečné funkci zařízení z hlediska ochrany proti výbuchu | 17.9.2010 | | |
| Cenelec | EN 60079-0:2009
  Výbušné atmosféry - Část 0: Zařízení - Všeobecné požadavky
  IEC 60079-0:2007 | 16.4.2010 | EN 60079-0:2006
  - EN 61241-0:2006
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (1.6.2012) |
| Cenelec | EN 60079-1:2007
  Výbušné atmosféry - Část 1: Ochrana zařízení pevným závěrem „d“
  IEC 60079-1:2007 | 20.8.2008 | EN 60079-1:2004
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (1.7.2010) |
| Cenelec | EN 60079-2:2007
  Výbušné atmosféry - Část 2: Ochrana zařízení závěrem s vnitřním přetlakem „p“
  IEC 60079-2:2007 | 20.8.2008 | EN 60079-2:2004
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (1.11.2010) |
| Cenelec | EN 60079-5:2007
  Výbušné atmosféry - Část 5: Ochrana zařízení pískovým závěrem „q“
  IEC 60079-5:2007 | 20.8.2008 | EN 50017:1998
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (1.11.2010) |
| Cenelec | EN 60079-6:2007
  Výbušné atmosféry - Část 6: Zařízení chráněné olejovým závěrem „o“
  IEC 60079-6:2007 | 20.8.2008 | EN 50015:1998
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (1.5.2010) |
| Cenelec | EN 60079-7:2007
  Výbušné atmosféry - Část 7: Ochrana zařízení zajištěným provedením „e“
  IEC 60079-7:2006 | 11.4.2008 | EN 60079-7:2003
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (1.10.2009) |
| Cenelec | EN 60079-11:2012
  Výbušné atmosféry - Část 11: Ochrana zařízení jiskrovou bezpečností „i“
  IEC 60079-11:2011 | 4.5.2012 | EN 60079-11:2007 + EN 60079-27:2008 + EN 61241-11:2006
  Pozn. 2.1 | 4.8.2014 |
| Cenelec | EN 60079-15:2010
  Výbušné atmosféry – Část 15: Zařízení chráněné typem ochrany „n“
  IEC 60079-15:2010 | 8.6.2011 | EN 60079-15:2005
  Pozn. 2.1 | 1.5.2013 |
| Cenelec | EN 60079-18:2009
  Výbušné atmosféry - Část 18: Zařízení chráněné zalitím zalévací hmotou „m“
  IEC 60079-18:2009 | 7.7.2010 | EN 60079-18:2004 + EN 61241-18:2004
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (1.10.2012) |
| Cenelec | EN 60079-20-1:2010
  Výbušné atmosféry - Část 20-1: Materiálové vlastnosti pro klasifikaci plynů a par, zkušební metody a data
  IEC 60079-20-1:2010 | 17.9.2010 | | |
| Cenelec | EN 60079-25:2010
  Výbušné atmosféry – Část 25: Jiskrově bezpečné elektrické systémy
  IEC 60079-25:2010 | 8.6.2011 | EN 60079-25:2004
  Pozn. 2.1 | 1.10.2013 |
| Cenelec | EN 60079-26:2007
  Výbušné atmosféry - Část 26: Zařízení s úrovní ochrany (EPL) Ga
  IEC 60079-26:2006 | 20.8.2008 | | |
| Cenelec | EN 60079-28:2007
  Výbušné atmosféry - Část 28: Ochrana zařízení a přenosových systémů používajících optické záření
  IEC 60079-28:2006 | 11.4.2008 | | |
| Cenelec | EN 60079-29-1:2007
  Výbušné atmosféry – Část 29-1: Detektory plynů – Funkční požadavky na detektory hořlavých plynů
  IEC 60079-29-1:2007 (Modifikovaná) | 20.8.2008 | EN 61779-1:2000
  - A11:2004
  - EN 61779-2:2000
  - EN 61779-3:2000
  - EN 61779-4:2000
  - EN 61779-5:2000
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (1.11.2010) |
| Cenelec | EN 60079-29-4:2010
  Výbušné atmosféry – Část 29-4: Detektory plynů – Funkční požadavky na detektory hořlavých plynů s otevřenou cestou
  IEC 60079-29-4:2009 (Modifikovaná) | 8.6.2011 | EN 50241-1:1999
  a její změna
  - EN 50241-2:1999
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (1.4.2013) |
| Cenelec | EN 60079-30-1:2007
  Výbušné atmosféry - Část 30-1: Elektrické odporové doprovodné ohřevy - Všeobecné a zkušební požadavky
  IEC 60079-30-1:2007 | 20.8.2008 | | |
| Cenelec | EN 60079-31:2009
  Výbušné atmosféry - Část 31: Zařízení chráněné proti vznícení prachu závěrem „t“
  IEC 60079-31:2008 | 7.7.2010 | EN 61241-1:2004
  Pozn. 2.1 | Datum ukončení platnosti
  (1.10.2012) |
| Cenelec | EN 60079-35-1:2011
  Výbušné atmosféry - Část 35-1: Přilbová svítidla pro plynující doly - Obecné požadavky - Konstrukce a zkoušení ve vztahu k nebezpečí výbuchu
  IEC 60079-35-1:2011 | 18.11.2011 | EN 62013-1:2006
  Pozn. 2.1 | 30.6.2014 |
| EN 60079-35-1:2011/AC:2011 | | | |
| Cenelec | EN 61241-4:2006
  Elektrická zařízení pro prostory s hořlavým prachem - Část 4: Typ ochrany „pD“
  IEC 61241-4:2001 | 20.8.2008 | | |
| Cenelec | EN ISO/IEC 80079-34:2011
  Výbušné atmosféry - Část 34: Aplikace systému kvality pro výrobu zařízení
  ISO/IEC 80079-34:2011 (Modifikovaná) | 18.11.2011 | EN 13980:2002
  Pozn. 2.1 | 25.5.2014 |

ESO (1)

Odkaz a název harmonizované normy

(a referenční dokument)

První zveřejněnív Úředním věstníku

Odkaz na nahrazovanou normu

Datum ukončení presumpce shody nahrazované normy

Poznámka 1

(1)

(2)

(3)

(4)

(5)

CEN

EN 1834-1:2000

Pístové spalovací motory - Bezpečnostní požadavky na konstrukci a provedení motorů pro použití v prostředí s nebezpečím výbuchu - Část 1: Motory skupiny II pro použití v prostředí s hořlavými plyny a parami

21.7.2001

CEN

EN 1834-2:2000

Pístové spalovací motory - Bezpečnostní požadavky na konstrukci a provedení motorů pro použití v prostředí s nebezpečím výbuchu - Část 2: Motory skupiny I pro použití v podmínkách práce pod zemí s možným výskytem důlního plynu a/nebo hořlavého prachu

21.7.2001

CEN

EN 1834-3:2000

Pístové spalovací motory - Bezpečnostní požadavky na konstrukci a provedení motorů pro použití v prostředí s nebezpečím výbuchu - Část 3: Motory skupiny II pro použití v prostředí s hořlavými prachy

21.7.2001

CEN

EN 1839:2012

Stanovení mezí výbušnosti plynů a par

22.11.2012

EN 1839:2003

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.3.2013)

CEN

EN 13012:2012

Benzínové čerpací stanice - Konstrukce a provoz výdejních pistolí

3.8.2012

EN 13012:2001

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2012)

CEN

EN 13160-1:2003

Systémy zjišťování netěsností - Část 1: Všeobecné zásady

14.8.2003

CEN

EN 13237:2012

Prostředí s nebezpečím výbuchu - Termíny a definice pro zařízení a ochranné systémy určené pro pouití v prostředí s nebezpečím výbuchu

12.2.2013

EN 13237:2003

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(30.4.2013)

CEN

EN 13463-1:2009

Neelektrická zařízení pro prostředí s nebezpečím výbuchu - Část 1: Základní metody a požadavky

16.4.2010

EN 13463-1:2001

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2010)

CEN

EN 13463-2:2004

Neelektrická zařízení pro prostředí s nebezpečím výbuchu - Část 2: Ochrana závěrem omezujícím průtok „fr“

30.11.2005

CEN

EN 13463-3:2005

Neelektrická zařízení pro prostředí s nebezpečím výbuchu - Část 3: Ochrana pevným závěrem „d“

30.11.2005

CEN

EN 13463-5:2011

Neelektrická zařízení pro prostředí s nebezpečím výbuchu - Část 5: Ochrana bezpečnou konstrukcí „c“

18.11.2011

EN 13463-5:2003

Pozn. 2.1

31.7.2014

CEN

EN 13463-6:2005

Neelektrická zařízení pro prostředí s nebezpečím výbuchu - Část 6: Ochrana hlídáním iniciačních zdrojů „b“

30.11.2005

CEN

EN 13463-8:2003

Neelektrická zařízení pro prostředí s nebezpečím výbuchu - Část 8: Ochrana kapalinovým závěrem „k“

12.8.2004

CEN

EN 13616:2004

Zabezpečovací zařízení proti přeplnění stabilních nádrží na kapalná ropná paliva

9.3.2006

EN 13616:2004/AC:2006

CEN

EN 13617-2:2012

Benzínové čerpací stanice-Část 2: Bezpečnostní poadavky na konstrukci a provedení bezpečnostních spojek pouívaných na měrných čerpadlech a výdejních pistolích

4.5.2012

EN 13617-2:2004

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(30.9.2012)

CEN

EN 13617-3:2012

Benzínové čerpací stanice-Část: Bezpečnostní poadavky na konstrukci a provedení odlamovacích armatur

4.5.2012

EN 13617-3:2004

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(30.9.2012)

CEN

EN 13760:2003

Plnicí zařízení LPG pro osobní a nákladní automobily - Plnicí koncovky, zkušební požadavky a rozměry

24.1.2004

CEN

EN 13821:2002

Prostředí s nebezpečím výbuchu - Prevence a ochrana proti výbuchu - Stanovení minimální zápalné energie směsi prachu se vzduchem

20.5.2003

CEN

EN 14034-1:2004+A1:2011

Stanovení výbuchových charakteristik rozvířeného prachu - Část 1: Stanovení maximálního výbuchového tlaku pmax rozvířeného prachu

8.6.2011

EN 14034-1:2004

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.7.2011)

CEN

EN 14034-2:2006+A1:2011

Stanovení výbuchových charakteristik rozvířeného prachu - Část 2: Stanovení maximální rychlosti nárůstu výbuchového tlaku dp/dt max rozvířeného prachu

8.6.2011

EN 14034-2:2006

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.7.2011)

CEN

EN 14034-3:2006+A1:2011

Stanovení výbuchových charakteristik rozvířeného prachu - Část 3: Stanovení spodní meze výbušnosti LEL rozvířeného prachu

8.6.2011

EN 14034-3:2006

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.7.2011)

CEN

EN 14034-4:2004+A1:2011

Stanovení výbuchových charakteristik rozvířeného prachu - Část 4: Stanovení mezní koncentrace kyslíku LOC rozvířeného prachu

8.6.2011

EN 14034-4:2004

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.7.2011)

CEN

EN 14373:2005

Systémy pro potlačení výbuchu

9.3.2006

CEN

EN 14460:2006

Zařízení odolná výbuchovému tlaku

15.12.2006

CEN

EN 14491:2012

Systémy pro odlehčení výbuchu prachu

22.11.2012

EN 14491:2006

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(28.2.2013)

CEN

EN 14522:2005

Stanovení teploty vznícení plynů a par

30.11.2005

CEN

EN 14591-1:2004

Ochrana a prevence proti výbuchu v podzemních dolech - Ochranné systémy - Část 1: Větrní objekty odolné výbuchovému tlaku do 2 barů

9.3.2006

EN 14591-1:2004/AC:2006

CEN

EN 14591-2:2007

Ochrana a prevence proti výbuchu v podzemních dolech - Ochranné systémy - Část 2: Pasivní vodní protivýbuchové uzávěry

12.12.2007

EN 14591-2:2007/AC:2008

CEN

EN 14591-4:2007

Ochrana a prevence proti výbuch v podzemních dolech - Ochranné systémy - Část 4: Automatické zhášecí systémy pro razicí kombajny

12.12.2007

EN 14591-4:2007/AC:2008

CEN

EN 14678-1:2013

Zařízení a přísluenství na LPG - Konstrukce a poadavky na zařízení LPG pro automobilové čerpací stanice - Část 1: Výdejní stojany

Toto je první zveřejnění

EN 14678-1:2006+A1:2009

Pozn. 2.1

30.9.2013

CEN

EN 14756:2006

Stanovení mezní koncentrace kyslíku (LOC) pro hořlavé plyny a páry

12.12.2007

CEN

EN 14797:2006

Zařízení pro odlehčení výbuchu

12.12.2007

CEN

EN 14983:2007

Ochrana a prevence proti výbuchu v dolech - Zařízení a ochranné systémy pro degazaci důlního plynu

12.12.2007

CEN

EN 14986:2007

Konstrukce ventilátorů pro práci v prostředí s nebezpečím výbuchu

12.12.2007

CEN

EN 14994:2007

Ochranné systémy pro odlehčení výbuchu plynu

12.12.2007

CEN

EN 15089:2009

Systémy pro oddělení výbuchu

16.4.2010

CEN

EN 15188:2007

Stanovení chování nahromaděného prachu z hlediska samovolného vznícení

12.12.2007

CEN

EN 15198:2007

Metodika hodnocení nebezpečí vznícení pro neelektrická zařízení a součásti určené pro pouití v prostředí s nebezpečím výbuchu

12.12.2007

CEN

EN 15233:2007

Metodika hodnocení funkční bezpečnosti ochranných systémů určených pro prostředí s nebezpečím výbuchu

12.12.2007

CEN

EN 15794:2009

Stanovení bodů výbušnosti pro hořlavé kapaliny

16.4.2010

CEN

EN 16009:2011

Bezplamenné zařízení pro odlehčení výbuchu souhlasíme bez připomínek

18.11.2011

CEN

EN 16020:2011

Protiexplozní komíny

18.11.2011

CEN

EN ISO 16852:2010

Protiexplozní pojistky - Funkční poadavky, zkuební metody a vymezení pouití

17.9.2010

EN 12874:2001

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2010)

CEN

EN 1127-1:2011

Výbušná prostředí Prevence a ochrana proti výbuchu Část 1: Základní koncepce a metodika

18.11.2011

EN 1127-1:2007

Pozn. 2.1

31.7.2014

CEN

EN 15967:2011

Stanovení maximálního výbuchového tlaku a maximální rychlosti nárůstu výbuchového tlaku pro plyny a páry

18.11.2011

EN 13673-2:2005

EN 13673-1:2003

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(29.2.2012)

CEN

EN 1010-1:2004+A1:2010

Bezpečnost strojních zařízení - Bezpečnostní požadavky na konstrukci a výrobu tiskových strojů a strojů na zpracování papíru - Část 1: Společné požadavky

8.6.2011

EN 1010-1:2004

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(8.6.2011)

CEN

EN 1010-2:2006+A1:2010

Bezpečnost strojních zařízení - Bezpečnostní požadavky pro konstrukci a výrobu tiskových strojů a strojů na zpracování papíru - Část 2: Tiskové a lakovací stroje včetně strojních zařízení pro předpřípravu

4.2.2011

EN 1010-2:2006

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(28.2.2011)

CEN

EN 1127-2:2002+A1:2008

Výbušná prostředí - Prevence a ochrana proti výbuchu - Část 2: Základní koncepce a metodika pro doly

20.8.2008

EN 1127-2:2002

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(28.12.2009)

CEN

EN 1710:2005+A1:2008

Zařízení a součásti určené pro použití v prostorách s nebezpečím výbuchu v podzemních dolech

20.8.2008

EN 1710:2005

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(28.12.2009)

EN 1710:2005+A1:2008/AC:2010

CEN

EN 1755:2000+A2:2013

Bezpečnost manipulačních vozíků - Provoz v prostředí s nebezpečím výbuchu - Použití v hořlavých plynech, parách, mlhách a prachu

Toto je první zveřejnění

EN 1755:2000+A1:2009

Pozn. 2.1

30.9.2013

CEN

EN 12581:2005+A1:2010

Lakovny – Stroje pro ponořování a elektroforetické nanášení organických tekutých nátěrových hmot – Bezpečnostní požadavky

17.9.2010

EN 12581:2005

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2010)

CEN

EN 12621:2006+A1:2010

Stroje pro dodávku a/nebo cirkulaci nátěrových hmot pod tlakem – Bezpečnostní požadavky

17.9.2010

EN 12621:2006

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2010)

CEN

EN 12757-1:2005+A1:2010

Stroje pro míchání nátěrových hmot – Bezpečnostní požadavky – Část 1: Míchací stroje pro povrchovou úpravu v automobilovém průmyslu

17.9.2010

EN 12757-1:2005

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2010)

CEN

EN 13617-1:2012

Benzínové čerpací stanice-Část 1: Bezpečnostní poadavky na konstrukci a provedení měrných čerpadel, výdejních pistolí a dálkových čerpacích jednotek

3.8.2012

EN 13617-1:2004+A1:2009

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(30.11.2012)

CEN

EN 14492-1:2006+A1:2009

Jeřáby - Vrátky a kladkostroje se strojním pohonem - Část 1: Vrátky se strojním pohonem

16.4.2010

EN 14492-1:2006

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(30.4.2010)

EN 14492-1:2006+A1:2009/AC:2010

CEN

EN 14492-2:2006+A1:2009

Jeřáby – Mechanicky poháněné rumpály a kladkostroje – Část 2: Mechanicky poháněné kladkostroje

16.4.2010

EN 14492-2:2006

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(16.4.2010)

EN 14492-2:2006+A1:2009/AC:2010

CEN

EN 14677:2008

Bezpečnost strojních zařízení - Výroba oceli druhého tavení - Stroje a zařízení na úpravu roztavené oceli

20.8.2008

CEN

EN 14681:2006+A1:2010

Bezpečnost strojních zařízení - Bezpečnostní požadavky pro strojní zařízení a zařízení pro výrobu oceli v elektrické obloukové peci

8.6.2011

EN 14681:2006

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(8.6.2011)

CEN

EN 14973:2006+A1:2008

Dopravní pásy pro použití v podzemí - Požadavky na elektrickou a tepelnou bezpečnost

7.7.2010

EN 14973:2006

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(31.12.2010)

CEN

EN 15268:2008

Benzínové čerpací stanice - Část 5: Bezpečnostní požadavky na konstrukci ponorných čerpadel

27.1.2009

Cenelec

EN 50050:2006

Elektrická zařízení pro prostředí s nebezpečím výbuchu - Elektrostatické ruční stříkací zařízení

20.8.2008

Cenelec

EN 50104:2010

Elektrická zařízení pro detekci a měření kyslíku - Funkční požadavky a metody zkoušek

4.2.2011

EN 50104:2002

a její změna Pozn. 2.1

1.6.2013

Cenelec

EN 50176:2009

Stabilní zařízení pro elektrostatické nanášení hořlavých tekutých nátěrových hmot - Bezpečnostní požadavky

16.4.2010

Cenelec

EN 50177:2009

Stabilní zařízení pro elektrostatické nanášení hořlavých práškových barev - Bezpečnostní požadavky

16.4.2010

EN 50177:2009/A1:2012

22.11.2012

Pozn. 3

23.7.2015

Cenelec

EN 50223:2010

Stabilní elektrostatické zařízení pro nanášení hořlavých vloček - Bezpečnostní požadavky

17.9.2010

Cenelec

EN 50241-1:1999

Zařízení pro detekci hořlavých nebo toxických plynů a par s otevřenou cestou - Část 1: Všeobecné požadavky a metody zkoušek

6.11.1999

EN 50241-1:1999/A1:2004

12.8.2004

Pozn. 3

Datum ukončení platnosti

(12.8.2004)

Cenelec

EN 50241-2:1999

Zařízení pro detekci hořlavých nebo toxických plynů a par s otevřenou cestou - Část 2: Požadavky na provedení zařízení pro detekci hořlavých plynů

6.11.1999

Cenelec

EN 50271:2010

Elektrická zařízení pro detekci a měření hořlavých plynů, toxických plynů nebo kyslíku - Požadavky a zkoušky pro zařízení používající software a/nebo digitální technologie

4.2.2011

Cenelec

EN 50281-2-1:1998

Elektrická zařízení pro prostory s hořlavým prachem - Část 2-1: Metody zkoušek - Metody pro stanovení minimálních teplot vznícení prachu

6.11.1999

EN 50281-2-1:1998/AC:1999

Cenelec

EN 50303:2000

Zařízení skupiny I, kategorie M1, určená pro použití za přítomnosti methanu a/nebo hořlavého prachu

16.2.2001

Cenelec

EN 50381:2004

Premístitelné vetrané domky s nebo bez vnitrního zdroje úniku

9.3.2006

EN 50381:2004/AC:2005

Cenelec

EN 50495:2010

Bezpečnostní zařízení přispívající k bezpečné funkci zařízení z hlediska ochrany proti výbuchu

17.9.2010

Cenelec

EN 60079-0:2009

Výbušné atmosféry - Část 0: Zařízení - Všeobecné požadavky

IEC 60079-0:2007

16.4.2010

EN 60079-0:2006

- EN 61241-0:2006

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(1.6.2012)

Cenelec

EN 60079-1:2007

Výbušné atmosféry - Část 1: Ochrana zařízení pevným závěrem „d“

IEC 60079-1:2007

20.8.2008

EN 60079-1:2004

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(1.7.2010)

Cenelec

EN 60079-2:2007

Výbušné atmosféry - Část 2: Ochrana zařízení závěrem s vnitřním přetlakem „p“

IEC 60079-2:2007

20.8.2008

EN 60079-2:2004

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(1.11.2010)

Cenelec

EN 60079-5:2007

Výbušné atmosféry - Část 5: Ochrana zařízení pískovým závěrem „q“

IEC 60079-5:2007

20.8.2008

EN 50017:1998

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(1.11.2010)

Cenelec

EN 60079-6:2007

Výbušné atmosféry - Část 6: Zařízení chráněné olejovým závěrem „o“

IEC 60079-6:2007

20.8.2008

EN 50015:1998

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(1.5.2010)

Cenelec

EN 60079-7:2007

Výbušné atmosféry - Část 7: Ochrana zařízení zajištěným provedením „e“

IEC 60079-7:2006

11.4.2008

EN 60079-7:2003

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(1.10.2009)

Cenelec

EN 60079-11:2012

Výbušné atmosféry - Část 11: Ochrana zařízení jiskrovou bezpečností „i“

IEC 60079-11:2011

4.5.2012

EN 60079-11:2007 + EN 60079-27:2008 + EN 61241-11:2006

Pozn. 2.1

4.8.2014

Cenelec

EN 60079-15:2010

Výbušné atmosféry – Část 15: Zařízení chráněné typem ochrany „n“

IEC 60079-15:2010

8.6.2011

EN 60079-15:2005

Pozn. 2.1

1.5.2013

Cenelec

EN 60079-18:2009

Výbušné atmosféry - Část 18: Zařízení chráněné zalitím zalévací hmotou „m“

IEC 60079-18:2009

7.7.2010

EN 60079-18:2004 + EN 61241-18:2004

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(1.10.2012)

Cenelec

EN 60079-20-1:2010

Výbušné atmosféry - Část 20-1: Materiálové vlastnosti pro klasifikaci plynů a par, zkušební metody a data

IEC 60079-20-1:2010

17.9.2010

Cenelec

EN 60079-25:2010

Výbušné atmosféry – Část 25: Jiskrově bezpečné elektrické systémy

IEC 60079-25:2010

8.6.2011

EN 60079-25:2004

Pozn. 2.1

1.10.2013

Cenelec

EN 60079-26:2007

Výbušné atmosféry - Část 26: Zařízení s úrovní ochrany (EPL) Ga

IEC 60079-26:2006

20.8.2008

Cenelec

EN 60079-28:2007

Výbušné atmosféry - Část 28: Ochrana zařízení a přenosových systémů používajících optické záření

IEC 60079-28:2006

11.4.2008

Cenelec

EN 60079-29-1:2007

Výbušné atmosféry – Část 29-1: Detektory plynů – Funkční požadavky na detektory hořlavých plynů

IEC 60079-29-1:2007 (Modifikovaná)

20.8.2008

EN 61779-1:2000

- A11:2004

- EN 61779-2:2000

- EN 61779-3:2000

- EN 61779-4:2000

- EN 61779-5:2000

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(1.11.2010)

Cenelec

EN 60079-29-4:2010

Výbušné atmosféry – Část 29-4: Detektory plynů – Funkční požadavky na detektory hořlavých plynů s otevřenou cestou

IEC 60079-29-4:2009 (Modifikovaná)

8.6.2011

EN 50241-1:1999

a její změna

- EN 50241-2:1999

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(1.4.2013)

Cenelec

EN 60079-30-1:2007

Výbušné atmosféry - Část 30-1: Elektrické odporové doprovodné ohřevy - Všeobecné a zkušební požadavky

IEC 60079-30-1:2007

20.8.2008

Cenelec

EN 60079-31:2009

Výbušné atmosféry - Část 31: Zařízení chráněné proti vznícení prachu závěrem „t“

IEC 60079-31:2008

7.7.2010

EN 61241-1:2004

Pozn. 2.1

Datum ukončení platnosti

(1.10.2012)

Cenelec

EN 60079-35-1:2011

Výbušné atmosféry - Část 35-1: Přilbová svítidla pro plynující doly - Obecné požadavky - Konstrukce a zkoušení ve vztahu k nebezpečí výbuchu

IEC 60079-35-1:2011

18.11.2011

EN 62013-1:2006

Pozn. 2.1

30.6.2014

EN 60079-35-1:2011/AC:2011

Cenelec

EN 61241-4:2006

Elektrická zařízení pro prostory s hořlavým prachem - Část 4: Typ ochrany „pD“

IEC 61241-4:2001

20.8.2008

Cenelec

EN ISO/IEC 80079-34:2011

Výbušné atmosféry - Část 34: Aplikace systému kvality pro výrobu zařízení

ISO/IEC 80079-34:2011 (Modifikovaná)

18.11.2011

EN 13980:2002

Pozn. 2.1

25.5.2014

| Pozn. 1: | Datum ukončení presumpce shody je obvykle datum ukončení platnosti (dup) stanovené evropskou normalizační organizací. Uživatelé těchto norem se však upozorňují na to, že v některých výjimečných případech tomu může být i jinak. |
| --- | --- |

Pozn. 1:

Datum ukončení presumpce shody je obvykle datum ukončení platnosti (dup) stanovené evropskou normalizační organizací. Uživatelé těchto norem se však upozorňují na to, že v některých výjimečných případech tomu může být i jinak.

| Pozn. 2.1: | Nová (nebo pozměněná) norma je stejného rozsahu jako norma nahrazovaná. Od uvedeného data přestává u nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie. |
| --- | --- |

Pozn. 2.1:

Nová (nebo pozměněná) norma je stejného rozsahu jako norma nahrazovaná. Od uvedeného data přestává u nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie.

| Pozn. 2.2: | Nová norma je širšího rozsahu než norma nahrazovaná. Od uvedeného data přestává u nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie. |
| --- | --- |

Pozn. 2.2:

Nová norma je širšího rozsahu než norma nahrazovaná. Od uvedeného data přestává u nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie.

| Pozn. 2.3: | Nová norma je užšího rozsahu než norma nahrazovaná. Od uvedeného data přestává u (částečně) nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie u těch výrobků nebo služeb, jež spadají do rozsahu nové normy. Není dotčena presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie u výrobků nebo služeb, které i nadále spadají do rozsahu (částečně) nahrazované normy, ale nespadají do rozsahu nové normy. |
| --- | --- |

Pozn. 2.3:

Nová norma je užšího rozsahu než norma nahrazovaná. Od uvedeného data přestává u (částečně) nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie u těch výrobků nebo služeb, jež spadají do rozsahu nové normy. Není dotčena presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie u výrobků nebo služeb, které i nadále spadají do rozsahu (částečně) nahrazované normy, ale nespadají do rozsahu nové normy.

| Pozn. 3: | Dochází-li ke změnám, je referenčním dokumentem norma EN CCCCC:YYYY, její předchozí změny, pokud existují, a nová, citovaná změna. Nahrazovanou normu proto tvoří norma EN CCCCC:YYYY a její předchozí změny, pokud existují, ale bez nové, citované změny. Od uvedeného data přestává u nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie. |
| --- | --- |

Pozn. 3:

Dochází-li ke změnám, je referenčním dokumentem norma EN CCCCC:YYYY, její předchozí změny, pokud existují, a nová, citovaná změna. Nahrazovanou normu proto tvoří norma EN CCCCC:YYYY a její předchozí změny, pokud existují, ale bez nové, citované změny. Od uvedeného data přestává u nahrazované normy platit presumpce shody se základními nebo jinými požadavky příslušného právního předpisu Unie.

