# Den Europæiske Unions C 52/12.

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 52 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 61. årgang12. februar 2018 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 52

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

61. årgang12. februar 2018

---

| Informationsnummer | Indhold | Side |
| --- | --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2018/C 52/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Informationsnummer

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2018/C 52/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2018/C 52/02 | Sag C-600/14: Domstolens dom (Store Afdeling) af 5. december 2017 — Forbundsrepublikken Tyskland mod Rådet for Den Europæiske Union (Annullationssøgsmål — Den Europæiske Unions optræden udadtil — artikel 216, stk. 1, TEUF — artikel 218, stk. 9, TEUF — fastlæggelse af, hvilken holdning der skal indtages på Unionens vegne i et organ nedsat ved en international aftale — Udvalget for Revision af Den Mellemstatslige Organisation for Internationale Jernbanebefordringer (OTIF) — ændring af konventionen om internationale jernbanebefordringer (COTIF) og tillæggene dertil — delt kompetence mellem unionen og dens medlemsstater — Unionens eksterne kompetence på et område, hvor Unionen endnu ikke har vedtaget fælles regler — gyldigheden af afgørelse 2014/699/EU — begrundelsespligt — princippet om loyalt samarbejde) | 2 |
| 2018/C 52/03 | Sag C-598/15: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 7. december 2017 — Banco Santander, SA mod Cristobalina Sánchez López (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Primera Instancia de Jerez de la Frontera — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse — direktiv 93/13/EØF — forbrugeraftaler — urimelige kontraktvilkår — de nationale domstoles beføjelser — effektiviteten af forbrugerbeskyttelsen — aftale om lån mod pant i fast ejendom — udenretslig procedure med henblik på realisering af pant — forenklet retslig procedure for anerkendelse af erhververens tinglige rettigheder) | 3 |
| 2018/C 52/04 | Sag C-61/16 P: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. december 2017 — European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) mod Giant (China) Co. Ltd, Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen (Appel — dumping — forordning (EU) nr. 502/2013 — import af cykler med oprindelse i Kina — forordning (EF) nr. 1225/2009 — artikel 18, stk. 1 — samarbejde — begrebet nødvendige oplysninger — artikel 9, stk. 5 — anmodning om individuel behandling — risiko for omgåelse) | 3 |
| 2018/C 52/05 | Sag C-189/16: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 7. december 2017 — Boguslawa Zaniewicz-Dybeck mod Pensionsmyndigheten (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Högsta förvaltningsdomstolen — Sverige) (»Præjudiciel forelæggelse — social sikring af vandrende arbejdstagere — forordning (EØF) nr. 1408/71 — artikel 46, stk. 2 — artikel 47, stk. 1, litra d) — artikel 50 — garantipension — minimumsydelse — beregning af pensionsrettigheder) | 4 |
| 2018/C 52/06 | Sag C-230/16: Domstolens dom (Første Afdeling) af 6. december 2017 — Coty Germany GmbH mod Parfümerie Akzente GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Tyskland) [Præjudiciel forelæggelse — konkurrence — konkurrencebegrænsende aftaler — artikel 101, stk. 1, TEUF — selektiv distribution af luksuskosmetikprodukter — aftalebestemmelse, der forbyder forhandlere at benytte sig af en uautoriseret tredjepart i forbindelse med internetsalg — forordning (EU) nr. 330/2010 — artikel 4, litra b) og c)] | 5 |
| 2018/C 52/07 | Sag C-243/16: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. december 2017 — Antonio Miravitlles Ciurana m.fl. mod Contimark SA og Jordi Socias Gispert (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Social no 30 de Barcelona — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse — selskabsret — direktiv 2009/101/EF — artikel 2 og 6-8 — direktiv 2012/30/EU — artikel 19 og 36 — Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — artikel 20, 21 og 51 — inddrivelse af fordringer, der følger af en ansættelseskontrakt — ret til ved samme retsinstans at anlægge sag mod selskabet og dets direktør som værende ansvarlig og solidarisk hæftende for selskabets gæld) | 6 |
| 2018/C 52/08 | Sag C-305/16: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 14. december 2017 — Avon Cosmetics Ltd mod The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse — merværdiafgift (moms) — sjette direktiv 77/388/EØF — artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a) — beskatningsgrundlag — artikel 17 — ret til fradrag — artikel 27 — særlige undtagelsesforanstaltninger — beslutning 89/534/EØF — markedsføringssystem baseret på levering af varer gennem ikke-momspligtige personer — påligning af afgift på grundlag af varens normale værdi fastlagt i sidste omsætningsled — medtagelse af omkostninger afholdt af de pågældende personer) | 6 |
| 2018/C 52/09 | Sag C-329/16: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 7. december 2017 — Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (Snitem), Philips France mod Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse — medicinsk udstyr — direktiv 93/42/EØF — anvendelsesområde — begrebet medicinsk udstyr — CE-mærkning — national lovgivning, der underlægger softwarestøtte til lægerecepter en certificeringsprocedure, der er udarbejdet af en national myndighed) | 7 |
| 2018/C 52/10 | Sag C-403/16: Domstolens dom (Første Afdeling) af 13. december 2017 — Soufiane El Hassani mod Minister Spraw Zagranicznych (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Naczelny Sąd Administracyjny — Polen) (Præjudiciel forelæggelse — område med frihed, sikkerhed og retfærdighed — forordning (EF) nr. 810/2009 — artikel 32, stk. 3 — fællesskabskodeks for visa — afslag på visum — ansøgerens ret til at påklage denne afgørelse — en medlemsstats forpligtelse til at sikre adgangen til retsmidler for en domstol) | 8 |
| 2018/C 52/11 | Sag C-408/16: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 6. december 2017 — Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA, tidligere Compania Naţională de Autostrăzi şi Drumuri Naţionale din România SA mod Ministerul Fondurilor Europene — Direcţia Generală Managementul Fondurilor Externe (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Bucureşti — Rumænien) (Præjudiciel forelæggelse — offentlige kontrakter — direktiv 2004/18/EF — anvendelsesområde — forordning (EF) nr. 1083/2006 — Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden — kontrakt om finansiering af anlæggelse af en motorvej indgået med Den Europæiske Investeringsbank inden medlemsstatens tiltrædelse af Den Europæiske Union — begrebet uregelmæssighed som omhandlet i forordning nr. 1083/2006) | 9 |
| 2018/C 52/12 | Sag C-487/16 P: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 13. december 2017 — Telefónica SA mod Europa-Kommissionen (Appel — karteller — det portugisiske og det spanske marked for telekommunikation — konkurrenceklausul i en aftale indgået mellem to selskaber — konkurrencebegrænsende formål — ret til forsvar — afvisning af afhøring af vidner — bøder — overtrædelsens grovhed — formildende omstændigheder) | 10 |
| 2018/C 52/13 | Sag C-567/16: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 7. december 2017 — Merck Sharp & Dohme Corporation mod Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks (anmodning om præjudiciel afgørelse fra la High Court of Justice (Chancery Division) — Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse — industriel og kommerciel ejendomsret — patentret — humanmedicinske lægemidler — forordning (EF) nr. 469/2009 — artikel 3, litra b) — supplerende beskyttelsescertifikat — betingelser for opnåelse — artikel 10, stk. 3 — udstedelse af certifikat eller afslag på ansøgning om certifikat — direktiv 2001/83/EF — artikel 28, stk. 4 — decentraliseret procedure) | 10 |
| 2018/C 52/14 | Sag C-630/16: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 14. december 2017 — sagen iværksat af Anstar Oy (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Helsingin hallinto-oikeus — Finland) (Præjudiciel forelæggelse — harmoniserede betingelser for markedsføring af byggevarer — den harmoniserede standard EN 1090-1:2009+A1:2011 — kriterier for fastlæggelsen af anvendelsesområdet for en standard, der er godkendt af Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) i medfør af et mandat fra Europa-Kommissionen — forankringsdele, der skal støbes i betonen før hærdning og anvendes til at fastgøre skalelementer og murværkskonsoller til bygningens rammekonstruktion) | 11 |
| 2018/C 52/15 | Sag C-636/16: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 7. december 2017 — Wilber López Pastuzano mod Delegación del Gobierno en Navarra (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado Contencioso-Administrativo no1 de Pamplona — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse — tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding — direktiv 2003/109/EF — artikel 12 — vedtagelse af en afgørelse om udvisning af en fastboende udlænding — forhold, der skal tages hensyn til — national lovgivning — manglende hensyntagen til disse forhold — forenelighed) | 11 |
| 2018/C 52/16 | Sag C-42/17: Domstolens dom (Store Afdeling) af 5. december 2017 — straffesag mod M.A.S. og M.B. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte costituzionale — Italien) (Præjudiciel forelæggelse — artikel 325 TEUF — dom af 8. september 2015, Taricco m.fl. (C-105/14, EU:C:2015:555) — straffesag vedrørende lovovertrædelser på området for merværdiafgift (moms) — national lovgivning, der fastsætter forældelsesfrister, som kan medføre, at lovovertrædelserne forbliver ustraffet — skade for Den Europæiske Unions finansielle interesser — forpligtelse til at undlade at anvende enhver bestemmelse i national ret, der kan berøre de forpligtelser, som medlemsstaterne er pålagt i henhold til EU-retten — princippet om, at strafbare forhold og straffe skal have lovhjemmel) | 12 |
| 2018/C 52/17 | Sag C-66/17: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 14. december 2017 — Grzegorz Chudaś og Irena Chudaś mod DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu — Polen) (Præjudiciel forelæggelse — retligt samarbejde i civile sager — forordning (EF) nr. 805/2004 — anvendelsesområde — europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav — eksekutionsgrundlag, der kan attesteres som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument — afgørelse om sagsomkostningerne i en dom, som ikke vedrører et ubestridt krav — ikke omfattet) | 13 |
| 2018/C 52/18 | Sag C-344/17: Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 30. november 2017 — IJDF Italy Srl mod Violeta Fernando Dionisio og Alex Del Rosario Fernando (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Torino — Italien) (Præjudiciel forelæggelse — forbrugeraftaler — direktiv 93/13/EØF — national lovgivning, som giver mulighed for at sagsøge hovedskyldneren og garanten for samme retsinstans — undtagelse til reglerne om fastlæggelse af forbrugerværnetinget — artikel 99 i Domstolens procesreglement) | 13 |
| 2018/C 52/19 | Sag C-622/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litauen) den 3. november 2017 — Baltic Media Alliance Ltd mod Lietuvos radijo ir televizijos komisija | 14 |
| 2018/C 52/20 | Sag C-626/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Giudice di Pace di Roma (Italien) den 3. november 2017 — Alberto Rossi m.fl. mod Ministero della Giustizia | 14 |
| 2018/C 52/21 | Sag C-634/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Oldenburg (Tyskland) den 13. november 2017 — ReFood GmbH & Co. KG mod Landwirtschaftskammer Niedersachsen | 16 |
| 2018/C 52/22 | Sag C-638/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litauen) den 15. november 2017 — Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos mod Skonis ir kvapas UAB | 16 |
| 2018/C 52/23 | Sag C-639/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Augstākā tiesa (Letland) den 15. november 2017 — SIA KPMG Baltics, AS Latvijas Krājbanka maksātnespējas procesa administratore (kurator i konkursboet efter selskabet Latvijas Krājbanka) | 17 |
| 2018/C 52/24 | Sag C-643/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) den 17. november 2017 — GE Power Controls Portugal — Unipessoal Lda mod Fazenda Pública | 17 |
| 2018/C 52/25 | Sag C-644/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 17. november 2017 — Eurobolt BV | 18 |
| 2018/C 52/26 | Sag C-646/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Brindisi (Italien) den 17. November 2017 — straffesag mod Gianluca Moro | 19 |
| 2018/C 52/27 | Sag C-647/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Högsta förvaltningsdomstolen (Sverige) den 20. November 2017 — Skatteverket mod Srf konsulterna AB | 19 |
| 2018/C 52/28 | Sag C-650/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundespatentgericht (Tyskland) den 21. november 2017 — QH | 20 |
| 2018/C 52/29 | Sag C-657/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 24. november 2017 — Hussein Mohamad Hussein | 20 |
| 2018/C 52/30 | Sag C-659/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 24. november 2017 — Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) mod Azienda Napoletana Mobilità SpA | 21 |
| 2018/C 52/31 | Sag C-667/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari (Italien) den 24. november 2017 — Francesca Cadeddu mod Agenzia delle Entrate — Direzione provinciale di Cagliari m.fl. | 22 |
| 2018/C 52/32 | Sag C-672/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugal) den 28. november 2017 — Tratave — Tratamento de Águas Residuais do Ave SA mod Autoridade Tributária e Aduaneira | 22 |
| 2018/C 52/33 | Sag C-675/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio de Stato (Italien) den 30. november 2017 — Ministero della Salute mod Hannes Preindl | 23 |
| 2018/C 52/34 | Sag C-683/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) den 6. december 2017 — Cofemel — Sociedade de Vestuário S.A. mod G-Star Raw CV | 23 |
| | Retten |
| 2018/C 52/35 | Sag T-505/15: Rettens dom af 14. december 2017 — Ungarn mod Kommissionen (EGFL og ELFUL — udgifter, der er udelukket fra finansiering — forordning (EU) nr. 1782/2003, 1290/2005, 73/2009 og 1122/2009 — udgifter, der er afholdt af Ungarn — krydsoverensstemmelse — kontrol af de lovgivningsbestemte forvaltningskrav — kontrol af en god landbrugs- og miljømæssig stand — faste og punktvise korrektioner — risiko for fondene) | 25 |
| 2018/C 52/36 | Sag T-304/16: Rettens dom af 14. december 2017 — bet365 Group mod EUIPO — Hansen (BET 365) [EU-varemærker — ugyldighedssag — EU-ordmærket BET 365 — absolut registreringshindring — fornødent særpræg opnået ved brug — bevis — brug af varemærket til flere formål — artikel 7, stk. 3, og artikel 52, stk. 2, i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 7, stk. 3, og artikel 59, stk. 2, i forordning (EU) nr. 2017/1001)] | 26 |
| 2018/C 52/37 | Sag T-609/16: Rettens dom af 14. december 2017 — PB mod Kommissionen (Personalesag — tjenestemænd — ansættelse — meddelelse om udvælgelsesprøve EPSO/AD/309/15 (AD 11) — læger til Luxembourg — afslag på adgang til udvælgelsesprøverne i assessmentcentret — begrænsning af valget af andet sprog til et begrænset antal officielle EU- sprog — ulovlighedsindsigelse — åbenbart urigtigt skøn — ansvar — ikke-økonomisk tab) | 26 |
| 2018/C 52/38 | Sag T-792/16: Rettens dom af 14. december 2017 — N & C Franchise mod EUIPO — Eschenbach Optik (OJO sunglasses) [EU-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EU-figurmærket OJO sunglasses — det ældre internationale ordmærke oio — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — lighed mellem tegnene — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]] | 27 |
| 2018/C 52/39 | Sag T-21/17: Rettens dom af 14. december 2017 — RL mod Den Europæiske Unions Domstol (Personalesag — tjenestemænd — forfremmelse — forfremmelsesåret 2015 — afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 10 med virkning fra den 1. juli 2015 — interinstitutionel overførsel — prorata temporis-ordningen — sammenligning af fortjenester — vedtægtens artikel 45 — ansvar) | 28 |
| 2018/C 52/40 | Sag T-559/16: Rettens kendelse af 7. december 2017 — Durazzo mod EEAS (Personalesag — tjenestemænd — forfremmelse — forfremmelsesåret 2014 — akter, som ikke er bebyrdende — åbenbart afvisningsgrundlag — afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren — vedtægtens artikel 43 og artikel 45, stk. 1 — sammenligning af fortjenester — hensyntagen til bedømmelsesrapporterne med henblik på forfremmelse — udelukkende bogstavelige bedømmelser — ingen metode, som gør det muligt at sammenligne bedømmelsesrapporterne med henblik på forfremmelse — åbenbart, at søgsmålet skal tages til følge) | 28 |
| 2018/C 52/41 | Sag T-849/16: Rettens kendelse af 14. december 2017 — PGNiG Supply & Trading mod Kommissionen (Annullationssøgsmål — det indre marked for naturgas — direktiv 2009/73/EF — Kommissionens afgørelse om ændring af betingelserne for fravigelse af EU’s regler med hensyn til udnyttelse af OPAL-gasrørledningen for så vidt angår tredjepartsadgang og takstbestemmelser — ikke umiddelbart berørt — afvisning) | 29 |
| 2018/C 52/42 | Sag T-853/16: Rettens kendelse af 7. december 2017 — Techniplan mod Kommissionen (Passivitetssøgsmål — Kommissionens stillingtagen — erstatningssøgsmål — tilsidesættelse af formkrav — anmodning om betalingspåkrav — åbenbart afvisningsgrundlag — åbenbart inkompetent) | 30 |
| 2018/C 52/43 | Sag T-284/17: Rettens kendelse af 15. december 2017 — Le Pen mod Parlamentet (Annullations- og erstatningssøgsmål — regler for institutionerne — medlem af Europa-Parlamentet — privilegier og immuniteter — afgørelse om ophævelse af parlamentarisk immunitet — søgsmålsinteresse ophørt — delvist ufornødent at træffe afgørelse — åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er retligt ugrundet) | 30 |
| 2018/C 52/44 | Sag T-475/17: Rettens kendelse af 14. december 2017 — Rogesa mod Kommissionen (Annullationssøgsmål — aktindsigt — forordning (EF) nr. 1049/2001 — forordning (EF) nr. 1367/2006 — dokumenter vedrørende et anlæg, som fremstiller en blanding af piller og malmbriketter — stiltiende afslag på aktindsigt — udtrykkelig afgørelse vedtaget før sagsanlægget — påstand om, at det er ufornødent at træffe afgørelse — søgsmålsinteresse — åbenbart, at sagen skal afvises) | 31 |
| 2018/C 52/45 | Sag T-768/17: Sag anlagt den 22. november 2017 — Comprojecto-Projectos e Construções m.fl. mod ECB | 31 |
| 2018/C 52/46 | Sag T-780/17: Sag anlagt den 29. november 2017 — US mod ECB | 34 |
| 2018/C 52/47 | Sag T-793/17: Sag anlagt den 5. december 2017 — Bruel mod Kommissionen og EEAS | 35 |
| 2018/C 52/48 | Sag T-805/17: Sag anlagt den 11. december 2017 — BASF mod ECHA | 36 |
| 2018/C 52/49 | Sag T-806/17: Sag anlagt den 11. december 2017 — BASF og REACH & colours mod ECHA | 37 |
| 2018/C 52/50 | Sag T-811/17: Sag anlagt den 12. december 2017 — Classic Media mod EUIPO — Pirelli Tyre (CLASSIC DRIVER) | 38 |
| 2018/C 52/51 | Sag T-812/17: Sag anlagt den 15. december 2017 — Seco Belgium og Vinçotte mod Parlamentet | 39 |
| 2018/C 52/52 | Sag T-813/17: Sag anlagt den 14. december 2017 — Nerantzaki mod Kommissionen | 39 |
| 2018/C 52/53 | Sag T-814/17: Sag anlagt den 14. december 2017 — Lietuvos geležinkeliai mod Kommissionen | 40 |
| 2018/C 52/54 | Sag T-821/17: Sag anlagt den 12. december 2017 — Vitromed mod EUIPO — Vitromed Healthcare (VITROMED Germany) | 41 |
| 2018/C 52/55 | Sag T-825/17: Sag anlagt den 22. december 2017 — Carbon System Verwaltungs mod EUIPO (LIGHTBOUNCE) | 42 |
| 2018/C 52/56 | Sag T-826/17: Sag anlagt den 22. december 2017 — TeamBank mod EUIPO — Fio Systems (FYYO) | 42 |
| 2018/C 52/57 | Sag T-831/17: Sag anlagt den 29. december 2017 — DRH Licensing & Managing mod EUIPO — Merck (Flexagil) | 43 |
| 2018/C 52/58 | Sag T-305/15: Rettens kendelse af 14. december 2017 — Airdata mod Kommissionen | 44 |
| 2018/C 52/59 | Sag T-234/16: Rettens kendelse af 14. december 2017 — Meissen Keramik mod EUIPO — Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen (Meissen) | 44 |
| 2018/C 52/60 | Sag T-451/17: Rettens kendelse af 18. december 2017 — Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie mod Kommissionen | 44 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2018/C 52/02