POZNÁMKA:

| — | Veškeré informace o dostupnosti norem lze obdržet buď od evropských normalizačních organizací, nebo od národních normalizačních orgánů, jejichž seznam je zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie v souladu s článkem 27 nařízení (EU) č. 1025/2012 (2). |
| --- | --- |

—

Veškeré informace o dostupnosti norem lze obdržet buď od evropských normalizačních organizací, nebo od národních normalizačních orgánů, jejichž seznam je zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie v souladu s článkem 27 nařízení (EU) č. 1025/2012 (2).

| — | Evropské normalizační organizace přijímají normy v angličtině (CEN a Cenelec rovněž zveřejňují normy ve francouzštině a němčině). Národní normalizační orgány poté překládají názvy norem do všech ostatních požadovaných úředních jazyků Evropské unie. Evropská komise není odpovědná za správnost názvů, které jsou předloženy ke zveřejnění v Úředním věstníku. |
| --- | --- |

—

Evropské normalizační organizace přijímají normy v angličtině (CEN a Cenelec rovněž zveřejňují normy ve francouzštině a němčině). Národní normalizační orgány poté překládají názvy norem do všech ostatních požadovaných úředních jazyků Evropské unie. Evropská komise není odpovědná za správnost názvů, které jsou předloženy ke zveřejnění v Úředním věstníku.

| — | Odkazy na korigenda „... /AC:YYYY“ se zveřejňují pouze pro informaci. Korigendem se z textu normy odstraňují překlepy, gramatické a podobné chyby, přičemž korigendum se může vztahovat na jednu, nebo více jazykových verzí (anglickou, francouzskou a/nebo německou) normy přijaté evropskou normalizační organizací. |
| --- | --- |

—

Odkazy na korigenda „... /AC:YYYY“ se zveřejňují pouze pro informaci. Korigendem se z textu normy odstraňují překlepy, gramatické a podobné chyby, přičemž korigendum se může vztahovat na jednu, nebo více jazykových verzí (anglickou, francouzskou a/nebo německou) normy přijaté evropskou normalizační organizací.

| — | Zveřejnění odkazů v Úředním věstníku Evropské unie neznamená, že uvedené normy jsou k dispozici ve všech úředních jazycích Evropské unie. |
| --- | --- |

—

Zveřejnění odkazů v Úředním věstníku Evropské unie neznamená, že uvedené normy jsou k dispozici ve všech úředních jazycích Evropské unie.

| — | Tento seznam nahrazuje všechny předchozí seznamy zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie. Evropská komise zajišťuje aktualizaci tohoto seznamu. |
| --- | --- |

—

Tento seznam nahrazuje všechny předchozí seznamy zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie. Evropská komise zajišťuje aktualizaci tohoto seznamu.

| — | Více informací o harmonizovaných normách a jiných evropských normách je k dispozici na adrese:
  http://ec.europa.eu/enterprise/policies/european-standards/harmonised-standards/index_en.htm |
| --- | --- |

—

Více informací o harmonizovaných normách a jiných evropských normách je k dispozici na adrese:

http://ec.europa.eu/enterprise/policies/european-standards/harmonised-standards/index_en.htm

---

(1)  ESO: Evropské normalizační organizace:

| — | CEN: Avenue Marnix 17, 1000 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË; tel. +32 25500811; fax +32 25500819 (http://www.cen.eu) |
| --- | --- |

—

CEN: Avenue Marnix 17, 1000 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË; tel. +32 25500811; fax +32 25500819 (http://www.cen.eu)

| — | Cenelec: Avenue Marnix 17, 1000 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË; tel. +32 25196871; fax +32 25196919 (http://www.cenelec.eu) |
| --- | --- |

—

Cenelec: Avenue Marnix 17, 1000 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË; tel. +32 25196871; fax +32 25196919 (http://www.cenelec.eu)

| — | ETSI: 650 route des Lucioles, 06921 Sophia Antipolis, FRANCE; Tel. +33 492944200; fax +33 493654716, (http://www.etsi.eu) |
| --- | --- |

—

ETSI: 650 route des Lucioles, 06921 Sophia Antipolis, FRANCE; Tel. +33 492944200; fax +33 493654716, (http://www.etsi.eu)

(2)  Úř. věst. L 316, 14.11.2012, s. 12.

---

INFORMACE ČLENSKÝCH STÁTŮ

| 4.5.2013 | CS | Úřední věstník Evropské unie | C 128/30 |
| --- | --- | --- | --- |

4.5.2013

CS

Úřední věstník Evropské unie

C 128/30

---

Informace sdělené členskými státy o státních podporách poskytovaných podle nařízení Komise (ES) č. 1857/2006 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na státní podporu pro malé a střední podniky působící v produkci zemědělských produktů a o změně nařízení (ES) č. 70/2001

2013/C 128/04

Pomoc č.: SA.35677 (2012/XA)

Členský stát: Itálie

Region: PIEMONTE

Název režimu podpory nebo název podniku, který je příjemcem jednotlivé podpory: Iniziativa di monitoraggio e supporto del settore cunicolo per la prevenzione della mixomatosi in Piemonte. Importo Euro 80 000,00. Legge regionale 63/1978 – art.17 lett g).

Právní základ:

| — | Legge regionale n. 63 del 12 ottobre 1978 |
| --- | --- |

—

Legge regionale n. 63 del 12 ottobre 1978

| — | D.G.R. n. 48-4872 del 31.10.2012 |
| --- | --- |

—

D.G.R. n. 48-4872 del 31.10.2012

| — | Determinazione n. 162 del 11.3.2013 |
| --- | --- |

—

Determinazione n. 162 del 11.3.2013

Roční výdaje plánované v rámci režimu nebo celková částka jednotlivé podpory poskytnuté podniku: Celková roční částka rozpočtu plánovaného v rámci režimu: EUR 0,08 (v milionech)

Maximální míra podpory: 100.00 %

Doba trvání režimu podpory nebo poskytování jednotlivé podpory: 18.4.2013–31.12.2013

Cíl podpory: Choroby zvířat (článek 10 nařízení (ES) č. 1857/2006)

Dotčené/á odvětví: ZEMĚDĚLSTVÍ, LESNICTVÍ A RYBÁŘSTVÍ

Název a adresa orgánu poskytujícího podporu:

| Regione Piemonte |
| --- |
| C.so Stati Uniti 21 10128 Torino |

Regione Piemonte

C.so Stati Uniti 21 10128 Torino

Adresa internetových stránek: http://www.regione.piemonte.it/governo/bollettino/abbonati/2012/50/siste/00000005

Další informace: -

Pomoc č.: SA.36422 (2013/XA)

Členský stát: Francie

Region: VENDEE

Název režimu podpory nebo název podniku, který je příjemcem jednotlivé podpory: aides en faveur de la promotion de la qualité des produits agricoles vendéens

Právní základ: Article L. 1511-5 et suivants du code général des collectivités territoriales

Roční výdaje plánované v rámci režimu nebo celková částka jednotlivé podpory poskytnuté podniku: Celková roční částka rozpočtu plánovaného v rámci režimu: EUR 0,07 (v milionech)

Maximální míra podpory: 40.00 %

Doba trvání režimu podpory nebo poskytování jednotlivé podpory: 18.4.2013–31.12.2018

Cíl podpory: Produkce jakostních zemědělských produktů (článek 14 nařízení (ES) č. 1857/2006)

Dotčené/á odvětví: ZEMĚDĚLSTVÍ, LESNICTVÍ A RYBÁŘSTVÍ

Název a adresa orgánu poskytujícího podporu:

| Conseil Général de la Vendée |
| --- |
| Direction Générale Adjointe de l’Environnement et de l’Aménagement |
| Service Agriculture et Pêche |
| 40 rue Maréchal Foch |
| 85923 LA ROCHE SUR YON Cedex 9 |

Conseil Général de la Vendée

Direction Générale Adjointe de l’Environnement et de l’Aménagement

Service Agriculture et Pêche

40 rue Maréchal Foch

85923 LA ROCHE SUR YON Cedex 9

Adresa internetových stránek: http://vendee.fr/Media/Files/Territoire-Environnement/Agriculture/Programme-departemental-d-aide-a-la-promotion-des-produits-agricoles-vendeens-2012

Další informace: -

Pomoc č.: SA.36494 (2013/XA)

Členský stát: Itálie

Region: TRENTO

Název režimu podpory nebo název podniku, který je příjemcem jednotlivé podpory: Interventi per la difesa passiva

Právní základ: L.P. 4 del 28 marzo 2003„Sostegno dell’economia agricola, disciplina dell’agricoltura biologica e della contrassegnazione di prodotti geneticamente non modificati“ art. 54.

Deliberazione della Giunta provinciale di Trento 519 del 22 marzo 2013, criteri attuativi dell’art. 54 della L.P.4/2003

Roční výdaje plánované v rámci režimu nebo celková částka jednotlivé podpory poskytnuté podniku: Celková roční částka rozpočtu plánovaného v rámci režimu: EUR 5,90 (v milionech)

Maximální míra podpory: 80.00 %

Doba trvání režimu podpory nebo poskytování jednotlivé podpory: 30.4.2013–31.12.2013

Cíl podpory: Pojistné (článek 12 nařízení (ES) č. 1857/2006)

Dotčené/á odvětví: Podpůrné činnosti pro zemědělství a posklizňové činnosti

Název a adresa orgánu poskytujícího podporu:

| Provincia Autonoma di Trento |
| --- |
| Dipartimento Agricoltura, Turismo, Commercio e Promozione |
| Servizio Agricoltura |
| Via G.B. Trener, 3 |
| 38100-TRENTO |

Provincia Autonoma di Trento

Dipartimento Agricoltura, Turismo, Commercio e Promozione

Servizio Agricoltura

Via G.B. Trener, 3

38100-TRENTO

Adresa internetových stránek:

| | http://www.consiglio.provincia.tn.it/banche_dati/codice_provinciale/clex_ricerca_per_campi.it.asp |
| --- | --- |

http://www.consiglio.provincia.tn.it/banche_dati/codice_provinciale/clex_ricerca_per_campi.it.asp

| | http://www.delibere.provincia.tn.it/ricerca_delibere.asp |
| --- | --- |

http://www.delibere.provincia.tn.it/ricerca_delibere.asp

Další informace: -

Pomoc č.: SA.36501 (2013/XA)

Členský stát: Itálie

Region: FRIULI-VENEZIA GIULIA

Název režimu podpory nebo název podniku, který je příjemcem jednotlivé podpory: Regolamento per la concessione di indennizzi a favore delle aziende agricole per le perdite causate dal cancro batterico dell''actinidia (Pseudomonas syringae pv. actinidiae)_ stanziamenti 2013

Právní základ: Legge regionale 22/2002 „istituzione del fondo regionale per la gestione delle emergenze in agricoltura“, articolo 1, comma 2.

Delibera di Giunta regionale n. 2456 del 12 dicembre 2011„Regolamento per la concessione di indennizzi a favore delle aziende agricole operanti nella Regione per le perdite causate dal cancro batterico dell'actinidia (pseudomonas syringae pv. actinidae) nell'ambito del programma dell'Ersa di prevenzione, controllo ed eradicazione della malattia. Approvazione“

Roční výdaje plánované v rámci režimu nebo celková částka jednotlivé podpory poskytnuté podniku: Celková roční částka rozpočtu plánovaného v rámci režimu: EUR 0,15 (v milionech)

Maximální míra podpory: 100.00 %

Doba trvání režimu podpory nebo poskytování jednotlivé podpory: 18.4.2013–31.12.2013

Cíl podpory: Choroby rostlin – napadení škůdci (článek 10 nařízení (ES) č. 1857/2006)

Dotčené/á odvětví: Rostlinná a živočišná výroba, myslivost a související činnosti

Název a adresa orgánu poskytujícího podporu:

| Regione autonoma Friuli venezia Giulia |
| --- |
| Direzione centrale risorse rurali, agroalimentari e forestali |
| Servizio investimenti aziendali e sviluppo agricolo |
| Via Sabbadini, 31 |
| 33100 UDINE (I) |

Regione autonoma Friuli venezia Giulia

Direzione centrale risorse rurali, agroalimentari e forestali

Servizio investimenti aziendali e sviluppo agricolo

Via Sabbadini, 31

33100 UDINE (I)

Adresa internetových stránek: http://www.regione.fvg.it/asp/delibere/layout2008_2.asp?pag=1&num=2456&tx_dataDel=&key=&uf=&btnCerca=vai

Další informace: -

Pomoc č.: SA.36508 (2013/XA)

Členský stát: Francie

Region: BOURGOGNE

Název režimu podpory nebo název podniku, který je příjemcem jednotlivé podpory: Aides visant à indemniser les agriculteurs pour le préjudice subi du fait d''arrachages obligatoires de parcelles de vignes contaminées par la flavescence dorée, dans le cadre de la lutte obligatoire contre cet organisme nuisible à la santé des végétaux

Právní základ:

| — | article L. 251-9 du code rural et de la pêche maritime |
| --- | --- |

—

article L. 251-9 du code rural et de la pêche maritime

| — | article L. 632-1 du code rural et de la pêche maritime |
| --- | --- |

—

article L. 632-1 du code rural et de la pêche maritime

| — | articles L. 1511-1 et suivants du code général des collectivités territoriales |
| --- | --- |

—

articles L. 1511-1 et suivants du code général des collectivités territoriales

| — | arrêté du 9 juillet 2003 relatif à la lutte contre la flavescence dorée de la vigne et contre son agent vecteur |
| --- | --- |

—

arrêté du 9 juillet 2003 relatif à la lutte contre la flavescence dorée de la vigne et contre son agent vecteur

Roční výdaje plánované v rámci režimu nebo celková částka jednotlivé podpory poskytnuté podniku: Celková roční částka rozpočtu plánovaného v rámci režimu: EUR 0,49 (v milionech)

Maximální míra podpory: 100.00 %

Doba trvání režimu podpory nebo poskytování jednotlivé podpory: 16.4.2013–31.12.2014

Cíl podpory: Choroby zvířat (článek 10 nařízení (ES) č. 1857/2006)

Dotčené/á odvětví: ZEMĚDĚLSTVÍ, LESNICTVÍ A RYBÁŘSTVÍ

Název a adresa orgánu poskytujícího podporu:

| bureau interprofessionnel des vins de Bourgogne / ministère de l'agriculture et de l'agroalimentaire |
| --- |
| BIV de Bourgogne |
| 12 boulevard Bretonnière |
| BP 150 |
| 21204 BEAUNE Cedex |
| MAAF |
| DGAL |
| 251 rue de Vaugirard |
| 75732 Paris Cedex 15 |

bureau interprofessionnel des vins de Bourgogne / ministère de l'agriculture et de l'agroalimentaire

BIV de Bourgogne

12 boulevard Bretonnière

BP 150

21204 BEAUNE Cedex

MAAF

DGAL

251 rue de Vaugirard

75732 Paris Cedex 15

Adresa internetových stránek: http://agriculture.gouv.fr/IMG/pdf/fiche_internet_flavescence_doree_cle012979.pdf

Další informace: -

Pomoc č.: SA.36528 (2013/XA)

Členský stát: Nizozemsko

Region: GRONINGEN, FRIESLAND, NOORD-HOLLAND

Název režimu podpory nebo název podniku, který je příjemcem jednotlivé podpory: Subsidieverordening Waddenfonds 2012

Právní základ: Algemene Wet bestuursrecht

Provinciewet

Wet Gemeenschappelijke regelingen

Roční výdaje plánované v rámci režimu nebo celková částka jednotlivé podpory poskytnuté podniku: Celková roční částka rozpočtu plánovaného v rámci režimu: EUR 5,00 (v milionech)

Maximální míra podpory: 90.00 %

Doba trvání režimu podpory nebo poskytování jednotlivé podpory: 1.5.2013–31.12.2013

Cíl podpory: Investice v zemědělských podnicích (článek 4 nařízení (ES) č. 1857/2006), Produkce jakostních zemědělských produktů (článek 14 nařízení (ES) č. 1857/2006), Zachování krajiny a tradičních staveb (článek 5 nařízení (ES) č. 1857/2006)

Dotčené/á odvětví: Všechna hospodářská odvětví způsobilá k získání podpory

Název a adresa orgánu poskytujícího podporu:

| Gemeenschappelijke Regeling Waddenfonds |
| --- |
| Huis voor de Wadden |
| Ruiterskwartier 121 A |
| 8911 BS Leeuwarden |

Gemeenschappelijke Regeling Waddenfonds

Huis voor de Wadden

Ruiterskwartier 121 A

8911 BS Leeuwarden

Adresa internetových stránek: http://www.waddenfonds.nl/fileadmin/waddenfonds/inhd_wadfonds/Projecten/pdf/WF_AB_subs_ver_28mrt2013.pdf

Další informace: -

Pomoc č.: SA.36542 (2013/XA)

Členský stát: Spojené království

Region: SCOTLAND

Název režimu podpory nebo název podniku, který je příjemcem jednotlivé podpory: Sustainable Land Management Incentive Scheme for the Protection of Drinking Water Sources (Scotland) 2013

Právní základ: This is a non-statutory service, participation in which is voluntary, aimed to ensure Scottish Water complies with its obligations under the Water (Scotland) Act 1980 and the Water Supply (Water Quality) Scotland Regulations 2001

Roční výdaje plánované v rámci režimu nebo celková částka jednotlivé podpory poskytnuté podniku: Celková roční částka rozpočtu plánovaného v rámci režimu: GBP 3.00 (v milionech)

Maximální míra podpory: 100.00 %

Doba trvání režimu podpory nebo poskytování jednotlivé podpory: 22.4.2013–31.3.2015

Cíl podpory: Investice v zemědělských podnicích (článek 4 nařízení (ES) č. 1857/2006), Technická pomoc (článek 15 nařízení (ES) č. 1857/2006)

Dotčené/á odvětví: Rostlinná a živočišná výroba, myslivost a související činnosti

Název a adresa orgánu poskytujícího podporu:

| Scottish Water |
| --- |
| Castle House |
| Dunfermline |
| KY11 8GG |

Scottish Water

Castle House

Dunfermline

KY11 8GG

Adresa internetových stránek: http://www.scottishwater.co.uk/protectdwsources

Další informace: -

Pomoc č.: SA.36549 (2013/XA)

Členský stát: Estonsko

Region: -

Název režimu podpory nebo název podniku, který je příjemcem jednotlivé podpory: Ohtliku taimekahjustaja tõrjeabinõude toetus

Právní základ:

| 1) | Põllumajandusministri 26.5.2011 määrus nr 45: „Ohtliku taimekahjustaja tõrjeabinõude rakendamise toetuse saamiseks esitatavad nõuded ning toetuse taotluse esitamise ja taotluse menetlemise kord” |
| --- | --- |

1)

Põllumajandusministri 26.5.2011 määrus nr 45: „Ohtliku taimekahjustaja tõrjeabinõude rakendamise toetuse saamiseks esitatavad nõuded ning toetuse taotluse esitamise ja taotluse menetlemise kord”

| 2) | Maaelu ja põllumajandusturu korraldamise seadus, § 7 lg 1 p 7. |
| --- | --- |

2)

Maaelu ja põllumajandusturu korraldamise seadus, § 7 lg 1 p 7.

Roční výdaje plánované v rámci režimu nebo celková částka jednotlivé podpory poskytnuté podniku: Celková roční částka rozpočtu plánovaného v rámci režimu: EUR 0,66 (v milionech)

Maximální míra podpory: 100.00 %

Doba trvání režimu podpory nebo poskytování jednotlivé podpory: 2.5.2013–31.12.2013

Cíl podpory: Choroby rostlin – napadení škůdci (článek 10 nařízení (ES) č. 1857/2006)

Dotčené/á odvětví: Rostlinná a živočišná výroba, myslivost a související činnosti

Název a adresa orgánu poskytujícího podporu:

| Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet |
| --- |
| Narva mnt 3, Tartu 51009, Eesti |

Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet

Narva mnt 3, Tartu 51009, Eesti

Adresa internetových stránek: http://www.agri.ee/siseriiklikud-toetused/

Další informace: -

---

| 4.5.2013 | CS | Úřední věstník Evropské unie | C 128/34 |
| --- | --- | --- | --- |

4.5.2013

CS

Úřední věstník Evropské unie

C 128/34

---

Informace členských států o státních podporách poskytovaných podle nařízení Komise (ES) č. 800/2008, kterým se v souladu s články 87 a 88 Smlouvy o ES prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné se společným trhem (obecné nařízení o blokových výjimkách)

(Text s významem pro EHP)

2013/C 128/05

| Odkaz na číslo státní podpory | SA.35921 (12/X) |
| --- | --- |
| Členský stát | Belgie |
| Referenční číslo přidělené v členském státě | — |
| Název regionu (podle NUTS) | OOST-VLAANDEREN
  Oblasti, které nemají nárok na podporu |
| Poskytovatel podpory | Provincie Oost-Vlaanderen |
| Gouvernemenstraat 1 |
| 9000 Gent |
| http://www.oost-vlaanderen.be |

Odkaz na číslo státní podpory

SA.35921 (12/X)

Členský stát

Belgie

Referenční číslo přidělené v členském státě

—

Název regionu (podle NUTS)

OOST-VLAANDEREN

Oblasti, které nemají nárok na podporu

Poskytovatel podpory

Provincie Oost-Vlaanderen

Gouvernemenstraat 1

9000 Gent

http://www.oost-vlaanderen.be

Název opatření podpory

Subsidie aan het Proefcentrum voor Sierteelt

Vnitrostátní právní základ (odkaz na příslušné vnitrostátní úřední vyhlášení)

Besluit van de deputatie betreffende investeringstoelage/werkingstoelage aan het Proefcentrum voor Sierteelt

Typ opatření

podpora ad hoc

Změna stávajícího opatření podpory

—

Datum poskytnutí podpory

Od 31.12.2013

Dotyčná hospodářská odvětví

ZEMĚDĚLSTVÍ, LESNICTVÍ A RYBÁŘSTVÍ

Kategorie příjemce

MSP – Proefcentrum voor Sierteelt

Celková částka podpory ad hoc poskytnuté podniku

EUR 0,61 (v milionech)

V rámci záruk

EUR 0,61 (v milionech)

Nástroj podpory (článek 5)

Přímý grant

Odkaz na rozhodnutí Komise

—

V případě spolufinancování z finančních prostředků Společenství

—

Cíle

Maximální intenzita podpory v % nebo maximální výše podpory v národní měně

Malé a střední podniky– příplatky v %

Podpora na výzkum a vývoj v odvětví zemědělství a rybolovu (článek 34)

100 %

—

Odkaz na internetovou stránku, kde se nachází úplné znění opatření podpory:

http://www.oost-vlaanderen.be/public/economie_landbouw/landbouw/subsidies/steunmelding/index.cfm

| Odkaz na číslo státní podpory | SA.35922 (12/X) |
| --- | --- |
| Členský stát | Belgie |
| Referenční číslo přidělené v členském státě | — |
| Název regionu (podle NUTS) | OOST-VLAANDEREN
  Oblasti, které nemají nárok na podporu |
| Poskytovatel podpory | Provincie Oost-Vlaanderen |
| Gouvernementstraat 1 |
| 90000 Gent |
| http://www.oost-vlaanderen.be |

Odkaz na číslo státní podpory

SA.35922 (12/X)

Členský stát

Belgie

Referenční číslo přidělené v členském státě

—

Název regionu (podle NUTS)

OOST-VLAANDEREN

Oblasti, které nemají nárok na podporu

Poskytovatel podpory

Provincie Oost-Vlaanderen

Gouvernementstraat 1

90000 Gent

http://www.oost-vlaanderen.be

Název opatření podpory

Subsidie aan het Interprovinciaal Proefcentrum voor de Aardappelteelt

Vnitrostátní právní základ (odkaz na příslušné vnitrostátní úřední vyhlášení)

Besluit van de Deputatie betreffende werkingstoelage aan het Interprovinciaal Proefcentrum voor de Aardappelteelt

Typ opatření

podpora ad hoc

Změna stávajícího opatření podpory

—

Datum poskytnutí podpory

Od 31.12.2013

Dotyčná hospodářská odvětví

ZEMĚDĚLSTVÍ, LESNICTVÍ A RYBÁŘSTVÍ

Kategorie příjemce

MSP – Interprovinciaal Proefcentrum voor de Aardappelteelt vzw

Celková částka podpory ad hoc poskytnuté podniku

EUR 0,18 (v milionech)

V rámci záruk

EUR 0,18 (v milionech)

Nástroj podpory (článek 5)

Přímý grant

Odkaz na rozhodnutí Komise

—

V případě spolufinancování z finančních prostředků Společenství

—

Cíle

Maximální intenzita podpory v % nebo maximální výše podpory v národní měně

Malé a střední podniky– příplatky v %

Podpora na výzkum a vývoj v odvětví zemědělství a rybolovu (článek 34)

100 %

—

Odkaz na internetovou stránku, kde se nachází úplné znění opatření podpory:

http://www.oost-vlaanderen.be/public/economie_landbouw/landbouw/subsidies/steunmelding/index.cfm

| Odkaz na číslo státní podpory | SA.35924 (12/X) |
| --- | --- |
| Členský stát | Belgie |
| Referenční číslo přidělené v členském státě | — |
| Název regionu (podle NUTS) | OOST-VLAANDEREN
  Oblasti, které nemají nárok na podporu |
| Poskytovatel podpory | Provincie Oost-Vlaanderen |
| Gouvernemenstraat 1 |
| 9000 Gent |
| http:\www.oost-vlaanderen.be |

Odkaz na číslo státní podpory

SA.35924 (12/X)

Členský stát

Belgie

Referenční číslo přidělené v členském státě

—

Název regionu (podle NUTS)

OOST-VLAANDEREN

Oblasti, které nemají nárok na podporu

Poskytovatel podpory

Provincie Oost-Vlaanderen

Gouvernemenstraat 1

9000 Gent

http:\www.oost-vlaanderen.be

Název opatření podpory

Investeringtoelage aan het Provinciaal Proefcentrum voor de Groenteteelt

Vnitrostátní právní základ (odkaz na příslušné vnitrostátní úřední vyhlášení)

Besluit van de deputatie betreffende Investeringtoelage aan het Provinciaal Proefcentrum voor de Groenteteelt

Typ opatření

podpora ad hoc

Změna stávajícího opatření podpory

—

Datum poskytnutí podpory

Od 31.12.2013

Dotyčná hospodářská odvětví

ZEMĚDĚLSTVÍ, LESNICTVÍ A RYBÁŘSTVÍ

Kategorie příjemce

MSP – Provinciaal Proefcentrum voor de groenteteelt vzw

Celková částka podpory ad hoc poskytnuté podniku

EUR 0,10 (v milionech)

V rámci záruk

EUR 0,10 (v milionech)

Nástroj podpory (článek 5)

Přímý grant

Odkaz na rozhodnutí Komise

—

V případě spolufinancování z finančních prostředků Společenství

—

Cíle

Maximální intenzita podpory v % nebo maximální výše podpory v národní měně

Malé a střední podniky– příplatky v %

Podpora na výzkum a vývoj v odvětví zemědělství a rybolovu (článek 34)

100 %

—

Odkaz na internetovou stránku, kde se nachází úplné znění opatření podpory:

http://www.oost-vlaanderen.be/public/economie_landbouw/landbouw/subsidies/steunmelding/index.cfm

| Odkaz na číslo státní podpory | SA.35935 (12/X) |
| --- | --- |
| Členský stát | Spojené království |
| Referenční číslo přidělené v členském státě | — |
| Název regionu (podle NUTS) | EAST MIDLANDS, WEST MIDLANDS, EASTERN, LONDON, SOUTH EAST, SOUTH WEST, WALES, SCOTLAND, NORTH EAST, NORTH WEST, YORKSHIRE AND THE HUMBER
  Smíšené oblasti |
| Poskytovatel podpory | Department for Work and Pensions |
| Caxton House |
| 6-12 Tothill Street |
| London |
| SW1H 9NA |
| www.dwp.gov.uk |

Odkaz na číslo státní podpory

SA.35935 (12/X)

Členský stát

Spojené království

Referenční číslo přidělené v členském státě

—

Název regionu (podle NUTS)

EAST MIDLANDS, WEST MIDLANDS, EASTERN, LONDON, SOUTH EAST, SOUTH WEST, WALES, SCOTLAND, NORTH EAST, NORTH WEST, YORKSHIRE AND THE HUMBER

Smíšené oblasti

Poskytovatel podpory

Department for Work and Pensions

Caxton House

6-12 Tothill Street

London

SW1H 9NA

www.dwp.gov.uk

Název opatření podpory

Transitional time limited wage subsidy for ex-Remploy disabled employees scheme

Vnitrostátní právní základ (odkaz na příslušné vnitrostátní úřední vyhlášení)

Employment and Training Act 1973

http://www.legislation.gov.uk/ukpga/1973/50/contents

Typ opatření

Režim podpory

Změna stávajícího opatření podpory

—

Doba trvání

1.12.2012-30.9.2016

Dotyčná hospodářská odvětví

Všechna hospodářská odvětví způsobilá k získání podpory

Kategorie příjemce

MSP,velký podnik

Celková roční částka rozpočtu plánovaného v rámci režimu

GBP 0,90 (v milionech)

V rámci záruk

GBP 0,90 (v milionech)

Nástroj podpory (článek 5)

Přímý grant

Odkaz na rozhodnutí Komise

—

V případě spolufinancování z finančních prostředků Společenství

—

Cíle

Maximální intenzita podpory v % nebo maximální výše podpory v národní měně

Malé a střední podniky– příplatky v %

Podpora pro zaměstnávání zdravotně postižených pracovníků v podobě subvencování mzdových nákladů (článek 41)

75 %

—

Odkaz na internetovou stránku, kde se nachází úplné znění opatření podpory:

http://www.legislation.gov.uk/ukpga/1973/50/contents

| Odkaz na číslo státní podpory | SA.35936 (12/X) |
| --- | --- |
| Členský stát | Spojené království |
| Referenční číslo přidělené v členském státě | — |
| Název regionu (podle NUTS) | LONDON
  Oblasti, které nemají nárok na podporu |
| Poskytovatel podpory | Big Lottery Fund |
| 1 Plough Place |
| London EC4A 1DE |
| www.biglotteryfund.org.uk |

Odkaz na číslo státní podpory

SA.35936 (12/X)

Členský stát

Spojené království

Referenční číslo přidělené v členském státě

—

Název regionu (podle NUTS)

LONDON

Oblasti, které nemají nárok na podporu

Poskytovatel podpory

Big Lottery Fund

1 Plough Place

London EC4A 1DE

www.biglotteryfund.org.uk

Název opatření podpory

Next Steps BIG Lottery Fund Grant to Addaction

Vnitrostátní právní základ (odkaz na příslušné vnitrostátní úřední vyhlášení)

National Lottery Act (2006)

Typ opatření

Režim podpory

Změna stávajícího opatření podpory

—

Doba trvání

30.11.2012-31.5.2014

Dotyčná hospodářská odvětví

Ostatní mimoústavní sociální péče j. n.

Kategorie příjemce

MSP

Celková roční částka rozpočtu plánovaného v rámci režimu

GBP 0,11 (v milionech)

V rámci záruk

GBP 0,11 (v milionech)

Nástroj podpory (článek 5)

Přímý grant

Odkaz na rozhodnutí Komise

—

V případě spolufinancování z finančních prostředků Společenství

—

Cíle

Maximální intenzita podpory v % nebo maximální výše podpory v národní měně

Malé a střední podniky– příplatky v %

Průmyslový výzkum (čl. 31 odst. 2 písm. b))

50 %

20 %

Odkaz na internetovou stránku, kde se nachází úplné znění opatření podpory:

http://www.biglotteryfund.org.uk/nsaddaction

document at this URL

| Odkaz na číslo státní podpory | SA.35990 (12/X) |
| --- | --- |
| Členský stát | Belgie |
| Referenční číslo přidělené v členském státě | — |
| Název regionu (podle NUTS) | VLAAMS BRABANT
  Oblasti, které nemají nárok na podporu |
| Poskytovatel podpory | Provincie Vlaams-Brabant |
| Provincieplein 1 |
| 3010 Leuven |
| www.vlaamsbrabant.be |

Odkaz na číslo státní podpory

SA.35990 (12/X)

Členský stát

Belgie

Referenční číslo přidělené v členském státě

—

Název regionu (podle NUTS)

VLAAMS BRABANT

Oblasti, které nemají nárok na podporu

Poskytovatel podpory

Provincie Vlaams-Brabant

Provincieplein 1

3010 Leuven

www.vlaamsbrabant.be

Název opatření podpory

Subsidie voor het project „duurzame aanpak van geuremissies”.

Vnitrostátní právní základ (odkaz na příslušné vnitrostátní úřední vyhlášení)

| — | provinciedecreet, vnl. artikel 154 t.e.m. 158 |
| --- | --- |

—

provinciedecreet, vnl. artikel 154 t.e.m. 158

| — | wet van 14 november 1983 betreffende het reglement van de modaliteiten inzake de toekenning van subsidies en de controle op het gebruik ervan; |
| --- | --- |

—

wet van 14 november 1983 betreffende het reglement van de modaliteiten inzake de toekenning van subsidies en de controle op het gebruik ervan;

| — | KB van 2 juni 1999 betreffende de algemene regeling van de provincieboekhouding en vnl. het artikel 54, 5°-b; |
| --- | --- |

—

KB van 2 juni 1999 betreffende de algemene regeling van de provincieboekhouding en vnl. het artikel 54, 5°-b;

| — | provinciaal reglement van 18 februari 1997 betreffende subsidiëring en toestaan van reservevorming door subsidietrekkers; |
| --- | --- |

—

provinciaal reglement van 18 februari 1997 betreffende subsidiëring en toestaan van reservevorming door subsidietrekkers;

| — | art. 623/0210-6401 van het provinciaal budget 2013. |
| --- | --- |

—

art. 623/0210-6401 van het provinciaal budget 2013.

Typ opatření

Režim podpory

Změna stávajícího opatření podpory

—

Doba trvání

1.4.2013-31.3.2014

Dotyčná hospodářská odvětví

ZEMĚDĚLSTVÍ, LESNICTVÍ A RYBÁŘSTVÍ

Kategorie příjemce

MSP

Celková roční částka rozpočtu plánovaného v rámci režimu

EUR 0,03 (v milionech)

V rámci záruk

EUR 0,03 (v milionech)

Nástroj podpory (článek 5)

Přímý grant

Odkaz na rozhodnutí Komise

—

V případě spolufinancování z finančních prostředků Společenství

—

Cíle

Maximální intenzita podpory v % nebo maximální výše podpory v národní měně

Malé a střední podniky– příplatky v %

Podpora na výzkum a vývoj v odvětví zemědělství a rybolovu (článek 34)

100 %

—

Odkaz na internetovou stránku, kde se nachází úplné znění opatření podpory:

https://docs.google.com/file/d/0B_wjQwsc3gUhVlVrTXQ2c3pmcUk/edit?usp=sharing&pli=1

| Odkaz na číslo státní podpory | SA.36095 (13/X) |
| --- | --- |
| Členský stát | Itálie |
| Referenční číslo přidělené v členském státě | — |
| Název regionu (podle NUTS) | ITALIA
  Smíšené oblasti |
| Poskytovatel podpory | Regione Toscana |
| Regione Toscana, via di Novoli 26, 50127 Firenze |
| www.regione.toscana.it |

Odkaz na číslo státní podpory

SA.36095 (13/X)

Členský stát

Itálie

Referenční číslo přidělené v členském státě

—

Název regionu (podle NUTS)

ITALIA

Smíšené oblasti

Poskytovatel podpory

Regione Toscana

Regione Toscana, via di Novoli 26, 50127 Firenze

www.regione.toscana.it

Název opatření podpory

Bando 2012 — RICERCA ED INNOVAZIONE IN CAMPO AMBIENTALE -contributi alle università, enti ed istituti di ricerca di diritto pubblico, enti pubblici, organismi di ricerca di diritto privato senza scopo di lucro.

Vnitrostátní právní základ (odkaz na příslušné vnitrostátní úřední vyhlášení)

L.R. 14/2007

Typ opatření

Režim podpory

Změna stávajícího opatření podpory

—

Doba trvání

9.1.2013-31.12.2013

Dotyčná hospodářská odvětví

ODBORNÉ, VĚDECKÉ A TECHNICKÉ ČINNOSTI

Kategorie příjemce

MSP,velký podnik

Celková roční částka rozpočtu plánovaného v rámci režimu

EUR 0,10 (v milionech)

V rámci záruk

EUR 0,10 (v milionech)

Nástroj podpory (článek 5)

Přímý grant

Odkaz na rozhodnutí Komise

—

V případě spolufinancování z finančních prostředků Společenství

—

Cíle

Maximální intenzita podpory v % nebo maximální výše podpory v národní měně

Malé a střední podniky– příplatky v %

Experimentální vývoj (čl. 31 odst. 2 písm. c))

25 %

0 %

Základní výzkum (čl. 31 odst. 2 písm. a))

70 %

—

Průmyslový výzkum (čl. 31 odst. 2 písm. b))

50 %

0 %

Odkaz na internetovou stránku, kde se nachází úplné znění opatření podpory:

| | http://web.rete.toscana.it/attinew/
  ricercare il testo del Decreto |
| --- | --- |

http://web.rete.toscana.it/attinew/

ricercare il testo del Decreto

| | http://www.regione.toscana.it/burt
  Nella sezione consultazione, ricercare il BURT del 9 gennaio 2013, Parte III n. 2 |
| --- | --- |

http://www.regione.toscana.it/burt

Nella sezione consultazione, ricercare il BURT del 9 gennaio 2013, Parte III n. 2

| | http://www.regione.toscana.it/enti-e-associazioni/bandi/bandi-ambiente-e-territorio
  Cliccare alla voce «Bando 2012 - ricerca ed innovazione in campo ambientale» |
| --- | --- |

http://www.regione.toscana.it/enti-e-associazioni/bandi/bandi-ambiente-e-territorio

Cliccare alla voce «Bando 2012 - ricerca ed innovazione in campo ambientale»

| Odkaz na číslo státní podpory | SA.36096 (13/X) |
| --- | --- |
| Členský stát | Německo |
| Referenční číslo přidělené v členském státě | AZ: 612-40306-BY/0007 |
| Název regionu (podle NUTS) | BAYERN
  Čl. 107 odst. 3 písm. c) |
| Poskytovatel podpory | Ämter für Ernährung, Landwirtschaft und Forsten
  Fachzentren an den Ämtern für Ernährung, Landwirtschaft und Fosten (Weilheim, Abensberg, Weiden und Kulmbach)
  http://www.aelf-wm.bayern.de/
  http://www.aelf-ab.bayern.de/
  http://www.aelf-we.bayern.de
  http/www.aelf-ku.bayern.de/ |
| Název opatření podpory | Bayern: Einzelbetiebliche Investitionsförderung; Verarbeitung und Vermarktung von Anhang I-Produkten |
| Vnitrostátní právní základ (odkaz na příslušné vnitrostátní úřední vyhlášení) | — | Richtlinie zur Einzelbetrieblichen Investitionsförderung; |

Odkaz na číslo státní podpory

SA.36096 (13/X)

Členský stát

Německo

Referenční číslo přidělené v členském státě

AZ: 612-40306-BY/0007

Název regionu (podle NUTS)

BAYERN

Čl. 107 odst. 3 písm. c)

Poskytovatel podpory

Ämter für Ernährung, Landwirtschaft und Forsten

Fachzentren an den Ämtern für Ernährung, Landwirtschaft und Fosten (Weilheim, Abensberg, Weiden und Kulmbach)

http://www.aelf-wm.bayern.de/

http://www.aelf-ab.bayern.de/

http://www.aelf-we.bayern.de

http/www.aelf-ku.bayern.de/

Název opatření podpory

Bayern: Einzelbetiebliche Investitionsförderung; Verarbeitung und Vermarktung von Anhang I-Produkten

Vnitrostátní právní základ (odkaz na příslušné vnitrostátní úřední vyhlášení)

—

Richtlinie zur Einzelbetrieblichen Investitionsförderung;

| — | Art. 23 und 44 BayHO sowie die entsprechenden Verwaltungsvorschriften |
| --- | --- |

—

Art. 23 und 44 BayHO sowie die entsprechenden Verwaltungsvorschriften

Typ opatření

Režim podpory

Změna stávajícího opatření podpory

Modification X 324/2010

Doba trvání

1.1.2013-30.6.2014

Dotyčná hospodářská odvětví

Rostlinná a živočišná výroba, myslivost a související činnosti

Kategorie příjemce

MSP

Celková roční částka rozpočtu plánovaného v rámci režimu

EUR 1,00 (v milionech)

V rámci záruk

EUR 1,00 (v milionech)

Nástroj podpory (článek 5)

Přímý grant

Odkaz na rozhodnutí Komise

—

V případě spolufinancování z finančních prostředků Společenství

—

Cíle

Maximální intenzita podpory v % nebo maximální výše podpory v národní měně

Malé a střední podniky– příplatky v %

Investiční podpora a podpora zaměstnanosti pro malé a střední podniky (článek 15)

25 %

—

Odkaz na internetovou stránku, kde se nachází úplné znění opatření podpory:

http://www.stmelf.bayern.de/mam/cms01/agrarpolitik/dateien/rili_stmelf_eif.pdf

| Odkaz na číslo státní podpory | SA.36099 (13/X) |
| --- | --- |
| Členský stát | Finsko |
| Referenční číslo přidělené v členském státě | — |
| Název regionu (podle NUTS) | — |
| Poskytovatel podpory | Verohallinto |
| PL 325, 00052 VERO |
| www.vero.fi |

Odkaz na číslo státní podpory

SA.36099 (13/X)

Členský stát

Finsko

Referenční číslo přidělené v členském státě

—

Název regionu (podle NUTS)

—

Poskytovatel podpory

Verohallinto

PL 325, 00052 VERO

www.vero.fi

Název opatření podpory

Laki tutkimus- ja kehittämistoiminnan lisävähennyksestä vuosina 2013—2015

Vnitrostátní právní základ (odkaz na příslušné vnitrostátní úřední vyhlášení)

Säädöskokoelma 992/2012

Laki tutkimus- ja kehittämistoiminnan lisävähennyksestä vuosina 2013—2015

Typ opatření

Režim podpory

Změna stávajícího opatření podpory

—

Doba trvání

1.1.2013-31.12.2015

Dotyčná hospodářská odvětví

Všechna hospodářská odvětví způsobilá k získání podpory

Kategorie příjemce

MSP,velký podnik

Celková roční částka rozpočtu plánovaného v rámci režimu

EUR 190,00 (v milionech)

V rámci záruk

EUR 190,00 (v milionech)

Nástroj podpory (článek 5)

Jiná forma daňové úlevy

Odkaz na rozhodnutí Komise

—

V případě spolufinancování z finančních prostředků Společenství

—

Cíle

Maximální intenzita podpory v % nebo maximální výše podpory v národní měně

Malé a střední podniky– příplatky v %

Experimentální vývoj (čl. 31 odst. 2 písm. c))

25 %

0 %

Základní výzkum (čl. 31 odst. 2 písm. a))

25 %

—

Průmyslový výzkum (čl. 31 odst. 2 písm. b))

25 %

0 %

Odkaz na internetovou stránku, kde se nachází úplné znění opatření podpory:

http://www.finlex.fi/fi/laki/alkup/2012/20120992

| Odkaz na číslo státní podpory | SA.36120 (13/X) |
| --- | --- |
| Členský stát | Dánsko |
| Referenční číslo přidělené v členském státě | 13-0011523 |
| Název regionu (podle NUTS) | — |
| Poskytovatel podpory | Skatteministeriet |
| Nicolai Eigtveds Gade 28 |
| DK-1402 København K |
| www.skm.dk |

Odkaz na číslo státní podpory

SA.36120 (13/X)

Členský stát

Dánsko

Referenční číslo přidělené v členském státě

13-0011523

Název regionu (podle NUTS)

—

Poskytovatel podpory

Skatteministeriet

Nicolai Eigtveds Gade 28

DK-1402 København K

www.skm.dk

Název opatření podpory

Bundfradrag i svovlafgiften

Vnitrostátní právní základ (odkaz na příslušné vnitrostátní úřední vyhlášení)

Lov om ændring af lov om afgift af svovl (Bundfradrag i svovlafgiften)

Typ opatření

Režim podpory

Změna stávajícího opatření podpory

—

Doba trvání

1.1.2013-31.12.2020

Dotyčná hospodářská odvětví

Všechna hospodářská odvětví způsobilá k získání podpory

Kategorie příjemce

velký podnik

Celková roční částka rozpočtu plánovaného v rámci režimu

DKK 8,50 (v milionech)

V rámci záruk

DKK 8,50 (v milionech)

Nástroj podpory (článek 5)

Jiná forma daňové úlevy

Odkaz na rozhodnutí Komise

—

V případě spolufinancování z finančních prostředků Společenství

—

Cíle

Maximální intenzita podpory v % nebo maximální výše podpory v národní měně

Malé a střední podniky– příplatky v %

Podpora v podobě úlev na ekologických daních (článek 25)

8 500 000 DKK

—

Odkaz na internetovou stránku, kde se nachází úplné znění opatření podpory:

| | http://LOV nr 1256 af 18/12/2012 |
| --- | --- |

http://LOV nr 1256 af 18/12/2012

| | https://www.lovtidende.dk/Forms/L0700.aspx?s31=10&s19=1256&s20=2012 |
| --- | --- |

https://www.lovtidende.dk/Forms/L0700.aspx?s31=10&s19=1256&s20=2012

---

V Oznámení

ŘÍZENÍ TÝKAJÍCÍ SE PROVÁDĚNÍ POLITIKY HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE

Evropská komise

| 4.5.2013 | CS | Úřední věstník Evropské unie | C 128/43 |
| --- | --- | --- | --- |

4.5.2013

CS

Úřední věstník Evropské unie

C 128/43

---

STÁTNÍ PODPORA – NĚMECKO

Státní podpora SA.34045 (2012/C) (ex 2012/NN) – Osvobození velkých spotřebitelů elektřiny od síťových poplatků (§19 StromNEV)

Výzva k předložení připomínek podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie

(Text s významem pro EHP)

2013/C 128/06

Dopisem ze dne 06.03.2013 uvedeným v závazném znění na stránkách, jež následují po tomto shrnutí, oznámila Komise Spolkové republice Německo své rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie ve věci výše uvedeného opatření.

K opatření, kvůli němuž Komise řízení zahajuje, mohou zúčastněné strany do jednoho měsíce ode dne zveřejnění tohoto shrnutí a připojeného dopisu zaslat své připomínky na adresu Generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž Evropské komise:

| European Commission |
| --- |
| Directorate-General for Competition |
| Directorate for State Aid |
| State Aid Greffe |
| 1049 Bruxelles/Brussel |
| BELGIQUE/BELGIË |
| Fax č.: 0032 22961242 |

European Commission

Directorate-General for Competition

Directorate for State Aid

State Aid Greffe

1049 Bruxelles/Brussel

BELGIQUE/BELGIË

Fax č.: 0032 22961242

Tyto připomínky budou sděleny Spolkové republice Německo. Zúčastněné strany podávající připomínky mohou písemně a s uvedením důvodů požádat o zachování důvěrnosti ohledně své totožnosti.

SHRNUTÍ

1.   POSTUP

Na konci roku 2011 a začátkem roku 2012 obdržela Komise stížnosti od sdružení zákazníků, společností a občanů ohledně německého nařízení o síťových poplatcích (Stromnetzentgeltverordnung, dále jen „StromNEV“). Ve stížnostech se uvádí, že osvobození velkých spotřebitelů elektřiny od síťových poplatků představuje protiprávní a neslučitelnou státní podporu. Stížnosti byly zaslány Německu s žádostí o informace. Německo odpovědělo dne 29. června 2012.

2.   POPIS OPATŘENÍ:

Po změně, která vstoupila v platnost dne 4. srpna 2011, se v § 19 odst. 2 druhé větě StromNEV stanoví, že koncoví uživatelé jsou osvobozeni od síťových poplatků, pokud jejich spotřeba energie dosáhne 7 000 hodin používání a 10 GWh. Mezera ve financování za rok 2012, k níž v důsledku tohoto osvobození operátorů sítí od poplatků došlo, byla odhadnuta na 300 milionů EUR.

Ustanovení § 19 odst. 2 StromNEV provozovatelům přenosové soustavy (dále jen „PPS“) ukládá, aby odškodnili provozovatele distribučních soustav za ztrátu příjmů, k níž došlo v důsledku osvobození. Dále mají PPS povinnost vyrovnat mezi sebou součet svých plateb ve prospěch provozovatelů distribučních soustav a svých vlastních ztrát. A nakonec se v § 19 odst. 2 StromNEV stanoví, že § 20 StromNEV se použije obdobně. V § 20 se stanoví, že provozovatelé elektrických sítí musí před zveřejněním svých síťových poplatků za elektřinu prokázat, že příjmy z těchto poplatků stačí na pokrytí očekávaných nákladů.

Dne 14. prosince 2011 přijal BNetzA (německý regulační orgán v oblasti energetiky) rozhodnutí, v němž provozovatelům distribučních soustav uložil povinnost vybírat od spotřebitelů elektřiny příplatek s názvem „příplatek podle § 19“. Provozovatelé distribučních soustav musí příjmy z tohoto příplatku převést PPS. Účelem příplatku je odškodnit PPS za ztrátu příjmů a náklady vzniklé v důsledku osvobození a povinnosti odškodnit provozovatele distribučních soustav.