Sag C-600/14: Domstolens dom (Store Afdeling) af 5. december 2017 — Forbundsrepublikken Tyskland mod Rådet for Den Europæiske Union (Annullationssøgsmål — Den Europæiske Unions optræden udadtil — artikel 216, stk. 1, TEUF — artikel 218, stk. 9, TEUF — fastlæggelse af, hvilken holdning der skal indtages på Unionens vegne i et organ nedsat ved en international aftale — Udvalget for Revision af Den Mellemstatslige Organisation for Internationale Jernbanebefordringer (OTIF) — ændring af konventionen om internationale jernbanebefordringer (COTIF) og tillæggene dertil — delt kompetence mellem unionen og dens medlemsstater — Unionens eksterne kompetence på et område, hvor Unionen endnu ikke har vedtaget fælles regler — gyldigheden af afgørelse 2014/699/EU — begrundelsespligt — princippet om loyalt samarbejde)

2

2018/C 52/03

Sag C-598/15: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 7. december 2017 — Banco Santander, SA mod Cristobalina Sánchez López (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Primera Instancia de Jerez de la Frontera — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse — direktiv 93/13/EØF — forbrugeraftaler — urimelige kontraktvilkår — de nationale domstoles beføjelser — effektiviteten af forbrugerbeskyttelsen — aftale om lån mod pant i fast ejendom — udenretslig procedure med henblik på realisering af pant — forenklet retslig procedure for anerkendelse af erhververens tinglige rettigheder)

3

2018/C 52/04

Sag C-61/16 P: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. december 2017 — European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) mod Giant (China) Co. Ltd, Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen (Appel — dumping — forordning (EU) nr. 502/2013 — import af cykler med oprindelse i Kina — forordning (EF) nr. 1225/2009 — artikel 18, stk. 1 — samarbejde — begrebet nødvendige oplysninger — artikel 9, stk. 5 — anmodning om individuel behandling — risiko for omgåelse)

3

2018/C 52/05

Sag C-189/16: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 7. december 2017 — Boguslawa Zaniewicz-Dybeck mod Pensionsmyndigheten (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Högsta förvaltningsdomstolen — Sverige) (»Præjudiciel forelæggelse — social sikring af vandrende arbejdstagere — forordning (EØF) nr. 1408/71 — artikel 46, stk. 2 — artikel 47, stk. 1, litra d) — artikel 50 — garantipension — minimumsydelse — beregning af pensionsrettigheder)

4

2018/C 52/06

Sag C-230/16: Domstolens dom (Første Afdeling) af 6. december 2017 — Coty Germany GmbH mod Parfümerie Akzente GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Tyskland) [Præjudiciel forelæggelse — konkurrence — konkurrencebegrænsende aftaler — artikel 101, stk. 1, TEUF — selektiv distribution af luksuskosmetikprodukter — aftalebestemmelse, der forbyder forhandlere at benytte sig af en uautoriseret tredjepart i forbindelse med internetsalg — forordning (EU) nr. 330/2010 — artikel 4, litra b) og c)]

5

2018/C 52/07

Sag C-243/16: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. december 2017 — Antonio Miravitlles Ciurana m.fl. mod Contimark SA og Jordi Socias Gispert (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Social no 30 de Barcelona — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse — selskabsret — direktiv 2009/101/EF — artikel 2 og 6-8 — direktiv 2012/30/EU — artikel 19 og 36 — Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — artikel 20, 21 og 51 — inddrivelse af fordringer, der følger af en ansættelseskontrakt — ret til ved samme retsinstans at anlægge sag mod selskabet og dets direktør som værende ansvarlig og solidarisk hæftende for selskabets gæld)

o

6

2018/C 52/08

Sag C-305/16: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 14. december 2017 — Avon Cosmetics Ltd mod The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse — merværdiafgift (moms) — sjette direktiv 77/388/EØF — artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a) — beskatningsgrundlag — artikel 17 — ret til fradrag — artikel 27 — særlige undtagelsesforanstaltninger — beslutning 89/534/EØF — markedsføringssystem baseret på levering af varer gennem ikke-momspligtige personer — påligning af afgift på grundlag af varens normale værdi fastlagt i sidste omsætningsled — medtagelse af omkostninger afholdt af de pågældende personer)

6

2018/C 52/09

Sag C-329/16: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 7. december 2017 — Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (Snitem), Philips France mod Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse — medicinsk udstyr — direktiv 93/42/EØF — anvendelsesområde — begrebet medicinsk udstyr — CE-mærkning — national lovgivning, der underlægger softwarestøtte til lægerecepter en certificeringsprocedure, der er udarbejdet af en national myndighed)

7

2018/C 52/10

Sag C-403/16: Domstolens dom (Første Afdeling) af 13. december 2017 — Soufiane El Hassani mod Minister Spraw Zagranicznych (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Naczelny Sąd Administracyjny — Polen) (Præjudiciel forelæggelse — område med frihed, sikkerhed og retfærdighed — forordning (EF) nr. 810/2009 — artikel 32, stk. 3 — fællesskabskodeks for visa — afslag på visum — ansøgerens ret til at påklage denne afgørelse — en medlemsstats forpligtelse til at sikre adgangen til retsmidler for en domstol)

8

2018/C 52/11

Sag C-408/16: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 6. december 2017 — Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA, tidligere Compania Naţională de Autostrăzi şi Drumuri Naţionale din România SA mod Ministerul Fondurilor Europene — Direcţia Generală Managementul Fondurilor Externe (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Bucureşti — Rumænien) (Præjudiciel forelæggelse — offentlige kontrakter — direktiv 2004/18/EF — anvendelsesområde — forordning (EF) nr. 1083/2006 — Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden — kontrakt om finansiering af anlæggelse af en motorvej indgået med Den Europæiske Investeringsbank inden medlemsstatens tiltrædelse af Den Europæiske Union — begrebet uregelmæssighed som omhandlet i forordning nr. 1083/2006)

9

2018/C 52/12

Sag C-487/16 P: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 13. december 2017 — Telefónica SA mod Europa-Kommissionen (Appel — karteller — det portugisiske og det spanske marked for telekommunikation — konkurrenceklausul i en aftale indgået mellem to selskaber — konkurrencebegrænsende formål — ret til forsvar — afvisning af afhøring af vidner — bøder — overtrædelsens grovhed — formildende omstændigheder)

10

2018/C 52/13

Sag C-567/16: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 7. december 2017 — Merck Sharp & Dohme Corporation mod Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks (anmodning om præjudiciel afgørelse fra la High Court of Justice (Chancery Division) — Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse — industriel og kommerciel ejendomsret — patentret — humanmedicinske lægemidler — forordning (EF) nr. 469/2009 — artikel 3, litra b) — supplerende beskyttelsescertifikat — betingelser for opnåelse — artikel 10, stk. 3 — udstedelse af certifikat eller afslag på ansøgning om certifikat — direktiv 2001/83/EF — artikel 28, stk. 4 — decentraliseret procedure)

10

2018/C 52/14

Sag C-630/16: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 14. december 2017 — sagen iværksat af Anstar Oy (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Helsingin hallinto-oikeus — Finland) (Præjudiciel forelæggelse — harmoniserede betingelser for markedsføring af byggevarer — den harmoniserede standard EN 1090-1:2009+A1:2011 — kriterier for fastlæggelsen af anvendelsesområdet for en standard, der er godkendt af Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) i medfør af et mandat fra Europa-Kommissionen — forankringsdele, der skal støbes i betonen før hærdning og anvendes til at fastgøre skalelementer og murværkskonsoller til bygningens rammekonstruktion)

11

2018/C 52/15

Sag C-636/16: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 7. december 2017 — Wilber López Pastuzano mod Delegación del Gobierno en Navarra (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado Contencioso-Administrativo no1 de Pamplona — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse — tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding — direktiv 2003/109/EF — artikel 12 — vedtagelse af en afgørelse om udvisning af en fastboende udlænding — forhold, der skal tages hensyn til — national lovgivning — manglende hensyntagen til disse forhold — forenelighed)

o

11

2018/C 52/16

Sag C-42/17: Domstolens dom (Store Afdeling) af 5. december 2017 — straffesag mod M.A.S. og M.B. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte costituzionale — Italien) (Præjudiciel forelæggelse — artikel 325 TEUF — dom af 8. september 2015, Taricco m.fl. (C-105/14, EU:C:2015:555) — straffesag vedrørende lovovertrædelser på området for merværdiafgift (moms) — national lovgivning, der fastsætter forældelsesfrister, som kan medføre, at lovovertrædelserne forbliver ustraffet — skade for Den Europæiske Unions finansielle interesser — forpligtelse til at undlade at anvende enhver bestemmelse i national ret, der kan berøre de forpligtelser, som medlemsstaterne er pålagt i henhold til EU-retten — princippet om, at strafbare forhold og straffe skal have lovhjemmel)

12

2018/C 52/17

Sag C-66/17: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 14. december 2017 — Grzegorz Chudaś og Irena Chudaś mod DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu — Polen) (Præjudiciel forelæggelse — retligt samarbejde i civile sager — forordning (EF) nr. 805/2004 — anvendelsesområde — europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav — eksekutionsgrundlag, der kan attesteres som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument — afgørelse om sagsomkostningerne i en dom, som ikke vedrører et ubestridt krav — ikke omfattet)