PPS musí každý rok vypočítat výši příplatku podle § 19 na kWh na základě předpokládaných finančních ztrát, k nimž v důsledku osvobození a předpokládané spotřeby elektrické energie dojde. Nadto musí PPS každý rok x+1 ověřit, jaké byly skutečné finanční potřeby za předchozí rok x. Pokud by příjmy z příplatku podle § 19 byly vyšší než částka, které je ve skutečnosti zapotřebí, nebo by k odškodnění PPS za ztrátu příjmů v důsledku osvobození a odškodnění provozovatelů distribučních soustav nestačily, přistoupí se v roce x +2 k odpovídající úpravě příplatku.

K tomu, aby přimělo provozovatele sítí k jejich účinnějšímu řízení, zavedlo Německo systém, podle něhož BNetzA na pětileté období stanoví maximální úrovně příjmů, jež mohou provozovatelé sítí od jejich uživatelů získat. Za účelem stanovení této maximální úrovně příjmů jsou provozovatelé síťových soustav povinni poskytnout BnetzA různé účetní údaje (včetně nákladů a příjmů). Rozdíly mezi maximální úrovní příjmů a skutečně získanými příjmy se zapisují na speciální regulační účet („Regulierungskonto“), jehož držitelem je BnetzA. Jakmile rozdíl dosáhne určité výše, musí dojít k úpravě síťových poplatků.

Ve svém rozhodnutí ze dne 14. prosince 2011 BnetzA uvedl, že finanční ztráta, k níž v roce 2011 došlo v důsledku osvobození, bude pokryta z prostředků tohoto regulačního účtu.

3.   POSOUZENÍ OPATŘENÍ

Osvobozením od síťových poplatků stát velké spotřebitele elektřiny zbavil nákladů, které by jinak nesly, čímž jim poskytl selektivní výhodu. Velcí spotřebitelé elektřiny působí v odvětvích hospodářství, v jejichž rámci konkurují podnikům z jiných členských států. Je tak pravděpodobné, že osvobození ovlivní obchod mezi členskými státy a naruší hospodářskou soutěž.

S odkazem na rozsudek Soudního dvora ve věci PreussenElektra (PreussenElektra v. Schleswag, C-379/98, Sb. rozh. 2001, s. I-2099) německé orgány tvrdí, že osvobození nepředstavuje státní podporu, protože bylo financováno výhradně ze soukromých prostředků. Poukazují na to, že podpora byla předem financována provozovateli sítí, že výpočet příplatku podle § 19 provádí PPS a že PPS mohou s příplatkem podle § 19 volně nakládat. Dodávají, že stát výběr příplatku podle § 19 nesleduje, a tudíž nemá žádnou kontrolu nad příjmy z tohoto příplatku.

Komise se nicméně domnívá, že se dotyčný systém značně liší od případu PreussenElektra: na rozdíl od situace v případě PreussenElektra stát uložil příplatek podle § 19 s cílem financovat osvobození a zbavit provozovatele sítí finanční zátěže, jež vznikla v důsledku osvobození.

Na základě rozsudků Soudního dvora ve věci Steinike (Steinike & Weinlig v. Německo, C-78/76, Sb. rozh. 1977, s. 595) a Essent (Essent, C-206/06, Sb. rozh. 2008, s. I-5497) se Komise domnívá, že v případě příplatku podle § 19 spravovaného PPS se jedná o státní prostředky a že osvobození, k jehož financování příplatek podle § 19 slouží, představuje státní podporu. Byl to stát, který, stejně jako ve věci Essent, pověřil určitý podnik správou příplatku uloženého státem. Správou finančních toků souvisejících s osvobozením a příplatkem podle § 19 byli skutečně pověřeni čtyři PPS: ti dostali za úkol provádět výpočet příplatku podle § 19 na základě metodiky stanovené BNetzA a zveřejňovat jeho výši. Od provozovatelů distribučních soustav musí také vybírat příplatek podle § 19, odškodňovat provozovatele distribučních soustav, vyrovnávat částky mezi sebou, odškodňovat samy sebe a příplatek podle § 19 opravit v případě, že výnosy nebudou odpovídat skutečné ztrátě příjmů, k níž v důsledku osvobození došlo. Stejně jako ve věci Essent to byl stát, který stanovil pravidla využití a určení příplatku. Stát zejména určil, co je nutné učinit s každým příplatkem vybraným nad rámec částky nezbytné k financování výhody. PPS proto při stanovování a používání příplatku podle § 19 nemají plnou volnost. A konečně, Komise poukazuje na to, že fungují mechanismy kontroly („Regulierungskonto“), které státu umožňují sledovat finanční toky.

Vzhledem k výše uvedenému zastává Komise v této fázi názor, že osvobození velkých spotřebitelů elektřiny od síťových poplatků představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, a to od roku 2012 (tedy ode dne vstupu rozhodnutí BnetzA ze dne 14. prosince 2011 v platnost).

Podle Komise nelze dále vyloučit, že osvobození bylo ze státních prostředků financováno dokonce ještě před přijetím rozhodnutí BnetzA ze dne 14. prosince 2011. Pokud je výklad § 20 StromNEV ze strany Komise správný, pak by stát tím, že v § 19 odst. 2 StromNEV rozhodl o obdobném použití § 20 StromNEV, uložil provozovatelům sítí ve skutečnosti povinnost zahrnout dodatečné náklady vyplývající z § 19 odst. 2 StromNEV do uživatelských poplatků, a požadovat tak od spotřebitelů elektřiny další poplatek. Z tohoto důvodu se Komise domnívá, že i před přijetím rozhodnutí BnetzA ze dne 14. prosince 2011 obsahoval § 19 odst. 2 StromNEV systém financování výjimky velmi podobný systému, který je v účinnosti od přijetí uvedeného rozhodnutí. Tak to alespoň uvádí Německo. Zdálo by se tedy, že z výše uvedených důvodů týkajících se příplatku podle § 19 by § 19 odst. 2 StromNEV zahrnoval státní podporu již před přijetím rozhodnutí ze dne 14. prosince 2011.

Komise se však domnívá, že předtím, než bude v této věci moci přijmout konečný závěr, je nutné získat více informací. Jedná se zejména o informace týkající se přesného významu, jaký má odkaz na § 20 StromNEV, jakož i informace o tom, jak by postupovali PPS v případě, že by BnetzA příplatek podle § 19 neuložila. Rovněž je třeba získat podrobnější informace o způsobu vyúčtování finanční zátěže vzniklé v důsledku osvobození v roce 2011, jež se podle rozhodnutí BNetzA ze dne 14. prosince 2011 bude provádět za pomoci regulačního účtu.

S přihlédnutím k závěru, že osvobození velkých spotřebitelů elektřiny od síťových poplatků představuje státní podporu, Komise posoudila možnou slučitelnost takového opatření s pravidly státní podpory. Německo vysvětlilo, že osvobození od síťových poplatků je odůvodněno stabilizačním účinkem, který velcí odběratelé elektřiny na síť mají. Tento stabilizační účinek však nijak nedoložilo. Kromě toho Německo nevysvětlilo, na jakém základě by se tento prvek dal vzít v úvahu pro účely stanovení slučitelnosti osvobození. Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy další prvky odůvodňující osvobození a protože osvobození může představovat provozní podporu, má Komise v této fázi pochybnosti o jeho slučitelnosti s vnitřním trhem. V souladu s čl. 4 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999 se proto Komise rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení a vyzvala Německo, aby předložilo své připomínky i dodatečné informace.

V souladu s článkem 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 může být od příjemce požadováno navrácení všech protiprávních podpor.

ZNĚNÍ DOPISU

„die Kommission teilt der Regierung der Bundesrepublik Deutschland mit, dass sie nach Prüfung der von der Bundesregierung übermittelten Angaben zu der vorgenannten Maßnahme beschlossen hat, das Verfahren nach Artikel 108 Absatz 2 des Vertrags über die Arbeitsweise der Europäischen Union zu eröffnen.

1.   VERFAHREN

| (1) | Am 28. November 2011 ging der Kommission eine Beschwerde des Bundes der Energieverbraucher zu, der nach eigenen Angaben kleine und mittlere Unternehmen und private Stromverbraucher vertritt. Die Beschwerde wurde unter der Nummer SA.34045 registriert. Nach Ansicht des Beschwerdeführers stellt die stromintensiven Unternehmen seit 2011 gewährte Netzentgeltbefreiung eine rechtswidrige und mit dem Binnenmarkt unvereinbare staatliche Beihilfe dar. |
| --- | --- |

(1)

Am 28. November 2011 ging der Kommission eine Beschwerde des Bundes der Energieverbraucher zu, der nach eigenen Angaben kleine und mittlere Unternehmen und private Stromverbraucher vertritt. Die Beschwerde wurde unter der Nummer SA.34045 registriert. Nach Ansicht des Beschwerdeführers stellt die stromintensiven Unternehmen seit 2011 gewährte Netzentgeltbefreiung eine rechtswidrige und mit dem Binnenmarkt unvereinbare staatliche Beihilfe dar.

| (2) | Am 8. Dezember 2011 erhielt die Kommission eine Beschwerde der Stadtwerke Hameln, eines lokalen Unternehmens, das die Stadt Hameln mit Strom, Gas und Trinkwasser versorgt. Auch dieser Beschwerdeführer vertritt die Auffassung, dass die seit 2011 geltende Netzentgeltbefreiung für stromintensive Unternehmen eine rechtswidrige und mit dem Binnenmarkt unvereinbare staatliche Beihilfe darstellt. Die Beschwerde wurde ebenfalls in die Akte SA.34045 aufgenommen. |
| --- | --- |

(2)

Am 8. Dezember 2011 erhielt die Kommission eine Beschwerde der Stadtwerke Hameln, eines lokalen Unternehmens, das die Stadt Hameln mit Strom, Gas und Trinkwasser versorgt. Auch dieser Beschwerdeführer vertritt die Auffassung, dass die seit 2011 geltende Netzentgeltbefreiung für stromintensive Unternehmen eine rechtswidrige und mit dem Binnenmarkt unvereinbare staatliche Beihilfe darstellt. Die Beschwerde wurde ebenfalls in die Akte SA.34045 aufgenommen.

| (3) | Seit Dezember 2011 hat die Kommission mehrfach Schreiben von Bürgern erhalten, die sich über die Netzentgeltbefreiung für stromintensive Unternehmen beschwerten. Auch diese Schreiben wurden der Akte hinzugefügt. |
| --- | --- |

(3)

Seit Dezember 2011 hat die Kommission mehrfach Schreiben von Bürgern erhalten, die sich über die Netzentgeltbefreiung für stromintensive Unternehmen beschwerten. Auch diese Schreiben wurden der Akte hinzugefügt.

| (4) | Am 10. Mai 2012 leitete die Kommission die in den Erwägungsgründen (1) und (2) dieses Beschlusses genannten Beschwerden mit der Bitte um Stellungnahme an Deutschland weiter. Zudem übersandte sie Deutschland ein Auskunftsersuchen. Deutschland antwortete am 29. Juni 2012. |
| --- | --- |

(4)

Am 10. Mai 2012 leitete die Kommission die in den Erwägungsgründen (1) und (2) dieses Beschlusses genannten Beschwerden mit der Bitte um Stellungnahme an Deutschland weiter. Zudem übersandte sie Deutschland ein Auskunftsersuchen. Deutschland antwortete am 29. Juni 2012.

2.   BESCHREIBUNG DER MASSNAHME

2.1.   Netzentgelte in Deutschland

| (5) | In Deutschland werden die Netzentgelte von den Netzbetreibern festgesetzt. Sie bedürfen jedoch der Genehmigung der Aufsichtsbehörde, der Bundesnetzagentur (im Folgenden „BNetzA“). |
| --- | --- |

(5)

In Deutschland werden die Netzentgelte von den Netzbetreibern festgesetzt. Sie bedürfen jedoch der Genehmigung der Aufsichtsbehörde, der Bundesnetzagentur (im Folgenden „BNetzA“).

| (6) | In der Stromnetzentgeltverordnung (im Folgenden „StromNEV“) sind die Grundsätze für die Festsetzung der Netzentgelte (§ 16 f. StromNEV) festgelegt:






  — | Die Netzentgelte müssen kostenorientiert sein (Verursachungsgerechtigkeit). |
| --- | --- | --- |

(6)

In der Stromnetzentgeltverordnung (im Folgenden „StromNEV“) sind die Grundsätze für die Festsetzung der Netzentgelte (§ 16 f. StromNEV) festgelegt:

—

Die Netzentgelte müssen kostenorientiert sein (Verursachungsgerechtigkeit).

| — | Die Netzentgelte richten sich nach der Anschlussebene, nicht aber nach der räumlichen Entfernung zwischen dem Ort der Einspeisung elektrischer Energie und dem Ort der Entnahme. |
| --- | --- |

—

Die Netzentgelte richten sich nach der Anschlussebene, nicht aber nach der räumlichen Entfernung zwischen dem Ort der Einspeisung elektrischer Energie und dem Ort der Entnahme.

| — | Das Netzentgelt besteht aus zwei Komponenten: Die erste ist von der Höchstleistung und die zweite vom Energieverbrauch abhängig. Die erste Komponente ist das Produkt aus dem jeweiligen Jahresleistungspreis und der Jahreshöchstleistung in Kilowatt der jeweiligen Entnahme im Abrechnungsjahr. Die zweite Komponente ist das Produkt aus dem jeweiligen Arbeitspreis und der im Abrechnungsjahr jeweils entnommenen elektrischen Arbeit in Kilowattstunden. |
| --- | --- |

—

Das Netzentgelt besteht aus zwei Komponenten: Die erste ist von der Höchstleistung und die zweite vom Energieverbrauch abhängig. Die erste Komponente ist das Produkt aus dem jeweiligen Jahresleistungspreis und der Jahreshöchstleistung in Kilowatt der jeweiligen Entnahme im Abrechnungsjahr. Die zweite Komponente ist das Produkt aus dem jeweiligen Arbeitspreis und der im Abrechnungsjahr jeweils entnommenen elektrischen Arbeit in Kilowattstunden.

| — | Angesichts des Grundsatzes, dass Netzentgelte kostenorientiert sein müssen, sind sie nach § 16 Absatz 2 StromNEV auf der Grundlage eines Gleichzeitigkeitsgrads zu berechnen. Im Einklang mit dem Gleichzeitigkeitsgrundsatz werden Netzentgelte mit einem Faktor zwischen 0 und 1 multipliziert. Dieser Gleichzeitigkeitsgrad ist ein Maßstab für den Beitrag eines Verbrauchers zur Höchstleistung. Ein Gleichzeitigkeitsgrad von 0,6 bedeutet zum Beispiel, dass auf den betreffenden Verbraucher zum Zeitpunkt der Messung der Höchstleistung des Netzes lediglich 60 Prozent der Jahreshöchstlast seiner Netzentnahme im Abrechnungsjahr entfielen. Der Verbraucher muss daher nur 60 Prozent der Höchstleistung bezahlen. |
| --- | --- |

—

Angesichts des Grundsatzes, dass Netzentgelte kostenorientiert sein müssen, sind sie nach § 16 Absatz 2 StromNEV auf der Grundlage eines Gleichzeitigkeitsgrads zu berechnen. Im Einklang mit dem Gleichzeitigkeitsgrundsatz werden Netzentgelte mit einem Faktor zwischen 0 und 1 multipliziert. Dieser Gleichzeitigkeitsgrad ist ein Maßstab für den Beitrag eines Verbrauchers zur Höchstleistung. Ein Gleichzeitigkeitsgrad von 0,6 bedeutet zum Beispiel, dass auf den betreffenden Verbraucher zum Zeitpunkt der Messung der Höchstleistung des Netzes lediglich 60 Prozent der Jahreshöchstlast seiner Netzentnahme im Abrechnungsjahr entfielen. Der Verbraucher muss daher nur 60 Prozent der Höchstleistung bezahlen.

2.2.   Die Befreiung

| (7) | Nach einer am 4. August 2011 in Kraft getretenen, aber erst ab dem 1. Januar 2011 anwendbaren Änderung heißt es in § 19 Absatz 2 Satz 2 (1) StromNEV, dass Letztverbraucher von den Netzentgelten befreit werden, wenn ihr Stromverbrauch die Benutzungsstundenzahl von mindestens 7 000 Stunden erreicht und 10 Gigawattstunden übersteigt. |
| --- | --- |

(7)

Nach einer am 4. August 2011 in Kraft getretenen, aber erst ab dem 1. Januar 2011 anwendbaren Änderung heißt es in § 19 Absatz 2 Satz 2 (1) StromNEV, dass Letztverbraucher von den Netzentgelten befreit werden, wenn ihr Stromverbrauch die Benutzungsstundenzahl von mindestens 7 000 Stunden erreicht und 10 Gigawattstunden übersteigt.

| (8) | Vor der Gewährung der Befreiung prüft die BNetzA, ob die rechtlichen Voraussetzungen erfüllt sind. Anschließend genehmigt die BNetzA eine unbefristete Befreiung des Letztverbrauchers ab dem 1. Januar 2011 (sofern alle Voraussetzungen zu diesem Datum erfüllt waren). |
| --- | --- |

(8)

Vor der Gewährung der Befreiung prüft die BNetzA, ob die rechtlichen Voraussetzungen erfüllt sind. Anschließend genehmigt die BNetzA eine unbefristete Befreiung des Letztverbrauchers ab dem 1. Januar 2011 (sofern alle Voraussetzungen zu diesem Datum erfüllt waren).

2.3.   Volle Erstattung der den Betreibern von Elektrizitätsverteilernetzen entgangenen Erlöse durch die Betreiber von Elektrizitätsübertragungsnetzen

| (9) | Da die von den Netzentgelten befreiten Letztverbraucher an verschiedene Netzebenen angeschlossen sind, führt die Befreiung sowohl für die Betreiber von Elektrizitätsübertragungsnetzen (im Folgenden: „Übertragungsnetzbetreiber“) als auch für die Betreiber von Elektrizitätsverteilernetzen (im Folgenden „Verteilernetzbetreiber“) zu einer finanziellen Belastung (im Folgenden: „entgangene Erlöse“ bzw. „Erlösausfälle“). |
| --- | --- |

(9)

Da die von den Netzentgelten befreiten Letztverbraucher an verschiedene Netzebenen angeschlossen sind, führt die Befreiung sowohl für die Betreiber von Elektrizitätsübertragungsnetzen (im Folgenden: „Übertragungsnetzbetreiber“) als auch für die Betreiber von Elektrizitätsverteilernetzen (im Folgenden „Verteilernetzbetreiber“) zu einer finanziellen Belastung (im Folgenden: „entgangene Erlöse“ bzw. „Erlösausfälle“).

| (10) | Nach § 19 Absatz 2 StromNEV sind die Übertragungsnetzbetreiber verpflichtet, den Verteilernetzbetreibern die aus der Befreiung resultierenden Erlösausfälle zu erstatten. |
| --- | --- |

(10)

Nach § 19 Absatz 2 StromNEV sind die Übertragungsnetzbetreiber verpflichtet, den Verteilernetzbetreibern die aus der Befreiung resultierenden Erlösausfälle zu erstatten.

2.4.   Ausgleichsmechanismus für Übertragungsnetzbetreiber

| (11) | Nach § 19 Absatz 2 StromNEV sind die Übertragungsnetzbetreiber ferner verpflichtet, ihre Zahlungen an Verteilernetzbetreiber und die eigenen entgangenen Erlöse über eine finanzielle Verrechnung untereinander auszugleichen. Für die genauen Modalitäten der Durchführung der Verrechnung wird in § 19 Absatz 2 StromNEV auf § 9 des Kraft-Wärme-Kopplungsgesetzes (im Folgenden „KWK-Gesetz“) verwiesen, das entsprechende Anwendung findet. Die Verrechnung dient dem Ausgleich der finanziellen Belastung unter den Übertragungsnetzbetreibern nach Maßgabe der Strommenge, die in ihrem jeweiligen Netzbereich an Letztverbraucher geliefert wird. |
| --- | --- |

(11)

Nach § 19 Absatz 2 StromNEV sind die Übertragungsnetzbetreiber ferner verpflichtet, ihre Zahlungen an Verteilernetzbetreiber und die eigenen entgangenen Erlöse über eine finanzielle Verrechnung untereinander auszugleichen. Für die genauen Modalitäten der Durchführung der Verrechnung wird in § 19 Absatz 2 StromNEV auf § 9 des Kraft-Wärme-Kopplungsgesetzes (im Folgenden „KWK-Gesetz“) verwiesen, das entsprechende Anwendung findet. Die Verrechnung dient dem Ausgleich der finanziellen Belastung unter den Übertragungsnetzbetreibern nach Maßgabe der Strommenge, die in ihrem jeweiligen Netzbereich an Letztverbraucher geliefert wird.

2.5.   Übertragungsnetzbetreiber müssen ihre Kosten decken

| (12) | In § 9 KWK-Gesetz – auf den in § 19 Absatz 2 StromNEV Bezug genommen wird (vgl. den vorstehenden Erwägungsgrund dieses Beschlusses) – ist ferner festgelegt, dass Netzbetreiber Zusatzkosten, die sie infolge des Kostenausgleichs zwischen den Netzbetreibern zu tragen haben, auf die Letztverbraucher abwälzen dürfen. |
| --- | --- |

(12)

In § 9 KWK-Gesetz – auf den in § 19 Absatz 2 StromNEV Bezug genommen wird (vgl. den vorstehenden Erwägungsgrund dieses Beschlusses) – ist ferner festgelegt, dass Netzbetreiber Zusatzkosten, die sie infolge des Kostenausgleichs zwischen den Netzbetreibern zu tragen haben, auf die Letztverbraucher abwälzen dürfen.

| (13) | Zudem ist in § 19 Absatz 2 StromNEV festgelegt, dass § 20 StromNEV entsprechend gilt. Nach § 20 StromNEV müssen Netzbetreiber vor der Veröffentlichung der Netzentgelte für Strom sicherstellen, dass die Erlöse aus den Entgelten ausreichen, um die erwarteten Kosten zu decken. |
| --- | --- |

(13)

Zudem ist in § 19 Absatz 2 StromNEV festgelegt, dass § 20 StromNEV entsprechend gilt. Nach § 20 StromNEV müssen Netzbetreiber vor der Veröffentlichung der Netzentgelte für Strom sicherstellen, dass die Erlöse aus den Entgelten ausreichen, um die erwarteten Kosten zu decken.

2.6.   Ausgleich für Übertragungsnetzbetreiber durch die sogenannte „§ 19-Umlage“

| (14) | Am 14. Dezember 2011 nahm die BNetzA einen Beschluss an, mit dem sie den Verteilernetzbetreibern die Verpflichtung auferlegte, von den Letztverbrauchern einen Aufschlag, die sogenannte „§ 19-Umlage“, zu erheben. Die BNetzA verpflichtet die Verteilernetzbetreiber ferner, die Einnahmen aus dieser Umlage auf die Übertragungsnetzbetreiber zu überweisen. |
| --- | --- |

(14)

Am 14. Dezember 2011 nahm die BNetzA einen Beschluss an, mit dem sie den Verteilernetzbetreibern die Verpflichtung auferlegte, von den Letztverbrauchern einen Aufschlag, die sogenannte „§ 19-Umlage“, zu erheben. Die BNetzA verpflichtet die Verteilernetzbetreiber ferner, die Einnahmen aus dieser Umlage auf die Übertragungsnetzbetreiber zu überweisen.

| (15) | Auf der Grundlage dieses Beschlusses vom 14. Dezember 2011 soll die Umlage, mit der den Übertragungsnetzbetreibern die Erlösausfälle erstattet werden, die ihnen infolge der Netzentgeltbefreiung und der Verpflichtung, den Verteilernetzbetreibern einen Ausgleich zu zahlen, entstanden sind, verursachungsgerecht und mit mehr Transparenz und Rechtssicherheit festgesetzt werden. |
| --- | --- |

(15)

Auf der Grundlage dieses Beschlusses vom 14. Dezember 2011 soll die Umlage, mit der den Übertragungsnetzbetreibern die Erlösausfälle erstattet werden, die ihnen infolge der Netzentgeltbefreiung und der Verpflichtung, den Verteilernetzbetreibern einen Ausgleich zu zahlen, entstanden sind, verursachungsgerecht und mit mehr Transparenz und Rechtssicherheit festgesetzt werden.

| (16) | Die Höhe der Sonderumlage wird nicht von der BNetzA festgesetzt, sondern muss jedes Jahr von den Übertragungsnetzbetreibern nach der von der BNetzA festgelegten Methode berechnet werden. Um die Umlage pro kWh zu ermitteln, muss der Übertragungsnetzbetreiber einerseits die aufgrund der Befreiung zu erwartenden Erlösausfälle und andererseits den zu erwartenden Verbrauch bestimmen. Für das erste Durchführungsjahr (2012) hat die BNetzA die Summe, die durch die § 19-Umlage gedeckt werden muss und als Grundlage für die Berechnung der Umlage dient, mit 440 Mio. EUR angesetzt. Von diesem Betrag müssen 300 Mio. EUR als Ausgleich für aufgrund der Netzentgeltbefreiung für stromintensive Unternehmen entgangene Erlöse zurückfließen. Mit den verbleibenden 140 Mio. EUR sollen die Erlösausfälle gedeckt werden, die sich aus der Aushandlung individueller Netzentgelte auf der Grundlage von § 19 Absatz 2 Satz 1 StromNEV (2) ergeben. Die individuellen Netzentgelte und der zu deren Ausgleich bestimmte Anteil der § 19-Umlage sind nicht Gegenstand dieses Beschlusses. Dies ist auf den Umfang der bei der Kommission eingegangenen Beschwerde und die daraus resultierende Abgrenzung des Vorprüfverfahrens zurückzuführen. Die Kommission behält sich das Recht vor, § 19 Absatz 2 Satz 1 StromNEV in einem separaten Verfahren zu prüfen. Für die folgenden Jahre wird dieser Betrag von den Übertragungsnetzbetreibern auf der Grundlage von Prognosen berechnet. |
| --- | --- |

(16)

Die Höhe der Sonderumlage wird nicht von der BNetzA festgesetzt, sondern muss jedes Jahr von den Übertragungsnetzbetreibern nach der von der BNetzA festgelegten Methode berechnet werden. Um die Umlage pro kWh zu ermitteln, muss der Übertragungsnetzbetreiber einerseits die aufgrund der Befreiung zu erwartenden Erlösausfälle und andererseits den zu erwartenden Verbrauch bestimmen. Für das erste Durchführungsjahr (2012) hat die BNetzA die Summe, die durch die § 19-Umlage gedeckt werden muss und als Grundlage für die Berechnung der Umlage dient, mit 440 Mio. EUR angesetzt. Von diesem Betrag müssen 300 Mio. EUR als Ausgleich für aufgrund der Netzentgeltbefreiung für stromintensive Unternehmen entgangene Erlöse zurückfließen. Mit den verbleibenden 140 Mio. EUR sollen die Erlösausfälle gedeckt werden, die sich aus der Aushandlung individueller Netzentgelte auf der Grundlage von § 19 Absatz 2 Satz 1 StromNEV (2) ergeben. Die individuellen Netzentgelte und der zu deren Ausgleich bestimmte Anteil der § 19-Umlage sind nicht Gegenstand dieses Beschlusses. Dies ist auf den Umfang der bei der Kommission eingegangenen Beschwerde und die daraus resultierende Abgrenzung des Vorprüfverfahrens zurückzuführen. Die Kommission behält sich das Recht vor, § 19 Absatz 2 Satz 1 StromNEV in einem separaten Verfahren zu prüfen. Für die folgenden Jahre wird dieser Betrag von den Übertragungsnetzbetreibern auf der Grundlage von Prognosen berechnet.

| (17) | Ferner werden die Übertragungsnetzbetreiber in jedem Jahr x+1 zu prüfen haben, wie hoch der tatsächliche Finanzbedarf für das vorhergehende Jahr x war. Gehen die Einnahmen aus der § 19 Umlage über den Betrag hinaus, der tatsächlich benötigt wird, um den Übertragungsnetzbetreibern die entgangenen Erlöse infolge der Netzentgeltbefreiung und des Ausgleichs für die Verteilernetzbetreiber zu erstatten, so ist die Umlage im Jahr x+2 um die Differenz zu verringern. Reichen die Einnahmen nicht aus, wird die Umlage entsprechend angepasst. |
| --- | --- |

(17)

Ferner werden die Übertragungsnetzbetreiber in jedem Jahr x+1 zu prüfen haben, wie hoch der tatsächliche Finanzbedarf für das vorhergehende Jahr x war. Gehen die Einnahmen aus der § 19 Umlage über den Betrag hinaus, der tatsächlich benötigt wird, um den Übertragungsnetzbetreibern die entgangenen Erlöse infolge der Netzentgeltbefreiung und des Ausgleichs für die Verteilernetzbetreiber zu erstatten, so ist die Umlage im Jahr x+2 um die Differenz zu verringern. Reichen die Einnahmen nicht aus, wird die Umlage entsprechend angepasst.

| (18) | Mit dem Beschluss der BNetzA wird ferner eingeführt, dass die aufgrund der Befreiung entgangenen Erlöse aus dem Kalenderjahr 2011 über das Regulierungskonto ausgeglichen werden (vgl. Beschreibung im folgenden Abschnitt 2.7). |
| --- | --- |

(18)

Mit dem Beschluss der BNetzA wird ferner eingeführt, dass die aufgrund der Befreiung entgangenen Erlöse aus dem Kalenderjahr 2011 über das Regulierungskonto ausgeglichen werden (vgl. Beschreibung im folgenden Abschnitt 2.7).

2.7.   Überwachung durch das Regulierungskonto

| (19) | Die BNetzA kontrolliert Verteilernetzbetreiber und Übertragungsnetzbetreiber in Bezug auf ihre Netzkosten und -erlöse. |
| --- | --- |

(19)

Die BNetzA kontrolliert Verteilernetzbetreiber und Übertragungsnetzbetreiber in Bezug auf ihre Netzkosten und -erlöse.

| (20) | Um den Netzbetreibern einen Anreiz für ein effizienteres Netzmanagement zu geben, hat Deutschland ein System eingeführt, bei dem die BNetzA für Fünfjahreszeiträume Obergrenzen für die Erlöse festsetzt, die Netzbetreibern von den Letztverbrauchern zufließen dürfen. Die Hauptelemente dieses Systems sind in der Anreizregulierungsverordnung (im Folgenden „ARegV“) festgelegt. Die Netzbetreiber müssen der BNetzA für die Festsetzung dieser Erlösobergrenzen verschiedene Buchhaltungsdaten (einschließlich Kosten und Erlösen) übermitteln. Die Differenzen zwischen den Erlösobergrenzen und den tatsächlich erzielten Erlösen werden auf einem besonderen, bei der BNetzA geführten Regulierungskonto (§ 5 ARegV) verbucht. Erreicht die Differenz eine bestimmte Höhe, müssen die Netzentgelte angepasst werden. Bestimmte Differenzen zwischen den entstandenen und den prognostizierten Kosten werden ebenfalls auf diesem Konto verbucht. Am Ende des Fünfjahreszeitraums erfolgen verschiedene Ausgleiche zwischen überschüssigen Erlösen und bestimmten Kosten. Erlöse, die die zulässige Erlösobergrenze übersteigen und nicht gegen bestimmte Kosten aufgerechnet werden können, werden zum Ausgleich der verringerten Netzentgelte im folgenden Jahr bzw. Zeitraum verwendet. |
| --- | --- |

(20)

Um den Netzbetreibern einen Anreiz für ein effizienteres Netzmanagement zu geben, hat Deutschland ein System eingeführt, bei dem die BNetzA für Fünfjahreszeiträume Obergrenzen für die Erlöse festsetzt, die Netzbetreibern von den Letztverbrauchern zufließen dürfen. Die Hauptelemente dieses Systems sind in der Anreizregulierungsverordnung (im Folgenden „ARegV“) festgelegt. Die Netzbetreiber müssen der BNetzA für die Festsetzung dieser Erlösobergrenzen verschiedene Buchhaltungsdaten (einschließlich Kosten und Erlösen) übermitteln. Die Differenzen zwischen den Erlösobergrenzen und den tatsächlich erzielten Erlösen werden auf einem besonderen, bei der BNetzA geführten Regulierungskonto (§ 5 ARegV) verbucht. Erreicht die Differenz eine bestimmte Höhe, müssen die Netzentgelte angepasst werden. Bestimmte Differenzen zwischen den entstandenen und den prognostizierten Kosten werden ebenfalls auf diesem Konto verbucht. Am Ende des Fünfjahreszeitraums erfolgen verschiedene Ausgleiche zwischen überschüssigen Erlösen und bestimmten Kosten. Erlöse, die die zulässige Erlösobergrenze übersteigen und nicht gegen bestimmte Kosten aufgerechnet werden können, werden zum Ausgleich der verringerten Netzentgelte im folgenden Jahr bzw. Zeitraum verwendet.

2.8.   Höhe der Beihilfe und Begünstigte

| (21) | Die Befreiung wird nur Unternehmen gewährt, deren Stromverbrauch die Benutzungsstundenzahl von mindestens 7 000 Stunden erreicht und 10 Gigawattstunden übersteigt. Diese Unternehmen werden als stromintensive Unternehmen bezeichnet. Sie gehören vorrangig verschiedenen Branchen der verarbeitenden Industrie, z. B. der Industriegasbranche, der chemischen Industrie und der Papierindustrie, an. |
| --- | --- |

(21)

Die Befreiung wird nur Unternehmen gewährt, deren Stromverbrauch die Benutzungsstundenzahl von mindestens 7 000 Stunden erreicht und 10 Gigawattstunden übersteigt. Diese Unternehmen werden als stromintensive Unternehmen bezeichnet. Sie gehören vorrangig verschiedenen Branchen der verarbeitenden Industrie, z. B. der Industriegasbranche, der chemischen Industrie und der Papierindustrie, an.

| (22) | Auf der Website der BNetzA sind für die Jahre 2011 und 2012 bereits über 200 bei der BNetzA gestellte Anträge auf eine Befreiung nach § 19 Absatz 2 Satz 2 StromNEV aufgeführt. Bislang ist jedoch noch nicht allen Anträgen auf Befreiung stattgegeben worden (3). |
| --- | --- |

(22)

Auf der Website der BNetzA sind für die Jahre 2011 und 2012 bereits über 200 bei der BNetzA gestellte Anträge auf eine Befreiung nach § 19 Absatz 2 Satz 2 StromNEV aufgeführt. Bislang ist jedoch noch nicht allen Anträgen auf Befreiung stattgegeben worden (3).

| (23) | Die Übertragungsnetzbetreiber haben die Höhe der § 19-Umlage auf einer verbundenen Website (4) veröffentlicht. |
| --- | --- |

(23)

Die Übertragungsnetzbetreiber haben die Höhe der § 19-Umlage auf einer verbundenen Website (4) veröffentlicht.

| (24) | Die aufgrund der Netzentgeltbefreiung für stromintensive Unternehmen entgangenen Erlöse werden für 2012 auf 300 Mio. EUR geschätzt. |
| --- | --- |

(24)

Die aufgrund der Netzentgeltbefreiung für stromintensive Unternehmen entgangenen Erlöse werden für 2012 auf 300 Mio. EUR geschätzt.

3.   BEIHILFERECHTLICHE WÜRDIGUNG

3.1.   Vorliegen einer staatlichen Beihilfe

| (25) | Nach Artikel 107 Absatz 1 AEUV sind staatliche oder aus staatlichen Mitteln gewährte Beihilfen gleich welcher Art, die durch die Begünstigung bestimmter Unternehmen oder Produktionszweige den Wettbewerb verfälschen oder zu verfälschen drohen, mit dem Binnenmarkt unvereinbar, soweit sie den Handel zwischen Mitgliedstaaten beeinträchtigen. |
| --- | --- |

(25)

Nach Artikel 107 Absatz 1 AEUV sind staatliche oder aus staatlichen Mitteln gewährte Beihilfen gleich welcher Art, die durch die Begünstigung bestimmter Unternehmen oder Produktionszweige den Wettbewerb verfälschen oder zu verfälschen drohen, mit dem Binnenmarkt unvereinbar, soweit sie den Handel zwischen Mitgliedstaaten beeinträchtigen.

3.1.1.   Vorliegen eines selektiven Vorteils und Auswirkungen auf Wettbewerb und Handel

| (26) | Der Begriff des Vorteils im Sinne des Artikels 107 AEUV umfasst nicht nur positive Leistungen wie Subventionen, sondern auch Maßnahmen, die in verschiedener Form die Belastungen vermindern, die ein Unternehmen normalerweise zu tragen hat, und die somit zwar keine Subventionen im strengen Sinne des Wortes darstellen, diesen aber nach Art und Wirkung gleichstehen (5). |
| --- | --- |

(26)

Der Begriff des Vorteils im Sinne des Artikels 107 AEUV umfasst nicht nur positive Leistungen wie Subventionen, sondern auch Maßnahmen, die in verschiedener Form die Belastungen vermindern, die ein Unternehmen normalerweise zu tragen hat, und die somit zwar keine Subventionen im strengen Sinne des Wortes darstellen, diesen aber nach Art und Wirkung gleichstehen (5).

| (27) | Stromverbraucher müssen für die Nutzung des Stromnetzes in der Regel ein Entgelt entrichten. Die Befreiung bildet daher eine Ausnahme von den in Deutschland geltenden Grundsätzen für die Festsetzung von Netzentgelten, die in Abschnitt 2.1 dieses Beschlusses beschrieben sind. Dadurch, dass der Staat stromintensive Unternehmen von den Netzentgelten befreit hat, hat er sie von einem Entgelt befreit, das sie normalerweise als Letztverbraucher zu tragen haben. |
| --- | --- |

(27)

Stromverbraucher müssen für die Nutzung des Stromnetzes in der Regel ein Entgelt entrichten. Die Befreiung bildet daher eine Ausnahme von den in Deutschland geltenden Grundsätzen für die Festsetzung von Netzentgelten, die in Abschnitt 2.1 dieses Beschlusses beschrieben sind. Dadurch, dass der Staat stromintensive Unternehmen von den Netzentgelten befreit hat, hat er sie von einem Entgelt befreit, das sie normalerweise als Letztverbraucher zu tragen haben.

| (28) | Die Kommission vertritt daher zu diesem Zeitpunkt die Auffassung, dass stromintensive Unternehmen durch die Befreiung ein Vorteil gewährt wird. |
| --- | --- |

(28)

Die Kommission vertritt daher zu diesem Zeitpunkt die Auffassung, dass stromintensive Unternehmen durch die Befreiung ein Vorteil gewährt wird.

| (29) | Um nachzuweisen, dass der Vorteil selektiv ist, muss die Kommission aufzeigen, dass die jeweilige Maßnahme zwischen Unternehmen differenziert, die sich im Hinblick auf das mit der Maßnahme verfolgte Ziel in einer vergleichbaren tatsächlichen und rechtlichen Situation befinden. Der Beihilfebegriff erfasst keine Maßnahmen, die eine Differenzierung zwischen Unternehmen im Bereich von Belastungen vornehmen, wenn diese Differenzierung aus der Natur und dem Aufbau der fraglichen Lastenregelung folgt (6). |
| --- | --- |

(29)

Um nachzuweisen, dass der Vorteil selektiv ist, muss die Kommission aufzeigen, dass die jeweilige Maßnahme zwischen Unternehmen differenziert, die sich im Hinblick auf das mit der Maßnahme verfolgte Ziel in einer vergleichbaren tatsächlichen und rechtlichen Situation befinden. Der Beihilfebegriff erfasst keine Maßnahmen, die eine Differenzierung zwischen Unternehmen im Bereich von Belastungen vornehmen, wenn diese Differenzierung aus der Natur und dem Aufbau der fraglichen Lastenregelung folgt (6).

| (30) | In Bezug auf die Netzentgelte befinden sich alle Letztverbraucher in derselben tatsächlichen und rechtlichen Situation, da sie alle das Netz nutzen. |
| --- | --- |

(30)

In Bezug auf die Netzentgelte befinden sich alle Letztverbraucher in derselben tatsächlichen und rechtlichen Situation, da sie alle das Netz nutzen.

| (31) | Die Kommission vertritt zu diesem Zeitpunkt die Auffassung, dass der Vorteil selektiv ist, da er nur Unternehmen gewährt wird, deren Stromverbrauch die Benutzungsstundenzahl von mindestens 7 000 Stunden erreicht und 10 Gigawattstunden übersteigt. Nur bestimmte Unternehmen in bestimmten Industriezweigen sind in der Lage, diese Voraussetzungen zu erfüllen. Aus den auf der Website der BNetzA veröffentlichten Anträgen auf Befreiung von den Netzentgelten geht hervor, dass die Befreiung nur für eine begrenzte Zahl von Unternehmen gelten wird, die hauptsächlich bestimmten Branchen der verarbeitenden Industrie wie etwa Industriegase, chemische Industrie, Papierindustrie, angehören. Die Befreiung gilt somit nur für bestimmte Unternehmen und ist daher zu diesem Zeitpunkt als selektiv zu betrachten, da sie eine unterschiedliche Behandlung von Unternehmen vorsieht, die sich in derselben tatsächlichen und rechtlichen Situation befinden. |
| --- | --- |

(31)

Die Kommission vertritt zu diesem Zeitpunkt die Auffassung, dass der Vorteil selektiv ist, da er nur Unternehmen gewährt wird, deren Stromverbrauch die Benutzungsstundenzahl von mindestens 7 000 Stunden erreicht und 10 Gigawattstunden übersteigt. Nur bestimmte Unternehmen in bestimmten Industriezweigen sind in der Lage, diese Voraussetzungen zu erfüllen. Aus den auf der Website der BNetzA veröffentlichten Anträgen auf Befreiung von den Netzentgelten geht hervor, dass die Befreiung nur für eine begrenzte Zahl von Unternehmen gelten wird, die hauptsächlich bestimmten Branchen der verarbeitenden Industrie wie etwa Industriegase, chemische Industrie, Papierindustrie, angehören. Die Befreiung gilt somit nur für bestimmte Unternehmen und ist daher zu diesem Zeitpunkt als selektiv zu betrachten, da sie eine unterschiedliche Behandlung von Unternehmen vorsieht, die sich in derselben tatsächlichen und rechtlichen Situation befinden.

| (32) | Der Rechtsprechung des Gerichthofs zufolge können Mitgliedstaaten, die in Bezug auf die Belastungen eine derartige Differenzierung zwischen Unternehmen eingeführt haben, nachweisen, dass die Differenzierung durch die Natur und den inneren Aufbau des fraglichen Abgabensystems tatsächlich gerechtfertigt ist (7). |
| --- | --- |

(32)

Der Rechtsprechung des Gerichthofs zufolge können Mitgliedstaaten, die in Bezug auf die Belastungen eine derartige Differenzierung zwischen Unternehmen eingeführt haben, nachweisen, dass die Differenzierung durch die Natur und den inneren Aufbau des fraglichen Abgabensystems tatsächlich gerechtfertigt ist (7).

| (33) | Die Kommission stellt fest, dass Deutschland keine Nachweise dafür übermittelt hat, dass die Befreiung auf dem inneren Aufbau des Netzentgeltsystems beruht, weil das Land aus dem Grund, dass keine staatlichen Mittel zum Einsatz kommen, die Auffassung vertritt, dass die fragliche Maßnahme keine Beihilfe beinhaltet. Deutschland hat lediglich allgemein kurz erklärt, dass die Befreiung von Netzentgelten deshalb gerechtfertigt sei, weil stromintensive Unternehmen das Netz stabilisierten. Die Kommission stellt jedoch fest, dass Deutschland diese stabilisierende Wirkung nicht belegt hat. Ebenso wenig hat Deutschland dargelegt, inwiefern diese Wirkung der Natur und dem inneren Aufbau des Netzentgeltsystems entspricht. |
| --- | --- |

(33)

Die Kommission stellt fest, dass Deutschland keine Nachweise dafür übermittelt hat, dass die Befreiung auf dem inneren Aufbau des Netzentgeltsystems beruht, weil das Land aus dem Grund, dass keine staatlichen Mittel zum Einsatz kommen, die Auffassung vertritt, dass die fragliche Maßnahme keine Beihilfe beinhaltet. Deutschland hat lediglich allgemein kurz erklärt, dass die Befreiung von Netzentgelten deshalb gerechtfertigt sei, weil stromintensive Unternehmen das Netz stabilisierten. Die Kommission stellt jedoch fest, dass Deutschland diese stabilisierende Wirkung nicht belegt hat. Ebenso wenig hat Deutschland dargelegt, inwiefern diese Wirkung der Natur und dem inneren Aufbau des Netzentgeltsystems entspricht.

| (34) | In Bezug auf das mit den Netzentgelten verfolgte Ziel der Deckung der Kosten für die Errichtung und die Instandhaltung des Netzes auf der Grundlage der in Abschnitt 2.1 dieses Beschlusses festgelegten Bestimmungen stellt die Kommission fest, dass die Unternehmen, die den in § 19 Absatz 2 Satz 2 StromNEV festgelegten Energieverbrauch überschreiten, sich in derselben Situation befinden wie alle anderen Unternehmen. Daher scheint die vollständige Befreiung Unternehmen mit einem hohen Stromverbrauch von den Netzentgelten nicht nach dem inneren Aufbau des Netzentgeltsystems angelegt zu sein. |
| --- | --- |

(34)

In Bezug auf das mit den Netzentgelten verfolgte Ziel der Deckung der Kosten für die Errichtung und die Instandhaltung des Netzes auf der Grundlage der in Abschnitt 2.1 dieses Beschlusses festgelegten Bestimmungen stellt die Kommission fest, dass die Unternehmen, die den in § 19 Absatz 2 Satz 2 StromNEV festgelegten Energieverbrauch überschreiten, sich in derselben Situation befinden wie alle anderen Unternehmen. Daher scheint die vollständige Befreiung Unternehmen mit einem hohen Stromverbrauch von den Netzentgelten nicht nach dem inneren Aufbau des Netzentgeltsystems angelegt zu sein.

| (35) | Die Unternehmen, die einen Antrag auf Befreiung gestellt haben, gehören insbesondere dem verarbeitenden Gewerbe an, z. B. der Industriegasbranche, der chemischen Industrie und der Papierindustrie. Diese Branchen stehen im Wettbewerb mit Unternehmen aus anderen Mitgliedstaaten. Zu diesem Zeitpunkt ist daher davon auszugehen, dass die Befreiung sich auf den Handel zwischen Mitgliedstaaten auswirkt und den Wettbewerb verfälscht. |
| --- | --- |

(35)

Die Unternehmen, die einen Antrag auf Befreiung gestellt haben, gehören insbesondere dem verarbeitenden Gewerbe an, z. B. der Industriegasbranche, der chemischen Industrie und der Papierindustrie. Diese Branchen stehen im Wettbewerb mit Unternehmen aus anderen Mitgliedstaaten. Zu diesem Zeitpunkt ist daher davon auszugehen, dass die Befreiung sich auf den Handel zwischen Mitgliedstaaten auswirkt und den Wettbewerb verfälscht.

3.1.2.   Zurechenbarkeit

| (36) | Die Befreiung von den Netzentgelten beruht auf einer Rechtsvorschrift. Sie ist dem Staat zuzurechnen. |
| --- | --- |

(36)

Die Befreiung von den Netzentgelten beruht auf einer Rechtsvorschrift. Sie ist dem Staat zuzurechnen.

3.1.3.   Einsatz staatlicher Mittel

| (37) | Vorteile sind nur dann als Beihilfen im Sinne des Artikels 107 AEUV einzustufen, wenn sie unmittelbar oder mittelbar aus staatlichen Mitteln gewährt werden. Das bedeutet, dass sowohl Vorteile, die unmittelbar vom Staat gewährt werden, als auch Vorteile, die über eine vom Staat benannte oder errichtete öffentliche oder private Einrichtung gewährt werden, unter den Beihilfebegriff nach Artikel 107 Absatz 1 AEUV fallen (8). |
| --- | --- |

(37)

Vorteile sind nur dann als Beihilfen im Sinne des Artikels 107 AEUV einzustufen, wenn sie unmittelbar oder mittelbar aus staatlichen Mitteln gewährt werden. Das bedeutet, dass sowohl Vorteile, die unmittelbar vom Staat gewährt werden, als auch Vorteile, die über eine vom Staat benannte oder errichtete öffentliche oder private Einrichtung gewährt werden, unter den Beihilfebegriff nach Artikel 107 Absatz 1 AEUV fallen (8).

| (38) | Infolgedessen reicht die Tatsache, dass der Vorteil nicht unmittelbar aus dem Staatshaushalt finanziert wird, allein nicht aus, um auszuschließen, das staatliche Mittel zum Einsatz kommen. |
| --- | --- |

(38)

Infolgedessen reicht die Tatsache, dass der Vorteil nicht unmittelbar aus dem Staatshaushalt finanziert wird, allein nicht aus, um auszuschließen, das staatliche Mittel zum Einsatz kommen.

| (39) | Ferner schließt eine zunächst private Herkunft von Mitteln deren Einstufung als staatliche Mittel im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV (9) nicht aus. Damit genügt der Umstand allein, dass eine Subventionsregelung, die einigen Wirtschaftsteilnehmern eines bestimmten Sektors zugutekommt, ganz oder teilweise durch Beiträge finanziert wird, die von Staats wegen von den betreffenden Unternehmen erhoben werden, nicht, um dieser Regelung den Charakter einer staatlichen Beihilfe im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV zu nehmen (10). |
| --- | --- |

(39)

Ferner schließt eine zunächst private Herkunft von Mitteln deren Einstufung als staatliche Mittel im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV (9) nicht aus. Damit genügt der Umstand allein, dass eine Subventionsregelung, die einigen Wirtschaftsteilnehmern eines bestimmten Sektors zugutekommt, ganz oder teilweise durch Beiträge finanziert wird, die von Staats wegen von den betreffenden Unternehmen erhoben werden, nicht, um dieser Regelung den Charakter einer staatlichen Beihilfe im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV zu nehmen (10).

| (40) | In diesem Zusammenhang stellte der Gerichtshof in der Rechtssache Steinike, in der es um einen Fonds zur Absatzförderung der deutschen Land-, Forst- und Ernährungswirtschaft geht, der unter anderem durch Beiträge von Betrieben der Land-, Forst- und Ernährungswirtschaft finanziert wird, Folgendes fest (11):
  „Das in Artikel 92 Absatz 1 enthaltene Verbot erfasst sämtliche staatlichen oder aus staatlichen Mitteln gewährten Beihilfen, ohne dass danach zu unterscheiden ist, ob die Beihilfe unmittelbar durch den Staat oder durch von ihm zur Durchführung der Beihilferegelung errichtete oder beauftragte öffentliche oder private Einrichtungen gewährt wird.“ |
| --- | --- |

(40)

In diesem Zusammenhang stellte der Gerichtshof in der Rechtssache Steinike, in der es um einen Fonds zur Absatzförderung der deutschen Land-, Forst- und Ernährungswirtschaft geht, der unter anderem durch Beiträge von Betrieben der Land-, Forst- und Ernährungswirtschaft finanziert wird, Folgendes fest (11):

„Das in Artikel 92 Absatz 1 enthaltene Verbot erfasst sämtliche staatlichen oder aus staatlichen Mitteln gewährten Beihilfen, ohne dass danach zu unterscheiden ist, ob die Beihilfe unmittelbar durch den Staat oder durch von ihm zur Durchführung der Beihilferegelung errichtete oder beauftragte öffentliche oder private Einrichtungen gewährt wird.“

| (41) | Derselbe Ansatz wurde in der Rechtssache Italien/Kommission verfolgt. Dabei ging es um Arbeitgeberbeiträge zu Arbeitslosen- und Familienzulagenfonds; Italien hatte argumentiert, dass keine staatlichen Mittel zum Einsatz gekommen seien, da die Beiträge nicht von der Gesamtheit getragen worden seien. Der Gerichtshof entschied Folgendes (12):
  „Da die fraglichen Fonds nach innerstaatlichen Rechtsvorschriften durch Zwangsbeiträge gespeist werden und, wie der vorliegende Fall zeigt, gemäß diesen Rechtsvorschriften verwaltet und verteilt werden, sind sie als staatliche Mittel im Sinne des Artikels 92 zu betrachten, selbst wenn ihre Verwaltung nichtstaatlichen Organen anvertraut wäre.“ |
| --- | --- |

(41)