13

2018/C 52/18

Sag C-344/17: Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 30. november 2017 — IJDF Italy Srl mod Violeta Fernando Dionisio og Alex Del Rosario Fernando (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Torino — Italien) (Præjudiciel forelæggelse — forbrugeraftaler — direktiv 93/13/EØF — national lovgivning, som giver mulighed for at sagsøge hovedskyldneren og garanten for samme retsinstans — undtagelse til reglerne om fastlæggelse af forbrugerværnetinget — artikel 99 i Domstolens procesreglement)

13

2018/C 52/19

Sag C-622/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litauen) den 3. november 2017 — Baltic Media Alliance Ltd mod Lietuvos radijo ir televizijos komisija

14

2018/C 52/20

Sag C-626/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Giudice di Pace di Roma (Italien) den 3. november 2017 — Alberto Rossi m.fl. mod Ministero della Giustizia

14

2018/C 52/21

Sag C-634/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Oldenburg (Tyskland) den 13. november 2017 — ReFood GmbH & Co. KG mod Landwirtschaftskammer Niedersachsen

16

2018/C 52/22

Sag C-638/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litauen) den 15. november 2017 — Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos mod Skonis ir kvapas UAB

16

2018/C 52/23

Sag C-639/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Augstākā tiesa (Letland) den 15. november 2017 — SIA KPMG Baltics, AS Latvijas Krājbanka maksātnespējas procesa administratore (kurator i konkursboet efter selskabet Latvijas Krājbanka)

17

2018/C 52/24

Sag C-643/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) den 17. november 2017 — GE Power Controls Portugal — Unipessoal Lda mod Fazenda Pública

17

2018/C 52/25

Sag C-644/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 17. november 2017 — Eurobolt BV

18

2018/C 52/26

Sag C-646/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Brindisi (Italien) den 17. November 2017 — straffesag mod Gianluca Moro

19

2018/C 52/27

Sag C-647/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Högsta förvaltningsdomstolen (Sverige) den 20. November 2017 — Skatteverket mod Srf konsulterna AB

19

2018/C 52/28

Sag C-650/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundespatentgericht (Tyskland) den 21. november 2017 — QH

20

2018/C 52/29

Sag C-657/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 24. november 2017 — Hussein Mohamad Hussein

20

2018/C 52/30

Sag C-659/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 24. november 2017 — Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) mod Azienda Napoletana Mobilità SpA

21

2018/C 52/31

Sag C-667/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari (Italien) den 24. november 2017 — Francesca Cadeddu mod Agenzia delle Entrate — Direzione provinciale di Cagliari m.fl.

22

2018/C 52/32

Sag C-672/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugal) den 28. november 2017 — Tratave — Tratamento de Águas Residuais do Ave SA mod Autoridade Tributária e Aduaneira

22

2018/C 52/33

Sag C-675/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio de Stato (Italien) den 30. november 2017 — Ministero della Salute mod Hannes Preindl

23

2018/C 52/34

Sag C-683/17: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) den 6. december 2017 — Cofemel — Sociedade de Vestuário S.A. mod G-Star Raw CV

23

Retten

2018/C 52/35

Sag T-505/15: Rettens dom af 14. december 2017 — Ungarn mod Kommissionen (EGFL og ELFUL — udgifter, der er udelukket fra finansiering — forordning (EU) nr. 1782/2003, 1290/2005, 73/2009 og 1122/2009 — udgifter, der er afholdt af Ungarn — krydsoverensstemmelse — kontrol af de lovgivningsbestemte forvaltningskrav — kontrol af en god landbrugs- og miljømæssig stand — faste og punktvise korrektioner — risiko for fondene)

25

2018/C 52/36

Sag T-304/16: Rettens dom af 14. december 2017 — bet365 Group mod EUIPO — Hansen (BET 365) [EU-varemærker — ugyldighedssag — EU-ordmærket BET 365 — absolut registreringshindring — fornødent særpræg opnået ved brug — bevis — brug af varemærket til flere formål — artikel 7, stk. 3, og artikel 52, stk. 2, i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 7, stk. 3, og artikel 59, stk. 2, i forordning (EU) nr. 2017/1001)]

26

2018/C 52/37

Sag T-609/16: Rettens dom af 14. december 2017 — PB mod Kommissionen (Personalesag — tjenestemænd — ansættelse — meddelelse om udvælgelsesprøve EPSO/AD/309/15 (AD 11) — læger til Luxembourg — afslag på adgang til udvælgelsesprøverne i assessmentcentret — begrænsning af valget af andet sprog til et begrænset antal officielle EU- sprog — ulovlighedsindsigelse — åbenbart urigtigt skøn — ansvar — ikke-økonomisk tab)

26

2018/C 52/38

Sag T-792/16: Rettens dom af 14. december 2017 — N & C Franchise mod EUIPO — Eschenbach Optik (OJO sunglasses) [EU-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EU-figurmærket OJO sunglasses — det ældre internationale ordmærke oio — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — lighed mellem tegnene — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]]

27

2018/C 52/39

Sag T-21/17: Rettens dom af 14. december 2017 — RL mod Den Europæiske Unions Domstol (Personalesag — tjenestemænd — forfremmelse — forfremmelsesåret 2015 — afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 10 med virkning fra den 1. juli 2015 — interinstitutionel overførsel — prorata temporis-ordningen — sammenligning af fortjenester — vedtægtens artikel 45 — ansvar)

28

2018/C 52/40

Sag T-559/16: Rettens kendelse af 7. december 2017 — Durazzo mod EEAS (Personalesag — tjenestemænd — forfremmelse — forfremmelsesåret 2014 — akter, som ikke er bebyrdende — åbenbart afvisningsgrundlag — afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren — vedtægtens artikel 43 og artikel 45, stk. 1 — sammenligning af fortjenester — hensyntagen til bedømmelsesrapporterne med henblik på forfremmelse — udelukkende bogstavelige bedømmelser — ingen metode, som gør det muligt at sammenligne bedømmelsesrapporterne med henblik på forfremmelse — åbenbart, at søgsmålet skal tages til følge)

28

2018/C 52/41

Sag T-849/16: Rettens kendelse af 14. december 2017 — PGNiG Supply & Trading mod Kommissionen (Annullationssøgsmål — det indre marked for naturgas — direktiv 2009/73/EF — Kommissionens afgørelse om ændring af betingelserne for fravigelse af EU’s regler med hensyn til udnyttelse af OPAL-gasrørledningen for så vidt angår tredjepartsadgang og takstbestemmelser — ikke umiddelbart berørt — afvisning)

29

2018/C 52/42

Sag T-853/16: Rettens kendelse af 7. december 2017 — Techniplan mod Kommissionen (Passivitetssøgsmål — Kommissionens stillingtagen — erstatningssøgsmål — tilsidesættelse af formkrav — anmodning om betalingspåkrav — åbenbart afvisningsgrundlag — åbenbart inkompetent)

30

2018/C 52/43

Sag T-284/17: Rettens kendelse af 15. december 2017 — Le Pen mod Parlamentet (Annullations- og erstatningssøgsmål — regler for institutionerne — medlem af Europa-Parlamentet — privilegier og immuniteter — afgørelse om ophævelse af parlamentarisk immunitet — søgsmålsinteresse ophørt — delvist ufornødent at træffe afgørelse — åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er retligt ugrundet)

30

2018/C 52/44

Sag T-475/17: Rettens kendelse af 14. december 2017 — Rogesa mod Kommissionen (Annullationssøgsmål — aktindsigt — forordning (EF) nr. 1049/2001 — forordning (EF) nr. 1367/2006 — dokumenter vedrørende et anlæg, som fremstiller en blanding af piller og malmbriketter — stiltiende afslag på aktindsigt — udtrykkelig afgørelse vedtaget før sagsanlægget — påstand om, at det er ufornødent at træffe afgørelse — søgsmålsinteresse — åbenbart, at sagen skal afvises)

31

2018/C 52/45

Sag T-768/17: Sag anlagt den 22. november 2017 — Comprojecto-Projectos e Construções m.fl. mod ECB

31

2018/C 52/46

Sag T-780/17: Sag anlagt den 29. november 2017 — US mod ECB

34

2018/C 52/47

Sag T-793/17: Sag anlagt den 5. december 2017 — Bruel mod Kommissionen og EEAS

35

2018/C 52/48

Sag T-805/17: Sag anlagt den 11. december 2017 — BASF mod ECHA

36

2018/C 52/49

Sag T-806/17: Sag anlagt den 11. december 2017 — BASF og REACH & colours mod ECHA

37

2018/C 52/50

Sag T-811/17: Sag anlagt den 12. december 2017 — Classic Media mod EUIPO — Pirelli Tyre (CLASSIC DRIVER)

38

2018/C 52/51

Sag T-812/17: Sag anlagt den 15. december 2017 — Seco Belgium og Vinçotte mod Parlamentet

39

2018/C 52/52

Sag T-813/17: Sag anlagt den 14. december 2017 — Nerantzaki mod Kommissionen

39

2018/C 52/53

Sag T-814/17: Sag anlagt den 14. december 2017 — Lietuvos geležinkeliai mod Kommissionen

40

2018/C 52/54

Sag T-821/17: Sag anlagt den 12. december 2017 — Vitromed mod EUIPO — Vitromed Healthcare (VITROMED Germany)

41

2018/C 52/55

Sag T-825/17: Sag anlagt den 22. december 2017 — Carbon System Verwaltungs mod EUIPO (LIGHTBOUNCE)

42

2018/C 52/56

Sag T-826/17: Sag anlagt den 22. december 2017 — TeamBank mod EUIPO — Fio Systems (FYYO)

42

2018/C 52/57

Sag T-831/17: Sag anlagt den 29. december 2017 — DRH Licensing & Managing mod EUIPO — Merck (Flexagil)

43

2018/C 52/58

Sag T-305/15: Rettens kendelse af 14. december 2017 — Airdata mod Kommissionen

44

2018/C 52/59

Sag T-234/16: Rettens kendelse af 14. december 2017 — Meissen Keramik mod EUIPO — Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen (Meissen)

44

2018/C 52/60

Sag T-451/17: Rettens kendelse af 18. december 2017 — Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie mod Kommissionen

44

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/1 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2018/C 052/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 42 af 5.2.2018

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 32 af 29.1.2018

EUT C 22 af 22.1.2018

EUT C 13 af 15.1.2018

EUT C 5 af 8.1.2018

EUT C 437 af 18.12.2017

EUT C 424 af 11.12.2017

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/2 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/2

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 5. december 2017 — Forbundsrepublikken Tyskland mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-600/14) (1)

((Annullationssøgsmål - Den Europæiske Unions optræden udadtil - artikel 216, stk. 1, TEUF - artikel 218, stk. 9, TEUF - fastlæggelse af, hvilken holdning der skal indtages på Unionens vegne i et organ nedsat ved en international aftale - Udvalget for Revision af Den Mellemstatslige Organisation for Internationale Jernbanebefordringer (OTIF) - ændring af konventionen om internationale jernbanebefordringer (COTIF) og tillæggene dertil - delt kompetence mellem unionen og dens medlemsstater - Unionens eksterne kompetence på et område, hvor Unionen endnu ikke har vedtaget fælles regler - gyldigheden af afgørelse 2014/699/EU - begrundelsespligt - princippet om loyalt samarbejde))

(2018/C 052/02)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og J. Möller, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Den Franske Republik (først ved D. Colas, G. de Bergues og M. Hours, som befuldmægtigede, derefter ved D. Colas og M.-L. Kitamura, som befuldmægtigede) samt Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved C. Brodie, M. Holt og D. Robertson, som befuldmægtigede, bistået af J. Holmes, QC)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved E. Finnegan, Z. Kupčová og J.-P. Hix, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved F. Erlbacher, W. Mölls og J. Hottiaux, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Rådet for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagsomkostningerne.

| 3) | Den Franske Republik, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland samt Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Den Franske Republik, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland samt Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 73 af 2.3.2015.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/3 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/3

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 7. december 2017 — Banco Santander, SA mod Cristobalina Sánchez López (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Primera Instancia de Jerez de la Frontera — Spanien)

(Sag C-598/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 93/13/EØF - forbrugeraftaler - urimelige kontraktvilkår - de nationale domstoles beføjelser - effektiviteten af forbrugerbeskyttelsen - aftale om lån mod pant i fast ejendom - udenretslig procedure med henblik på realisering af pant - forenklet retslig procedure for anerkendelse af erhververens tinglige rettigheder))

(2018/C 052/03)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de Primera Instancia de Jerez de la Frontera

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Banco Santander, SA

Sagsøgt: Cristobalina Sánchez López

Konklusion

Artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler kan ikke finde anvendelse på en procedure som den i hovedsagen omhandlede, der er indledt af den person, der har fået tildelt den faste ejendom efter udenretslig realisering af det pant, som forbrugeren har stillet til fordel for en erhvervsdrivende kreditor, hvilken procedure har til formål at beskytte de tinglige rettigheder, som den pågældende har erhvervet lovligt, dels for så vidt som denne procedure er uafhængig af retsforholdet mellem den erhvervsdrivende kreditor og forbrugeren, dels henset til, at pantet er blevet realiseret, den faste ejendom er blevet solgt, og de tinglige rettigheder, der knytter sig dertil, er blevet overført, uden at forbrugeren har gjort brug af de retsmidler, der er fastsat i denne sammenhæng.

---

(1)  EUT C 38 af 1.2.2016

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/3 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/3

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. december 2017 — European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) mod Giant (China) Co. Ltd, Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen

(Sag C-61/16 P) (1)

((Appel - dumping - forordning (EU) nr. 502/2013 - import af cykler med oprindelse i Kina - forordning (EF) nr. 1225/2009 - artikel 18, stk. 1 - samarbejde - begrebet »nødvendige oplysninger« - artikel 9, stk. 5 - anmodning om individuel behandling - risiko for omgåelse))

(2018/C 052/04)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) (ved avocat L. Ruessmann og solicitor J. Beck)

De andre parter i appelsagen: Giant (China) Co. Ltd (ved avocat P. De Baere), Rådet for Den Europæiske Union (ved H. Marcos Fraile, som befuldmægtiget, bistået af solicitor B. O’Connor og avocat S. Gubel) og Europa-Kommissionen (ved J.-F. Brakeland, M. França og A. Demeneix, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) bærer sine egne omkostninger og betaler Giant (China) Co. Ltd’s omkostninger. |
| --- | --- |

2)

European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) bærer sine egne omkostninger og betaler Giant (China) Co. Ltd’s omkostninger.

| 3) | Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 106 af 21.3.2016.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/4 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/4

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 7. december 2017 — Boguslawa Zaniewicz-Dybeck mod Pensionsmyndigheten (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Högsta förvaltningsdomstolen — Sverige)

(Sag C-189/16) (1)

((»Præjudiciel forelæggelse - social sikring af vandrende arbejdstagere - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 46, stk. 2 - artikel 47, stk. 1, litra d) - artikel 50 - garantipension - minimumsydelse - beregning af pensionsrettigheder))

(2018/C 052/05)

Processprog: svensk

Den forelæggende ret

Högsta förvaltningsdomstolen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Boguslawa Zaniewicz-Dybeck

Sagsøgt: Pensionsmyndigheten

Konklusion

| 1) | Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1606/98 af 29. juni 1998, skal fortolkes således, at når en medlemsstats kompetente institution beregner en minimumsydelse såsom den i hovedsagen omhandlede garantipension, skal den hverken anvende forordningens artikel 46, stk. 2, eller artikel 47, stk. 1, litra d). En sådan ydelse skal beregnes efter bestemmelserne i samme forordnings artikel 50, sammenholdt med den nationale lovgivning, dog uden anvendelse af nationale bestemmelser om pro rata-beregningen som de i hovedsagen omhandlede. |
| --- | --- |

1)

Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1606/98 af 29. juni 1998, skal fortolkes således, at når en medlemsstats kompetente institution beregner en minimumsydelse såsom den i hovedsagen omhandlede garantipension, skal den hverken anvende forordningens artikel 46, stk. 2, eller artikel 47, stk. 1, litra d). En sådan ydelse skal beregnes efter bestemmelserne i samme forordnings artikel 50, sammenholdt med den nationale lovgivning, dog uden anvendelse af nationale bestemmelser om pro rata-beregningen som de i hovedsagen omhandlede.

| 2) | Forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forordning nr. 118/97, som ændret ved forordning nr. 1606/98, og nærmere bestemt den nævnte forordnings artikel 50, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, der bestemmer, at den kompetente institution i forbindelse med beregningen af en minimumsydelse såsom den i hovedsagen omhandlede garantipension skal tage hensyn til samtlige de alderspensioner, som den pågældende rent faktisk oppebærer i én eller flere andre medlemsstater. |
| --- | --- |

2)

Forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forordning nr. 118/97, som ændret ved forordning nr. 1606/98, og nærmere bestemt den nævnte forordnings artikel 50, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, der bestemmer, at den kompetente institution i forbindelse med beregningen af en minimumsydelse såsom den i hovedsagen omhandlede garantipension skal tage hensyn til samtlige de alderspensioner, som den pågældende rent faktisk oppebærer i én eller flere andre medlemsstater.

---

(1)  EUT C 211 af 13.6.2016.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/5 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/5

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 6. december 2017 — Coty Germany GmbH mod Parfümerie Akzente GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Tyskland)

(Sag C-230/16) (1)

([Præjudiciel forelæggelse - konkurrence - konkurrencebegrænsende aftaler - artikel 101, stk. 1, TEUF - selektiv distribution af luksuskosmetikprodukter - aftalebestemmelse, der forbyder forhandlere at benytte sig af en uautoriseret tredjepart i forbindelse med internetsalg - forordning (EU) nr. 330/2010 - artikel 4, litra b) og c)])

(2018/C 052/06)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Frankfurt am Main

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Coty Germany GmbH

Sagsøgt: Parfümerie Akzente GmbH

Konklusion

| 1) | Artikel 101, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at et selektivt distributionssystem for luksusvarer, der hovedsageligt har til formål at bevare disse varers image af luksus, er foreneligt med denne bestemmelse, hvis udvælgelsen af videreforhandlere sker på grundlag af objektive kvalitative kriterier, der er fastsat ens for alle potentielle videreforhandlere og anvendes uden forskelsbehandling, og hvis de fastsatte kriterier ikke går videre end, hvad der er nødvendigt. |
| --- | --- |

1)

Artikel 101, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at et selektivt distributionssystem for luksusvarer, der hovedsageligt har til formål at bevare disse varers image af luksus, er foreneligt med denne bestemmelse, hvis udvælgelsen af videreforhandlere sker på grundlag af objektive kvalitative kriterier, der er fastsat ens for alle potentielle videreforhandlere og anvendes uden forskelsbehandling, og hvis de fastsatte kriterier ikke går videre end, hvad der er nødvendigt.

| 2) | Artikel 101, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en aftalebestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter de autoriserede forhandlere i et selektivt distributionssystem for luksusvarer, der hovedsageligt har til formål at bevare disse varers image af luksus, forbydes at benytte tredjepartsplatforme i forbindelse med internetsalg af aftalevarerne på en måde, som er synlig udefra, når denne aftalebestemmelse har til formål at bevare de nævnte varers image af luksus, når den er fastsat ens for alle og anvendes uden forskelsbehandling, og når den er forholdsmæssig i forhold til det forfulgte formål, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve. |
| --- | --- |

2)

Artikel 101, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en aftalebestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter de autoriserede forhandlere i et selektivt distributionssystem for luksusvarer, der hovedsageligt har til formål at bevare disse varers image af luksus, forbydes at benytte tredjepartsplatforme i forbindelse med internetsalg af aftalevarerne på en måde, som er synlig udefra, når denne aftalebestemmelse har til formål at bevare de nævnte varers image af luksus, når den er fastsat ens for alle og anvendes uden forskelsbehandling, og når den er forholdsmæssig i forhold til det forfulgte formål, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

| 3) | Artikel 4 i Kommissionens forordning (EU) nr. 330/2010 af 20. april 2010 om anvendelse af artikel 101, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis skal fortolkes således, at et forbud, som er pålagt medlemmerne af et selektivt distributionssystem for luksusvarer, som opererer som forhandlere på markedet, mod at benytte tredjepartsvirksomheder i forbindelse med internetsalg på en måde, som er synlig udefra, under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede ikke udgør en begrænsning af kundegruppen som omhandlet i denne forordnings artikel 4, litra b), eller en begrænsning af passivt salg til slutbrugere som omhandlet i nævnte forordnings artikel 4, litra c). |
| --- | --- |

3)

Artikel 4 i Kommissionens forordning (EU) nr. 330/2010 af 20. april 2010 om anvendelse af artikel 101, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis skal fortolkes således, at et forbud, som er pålagt medlemmerne af et selektivt distributionssystem for luksusvarer, som opererer som forhandlere på markedet, mod at benytte tredjepartsvirksomheder i forbindelse med internetsalg på en måde, som er synlig udefra, under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede ikke udgør en begrænsning af kundegruppen som omhandlet i denne forordnings artikel 4, litra b), eller en begrænsning af passivt salg til slutbrugere som omhandlet i nævnte forordnings artikel 4, litra c).