Derselbe Ansatz wurde in der Rechtssache Italien/Kommission verfolgt. Dabei ging es um Arbeitgeberbeiträge zu Arbeitslosen- und Familienzulagenfonds; Italien hatte argumentiert, dass keine staatlichen Mittel zum Einsatz gekommen seien, da die Beiträge nicht von der Gesamtheit getragen worden seien. Der Gerichtshof entschied Folgendes (12):

„Da die fraglichen Fonds nach innerstaatlichen Rechtsvorschriften durch Zwangsbeiträge gespeist werden und, wie der vorliegende Fall zeigt, gemäß diesen Rechtsvorschriften verwaltet und verteilt werden, sind sie als staatliche Mittel im Sinne des Artikels 92 zu betrachten, selbst wenn ihre Verwaltung nichtstaatlichen Organen anvertraut wäre.“

| (42) | Ebenso stellte der Gerichtshof in der Rechtssache C-259/85 Frankreich/Kommission fest (13),
  „(...) dass der Umstand, dass eine Subventionsregelung zugunsten gewisser Wirtschaftsteilnehmer eines bestimmten Sektors durch eine parafiskalische Abgabe finanziert wird, die auf alle Lieferungen einheimischer Erzeugnisse dieses Sektors erhoben wird, allein nicht genügt, dieser Regelung den Charakter einer staatlichen Beihilfe (...) zu nehmen. |
| --- | --- |

(42)

Ebenso stellte der Gerichtshof in der Rechtssache C-259/85 Frankreich/Kommission fest (13),

„(...) dass der Umstand, dass eine Subventionsregelung zugunsten gewisser Wirtschaftsteilnehmer eines bestimmten Sektors durch eine parafiskalische Abgabe finanziert wird, die auf alle Lieferungen einheimischer Erzeugnisse dieses Sektors erhoben wird, allein nicht genügt, dieser Regelung den Charakter einer staatlichen Beihilfe (...) zu nehmen.

| (43) | Diese Argumentation wurde auch in der Rechtssache Essent (14) zugrundegelegt. In dieser Sache hatte der Gerichtshof eine Regelung zu beurteilen, die vorsah, dass die Betreiber des niederländischen Stromnetzes von privaten Stromkunden einen Aufschlag erheben und die Einnahmen aus diesem Aufschlag an SEP, eine gemeinsame Tochtergesellschaft der vier Stromerzeuger abführen, um Letzterer einen Ausgleich zur Bestreitung sogenannter „verlorener Kosten“ zu gewähren. Der Gerichtshof urteilte, dass bei der niederländischen Regelung staatliche Mittel zum Einsatz kamen (15). |
| --- | --- |

(43)

Diese Argumentation wurde auch in der Rechtssache Essent (14) zugrundegelegt. In dieser Sache hatte der Gerichtshof eine Regelung zu beurteilen, die vorsah, dass die Betreiber des niederländischen Stromnetzes von privaten Stromkunden einen Aufschlag erheben und die Einnahmen aus diesem Aufschlag an SEP, eine gemeinsame Tochtergesellschaft der vier Stromerzeuger abführen, um Letzterer einen Ausgleich zur Bestreitung sogenannter „verlorener Kosten“ zu gewähren. Der Gerichtshof urteilte, dass bei der niederländischen Regelung staatliche Mittel zum Einsatz kamen (15).

| (44) | Der Gerichtshof stellte in der Rechtssache Essent zunächst fest, dass der Aufschlag aus staatlichen Mitteln gewährt wurde:
  „In diesem Zusammenhang ist daran zu erinnern, dass diese Beträge auf dem den Elektrizitätskunden gemäß Art. 9 OEPS vom Staat auferlegten Tarifaufschlag beruhen, in Bezug auf den in Randnr. 47 des vorliegenden Urteils festgestellt worden ist, dass es sich um eine Abgabe handelt. Diese Beträge gehen somit auf staatliche Mittel zurück.“ |
| --- | --- |

(44)

Der Gerichtshof stellte in der Rechtssache Essent zunächst fest, dass der Aufschlag aus staatlichen Mitteln gewährt wurde:

„In diesem Zusammenhang ist daran zu erinnern, dass diese Beträge auf dem den Elektrizitätskunden gemäß Art. 9 OEPS vom Staat auferlegten Tarifaufschlag beruhen, in Bezug auf den in Randnr. 47 des vorliegenden Urteils festgestellt worden ist, dass es sich um eine Abgabe handelt. Diese Beträge gehen somit auf staatliche Mittel zurück.“

| (45) | Dieser Aufschlag musste von den Netzbetreibern an SEP abgeführt werden, das die Einnahmen sammeln und bis zu einer gesetzlich festgesetzten Höhe zur Bestreitung verlorener Kosten verwenden musste. |
| --- | --- |

(45)

Dieser Aufschlag musste von den Netzbetreibern an SEP abgeführt werden, das die Einnahmen sammeln und bis zu einer gesetzlich festgesetzten Höhe zur Bestreitung verlorener Kosten verwenden musste.

| (46) | In diesem Zusammenhang stellte der Gerichtshof fest, dass SEP per Gesetz mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt worden war (16):
  „Ebenso unterscheidet sich die in Rede stehende Maßnahme von derjenigen, um die es im Urteil vom 13. März 2001, PreussenElektra (C-379/98, Slg. 2001, I-2099), ging, in dem der Gerichtshof in Randnr. 59 entschieden hat, dass die Verpflichtung privater Elektrizitätsversorgungsunternehmen zur Abnahme von Strom aus erneuerbaren Energiequellen zu festgelegten Mindestpreisen nicht zu einer unmittelbaren oder mittelbaren Übertragung staatlicher Mittel auf die Unternehmen, die diesen Strom erzeugen, führt. In diesem Fall waren die Unternehmen nicht vom Staat mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt worden, sondern zur Abnahme unter Einsatz ihrer eigenen finanziellen Mittel verpflichtet.“ |
| --- | --- |

(46)

In diesem Zusammenhang stellte der Gerichtshof fest, dass SEP per Gesetz mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt worden war (16):

„Ebenso unterscheidet sich die in Rede stehende Maßnahme von derjenigen, um die es im Urteil vom 13. März 2001, PreussenElektra (C-379/98, Slg. 2001, I-2099), ging, in dem der Gerichtshof in Randnr. 59 entschieden hat, dass die Verpflichtung privater Elektrizitätsversorgungsunternehmen zur Abnahme von Strom aus erneuerbaren Energiequellen zu festgelegten Mindestpreisen nicht zu einer unmittelbaren oder mittelbaren Übertragung staatlicher Mittel auf die Unternehmen, die diesen Strom erzeugen, führt. In diesem Fall waren die Unternehmen nicht vom Staat mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt worden, sondern zur Abnahme unter Einsatz ihrer eigenen finanziellen Mittel verpflichtet.“

| (47) | In der Rechtssache PreussenElektra stellte der Gerichtshof hingegen fest, dass das Stromeinspeisungsgesetz in der Fassung von 1998 keine zur Durchführung der Beihilferegelung errichtete oder beauftragte Einrichtung vorsieht (17). Diese Schlussfolgerung beruht auf der Feststellung, dass das Stromeinspeisungsgesetz eine Regelung vorsieht, die darauf beschränkt war, Elektrizitätsversorgungsunternehmen und Betreiber der vorgelagerten Stromnetze direkt zu verpflichten, Strom aus erneuerbaren Energiequellen zu einem festgesetzten Preis abzunehmen, ohne eine für die Zahlungsabwicklung zuständige Stelle zu benennen (18). Die Situation im Rahmen des Stromeinspeisungsgesetzes war durch eine Vielzahl bilateraler Beziehungen zwischen Erzeugern von Strom aus erneuerbaren Energiequellen, Stromversorgern, nachgelagerten Stromanbietern und vorgelagerten Stromanbietern gekennzeichnet. Den Verbrauchern wurde kein Aufschlag auferlegt, um den Stromanbietern einen Ausgleich für die finanzielle Belastung zu bieten, und folglich wurde auch niemand mit der Weiterleitung oder Zentralisierung eines derartigen Aufschlags beauftragt. |
| --- | --- |

(47)

In der Rechtssache PreussenElektra stellte der Gerichtshof hingegen fest, dass das Stromeinspeisungsgesetz in der Fassung von 1998 keine zur Durchführung der Beihilferegelung errichtete oder beauftragte Einrichtung vorsieht (17). Diese Schlussfolgerung beruht auf der Feststellung, dass das Stromeinspeisungsgesetz eine Regelung vorsieht, die darauf beschränkt war, Elektrizitätsversorgungsunternehmen und Betreiber der vorgelagerten Stromnetze direkt zu verpflichten, Strom aus erneuerbaren Energiequellen zu einem festgesetzten Preis abzunehmen, ohne eine für die Zahlungsabwicklung zuständige Stelle zu benennen (18). Die Situation im Rahmen des Stromeinspeisungsgesetzes war durch eine Vielzahl bilateraler Beziehungen zwischen Erzeugern von Strom aus erneuerbaren Energiequellen, Stromversorgern, nachgelagerten Stromanbietern und vorgelagerten Stromanbietern gekennzeichnet. Den Verbrauchern wurde kein Aufschlag auferlegt, um den Stromanbietern einen Ausgleich für die finanzielle Belastung zu bieten, und folglich wurde auch niemand mit der Weiterleitung oder Zentralisierung eines derartigen Aufschlags beauftragt.

| (48) | Angesichts dieser Grundsätze hat die Kommission geprüft, ob davon auszugehen ist, dass die Befreiung seit der Einführung der § § 19-Umlage (2012) sowie vor Auferlegung der § 19-Umlage (2011), als der Ausfall über das Regulierungskonto gedeckt wurde, aus staatlichen Mitteln finanziert wurde. |
| --- | --- |

(48)

Angesichts dieser Grundsätze hat die Kommission geprüft, ob davon auszugehen ist, dass die Befreiung seit der Einführung der § § 19-Umlage (2012) sowie vor Auferlegung der § 19-Umlage (2011), als der Ausfall über das Regulierungskonto gedeckt wurde, aus staatlichen Mitteln finanziert wurde.

3.1.3.1.   Vorliegen staatlicher Mittel nach 2012, d. h. nach Einführung der § 19-Umlage durch die BNetzA

| (49) | Wie nachstehend im Einzelnen dargelegt wird, stellt die Kommission fest, dass der Staat ebenso wie in der Rechtssache Essent den Stromkunden eine Sonderabgabe/Umlage auferlegt hat, mit der der Vorteil finanziert werden soll. Außerdem hat der Staat ebenso wie in der Rechtssache Essent ein Unternehmen mit der Verwaltung der Abgabe beauftragt. Ferner hat der Staat wie in der Rechtssache Essent Regeln zur Verwendung und Zweckbestimmung der Umlage aufgestellt. Insbesondere hat der Staat festgelegt, was mit Umlagemitteln geschehen soll, die über den zur Finanzierung des Vorteils erforderlichen Betrag hinaus eingenommen werden. Schließlich gibt es wie in der Rechtssache Essent Kontrollmechanismen, die dem Staat die Überwachung der Finanzströme ermöglichen.

  Die Verteilernetzbetreiber tragen die finanzielle Belastung nicht: Sie erhalten von den Übertragungsnetzbetreibern einen vollen Ausgleich. |
| --- | --- |

(49)

Wie nachstehend im Einzelnen dargelegt wird, stellt die Kommission fest, dass der Staat ebenso wie in der Rechtssache Essent den Stromkunden eine Sonderabgabe/Umlage auferlegt hat, mit der der Vorteil finanziert werden soll. Außerdem hat der Staat ebenso wie in der Rechtssache Essent ein Unternehmen mit der Verwaltung der Abgabe beauftragt. Ferner hat der Staat wie in der Rechtssache Essent Regeln zur Verwendung und Zweckbestimmung der Umlage aufgestellt. Insbesondere hat der Staat festgelegt, was mit Umlagemitteln geschehen soll, die über den zur Finanzierung des Vorteils erforderlichen Betrag hinaus eingenommen werden. Schließlich gibt es wie in der Rechtssache Essent Kontrollmechanismen, die dem Staat die Überwachung der Finanzströme ermöglichen.

Die Verteilernetzbetreiber tragen die finanzielle Belastung nicht: Sie erhalten von den Übertragungsnetzbetreibern einen vollen Ausgleich.

| (50) | Der Staat hat festgelegt, dass die Verteilernetzbetreiber für den sich aus der Befreiung ergebenden Erlösausfall einen vollen Ausgleich erhalten. Nach § 19 Absatz 2 StromNEV müssen die Übertragungsnetzbetreiber den Verteilernetzbetreibern die finanzielle Belastung, die sich auf der Ebene der Verteilernetzbetreiber aus der Befreiung ergibt, erstatten.

  Die Übertragungsnetzbetreiber tragen die finanzielle Belastung nicht: Sie erhalten einen Ausgleich durch die § 19-Umlage. |
| --- | --- |

(50)

Der Staat hat festgelegt, dass die Verteilernetzbetreiber für den sich aus der Befreiung ergebenden Erlösausfall einen vollen Ausgleich erhalten. Nach § 19 Absatz 2 StromNEV müssen die Übertragungsnetzbetreiber den Verteilernetzbetreibern die finanzielle Belastung, die sich auf der Ebene der Verteilernetzbetreiber aus der Befreiung ergibt, erstatten.

Die Übertragungsnetzbetreiber tragen die finanzielle Belastung nicht: Sie erhalten einen Ausgleich durch die § 19-Umlage.

| (51) | Der Staat hat festgelegt, dass Erlösausfälle der Übertragungsnetzbetreiber durch eine Sonderumlage, die § 19-Umlage, die von den Verteilernetzbetreibern erhoben und an ihren jeweiligen Übertragungsnetzbetreiber abgeführt wird, erstattet werden. Die Sonderumlage zielt darauf ab, den Übertragungsnetzbetreibern die Kosten und Erlösausfälle zu erstatten, die sich (auf ihrer Netzebene) aus der Befreiung und aus der Verpflichtung, den Verteilernetzbetreibern einen Ausgleich zu zahlen, ergeben. |
| --- | --- |

(51)

Der Staat hat festgelegt, dass Erlösausfälle der Übertragungsnetzbetreiber durch eine Sonderumlage, die § 19-Umlage, die von den Verteilernetzbetreibern erhoben und an ihren jeweiligen Übertragungsnetzbetreiber abgeführt wird, erstattet werden. Die Sonderumlage zielt darauf ab, den Übertragungsnetzbetreibern die Kosten und Erlösausfälle zu erstatten, die sich (auf ihrer Netzebene) aus der Befreiung und aus der Verpflichtung, den Verteilernetzbetreibern einen Ausgleich zu zahlen, ergeben.

| (52) | Die Umlage wird vom Staat auferlegt. Die BNetzA ist eine öffentliche Einrichtung. In der deutschen Verwaltung hat sie den Status einer Bundesoberbehörde. Sie ist in Bereichen tätig, die dem Ressort des Ministeriums für Wirtschaft und Technologie zuzurechnen sind. In ihren Tätigkeitsbereichen (Telekommunikation, Post, Eisenbahnen, Elektrizität und Gas) ist sie mit den Verwaltungs-/ Durchführungsaufgaben des Bundes betraut. Sie untersteht der Aufsicht des Wirtschaftsministeriums für Wirtschaft und Technologie, das gegenüber der BNetzA die Bundesoberstbehörde darstellt. Ihr Präsident und ihre Vizepräsidenten werden vom Minister ernannt. Sie hat einen Beirat, dem Vertreter aus Bundesrat und Bundestag angehören (19). |
| --- | --- |

(52)

Die Umlage wird vom Staat auferlegt. Die BNetzA ist eine öffentliche Einrichtung. In der deutschen Verwaltung hat sie den Status einer Bundesoberbehörde. Sie ist in Bereichen tätig, die dem Ressort des Ministeriums für Wirtschaft und Technologie zuzurechnen sind. In ihren Tätigkeitsbereichen (Telekommunikation, Post, Eisenbahnen, Elektrizität und Gas) ist sie mit den Verwaltungs-/ Durchführungsaufgaben des Bundes betraut. Sie untersteht der Aufsicht des Wirtschaftsministeriums für Wirtschaft und Technologie, das gegenüber der BNetzA die Bundesoberstbehörde darstellt. Ihr Präsident und ihre Vizepräsidenten werden vom Minister ernannt. Sie hat einen Beirat, dem Vertreter aus Bundesrat und Bundestag angehören (19).

| (53) | Nach Auffassung Deutschlands wird der Vorteil aus privaten Mitteln finanziert, weil die Umlage nicht über den Staatshaushalt laufe, sondern von anderen privaten Stellen gezahlt werde. Zudem macht Deutschland geltend, dass die Übertragungsnetzbetreiber den Vorteil vorfinanzieren müssten, die Höhe der Umlage selbst festsetzten und die Umlage nach eigenem Ermessen verwenden könnten. |
| --- | --- |

(53)

Nach Auffassung Deutschlands wird der Vorteil aus privaten Mitteln finanziert, weil die Umlage nicht über den Staatshaushalt laufe, sondern von anderen privaten Stellen gezahlt werde. Zudem macht Deutschland geltend, dass die Übertragungsnetzbetreiber den Vorteil vorfinanzieren müssten, die Höhe der Umlage selbst festsetzten und die Umlage nach eigenem Ermessen verwenden könnten.

| (54) | Die Kommission stellt fest, dass der Begriff der staatlichen Beihilfe im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV nicht voraussetzt, dass die finanziellen Mittel über den Staatshaushalt laufen. Wie in den Erwägungsgründen (38) und (39) dieses Beschlusses dargelegt, hat der Gerichtshof befunden, dass der Begriff der staatlichen Mittel im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV auch Beihilferegelungen umfasst, die aus dem privaten Sektor auferlegten Beiträgen finanziert werden und nicht erfordert, dass die Beihilfe aus dem Staatshaushalt finanziert wird. |
| --- | --- |

(54)

Die Kommission stellt fest, dass der Begriff der staatlichen Beihilfe im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV nicht voraussetzt, dass die finanziellen Mittel über den Staatshaushalt laufen. Wie in den Erwägungsgründen (38) und (39) dieses Beschlusses dargelegt, hat der Gerichtshof befunden, dass der Begriff der staatlichen Mittel im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV auch Beihilferegelungen umfasst, die aus dem privaten Sektor auferlegten Beiträgen finanziert werden und nicht erfordert, dass die Beihilfe aus dem Staatshaushalt finanziert wird.

| (55) | Ferner stellt die Kommission fest, dass die vom Staat auferlegte Abgabe auch in der Rechtssache Essent nicht über den Staatshaushalt lief, ehe sie an SEP ausgezahlt wurde. Obwohl der betreffende Aufschlag Stromverbrauchern auferlegt wurde, betrachtete der Gerichtshof ihn nichtsdestoweniger als staatliche Mittel. |
| --- | --- |

(55)

Ferner stellt die Kommission fest, dass die vom Staat auferlegte Abgabe auch in der Rechtssache Essent nicht über den Staatshaushalt lief, ehe sie an SEP ausgezahlt wurde. Obwohl der betreffende Aufschlag Stromverbrauchern auferlegt wurde, betrachtete der Gerichtshof ihn nichtsdestoweniger als staatliche Mittel.

| (56) | Angesichts der vorstehenden Ausführungen teilt die Kommission nicht die Ansicht Deutschlands, dass die Beihilfe aus privaten Mitteln finanziert werde, weil die Umlage den Letztverbrauchern auferlegt werde und nicht über den Staatshaushalt laufe. |
| --- | --- |

(56)

Angesichts der vorstehenden Ausführungen teilt die Kommission nicht die Ansicht Deutschlands, dass die Beihilfe aus privaten Mitteln finanziert werde, weil die Umlage den Letztverbrauchern auferlegt werde und nicht über den Staatshaushalt laufe.

| (57) | In Bezug auf die Rechtssache PreussenElektra stellt die Kommission ferner fest, dass die beiden betroffenen Unternehmen (das lokale öffentliche Elektrizitätsversorgungsunternehmen und das vorgelagerte Elektrizitätsversorgungsunternehmen) einen Teil der sich aus der Abnahmeverpflichtung ergebenden finanziellen Belastung zu tragen hatten: das lokale Versorgungsunternehmen, wenn die zu vergütenden Kilowattstunden unter einem Anteil von 5 % der von ihm insgesamt über sein Versorgungsnetz abgesetzten Kilowattstunden lagen und das vorgelagerte Versorgungsunternehmen bis zu 5 % der von dem lokalen Versorgungsunternehmen insgesamt abgesetzten Kilowattstunden (für die Kilowattstunden über 5 %). In der Rechtssache PreussenElektra hatte der Staat keinen Aufschlag festgesetzt, um diesen Unternehmen einen Ausgleich für die sich aus der Abnahmeverpflichtung ergebende finanzielle Belastung zu gewähren. |
| --- | --- |

(57)

In Bezug auf die Rechtssache PreussenElektra stellt die Kommission ferner fest, dass die beiden betroffenen Unternehmen (das lokale öffentliche Elektrizitätsversorgungsunternehmen und das vorgelagerte Elektrizitätsversorgungsunternehmen) einen Teil der sich aus der Abnahmeverpflichtung ergebenden finanziellen Belastung zu tragen hatten: das lokale Versorgungsunternehmen, wenn die zu vergütenden Kilowattstunden unter einem Anteil von 5 % der von ihm insgesamt über sein Versorgungsnetz abgesetzten Kilowattstunden lagen und das vorgelagerte Versorgungsunternehmen bis zu 5 % der von dem lokalen Versorgungsunternehmen insgesamt abgesetzten Kilowattstunden (für die Kilowattstunden über 5 %). In der Rechtssache PreussenElektra hatte der Staat keinen Aufschlag festgesetzt, um diesen Unternehmen einen Ausgleich für die sich aus der Abnahmeverpflichtung ergebende finanzielle Belastung zu gewähren.

| (58) | Auch die Tatsache, dass die Übertragungsnetzbetreiber die Höhe der Umlage berechnen, ändert nichts an der Schlussfolgerung, dass staatliche Mittel zum Einsatz kommen. Die Umlage wurde vom Staat auferlegt, und der Staat hat die Methode zur Festsetzung der Umlage festgelegt. Es steht den Übertragungsnetzbetreibern nicht frei, die Höhe der Umlage nach eigenem Ermessen festzusetzen. Sie können sie lediglich auf der Grundlage der von der BNetzA vorgegebenen Methode berechnen. Zudem hat die BNetzA den Startbetrag für die Berechnung der Umlage für das erste Durchführungsjahr selbst direkt auf 440 Mio. EUR für § 19 Absatz 2 Sätze 1 und 2 und auf 300 Mio. EUR für § 19 Absatz 2 Satz 2 StromNEV festgesetzt (vgl. Erwägungsgrund (16) dieses Beschlusses). |
| --- | --- |

(58)

Auch die Tatsache, dass die Übertragungsnetzbetreiber die Höhe der Umlage berechnen, ändert nichts an der Schlussfolgerung, dass staatliche Mittel zum Einsatz kommen. Die Umlage wurde vom Staat auferlegt, und der Staat hat die Methode zur Festsetzung der Umlage festgelegt. Es steht den Übertragungsnetzbetreibern nicht frei, die Höhe der Umlage nach eigenem Ermessen festzusetzen. Sie können sie lediglich auf der Grundlage der von der BNetzA vorgegebenen Methode berechnen. Zudem hat die BNetzA den Startbetrag für die Berechnung der Umlage für das erste Durchführungsjahr selbst direkt auf 440 Mio. EUR für § 19 Absatz 2 Sätze 1 und 2 und auf 300 Mio. EUR für § 19 Absatz 2 Satz 2 StromNEV festgesetzt (vgl. Erwägungsgrund (16) dieses Beschlusses).

| (59) | Darüber hinaus hat die BNetzA einen Regulierungsmechanismus eingeführt, in dessen Rahmen Erlöse, die über den Betrag hinausgehen, der zum Ausgleich von Erlösausfällen aufgrund der Netzentgeltbefreiung und der Ausgleichsverpflichtung gegenüber den Verteilernetzbetreibern benötigt wird, zu einer Verringerung der Umlage im Jahr x+2 führen (vgl. Erwägungsgrund (17) dieses Beschlusses). |
| --- | --- |

(59)

Darüber hinaus hat die BNetzA einen Regulierungsmechanismus eingeführt, in dessen Rahmen Erlöse, die über den Betrag hinausgehen, der zum Ausgleich von Erlösausfällen aufgrund der Netzentgeltbefreiung und der Ausgleichsverpflichtung gegenüber den Verteilernetzbetreibern benötigt wird, zu einer Verringerung der Umlage im Jahr x+2 führen (vgl. Erwägungsgrund (17) dieses Beschlusses).

| (60) | Die Übertragungsnetzbetreiber können damit weder über die Höhe noch über die Verwendung der § 19-Umlage frei entscheiden. |
| --- | --- |

(60)

Die Übertragungsnetzbetreiber können damit weder über die Höhe noch über die Verwendung der § 19-Umlage frei entscheiden.

| (61) | Nach Auffassung der Kommission ändert der Umstand, dass die Übertragungsnetzbetreiber die Beihilfe möglicherweise in begrenztem Umfang vorfinanzieren, nichts an der Schlussfolgerung, dass sie die finanzielle Belastung letztlich nicht zu tragen haben. Sie erhalten einen vollständigen Ausgleich durch die § 19-Umlage. Die Kommission hat bereits in mehreren Fällen (20) festgestellt, dass Vorteile in Form einer Abnahmeverpflichtung für bestimmte Unternehmen, welche vom Staat (zum Beispiel über einen Fonds) einen Ausgleich oder eine Erstattung erhalten, staatliche Beihilfen bilden, auch wenn der Vorteil von privaten Betreibern vorfinanziert wurde. Als entscheidender Faktor gilt, dass der Staat eine Abgabe oder eine Umlage (bzw. einen Aufschlag) eingeführt hat, die dazu dient, dem privaten Betreiber einen Ausgleich für die finanzielle Belastung zu gewähren, die sich daraus ergibt, dass der Staat ihn verpflichtet hat, anderen Unternehmen einen Vorteil zu gewähren. Auch in der Rechtssache Essent hatte SEP (das gleichzeitig Verwalter, Empfänger und Begünstigter der Beihilfe war) in gewisser Weise die verlorenen Kosten vorfinanziert. Dies änderte nichts an dem Umstand, dass es sich bei der vom Staat auferlegten und von SEP erhobenen Abgabe zum Ausgleich der verlorenen Kosten um staatliche Mittel handelte. |
| --- | --- |

(61)

Nach Auffassung der Kommission ändert der Umstand, dass die Übertragungsnetzbetreiber die Beihilfe möglicherweise in begrenztem Umfang vorfinanzieren, nichts an der Schlussfolgerung, dass sie die finanzielle Belastung letztlich nicht zu tragen haben. Sie erhalten einen vollständigen Ausgleich durch die § 19-Umlage. Die Kommission hat bereits in mehreren Fällen (20) festgestellt, dass Vorteile in Form einer Abnahmeverpflichtung für bestimmte Unternehmen, welche vom Staat (zum Beispiel über einen Fonds) einen Ausgleich oder eine Erstattung erhalten, staatliche Beihilfen bilden, auch wenn der Vorteil von privaten Betreibern vorfinanziert wurde. Als entscheidender Faktor gilt, dass der Staat eine Abgabe oder eine Umlage (bzw. einen Aufschlag) eingeführt hat, die dazu dient, dem privaten Betreiber einen Ausgleich für die finanzielle Belastung zu gewähren, die sich daraus ergibt, dass der Staat ihn verpflichtet hat, anderen Unternehmen einen Vorteil zu gewähren. Auch in der Rechtssache Essent hatte SEP (das gleichzeitig Verwalter, Empfänger und Begünstigter der Beihilfe war) in gewisser Weise die verlorenen Kosten vorfinanziert. Dies änderte nichts an dem Umstand, dass es sich bei der vom Staat auferlegten und von SEP erhobenen Abgabe zum Ausgleich der verlorenen Kosten um staatliche Mittel handelte.

| (62) | Schließlich stellt die Kommission fest, dass die BNetzA in ihrem Beschluss vom 14. Dezember 2011 dargelegt hat, dass die § 19-Umlage eine Abgabe darstelle, da sie nicht einem allgemeinem Netzentgelt entspreche, sondern ein „anderes Entgelt“ im Sinne des Artikels 17 Absatz 8 StromNEV bilde und von den allgemeinen/normalen Netzentgelten gesondert erhoben werden müsse. Mit der Umlage wird ein besonderer Zweck verfolgt: Sie soll den Übertragungsnetzbetreibern die Erlösausfälle erstatten, die sich aus der Netzentgeltbefreiung und aus der Verpflichtung, den Verteilernetzbetreibern die durch die Befreiung verursachten Erlösausfälle zu erstatten, ergeben.

  Die Übertragungsnetzbetreiber sind mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt worden, und der Staat hat die Verwendung der Umlage festgelegt. |
| --- | --- |

(62)

Schließlich stellt die Kommission fest, dass die BNetzA in ihrem Beschluss vom 14. Dezember 2011 dargelegt hat, dass die § 19-Umlage eine Abgabe darstelle, da sie nicht einem allgemeinem Netzentgelt entspreche, sondern ein „anderes Entgelt“ im Sinne des Artikels 17 Absatz 8 StromNEV bilde und von den allgemeinen/normalen Netzentgelten gesondert erhoben werden müsse. Mit der Umlage wird ein besonderer Zweck verfolgt: Sie soll den Übertragungsnetzbetreibern die Erlösausfälle erstatten, die sich aus der Netzentgeltbefreiung und aus der Verpflichtung, den Verteilernetzbetreibern die durch die Befreiung verursachten Erlösausfälle zu erstatten, ergeben.

Die Übertragungsnetzbetreiber sind mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt worden, und der Staat hat die Verwendung der Umlage festgelegt.

| (63) | Die Übertragungsnetzbetreiber bilden die Zentralstelle für den gesamten Mechanismus zur Finanzierung der Befreiung. Den der Kommission übermittelten Informationen zufolge sind sie vom Staat beauftragt/benannt worden, um die mit der Befreiung und der § 19-Umlage verbundenen Finanzströme zu verwalten. |
| --- | --- |

(63)

Die Übertragungsnetzbetreiber bilden die Zentralstelle für den gesamten Mechanismus zur Finanzierung der Befreiung. Den der Kommission übermittelten Informationen zufolge sind sie vom Staat beauftragt/benannt worden, um die mit der Befreiung und der § 19-Umlage verbundenen Finanzströme zu verwalten.

| (64) | Auf der Grundlage des § 19 Absatz 2 StromNEV und des Beschlusses der BNetzA vom 14. Dezember 2011 müssen sie






  — | den Verteilernetzbetreibern die Erlösausfälle, die sich aus der Befreiung auf Ebene der Verteilernetzbetreiber ergeben, erstatten; |
| --- | --- | --- |

(64)

Auf der Grundlage des § 19 Absatz 2 StromNEV und des Beschlusses der BNetzA vom 14. Dezember 2011 müssen sie

—

den Verteilernetzbetreibern die Erlösausfälle, die sich aus der Befreiung auf Ebene der Verteilernetzbetreiber ergeben, erstatten;

| — | die finanzielle Belastung, die sich aus der Befreiung auf ihrer Ebene und aus der Verpflichtung, den Verteilernetzbetreibern eine Erstattung zu gewähren, ergibt, untereinander ausgleichen; |
| --- | --- |

—

die finanzielle Belastung, die sich aus der Befreiung auf ihrer Ebene und aus der Verpflichtung, den Verteilernetzbetreibern eine Erstattung zu gewähren, ergibt, untereinander ausgleichen;

| — | die § 19-Umlage auf der Grundlage der prognostizierten Erlösausfälle und des prognostizierten Stromverbrauchs (gemeinsam) ermitteln; |
| --- | --- |

—

die § 19-Umlage auf der Grundlage der prognostizierten Erlösausfälle und des prognostizierten Stromverbrauchs (gemeinsam) ermitteln;

| — | die § 19-Umlage veröffentlichen; |
| --- | --- |

—

die § 19-Umlage veröffentlichen;

| — | die tatsächlich gezahlte gesamte § 19-Umlage mit dem sich aus der Befreiung ergebenden tatsächlichen Erlösausfall vergleichen (Ist-Abgleich). Anschließend müssen sie bei der Ermittlung der § 19-Umlage in den folgenden Jahren die Differenz berücksichtigen; |
| --- | --- |

—

die tatsächlich gezahlte gesamte § 19-Umlage mit dem sich aus der Befreiung ergebenden tatsächlichen Erlösausfall vergleichen (Ist-Abgleich). Anschließend müssen sie bei der Ermittlung der § 19-Umlage in den folgenden Jahren die Differenz berücksichtigen;

| — | die Einnahmen aus der § 19-Umlage zum Ausgleich ihrer eigenen Erlösausfälle (die sich aus der Befreiung, der Erstattungsverpflichtung gegenüber den Verteilernetzbetreibern und der Verpflichtung zum Ausgleich untereinander ergeben) verwenden. |
| --- | --- |

—

die Einnahmen aus der § 19-Umlage zum Ausgleich ihrer eigenen Erlösausfälle (die sich aus der Befreiung, der Erstattungsverpflichtung gegenüber den Verteilernetzbetreibern und der Verpflichtung zum Ausgleich untereinander ergeben) verwenden.

| (65) | Infolgedessen zentralisieren die vier deutschen Übertragungsnetzbetreiber einerseits die sich aus der Befreiung ergebenden Kosten und andererseits die Einnahmen aus der § 19-Umlage. Zusammen handeln sie in fondsähnlicher Weise. Dies ergibt sich auch aus der von ihnen gemeinsam unterhaltenen zentralen Website www.eeg-kwk.net und der Einrichtung der gemeinsamen Projektgruppe Horizontaler Belastungsausgleich (PG HOBA) (21), die die Aufgabe hat, die wirtschaftlichen, administrativen und organisatorischen Rahmenbedingungen für die Verwaltung der für die Umsetzung der § 19-Umlage erforderlichen Finanzströme zu schaffen. |
| --- | --- |

(65)

Infolgedessen zentralisieren die vier deutschen Übertragungsnetzbetreiber einerseits die sich aus der Befreiung ergebenden Kosten und andererseits die Einnahmen aus der § 19-Umlage. Zusammen handeln sie in fondsähnlicher Weise. Dies ergibt sich auch aus der von ihnen gemeinsam unterhaltenen zentralen Website www.eeg-kwk.net und der Einrichtung der gemeinsamen Projektgruppe Horizontaler Belastungsausgleich (PG HOBA) (21), die die Aufgabe hat, die wirtschaftlichen, administrativen und organisatorischen Rahmenbedingungen für die Verwaltung der für die Umsetzung der § 19-Umlage erforderlichen Finanzströme zu schaffen.

| (66) | Auf der Grundlage dieser Elemente vertritt die Kommission zu diesem Zeitpunkt die Auffassung, dass die Übertragungsnetzbetreiber die § 19-Umlage verwalten und ihnen diese besondere Aufgabe und alle damit verbundenen Tätigkeiten per Gesetz und von der BNetzA übertragen wurden. |
| --- | --- |

(66)

Auf der Grundlage dieser Elemente vertritt die Kommission zu diesem Zeitpunkt die Auffassung, dass die Übertragungsnetzbetreiber die § 19-Umlage verwalten und ihnen diese besondere Aufgabe und alle damit verbundenen Tätigkeiten per Gesetz und von der BNetzA übertragen wurden.

| (67) | Die Kommission stellt daher auf der Grundlage der zurzeit vorliegenden Informationen fest, dass die Übertragungsnetzbetreiber vom Staat benannt/eingesetzt und mit der Verwaltung der § 19-Umlage beauftragt wurden und dass die Erlöse aus der § 19-Umlage staatliche Mittel darstellen. |
| --- | --- |

(67)

Die Kommission stellt daher auf der Grundlage der zurzeit vorliegenden Informationen fest, dass die Übertragungsnetzbetreiber vom Staat benannt/eingesetzt und mit der Verwaltung der § 19-Umlage beauftragt wurden und dass die Erlöse aus der § 19-Umlage staatliche Mittel darstellen.

| (68) | Deutschland betont, dass die § 19-Umlage im vorliegenden Fall nicht von der BNetzA erhoben, eingenommen, verwaltet und verteilt werde, sondern vom Netzbetreiber. Deutschland scheint die Auffassung zu vertreten, dass die § 19-Umlage aufgrund dieses Umstands keine staatliche Mittel darstellt, da die Netzbetreiber keine staatliche Einrichtungen sind. |
| --- | --- |

(68)

Deutschland betont, dass die § 19-Umlage im vorliegenden Fall nicht von der BNetzA erhoben, eingenommen, verwaltet und verteilt werde, sondern vom Netzbetreiber. Deutschland scheint die Auffassung zu vertreten, dass die § 19-Umlage aufgrund dieses Umstands keine staatliche Mittel darstellt, da die Netzbetreiber keine staatliche Einrichtungen sind.

| (69) | Wie der Gerichtshof in der Rechtssache Steinike erklärte, kann jedoch auch eine private Einrichtung mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt werden. |
| --- | --- |

(69)

Wie der Gerichtshof in der Rechtssache Steinike erklärte, kann jedoch auch eine private Einrichtung mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt werden.

| (70) | Deutschland scheint die Auffassung zu vertreten, dass im Gegensatz zur Beihilfesache SA.26036 (22) hier keine Einrichtung ernannt oder mit der Verwaltung der § 19-Umlage beauftragt worden ist. |
| --- | --- |

(70)

Deutschland scheint die Auffassung zu vertreten, dass im Gegensatz zur Beihilfesache SA.26036 (22) hier keine Einrichtung ernannt oder mit der Verwaltung der § 19-Umlage beauftragt worden ist.

| (71) | Der Grund für diese Position ist nicht klar, da Deutschland selbst eingeräumt hat, dass die Übertragungsnetzbetreiber die § 19-Umlage verwalten. |
| --- | --- |

(71)

Der Grund für diese Position ist nicht klar, da Deutschland selbst eingeräumt hat, dass die Übertragungsnetzbetreiber die § 19-Umlage verwalten.

| (72) | Deutschland scheint die Auffassung zu vertreten, dass eine Einrichtung nur dann als mit der Verwaltung einer Abgabe beauftragt/benannt zu betrachten sei, wenn allein sie diese Verwaltung wahrnimmt. Deutschland stellt heraus, dass in der Rechtssache Essent nur SEP mit der Verwaltung des Aufschlags beauftragt gewesen sei, während in der vorliegenden Sache alle Übertragungsnetzbetreiber und Verteilernetzbetreiber an der Erhebung der § 19-Umlage beteiligt seien. |
| --- | --- |

(72)

Deutschland scheint die Auffassung zu vertreten, dass eine Einrichtung nur dann als mit der Verwaltung einer Abgabe beauftragt/benannt zu betrachten sei, wenn allein sie diese Verwaltung wahrnimmt. Deutschland stellt heraus, dass in der Rechtssache Essent nur SEP mit der Verwaltung des Aufschlags beauftragt gewesen sei, während in der vorliegenden Sache alle Übertragungsnetzbetreiber und Verteilernetzbetreiber an der Erhebung der § 19-Umlage beteiligt seien.

| (73) | Es ist nicht klar, auf welcher Rechtsgrundlage geltend gemacht werden kann, dass eine Umlage/ein Aufschlag nur dann unter den Begriff „staatliche Mittel“ fallen kann, wenn nur eine Einrichtung im gesamten Land mit ihrer Verwaltung beauftragt ist. |
| --- | --- |

(73)

Es ist nicht klar, auf welcher Rechtsgrundlage geltend gemacht werden kann, dass eine Umlage/ein Aufschlag nur dann unter den Begriff „staatliche Mittel“ fallen kann, wenn nur eine Einrichtung im gesamten Land mit ihrer Verwaltung beauftragt ist.

| (74) | Selbst in der Rechtssache Essent war SEP nicht die einzige Einrichtung, die an der Verwaltung der Abgabe beteiligt war: Die Abgabe wurde zunächst von den Netzbetreibern erhoben, um dann auf SEP übertragen zu werden. |
| --- | --- |

(74)

Selbst in der Rechtssache Essent war SEP nicht die einzige Einrichtung, die an der Verwaltung der Abgabe beteiligt war: Die Abgabe wurde zunächst von den Netzbetreibern erhoben, um dann auf SEP übertragen zu werden.

| (75) | Dasselbe gilt in der vorliegenden Sache: Die Verteilernetzbetreiber müssen die § 19-Umlage erheben und ihrem jeweiligen Übertragungsnetzbetreiber überweisen. Jeder (der vier in Deutschland tätigen) Übertragungsnetzbetreiber zentralisiert die Einnahmen aus der § 19-Umlage in seinem Netzbereich. |
| --- | --- |

(75)

Dasselbe gilt in der vorliegenden Sache: Die Verteilernetzbetreiber müssen die § 19-Umlage erheben und ihrem jeweiligen Übertragungsnetzbetreiber überweisen. Jeder (der vier in Deutschland tätigen) Übertragungsnetzbetreiber zentralisiert die Einnahmen aus der § 19-Umlage in seinem Netzbereich.

| (76) | Bei bestimmten Aspekten des Finanzierungs-/Erstattungsmechanismus müssen die Übertragungsnetzbetreiber gemeinsam handeln (Ausgleich untereinander und Ermittlung der § 19-Umlage). Nach Auffassung der Kommission sind diese kollektiven Aufgaben ein weiterer Hinweis darauf, dass die Übertragungsnetzbetreiber zusammen beauftragt worden sind, die § 19-Umlage nach vom Staat festgelegten Bestimmungen, Vorgaben und Verfahren zu verwalten. |
| --- | --- |

(76)

Bei bestimmten Aspekten des Finanzierungs-/Erstattungsmechanismus müssen die Übertragungsnetzbetreiber gemeinsam handeln (Ausgleich untereinander und Ermittlung der § 19-Umlage). Nach Auffassung der Kommission sind diese kollektiven Aufgaben ein weiterer Hinweis darauf, dass die Übertragungsnetzbetreiber zusammen beauftragt worden sind, die § 19-Umlage nach vom Staat festgelegten Bestimmungen, Vorgaben und Verfahren zu verwalten.

| (77) | Deutschland hat ferner betont, dass es den Übertragungsnetzbetreibern freistehe, das Geld nach eigenem Ermessen zu verwenden, und sie keine überschüssigen Einnahmen aus der § 19-Umlage an den Staat übertragen müssten, wie es in der Rechtssache Essent der Fall gewesen sei. |
| --- | --- |

(77)

Deutschland hat ferner betont, dass es den Übertragungsnetzbetreibern freistehe, das Geld nach eigenem Ermessen zu verwenden, und sie keine überschüssigen Einnahmen aus der § 19-Umlage an den Staat übertragen müssten, wie es in der Rechtssache Essent der Fall gewesen sei.

| (78) | Die Kommission kann sich dieser Ansicht jedoch nicht anschließen, da die Übertragungsnetzbetreiber die § 19-Umlage den geltenden Texten zufolge nicht nach eigenem Ermessen verwenden können, so wie sie auch keine andere Umlage nach eigenem Ermessen erheben könnten. |
| --- | --- |

(78)

Die Kommission kann sich dieser Ansicht jedoch nicht anschließen, da die Übertragungsnetzbetreiber die § 19-Umlage den geltenden Texten zufolge nicht nach eigenem Ermessen verwenden können, so wie sie auch keine andere Umlage nach eigenem Ermessen erheben könnten.

| (79) | Erstens wird die Umlage ausschließlich zu dem Zweck erhoben, für die finanzielle Belastung, die sich aus der Netzentgeltbefreiung und der Ausgleichsverpflichtung gegenüber den Verteilernetzbetreibern ergibt, einen Ausgleich zu gewähren. Zweitens führen alle Einnahmen, die über den für den Ausgleich dieser finanziellen Belastung erforderlichen Betrag hinausgehen, zu Finanzkorrekturen in Form einer verringerten Umlage im Jahr x+2. Deutschland hat selbst geltend gemacht, dass die § 19-Umlage aufgrund dieses Korrekturmechanismus nicht zu einer Überkompensierung führen könne. |
| --- | --- |

(79)

Erstens wird die Umlage ausschließlich zu dem Zweck erhoben, für die finanzielle Belastung, die sich aus der Netzentgeltbefreiung und der Ausgleichsverpflichtung gegenüber den Verteilernetzbetreibern ergibt, einen Ausgleich zu gewähren. Zweitens führen alle Einnahmen, die über den für den Ausgleich dieser finanziellen Belastung erforderlichen Betrag hinausgehen, zu Finanzkorrekturen in Form einer verringerten Umlage im Jahr x+2. Deutschland hat selbst geltend gemacht, dass die § 19-Umlage aufgrund dieses Korrekturmechanismus nicht zu einer Überkompensierung führen könne.

| (80) | Die Tatsache, dass überschüssige Einnahmen aus der Umlage nicht auf den Staatshaushalt übertragen werden, steht nach derzeitiger Auffassung der Kommission nicht der Schlussfolgerung entgegen, dass staatliche Mittel zum Einsatz kommen. |
| --- | --- |

(80)

Die Tatsache, dass überschüssige Einnahmen aus der Umlage nicht auf den Staatshaushalt übertragen werden, steht nach derzeitiger Auffassung der Kommission nicht der Schlussfolgerung entgegen, dass staatliche Mittel zum Einsatz kommen.

| (81) | In der Rechtssache Essent wurde die Abgabe nur für ein Jahr auferlegt, um SEP verlorene Kosten von bis zu 400 000 000 NLG zu erstatten; daher erscheint es normal, dass der Staat vorschrieb, dass über diesen Betrag hinausgehende Mittel auf den Staatshaushalt übertragen werden mussten. Da das System in der hier behandelten Sache von Jahr zu Jahr fortgeführt werden soll und (im Jahr x) auf Prognosen basiert, erscheint es nur natürlich, dass der Staat verlangt, dass erstens ein Korrekturmechanismus vorgesehen wird und zweitens die Korrekturen die Form einer reduzierten Umlage für das Jahr x+2 annehmen. Entscheidend ist nach Auffassung der Kommission, dass der Staat die Verwendung und den Zweck der Umlage bestimmt und festgelegt hat, wofür eventuelle Umlagenbeträge verwendet werden sollen, die über den Betrag hinausgehen, der benötigt wird, um den Übertragungsnetzbetreibern die finanzielle Belastung, die sich aus der Netzentgeltbefreiung und der Ausgleichsverpflichtung gegenüber den Verteilernetzbetreibern ergibt, zu erstatten. Damit behält der Staat die Kontrolle über die Umlage. |
| --- | --- |

(81)

In der Rechtssache Essent wurde die Abgabe nur für ein Jahr auferlegt, um SEP verlorene Kosten von bis zu 400 000 000 NLG zu erstatten; daher erscheint es normal, dass der Staat vorschrieb, dass über diesen Betrag hinausgehende Mittel auf den Staatshaushalt übertragen werden mussten. Da das System in der hier behandelten Sache von Jahr zu Jahr fortgeführt werden soll und (im Jahr x) auf Prognosen basiert, erscheint es nur natürlich, dass der Staat verlangt, dass erstens ein Korrekturmechanismus vorgesehen wird und zweitens die Korrekturen die Form einer reduzierten Umlage für das Jahr x+2 annehmen. Entscheidend ist nach Auffassung der Kommission, dass der Staat die Verwendung und den Zweck der Umlage bestimmt und festgelegt hat, wofür eventuelle Umlagenbeträge verwendet werden sollen, die über den Betrag hinausgehen, der benötigt wird, um den Übertragungsnetzbetreibern die finanzielle Belastung, die sich aus der Netzentgeltbefreiung und der Ausgleichsverpflichtung gegenüber den Verteilernetzbetreibern ergibt, zu erstatten. Damit behält der Staat die Kontrolle über die Umlage.

| (82) | Deutschland machte ferner geltend, dass im Gegensatz zur Rechtssache Essent keine Überwachungsmechanismen vorgesehen seien. |
| --- | --- |

(82)

Deutschland machte ferner geltend, dass im Gegensatz zur Rechtssache Essent keine Überwachungsmechanismen vorgesehen seien.

| (83) | Die Kommission stellt zunächst fest, dass dies nichts an der Schlussfolgerung ändert, dass die Übertragungsnetzbetreiber mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt worden sind, die sie nicht nach eigenem Ermessen verwenden können. Bereits aus diesem Grund vertritt sie zu diesem Zeitpunkt die Auffassung, dass die Mittel unter staatlicher Kontrolle stehen. |
| --- | --- |

(83)

Die Kommission stellt zunächst fest, dass dies nichts an der Schlussfolgerung ändert, dass die Übertragungsnetzbetreiber mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt worden sind, die sie nicht nach eigenem Ermessen verwenden können. Bereits aus diesem Grund vertritt sie zu diesem Zeitpunkt die Auffassung, dass die Mittel unter staatlicher Kontrolle stehen.

| (84) | Zudem stellt die Kommission fest, dass es entgegen den Angaben Deutschlands sehr wohl Überwachungsmechanismen gibt. Durch den in Erwägungsgrund (20) dieses Beschlusses beschriebenen Regulierungskonto-Mechanismus überwacht die BNetzA die auf die § 19-Umlage zurückgehenden Finanzströme. Die BNetzA hat bereits bestimmte Elemente des Mechanismus sowie Instrumente des Regulierungskontos und der Anreizregulierungsverordnung (ARegV) in ihrem Beschluss vom 14. Dezember 2011 verwendet. So müssen die Verteilernetzbetreiber den Übertragungsnetzbetreibern zum Beispiel unter Verwendung des Formulars C2 „Mitteilungspflichten der Stromnetzbetreiber gemäß § 28 Nr. 3 und Nr. 4 ARegV“ Angaben zur Ermittlung der § 19-Umlage zukommen lassen. Ferner wird die sich aus der Netzentgeltbefreiung im Jahr 2011 ergebende finanzielle Belastung nach Angaben der BNetzA im Regulierungskonto berücksichtigt. |
| --- | --- |

(84)

Zudem stellt die Kommission fest, dass es entgegen den Angaben Deutschlands sehr wohl Überwachungsmechanismen gibt. Durch den in Erwägungsgrund (20) dieses Beschlusses beschriebenen Regulierungskonto-Mechanismus überwacht die BNetzA die auf die § 19-Umlage zurückgehenden Finanzströme. Die BNetzA hat bereits bestimmte Elemente des Mechanismus sowie Instrumente des Regulierungskontos und der Anreizregulierungsverordnung (ARegV) in ihrem Beschluss vom 14. Dezember 2011 verwendet. So müssen die Verteilernetzbetreiber den Übertragungsnetzbetreibern zum Beispiel unter Verwendung des Formulars C2 „Mitteilungspflichten der Stromnetzbetreiber gemäß § 28 Nr. 3 und Nr. 4 ARegV“ Angaben zur Ermittlung der § 19-Umlage zukommen lassen. Ferner wird die sich aus der Netzentgeltbefreiung im Jahr 2011 ergebende finanzielle Belastung nach Angaben der BNetzA im Regulierungskonto berücksichtigt.