---

(1)  EUT C 260 af 18.7.2016.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/6 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/6

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 14. december 2017 — Antonio Miravitlles Ciurana m.fl. mod Contimark SA og Jordi Socias Gispert (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Social no 30 de Barcelona — Spanien)

(Sag C-243/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - selskabsret - direktiv 2009/101/EF - artikel 2 og 6-8 - direktiv 2012/30/EU - artikel 19 og 36 - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 20, 21 og 51 - inddrivelse af fordringer, der følger af en ansættelseskontrakt - ret til ved samme retsinstans at anlægge sag mod selskabet og dets direktør som værende ansvarlig og solidarisk hæftende for selskabets gæld))

(2018/C 052/07)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de lo Social no 30 de Barcelona

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Antonio Miravitlles Ciurana, Alberto Marina Lorente, Jorge Benito García og Juan Gregorio Benito García

Sagsøgt: Contimark SA og Jordi Socias Gispert

Konklusion

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/101/EF af 16. december 2009 om samordning af de garantier, som kræves i medlemsstaterne af de i artikel 48, stk. 2, [EF] nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde, og navnlig dets artikel 2 og 6-8, samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/30/EU af 25. oktober 2012 om samordning af de garantier, der kræves i medlemsstaterne af de i artikel 54, stk. 2, TEUF nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, for så vidt angår stiftelsen af aktieselskabet samt bevarelse af og ændringer i dets kapital, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde, og navnlig dets artikel 19 og 36, skal fortolkes således, at arbejdstagere, som er kreditorer i et aktieselskab som følge af ophævelsen af deres ansættelseskontrakt, ikke på grundlag af disse bestemmelser har ret til ved samme arbejdsret som den, der har kompetence til at påkende søgsmålet om anerkendelse af deres lønkrav, at anlægge et erstatningssøgsmål mod selskabets direktør for at have undladt at indkalde til selskabets generalforsamling til trods for, at selskabet havde lidt betydelige tab, med henblik på, at denne direktør pålægges solidarisk hæftelse for nævnte lønkrav.

---

(1)  EUT C 279 af 1.8.2016.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/6 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/6

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 14. december 2017 — Avon Cosmetics Ltd mod The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-305/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - merværdiafgift (moms) - sjette direktiv 77/388/EØF - artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a) - beskatningsgrundlag - artikel 17 - ret til fradrag - artikel 27 - særlige undtagelsesforanstaltninger - beslutning 89/534/EØF - markedsføringssystem baseret på levering af varer gennem ikke-momspligtige personer - påligning af afgift på grundlag af varens normale værdi fastlagt i sidste omsætningsled - medtagelse af omkostninger afholdt af de pågældende personer))

(2018/C 052/08)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Avon Cosmetics Ltd

Sagsøgt: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Konklusion

| 1) | Artikel 17 og 27 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 2004/7/EF af 20. januar 2004, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en undtagelsesforanstaltning som den i hovedsagen omhandlede — som er godkendt ved Rådets beslutning 89/534/EØF af 24. maj 1989 om bemyndigelse til Det Forenede Kongerige til på visse leverancer til ikke-afgiftspligtige handlende at anvende en foranstaltning, der fraviger artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), i sjette direktiv i henhold til direktivets artikel 27 — til direktivets artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), hvorefter beskatningsgrundlaget for merværdiafgiften (momsen) for et selskab, der foretager direkte salg, er varernes normale salgsværdi i sidste omsætningsled, når varerne sælges gennem ikke-momspligtige forhandlere, selv hvis denne undtagelsesforanstaltning ikke på nogen måde tager hensyn til den indgående moms på de demonstrationsprodukter, der er købt af forhandlerne hos dette selskab. |
| --- | --- |

1)

Artikel 17 og 27 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 2004/7/EF af 20. januar 2004, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en undtagelsesforanstaltning som den i hovedsagen omhandlede — som er godkendt ved Rådets beslutning 89/534/EØF af 24. maj 1989 om bemyndigelse til Det Forenede Kongerige til på visse leverancer til ikke-afgiftspligtige handlende at anvende en foranstaltning, der fraviger artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), i sjette direktiv i henhold til direktivets artikel 27 — til direktivets artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), hvorefter beskatningsgrundlaget for merværdiafgiften (momsen) for et selskab, der foretager direkte salg, er varernes normale salgsværdi i sidste omsætningsled, når varerne sælges gennem ikke-momspligtige forhandlere, selv hvis denne undtagelsesforanstaltning ikke på nogen måde tager hensyn til den indgående moms på de demonstrationsprodukter, der er købt af forhandlerne hos dette selskab.

| 2) | Gennemgangen af det første spørgsmål har intet frembragt, som kan rejse tvivl om gyldigheden af beslutning 89/534. |
| --- | --- |

2)

Gennemgangen af det første spørgsmål har intet frembragt, som kan rejse tvivl om gyldigheden af beslutning 89/534.

| 3) | Artikel 27 i sjette direktiv 77/388, som ændret ved direktiv 2004/7, skal fortolkes således, at den ikke pålægger den medlemsstat, som anmoder om tilladelse til at fravige direktivets artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), at underrette Kommissionen om, at ikke-momspligtige forhandlere bærer momsen på køb af demonstrationsprodukter købt af et selskab, der foretager direkte salg, og anvendt med henblik på deres økonomiske virksomhed, således at der på den ene eller den anden måde tages hensyn til denne indgående afgift i bestemmelserne om denne undtagelsesforanstaltning. |
| --- | --- |

3)

Artikel 27 i sjette direktiv 77/388, som ændret ved direktiv 2004/7, skal fortolkes således, at den ikke pålægger den medlemsstat, som anmoder om tilladelse til at fravige direktivets artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), at underrette Kommissionen om, at ikke-momspligtige forhandlere bærer momsen på køb af demonstrationsprodukter købt af et selskab, der foretager direkte salg, og anvendt med henblik på deres økonomiske virksomhed, således at der på den ene eller den anden måde tages hensyn til denne indgående afgift i bestemmelserne om denne undtagelsesforanstaltning.

---

(1)  EUT C 270 af 25.7.2016.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/7 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/7

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 7. december 2017 — Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (Snitem), Philips France mod Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Frankrig)

(Sag C-329/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - medicinsk udstyr - direktiv 93/42/EØF - anvendelsesområde - begrebet »medicinsk udstyr« - CE-mærkning - national lovgivning, der underlægger softwarestøtte til lægerecepter en certificeringsprocedure, der er udarbejdet af en national myndighed))

(2018/C 052/09)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (Snitem) og Philips France

Sagsøgte: Premier ministre og Ministre des Affaires sociales et de la Santé

Konklusion

Artikel 1, stk. 1, og artikel 1, stk. 2, litra a), i Rådets direktiv 93/42/EØF af 14. juni 1993 om medicinsk udstyr, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/47/EF af 5. september 2007, skal fortolkes således, at en software, der indeholder en funktion, som gør det muligt at anvende en patients data med henblik på bl.a. at afsløre kontraindikationer, interaktion med andre lægemidler og overdoseringer, for så vidt angår denne funktion udgør medicinsk udstyr som omhandlet i disse bestemmelser, også hvis en sådan software ikke har en direkte virkning i eller på det menneskelige legeme.

---

(1)  EUT C 296 af 16.8.2016.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/8 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/8

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 13. december 2017 — Soufiane El Hassani mod Minister Spraw Zagranicznych (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Naczelny Sąd Administracyjny — Polen)

(Sag C-403/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - forordning (EF) nr. 810/2009 - artikel 32, stk. 3 - fællesskabskodeks for visa - afslag på visum - ansøgerens ret til at påklage denne afgørelse - en medlemsstats forpligtelse til at sikre adgangen til retsmidler for en domstol))

(2018/C 052/10)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Naczelny Sąd Administracyjny

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Soufiane El Hassani

Sagsøgt: Minister Spraw Zagranicznych

Konklusion

Artikel 32, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 af 13. juli 2009 om en fællesskabskodeks for visa, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 610/2013 af 26. juni 2013, sammenholdt med artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at den pålægger medlemsstaterne en forpligtelse til at foreskrive et retsmiddel mod afgørelser om visumafslag, for hvilket de nærmere bestemmelser henhører under hver enkelt medlemsstats retsorden under overholdelse af ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet. Dette retsmiddel skal på et vist tidspunkt under proceduren sikre et retsmiddel for en domstol.

---

(1)  EUT C 383 af 17.10.2016.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/9 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/9

---

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 6. december 2017 — Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA, tidligere Compania Naţională de Autostrăzi şi Drumuri Naţionale din România SA mod Ministerul Fondurilor Europene — Direcţia Generală Managementul Fondurilor Externe (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Bucureşti — Rumænien)

(Sag C-408/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - offentlige kontrakter - direktiv 2004/18/EF - anvendelsesområde - forordning (EF) nr. 1083/2006 - Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden - kontrakt om finansiering af anlæggelse af en motorvej indgået med Den Europæiske Investeringsbank inden medlemsstatens tiltrædelse af Den Europæiske Union - begrebet »uregelmæssighed« som omhandlet i forordning nr. 1083/2006))

(2018/C 052/11)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Bucureşti

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA, tidligere Compania Naţională de Autostrăzi şi Drumuri Naţionale din România SA

Sagsøgt: Ministerul Fondurilor Europene — Direcţia Generală Managementul Fondurilor Externe

Konklusion

| 1) | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter og navnlig dets artikel 15, litra c), skal fortolkes således, at det er til hinder for, at en medlemstastslovgivning hvad angår en procedure for indgåelse af en offentlig kontrakt, der er indledt efter dens tiltrædelse af Unionen, med henblik på gennemførelsen af et projekt, der blev påbegyndt på grundlag af en finansieringsaftale indgået med EIB inden denne tiltrædelse, bestemmer, at de særlige kriterier, som er fastsat i bestemmelserne i EIB’s retningslinjer for indgåelse af offentlige kontrakter, og som ikke er i overensstemmelse med bestemmelserne i dette direktiv, finder anvendelse. |
| --- | --- |

1)

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter og navnlig dets artikel 15, litra c), skal fortolkes således, at det er til hinder for, at en medlemstastslovgivning hvad angår en procedure for indgåelse af en offentlig kontrakt, der er indledt efter dens tiltrædelse af Unionen, med henblik på gennemførelsen af et projekt, der blev påbegyndt på grundlag af en finansieringsaftale indgået med EIB inden denne tiltrædelse, bestemmer, at de særlige kriterier, som er fastsat i bestemmelserne i EIB’s retningslinjer for indgåelse af offentlige kontrakter, og som ikke er i overensstemmelse med bestemmelserne i dette direktiv, finder anvendelse.

| 2) | Artikel 9, stk. 5, og artikel 60, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11. juli 2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og ophævelse af forordning (EF) nr. 1260/1999 skal fortolkes således, at en procedure for indgåelse af en offentlig kontrakt som den i hovedsagen omhandlede, hvori der er anvendt strengere kriterier end de i direktiv 2004/18 fastsatte, ikke kan anses for at være gennemført i fuldstændig overensstemmelse med EU-retten, og den er ikke berettiget til en ikke-tilbagebetalingspligtig europæisk støtte ydet med tilbagevirkende kraft.
  Artikel 2, nr. 7), i forordning nr. 1083/2006 skal fortolkes således, at anvendelsen af strengere kriterier for forhåndsudvælgelse af tilbudsgivere end de i direktiv 2004/18 fastsatte udgør en »uregelmæssighed« som omhandlet i denne bestemmelse, hvilket kan begrunde anvendelsen af en finansiel korrektion i henhold til denne forordnings artikel 98, for så vidt som det ikke kan udelukkes, at en sådan anvendelse har haft indvirkning på den berørte fonds budget, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve. |
| --- | --- |

2)

Artikel 9, stk. 5, og artikel 60, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11. juli 2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og ophævelse af forordning (EF) nr. 1260/1999 skal fortolkes således, at en procedure for indgåelse af en offentlig kontrakt som den i hovedsagen omhandlede, hvori der er anvendt strengere kriterier end de i direktiv 2004/18 fastsatte, ikke kan anses for at være gennemført i fuldstændig overensstemmelse med EU-retten, og den er ikke berettiget til en ikke-tilbagebetalingspligtig europæisk støtte ydet med tilbagevirkende kraft.

Artikel 2, nr. 7), i forordning nr. 1083/2006 skal fortolkes således, at anvendelsen af strengere kriterier for forhåndsudvælgelse af tilbudsgivere end de i direktiv 2004/18 fastsatte udgør en »uregelmæssighed« som omhandlet i denne bestemmelse, hvilket kan begrunde anvendelsen af en finansiel korrektion i henhold til denne forordnings artikel 98, for så vidt som det ikke kan udelukkes, at en sådan anvendelse har haft indvirkning på den berørte fonds budget, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

---

(1)  EUT C 383 af 17.10.2016.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/10 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/10

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 13. december 2017 — Telefónica SA mod Europa-Kommissionen

(Sag C-487/16 P) (1)

((Appel - karteller - det portugisiske og det spanske marked for telekommunikation - konkurrenceklausul i en aftale indgået mellem to selskaber - konkurrencebegrænsende formål - ret til forsvar - afvisning af afhøring af vidner - bøder - overtrædelsens grovhed - formildende omstændigheder))

(2018/C 052/12)

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Telefónica SA (ved abogados J. Folguera Crespo og P. Vidal Martínez)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved C. Giolito og C. Urraca Caviedes, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Telefónica SA betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Telefónica SA betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 427 af 21.11.2016.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/10 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/10

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 7. december 2017 — Merck Sharp & Dohme Corporation mod Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks (anmodning om præjudiciel afgørelse fra la High Court of Justice (Chancery Division) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-567/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - industriel og kommerciel ejendomsret - patentret - humanmedicinske lægemidler - forordning (EF) nr. 469/2009 - artikel 3, litra b) - supplerende beskyttelsescertifikat - betingelser for opnåelse - artikel 10, stk. 3 - udstedelse af certifikat eller afslag på ansøgning om certifikat - direktiv 2001/83/EF - artikel 28, stk. 4 - decentraliseret procedure))

(2018/C 052/13)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Justice (Chancery Division)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Merck Sharp & Dohme Corporation

Sagsøgt: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

Konklusion

| 1) | Artikel 3, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler skal fortolkes således, at en meddelelse om procedurens afslutning udstedt af referencemedlemsstaten i overensstemmelse med artikel 28, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler, som ændret for så vidt angår lægemiddelovervågning ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/84/EU af 15. december 2010, inden udløbet af grundpatentet, som er omhandlet i artikel 1, litra c), i forordning nr. 469/2009, ikke kan svare til en tilladelse til markedsføring som omhandlet i denne artikel 3, litra b), således at der ikke kan udstedes et supplerende beskyttelsescertifikat på grundlag af en sådan meddelelse. |
| --- | --- |

1)

Artikel 3, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 469/2009 af 6. maj 2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler skal fortolkes således, at en meddelelse om procedurens afslutning udstedt af referencemedlemsstaten i overensstemmelse med artikel 28, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler, som ændret for så vidt angår lægemiddelovervågning ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/84/EU af 15. december 2010, inden udløbet af grundpatentet, som er omhandlet i artikel 1, litra c), i forordning nr. 469/2009, ikke kan svare til en tilladelse til markedsføring som omhandlet i denne artikel 3, litra b), således at der ikke kan udstedes et supplerende beskyttelsescertifikat på grundlag af en sådan meddelelse.

| 2) | Artikel 10, stk. 3, i forordning nr. 469/2009 skal fortolkes således, at manglen på udstedelse af en markedsføringstilladelse fra den berørte medlemsstats side på datoen for indgivelsen af ansøgningen om et supplerende beskyttelsescertifikat i denne medlemsstat ikke udgør en mangel, der kan afhjælpes i henhold til denne bestemmelse. |
| --- | --- |

2)

Artikel 10, stk. 3, i forordning nr. 469/2009 skal fortolkes således, at manglen på udstedelse af en markedsføringstilladelse fra den berørte medlemsstats side på datoen for indgivelsen af ansøgningen om et supplerende beskyttelsescertifikat i denne medlemsstat ikke udgør en mangel, der kan afhjælpes i henhold til denne bestemmelse.

---

(1)  EUT C 22 af 23.1.2017.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/11 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/11

---

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 14. december 2017 — sagen iværksat af Anstar Oy (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Helsingin hallinto-oikeus — Finland)

(Sag C-630/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - harmoniserede betingelser for markedsføring af byggevarer - den harmoniserede standard EN 1090-1:2009+A1:2011 - kriterier for fastlæggelsen af anvendelsesområdet for en standard, der er godkendt af Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) i medfør af et mandat fra Europa-Kommissionen - forankringsdele, der skal støbes i betonen før hærdning og anvendes til at fastgøre skalelementer og murværkskonsoller til bygningens rammekonstruktion))

(2018/C 052/14)

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Helsingin hallinto-oikeus

Parter i hovedsagen

Anstar Oy

procesdeltager: Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes)

Konklusion

Standard EN 1090-1:2009+A1:2011 med titlen »Udførelse af stål- og aluminiumkonstruktioner — Del 1: Krav til overensstemmelsesvurdering af konstruktionskomponenter« skal fortolkes således, at produkter som de i hovedsagen omhandlede, som skal støbes i betonen, inden denne hærder, er omfattet af dens anvendelsesområde, hvis de har en konstruktionsmæssig funktion, således at en konstruktions modstandsdygtighed straks mindskes, hvis de fjernes fra denne konstruktion.

---

(1)  EUT C 63 af 27.2.2017.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/11 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/11

---

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 7. december 2017 — Wilber López Pastuzano mod Delegación del Gobierno en Navarra (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado Contencioso-Administrativo no1 de Pamplona — Spanien)

(Sag C-636/16) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding - direktiv 2003/109/EF - artikel 12 - vedtagelse af en afgørelse om udvisning af en fastboende udlænding - forhold, der skal tages hensyn til - national lovgivning - manglende hensyntagen til disse forhold - forenelighed))

(2018/C 052/15)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado Contencioso-Administrativo no1 de Pamplona

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Wilber López Pastuzano

Sagsøgt: Delegación del Gobierno en Navarra

Konklusion

Artikel 12 i Rådets direktiv 2003/109/EF af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som i henhold til en del af medlemsstatens domstoles fortolkning ikke fastsætter, at kravene til beskyttelse mod udvisning af en fastboende tredjelandsstatsborger skal anvendes med hensyn til enhver administrativ afgørelse om udvisning uanset foranstaltningens karakter eller retlige form.