3.1.3.2.   Vorliegen staatlicher Mittel vor Einführung der § 19-Umlage

| (85) | Die § 19-Umlage ist im Jahr 2012 in Kraft getreten. Die Netzentgeltbefreiung für energieintensive Unternehmen trat bereits 2011 in Kraft (anwendbar ab dem 1. Januar 2011). |
| --- | --- |

(85)

Die § 19-Umlage ist im Jahr 2012 in Kraft getreten. Die Netzentgeltbefreiung für energieintensive Unternehmen trat bereits 2011 in Kraft (anwendbar ab dem 1. Januar 2011).

| (86) | Nach § 19 Absatz 2 StromNEV sind die Übertragungsnetzbetreiber verpflichtet, den Verteilernetzbetreibern die aus der Befreiung resultierenden Erlösausfälle vollständig zu erstatten. Anschließend müssen die Übertragungsnetzbetreiber ihre jeweiligen Erlösausfälle dann untereinander ausgleichen; in § 19 Absatz 2 StromNEV wird in Bezug auf den Ausgleichsmechanismus auf § 9 KWK-Gesetz verwiesen. In § 9 KWK-Gesetz ist ferner festgelegt, dass Netzbetreiber berechtigt sind, Zusatzkosten, die sie infolge des Kostenausgleichs untereinander zu tragen haben, an die Letztverbraucher weiterzugeben. |
| --- | --- |

(86)

Nach § 19 Absatz 2 StromNEV sind die Übertragungsnetzbetreiber verpflichtet, den Verteilernetzbetreibern die aus der Befreiung resultierenden Erlösausfälle vollständig zu erstatten. Anschließend müssen die Übertragungsnetzbetreiber ihre jeweiligen Erlösausfälle dann untereinander ausgleichen; in § 19 Absatz 2 StromNEV wird in Bezug auf den Ausgleichsmechanismus auf § 9 KWK-Gesetz verwiesen. In § 9 KWK-Gesetz ist ferner festgelegt, dass Netzbetreiber berechtigt sind, Zusatzkosten, die sie infolge des Kostenausgleichs untereinander zu tragen haben, an die Letztverbraucher weiterzugeben.

| (87) | Zudem ist in § 19 Absatz 2 StromNEV festgelegt, dass § 20 StromNEV entsprechend gilt. Nach § 20 StromNEV müssen Netzbetreiber Netzentgelte einführen, um ihre Netzkosten decken zu können. Sofern die Kommission § 20 richtig versteht, bedeutet dies, dass die Übertragungsnetzbetreiber nicht nur die Möglichkeit haben, die Zusatzkosten, die sich aus § 19 Absatz 2 StromNEV ergeben, in den Netznutzungsentgelten anzurechnen, sondern, anders als in § 9 KWK-Gesetz, sogar dazu verpflichtet sind. |
| --- | --- |

(87)

Zudem ist in § 19 Absatz 2 StromNEV festgelegt, dass § 20 StromNEV entsprechend gilt. Nach § 20 StromNEV müssen Netzbetreiber Netzentgelte einführen, um ihre Netzkosten decken zu können. Sofern die Kommission § 20 richtig versteht, bedeutet dies, dass die Übertragungsnetzbetreiber nicht nur die Möglichkeit haben, die Zusatzkosten, die sich aus § 19 Absatz 2 StromNEV ergeben, in den Netznutzungsentgelten anzurechnen, sondern, anders als in § 9 KWK-Gesetz, sogar dazu verpflichtet sind.

| (88) | Vor diesem Hintergrund vertritt die Kommission zu diesem Zeitpunkt die Auffassung, dass § 19 Absatz 2 StromNEV bereits vor der Annahme des BNetzA-Beschlusses vom 14. Dezember 2011 einen Mechanismus mit folgenden Eigenschaften enthielt:






  — | Der Mechanismus gewährt energieintensiven Unternehmen einen Vorteil (die Befreiung von Netzentgelten), der dem Staat zuzurechnen ist (durch gesetzliche Bestimmungen gewährter Vorteil). |
| --- | --- | --- |

(88)

Vor diesem Hintergrund vertritt die Kommission zu diesem Zeitpunkt die Auffassung, dass § 19 Absatz 2 StromNEV bereits vor der Annahme des BNetzA-Beschlusses vom 14. Dezember 2011 einen Mechanismus mit folgenden Eigenschaften enthielt:

—

Der Mechanismus gewährt energieintensiven Unternehmen einen Vorteil (die Befreiung von Netzentgelten), der dem Staat zuzurechnen ist (durch gesetzliche Bestimmungen gewährter Vorteil).

| — | Der Vorteil wird durch eine Umlage finanziert (den Verbrauchern auferlegte Zusatzabgabe, vgl. § 19 Absatz 2 Sätze 7 und 8 StromNEV in Verbindung mit § 9 KWK-Gesetz und § 20 StromNEV). |
| --- | --- |

—

Der Vorteil wird durch eine Umlage finanziert (den Verbrauchern auferlegte Zusatzabgabe, vgl. § 19 Absatz 2 Sätze 7 und 8 StromNEV in Verbindung mit § 9 KWK-Gesetz und § 20 StromNEV).

| — | Die Umlage wäre von den Übertragungsnetzbetreibern verwaltet worden; ebenso wie nach 2012 wären die Übertragungsnetzbetreiber jedoch verpflichtet gewesen, den Verteilernetzbetreibern eine Erstattung in voller Höhe zu gewähren, die Beträge untereinander auszugleichen und Zusatzgebühren von den Verbrauchern zu erheben, um die Differenz abzudecken; sie hätten nicht die Möglichkeit gehabt, Zusatzgebühren aufzuerlegen, die mehr als die Differenz ausmachen und wären weiterhin über das Regulierungskonto überwacht worden. |
| --- | --- |

—

Die Umlage wäre von den Übertragungsnetzbetreibern verwaltet worden; ebenso wie nach 2012 wären die Übertragungsnetzbetreiber jedoch verpflichtet gewesen, den Verteilernetzbetreibern eine Erstattung in voller Höhe zu gewähren, die Beträge untereinander auszugleichen und Zusatzgebühren von den Verbrauchern zu erheben, um die Differenz abzudecken; sie hätten nicht die Möglichkeit gehabt, Zusatzgebühren aufzuerlegen, die mehr als die Differenz ausmachen und wären weiterhin über das Regulierungskonto überwacht worden.

| (89) | Daher wären die Systeme zur Finanzierung der Befreiung dem seit der Annahme des Beschlusses der BNetzA vom 14. Dezember 2011 bestehenden System offenbar sehr ähnlich gewesen. |
| --- | --- |

(89)

Daher wären die Systeme zur Finanzierung der Befreiung dem seit der Annahme des Beschlusses der BNetzA vom 14. Dezember 2011 bestehenden System offenbar sehr ähnlich gewesen.

| (90) | Auch Deutschland vertritt diese Auffassung. Deutschland hat ausdrücklich mitgeteilt, dass der Beschluss der BNetzA lediglich eine Anwendung/Klarstellung des § 19 Absatz 2 StromNEV sei und dass die BNetzA keine Vorschriften/Regelungen eingeführt habe, die nicht bereits in § 19 Absatz 2 StromNEV enthalten gewesen seien. |
| --- | --- |

(90)

Auch Deutschland vertritt diese Auffassung. Deutschland hat ausdrücklich mitgeteilt, dass der Beschluss der BNetzA lediglich eine Anwendung/Klarstellung des § 19 Absatz 2 StromNEV sei und dass die BNetzA keine Vorschriften/Regelungen eingeführt habe, die nicht bereits in § 19 Absatz 2 StromNEV enthalten gewesen seien.

| (91) | Vor diesem Hintergrund scheint die Argumentation in Abschnitt 3.1.3.1 dieses Beschlusses sinngemäß auf § 19 Absatz 2 StromNEV vor der Annahme des Beschlusses vom 14. Dezember 2011 anwendbar zu sein, und § 19 Absatz 2 StromNEV scheint bereits vor der Annahme des Beschlusses vom 14. Dezember 2011 staatliche Beihilfen umfasst zu haben. |
| --- | --- |

(91)

Vor diesem Hintergrund scheint die Argumentation in Abschnitt 3.1.3.1 dieses Beschlusses sinngemäß auf § 19 Absatz 2 StromNEV vor der Annahme des Beschlusses vom 14. Dezember 2011 anwendbar zu sein, und § 19 Absatz 2 StromNEV scheint bereits vor der Annahme des Beschlusses vom 14. Dezember 2011 staatliche Beihilfen umfasst zu haben.

| (92) | Ferner hat die BNetzA mitgeteilt, dass der Erlösausfall für 2011 im Regulierungskonto nach § 5 ARegV berücksichtigt werde. Dies scheint zu bedeuten, dass Erlösausfälle durch etwaige Überschüsse auf dem Regulierungskonto ausgeglichen werden können. Da das Regulierungskonto unter der Kontrolle und im Eigentum der BNetzA, einer öffentlichen Einrichtung, steht, könnte dies ein weiterer Grund für die Feststellung sein, dass staatliche Mittel zum Einsatz kommen. |
| --- | --- |

(92)

Ferner hat die BNetzA mitgeteilt, dass der Erlösausfall für 2011 im Regulierungskonto nach § 5 ARegV berücksichtigt werde. Dies scheint zu bedeuten, dass Erlösausfälle durch etwaige Überschüsse auf dem Regulierungskonto ausgeglichen werden können. Da das Regulierungskonto unter der Kontrolle und im Eigentum der BNetzA, einer öffentlichen Einrichtung, steht, könnte dies ein weiterer Grund für die Feststellung sein, dass staatliche Mittel zum Einsatz kommen.

| (93) | Die Kommission ersucht Deutschland um weitere Angaben zu diesem Punkt. Insbesondere werden Angaben über die genaue Bedeutung der Bezugnahme auf § 20 StromNEV benötigt. Ferner werden allgemein weitere Angaben zur Funktionsweise des Regulierungskontos benötigt und zu der Art, wie die sich aus der Befreiung im Jahr 2011 ergebende finanzielle Belastung im Regulierungskonto berücksichtigt wird, so wie es die BNetzA am 14. Dezember 2011 beschlossen hat. |
| --- | --- |

(93)

Die Kommission ersucht Deutschland um weitere Angaben zu diesem Punkt. Insbesondere werden Angaben über die genaue Bedeutung der Bezugnahme auf § 20 StromNEV benötigt. Ferner werden allgemein weitere Angaben zur Funktionsweise des Regulierungskontos benötigt und zu der Art, wie die sich aus der Befreiung im Jahr 2011 ergebende finanzielle Belastung im Regulierungskonto berücksichtigt wird, so wie es die BNetzA am 14. Dezember 2011 beschlossen hat.

3.1.4.   Vorläufige Schlussfolgerung zum Vorliegen von Beihilfen

| (94) | Auf der Grundlage der vorstehend genannten Elemente und der zu diesem Zeitpunkt verfügbaren Informationen zieht die Kommission den vorläufigen Schluss, dass die durch die § 19-Umlage ausgeglichene Netzentgeltbefreiung ab 2012 eine staatliche Beihilfe zugunsten energieintensiver Unternehmen bildet. Die Kommission hat beim jetzigen Stand der Dinge ferner Bedenken, dass bereits 2011, das heißt vor der Einführung der § 19-Umlage, staatliche Beihilfen gewährt worden sein könnten. Die Kommission ersucht Deutschland um Übermittlung der im vorstehenden Erwägungsgrund genannten zusätzlichen Angaben. |
| --- | --- |

(94)

Auf der Grundlage der vorstehend genannten Elemente und der zu diesem Zeitpunkt verfügbaren Informationen zieht die Kommission den vorläufigen Schluss, dass die durch die § 19-Umlage ausgeglichene Netzentgeltbefreiung ab 2012 eine staatliche Beihilfe zugunsten energieintensiver Unternehmen bildet. Die Kommission hat beim jetzigen Stand der Dinge ferner Bedenken, dass bereits 2011, das heißt vor der Einführung der § 19-Umlage, staatliche Beihilfen gewährt worden sein könnten. Die Kommission ersucht Deutschland um Übermittlung der im vorstehenden Erwägungsgrund genannten zusätzlichen Angaben.

3.2.   Vereinbarkeit mit dem Binnenmarkt

| (95) | Auf der Grundlage der derzeit verfügbaren Informationen ist die Kommission vorläufig zu dem Schluss gelangt, dass die Befreiung energieintensiver Unternehmen von Netzentgelten nach 2012, aber möglicherweise auch bereits zuvor, eine staatliche Beihilfe darstellt. Die Kommission kann derartige Beihilfen für mit dem Binnenmarkt vereinbar erklären, sofern die in Artikel 107 Absatz 3 Buchstabe c AEUV genannten Voraussetzungen erfüllt sind. Nach ständiger Rechtssprechung ist es Aufgabe des Mitgliedstaats, Gründe für die Vereinbarkeit mit dem Binnenmarkt darzulegen und aufzuzeigen, dass die einschlägigen Voraussetzungen erfüllt sind (23). |
| --- | --- |

(95)

Auf der Grundlage der derzeit verfügbaren Informationen ist die Kommission vorläufig zu dem Schluss gelangt, dass die Befreiung energieintensiver Unternehmen von Netzentgelten nach 2012, aber möglicherweise auch bereits zuvor, eine staatliche Beihilfe darstellt. Die Kommission kann derartige Beihilfen für mit dem Binnenmarkt vereinbar erklären, sofern die in Artikel 107 Absatz 3 Buchstabe c AEUV genannten Voraussetzungen erfüllt sind. Nach ständiger Rechtssprechung ist es Aufgabe des Mitgliedstaats, Gründe für die Vereinbarkeit mit dem Binnenmarkt darzulegen und aufzuzeigen, dass die einschlägigen Voraussetzungen erfüllt sind (23).

| (96) | Die Kommission stellt fest, dass Deutschland keine Gründe für die Vereinbarkeit der Beihilfe mit dem Binnenmarkt dargelegt hat, da das Land die Auffassung vertritt, dass die fragliche Maßnahme keine Beihilfe bildet. |
| --- | --- |

(96)

Die Kommission stellt fest, dass Deutschland keine Gründe für die Vereinbarkeit der Beihilfe mit dem Binnenmarkt dargelegt hat, da das Land die Auffassung vertritt, dass die fragliche Maßnahme keine Beihilfe bildet.

| (97) | Deutschland hat lediglich erklärt, dass die Befreiung von Netzentgelten gerechtfertigt sei, weil energieintensive Unternehmen das Netz stabilisierten, ohne jedoch diese stabilisierende Wirkung zu begründen oder – sollte diese stabilisierende Wirkung bestehen – anzugeben, nach welchen Vorschriften und aus welchen Gründen eine derartige Wirkung der Kommission die Möglichkeit geben könnte, die Beihilfe für mit dem Binnenmarkt vereinbar zu erklären. |
| --- | --- |

(97)

Deutschland hat lediglich erklärt, dass die Befreiung von Netzentgelten gerechtfertigt sei, weil energieintensive Unternehmen das Netz stabilisierten, ohne jedoch diese stabilisierende Wirkung zu begründen oder – sollte diese stabilisierende Wirkung bestehen – anzugeben, nach welchen Vorschriften und aus welchen Gründen eine derartige Wirkung der Kommission die Möglichkeit geben könnte, die Beihilfe für mit dem Binnenmarkt vereinbar zu erklären.

| (98) | Die Kommission zieht zum jetzigen Zeitpunkt den vorläufigen Schluss, dass der Befreiungsmechanismus eine Betriebsbeihilfe bildet, da er die Begünstigten von Netzentgelten befreit, die sie normalerweise im Rahmen ihrer laufenden Verwaltung oder ihrer üblichen Tätigkeiten hätten tragen müssen. Der Rechtsprechung zufolge sind Betriebsbeihilfen grundsätzlich nicht mit dem Binnenmarkt vereinbar, weil sie den Wettbewerb in den Wirtschaftszweigen, in denen sie gewährt werden, grundsätzlich verfälschen, ohne dabei ihrer Natur nach geeignet zu sein, die in den genannten Ausnahmebestimmungen festgesetzten Zwecke zu erreichen (24). |
| --- | --- |

(98)

Die Kommission zieht zum jetzigen Zeitpunkt den vorläufigen Schluss, dass der Befreiungsmechanismus eine Betriebsbeihilfe bildet, da er die Begünstigten von Netzentgelten befreit, die sie normalerweise im Rahmen ihrer laufenden Verwaltung oder ihrer üblichen Tätigkeiten hätten tragen müssen. Der Rechtsprechung zufolge sind Betriebsbeihilfen grundsätzlich nicht mit dem Binnenmarkt vereinbar, weil sie den Wettbewerb in den Wirtschaftszweigen, in denen sie gewährt werden, grundsätzlich verfälschen, ohne dabei ihrer Natur nach geeignet zu sein, die in den genannten Ausnahmebestimmungen festgesetzten Zwecke zu erreichen (24).

| (99) | Daher hegt die Kommission zum jetzigen Stand der Dinge Zweifel an ihrer Vereinbarkeit mit dem Binnenmarkt. Folglich hat sie nach Artikel 4 Absatz 4 der Verordnung (EG) Nr. 659/1999 beschlossen, das förmliche Prüfverfahren zu eröffnen, und fordert Deutschland damit auf, seine Anmerkungen und die benötigten Informationen zu übermitteln. |
| --- | --- |

(99)

Daher hegt die Kommission zum jetzigen Stand der Dinge Zweifel an ihrer Vereinbarkeit mit dem Binnenmarkt. Folglich hat sie nach Artikel 4 Absatz 4 der Verordnung (EG) Nr. 659/1999 beschlossen, das förmliche Prüfverfahren zu eröffnen, und fordert Deutschland damit auf, seine Anmerkungen und die benötigten Informationen zu übermitteln.

4.   SCHLUSSFOLGERUNG

In Anbetracht der vorstehenden Ausführungen fordert die Kommission Deutschland im Rahmen des Verfahrens nach Artikel 108 Absatz 2 des Vertrags über die Arbeitsweise der Europäischen Union auf, innerhalb eines Monats nach Erhalt dieses Schreibens Stellung zu nehmen und alle sachdienlichen Angaben für die beihilferechtliche Würdigung der Maßnahme zu übermitteln. Die Kommission ersucht Deutschland insbesondere um Informationen über die genaue Bedeutung der Bezugnahme auf § 20 StromNEV, sowie um allgemeine Informationen über die Funktionsweise des Regulierungskontos und über die Art, wie die sich aus der Befreiung im Jahr 2011 ergebende finanzielle Belastung im Regulierungskonto berücksichtigt wird, so wie es die BNetzA am 14. Dezember 2011 beschlossen hat.

Die Kommission bittet die Bundesregierung, den potenziellen Empfängern der Beihilfe unverzüglich eine Kopie dieses Schreibens zuzuleiten.

Die Kommission erinnert die Bundesregierung an die aufschiebende Wirkung von Artikel 108 Absatz 3 des Vertrags über die Arbeitsweise der Europäischen Union und verweist auf Artikel 14 der Verordnung (EG) Nr. 659/1999 des Rates, wonach alle rechtswidrigen Beihilfen unter Umständen vom Empfänger zurückzufordern sind.

Die Kommission weist die Bundesrepublik Deutschland darauf hin, dass sie alle Beteiligten durch die Veröffentlichung des vorliegenden Schreibens und einer Zusammenfassung desselben im Amtsblatt der Europäischen Union unterrichten wird. Außerdem wird sie die Beteiligten in den EFTA-Staaten, die das EWR-Abkommen unterzeichnet haben, durch Veröffentlichung einer Bekanntmachung in der EWR-Beilage des Amtsblattes der Europäischen Union und die EFTA-Überwachungsbehörde durch Übermittlung einer Kopie dieses Schreibens in Kenntnis setzen. Alle genannten Beteiligten werden aufgefordert, innerhalb eines Monats ab dem Datum dieser Veröffentlichung Stellung zu nehmen.“

---

(1)  Nach § 19 Absatz 2 Satz 1 StromNEV können Übertragungsnetzbetreiber und Verteilernetzbetreiber Verträge mit Letztverbrauchern schließen, die ein besonderes Nutzungsverhalten haben, das ein individuelles Netzentgelt rechtfertigt. Dieses individuell ausgehandelte Netzentgelt darf nicht weniger als 20 Prozent des veröffentlichten Netzentgelts betragen. Diese Möglichkeit der Vereinbarung individueller Netzentgelte bestand bereits vor der Änderung von 2011 und ist nicht Gegenstand der Beschwerde.

1

(2)  In § 19 Absatz 2 Satz 1 StromNEV heißt es: „Ist auf Grund vorliegender oder prognostizierter Verbrauchsdaten oder auf Grund technischer oder vertraglicher Gegebenheiten offensichtlich, dass der Höchstlastbeitrag eines Letztverbrauchers vorhersehbar erheblich von der zeitgleichen Jahreshöchstlast aller Entnahmen aus dieser Netz- oder Umspannebene abweicht, so haben Betreiber von Elektrizitätsversorgungsnetzen diesem Letztverbraucher in Abweichung von § 16 ein individuelles Netzentgelt anzubieten, das dem besonderen Nutzungsverhalten des Netzkunden angemessen Rechnung zu tragen hat und nicht weniger als 20 Prozent des veröffentlichten Netzentgelts betragen darf“.

2

(3)  Quelle: Website der BNetzA: http://www.bundesnetzagentur.de/cln_1911/DE/DieBundesnetzagentur/Beschlusskammern/BK4/Pargra_19Abs2Satz2/NetzentgelteParagr19Abs2_Satz2_bkv_node.html.

3

(4)  Vgl. die gemeinsame Website der Übertragungsnetzbetreiber: http://www.eeg-kwk.net/de/file/Internetveroeffentlichung_Paragraph_19StromNEV.pdf.

4

(5)  EuGH, Urteil vom 23. Februar 1961, De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg/Hohe Behörde, Rechtssache 30/59, Slg. 1961, 1, 19; EuGH, Urteil vom 19. Mai 1999, Italien/Kommission, Rechtssache C-6/97, Slg. 1999, I-2981, 15; EuGH, Urteil vom 5. Oktober 1999, Frankreich/Kommission, Rechtssache C-251/97, Slg. 1999, S. I-6639, Randnr. 35.

5

(6)  EuGH, Urteil vom 29. April 2004, Niederlande/Kommission, Rechtssache C-159/01, Slg. I-4461, Randnr. 42; EuGH, Urteil vom 8. September 2011, Niederlande/Kommission, Rechtssache C-279/08 P, System des Handels mit NOx-Emissionsrechten, Randnr. 62.

6

(7)  EuGH, Urteil vom 29. April 2004, Niederlande/Kommission, Rechtssache C-159/01, Slg. 2004, I-4461, Randnr. 43; EuGH, Urteil vom 6. September 2006, Portugal/Kommission, Rechtssache C-88/03, Slg. 2006, I-7115, Randnr. 80; EuGH, Rechtssache C-279/08 P, System des Handels mit NOx-Emissionsrechten, Randnr. 62.

7

(8)  EuGH, Urteil vom 22. März 1977, Steinike &Weinlig/Deutschland, Rechtssache 78/76, Slg. 1977, 595, Randnr. 21; EuGH, Urteil vom 13. März 2001, PreussenElektra, Rechtssache C-379/98, Slg. 2001, I-2099, Randnummer 58.

8

(9)  EuG, Urteil vom 12. Dezember 1996, Air France/Kommission, Rechtssache T-358/94, Slg. 1996, I-2109, Randnrn. 63 bis 65.

9

(10)  EuG, Urteil vom 27. September 2012, Frankreich/Kommission, Rechtssache T-139/09, noch nicht veröffentlicht, abrufbar unter curia.europa.eu.

10

(11)  EuGH, Urteil vom 22. März 1977, Steinike & Weinlig/Deutschland, Rechtssache 78/76, Slg. 1977, 595, Randnr. 21.

11

(12)  EuGH, Urteil vom 2.7.1974, Italien/Kommission, Rechtssache 173/73, Slg. 709, Randnr. 16.

12

(13)  EuGH, Urteil vom 11. November 1987, Frankreich/Kommission, Rechtssache C-259/85, Slg. 1987, 4393, Randnr. 23.

13

(14)  EuGH, Urteil vom 17. Juli 2008, Essent, Rechtssache C-206/06, Slg. 2008, I-5497.

14

(15)  EuGH, Urteil vom 17. Juli 2008, Essent, Rechtssache C-206/06, Slg. 2008, I-5497, Randnr. 66.

15

(16)  EuGH, Urteil vom 17. Juli 2008, Essent, Rechtssache C-206/06, Slg. 2008, I-5497, Randnr. 74.

16

(17)  EuGH, Urteil vom 13. März 2001, PreussenElektra, Rechtssache C-379/98, Slg. 2001, I-2099, Randnrn. 58 und 59.

17

(18)  EuGH, Urteil vom 13. März 2001, PreussenElektra, Rechtssache C-379/98, Slg. 2001, I-2099, Randnr. 56. Vgl. auch das Urteil des EuGH vom 17. Juli 2008 in der Rechtssache Essent (C-206/06, Slg. 2008, I-5497, Randnr. 74), in dem der Gerichtshof feststellt, dass die Unternehmen in der Rechtssache PreussenElektra nicht vom Staat mit der Verwaltung staatlicher Mittel beauftragt worden waren.

18

(19)  Vgl. § 1, § 3, § 4 und § 5 des Gesetzes über die Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen vom 7. Juli 2005 (BGBl. I S. 1970, 2009).

19

(20)  Beihilfesache N 571/2006 RES-E support programme (Irland) (ABl. C 311 vom 21.12.2007); Beihilfesache C 43/2002 Fonds de compensation dans le cadre de l'organisation du marché de l'électricité (Luxemburg) (ABl. L 159 vom 20.6.2009); Beihilfesache N 94/2010 Feed in tariffs to support the generation of renewable electricity from low carbon sources (Vereinigtes Königreich) (ABl. C 166 vom 25.6.2010); Beihilfesache SA.33384 (2011/N) Ökostromgesetz 2012 (Österreich) (ABl. C 156 vom 2.6.2012).

20

RES-E support programme

Fonds de compensation dans le cadre de l'organisation du marché de l'électricité

Feed in tariffs to support the generation of renewable electricity from low carbon sources

(21)  http://www.eeg-kwk.net/de/Aufgabe%20PG%20HOBA.htm, aufgerufen am 19.11.2012.

21

(22)  Beschluss der Kommission vom 8. März 2011, Österreich, Staatliche Beihilfe für energieintensive Unternehmen, Ökostromgesetz (Ökostromgesetznovelle 2008).

22

(23)  EuGH, Urteil vom 28. April 1993, Italien/Kommission, Rechtssache C-364/90, Slg. 1993, I-2097, Randnr. 20; EuG, Urteil vom 15. Dezember 1999, Freistaat Sachsen und andere/Kommission, verbundene Rechtssachen T-132/96 und T-143/96, Slg. 1999, II-3663, Randnr. 140.

23

(24)  EuG, Urteil vom 8. Juni 1995, Siemens SA/Kommission, Rechtssache T-459/93, Slg. 1995, II-1675, Randnr. 48. Vgl. auch EuG, Urteil vom 8. Juli 2010, Freistaat Sachsen und Land Sachsen-Anhalt/Kommission, Rechtssache T-396/08, Slg. 2010, II-141, Randnrn. 46-48; EuGH, Urteil vom 19. September 2000, Deutschland/Kommission, Rechtssache C-156/98, Slg. 2000, I-6857, Randnr. 30 mit weiteren Quellenverweisen.

24

---