---

(1)  EUT C 46 af 13.2.2017.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/12 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/12

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 5. december 2017 — straffesag mod M.A.S. og M.B. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte costituzionale — Italien)

(Sag C-42/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - artikel 325 TEUF - dom af 8. september 2015, Taricco m.fl. (C-105/14, EU:C:2015:555) - straffesag vedrørende lovovertrædelser på området for merværdiafgift (moms) - national lovgivning, der fastsætter forældelsesfrister, som kan medføre, at lovovertrædelserne forbliver ustraffet - skade for Den Europæiske Unions finansielle interesser - forpligtelse til at undlade at anvende enhver bestemmelse i national ret, der kan berøre de forpligtelser, som medlemsstaterne er pålagt i henhold til EU-retten - princippet om, at strafbare forhold og straffe skal have lovhjemmel))

(2018/C 052/16)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte costituzionale

Part i hovedsagen

M.A.S. og M.B.

Procesdeltager: Presidente del Consiglio dei Ministri

Konklusion

Artikel 325, stk. 1 og 2, TEUF skal fortolkes således, at den pålægger den nationale ret i forbindelse med straffesager om lovovertrædelser på området for merværdiafgift at undlade at anvende interne forældelsesregler henhørende under national materiel ret, der er til hinder for, at der i et betragteligt antal tilfælde af grov svig, der skader Unionens finansielle interesser, pålægges effektive og afskrækkende sanktioner eller fastsættes længere forældelsesfrister for de tilfælde af grov svig, der skader den pågældende medlemsstats finansielle interesser, end for de tilfælde, der skader Den Europæiske Unions finansielle interesser, medmindre en sådan undladelse medfører en tilsidesættelse af princippet om, at strafbare forhold og straffe skal have lovhjemmel, som følge af en manglende klarhed i strafferetten eller som følge af en anvendelse med tilbagevirkende kraft af en lovgivning, der pålægger strafbarhed på betingelser, der er strengere end dem, der var i kraft på det tidspunkt, hvor den strafbare handling blev begået.

---

(1)  EUT C 195 af 19.6.2017.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/13 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/13

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 14. december 2017 — Grzegorz Chudaś og Irena Chudaś mod DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu — Polen)

(Sag C-66/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 805/2004 - anvendelsesområde - europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav - eksekutionsgrundlag, der kan attesteres som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument - afgørelse om sagsomkostningerne i en dom, som ikke vedrører et ubestridt krav - ikke omfattet))

(2018/C 052/17)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Grzegorz Chudaś og Irena Chudaś

Sagsøgt: DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft

Konklusion

Artikel 4, nr. 1), og artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 805/2004 af 21. april 2004 om indførelse af et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav skal fortolkes således, at en eksigibel afgørelse om sagsomkostninger, som er indeholdt i en dom, der ikke vedrører et ubestridt krav, ikke kan attesteres som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument.

---

(1)  EUT C 161 af 22.5.2017.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/13 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/13

---

Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 30. november 2017 — IJDF Italy Srl mod Violeta Fernando Dionisio og Alex Del Rosario Fernando (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Torino — Italien)

(Sag C-344/17) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - forbrugeraftaler - direktiv 93/13/EØF - national lovgivning, som giver mulighed for at sagsøge hovedskyldneren og garanten for samme retsinstans - undtagelse til reglerne om fastlæggelse af forbrugerværnetinget - artikel 99 i Domstolens procesreglement))

(2018/C 052/18)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Torino

Parter i hovedsagen

Sagsøger: IJDF Italy Srl

Sagsøgte: Violeta Fernando Dionisio og Alex Del Rosario Fernando

Konklusion

Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, artikel 19, stk. 1, andet afsnit, TEU og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder skal fortolkes således, at de ikke finder anvendelse på en tvist om fastlæggelse af den retslige kompetence for sammenhængende sager, når denne tvist ikke hører under anvendelsesområdet for direktiv 93/13.

---

(1)  EUT C 330 af 2.10.2017.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/14 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/14

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litauen) den 3. november 2017 — Baltic Media Alliance Ltd mod Lietuvos radijo ir televizijos komisija

(Sag C-622/17)

(2018/C 052/19)

Processprog: litauisk

Den forelæggende ret

Vilniaus apygardos administracinis teismas

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Baltic Media Alliance Ltd

Sagsøgt: Lietuvos radijo ir televizijos komisija

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Omfatter artikel 3, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/13/EU (1) af 10. marts 2010 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne om udbud af audiovisuelle medietjenester kun tilfælde, hvor en modtagermedlemsstat søger at indstille tv-transmission og/eller -retransmission, eller omfatter de også andre foranstaltninger, som modtagermedlemsstaten har truffet for på anden måde at hindre den frie modtagelse af programmer og deres transmission? |
| --- | --- |

1)

Omfatter artikel 3, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/13/EU (1) af 10. marts 2010 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne om udbud af audiovisuelle medietjenester kun tilfælde, hvor en modtagermedlemsstat søger at indstille tv-transmission og/eller -retransmission, eller omfatter de også andre foranstaltninger, som modtagermedlemsstaten har truffet for på anden måde at hindre den frie modtagelse af programmer og deres transmission?

| 2) | Skal ottende betragtning til samt artikel 3, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/13/EU af 10. marts 2010 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne om udbud af audiovisuelle medietjenester fortolkes således, at de er til hinder for, at modtagermedlemsstater, når de har fastslået, at materiale omhandlet i dette direktivs artikel 6 er blevet offentliggjort, transmitteret til distribution og distribueret i et tv-program, som er retransmitteret og/eller distribueret via internettet fra en EU-medlemsstat, uden at betingelserne fastsat i direktivets artikel 3, stk. 2, er opfyldt, træffer en beslutning som beslutningen omhandlet i § 33, stk. 11, og § 33, stk. 12, nr. 1, i den litauiske lov om information af offentligheden, dvs. en beslutning, hvorefter retransmitterende selskaber, som opererer på modtagermedlemsstatens område, og andre personer, som leverer tjenester vedrørende distribution af tv-programmer via internettet, midlertidigt skal sørge for, at tv-programmet udelukkende retransmitteres og/eller distribueres via internettet i tv-programpakker, der stilles til rådighed mod et tillægsgebyr? |
| --- | --- |

2)

Skal ottende betragtning til samt artikel 3, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/13/EU af 10. marts 2010 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne om udbud af audiovisuelle medietjenester fortolkes således, at de er til hinder for, at modtagermedlemsstater, når de har fastslået, at materiale omhandlet i dette direktivs artikel 6 er blevet offentliggjort, transmitteret til distribution og distribueret i et tv-program, som er retransmitteret og/eller distribueret via internettet fra en EU-medlemsstat, uden at betingelserne fastsat i direktivets artikel 3, stk. 2, er opfyldt, træffer en beslutning som beslutningen omhandlet i § 33, stk. 11, og § 33, stk. 12, nr. 1, i den litauiske lov om information af offentligheden, dvs. en beslutning, hvorefter retransmitterende selskaber, som opererer på modtagermedlemsstatens område, og andre personer, som leverer tjenester vedrørende distribution af tv-programmer via internettet, midlertidigt skal sørge for, at tv-programmet udelukkende retransmitteres og/eller distribueres via internettet i tv-programpakker, der stilles til rådighed mod et tillægsgebyr?

---

(1)  EUT 2010 L 95, s. 1.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/14 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/14

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Giudice di Pace di Roma (Italien) den 3. november 2017 — Alberto Rossi m.fl. mod Ministero della Giustizia

(Sag C-626/17)

(2018/C 052/20)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Giudice di Pace di Roma

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Alberto Rossi m.fl.

Sagsøgt: Ministero della Giustizia

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er den sagsøgende fredsdommers tjenstlige virksomhed omfattet af begrebet »en person med tidsbegrænset ansættelse« i henhold til artikel 1, stk. 3, og artikel 7 i direktiv 2003/88 (1), sammenholdt med § 2 i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse, der er gennemført ved direktiv 1999/70 (2), og med artikel 31, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder? |
| --- | --- |

1)

Er den sagsøgende fredsdommers tjenstlige virksomhed omfattet af begrebet »en person med tidsbegrænset ansættelse« i henhold til artikel 1, stk. 3, og artikel 7 i direktiv 2003/88 (1), sammenholdt med § 2 i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse, der er gennemført ved direktiv 1999/70 (2), og med artikel 31, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, kan en [ordinær] dommer anses for at være en fastansat person, der kan sidestilles med en »fredsdommer«, som er en person med tidsbegrænset ansættelse, med henblik på anvendelsen af § 4 i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse, der blev gennemført ved direktiv 1999/70? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, kan en [ordinær] dommer anses for at være en fastansat person, der kan sidestilles med en »fredsdommer«, som er en person med tidsbegrænset ansættelse, med henblik på anvendelsen af § 4 i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse, der blev gennemført ved direktiv 1999/70?

| 3) | Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende, ønskes oplyst, om forskellen mellem proceduren for fastansættelse af ordinære dommere og de lovbestemte udvælgelsesprocedurer for tidsbegrænset ansættelse af fredsdommere udgør et objektivt forhold, som omhandlet i § 4, stk. 1 og/eller 4, i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse, der blev gennemført ved direktiv 1999/70/EF, som kan begrunde den manglende anvendelse — i retspraksis fra Corte di Cassazione (plenum) i sag nr. 13721/2017 og fra Consiglio di Stato (den øverste domstol i forvaltningsretlige sager) i udtalelse nr. 464/2017 af 8. april 2017 — på fredsdommere, således som det er tilfældet for sagsøgeren, der er tidsbegrænset ansat, af samme arbejdsvilkår som dem, der gælder for sammenlignelige, fastansatte ordinære dommere, og om dette objektive forhold kan begrunde, at der ikke anvendes forebyggende foranstaltninger og sanktioner i forhold til ulovlig anvendelse af tidsbegrænsede aftaler i henhold til § 5 i den ovennævnte rammeaftale, der blev gennemført ved direktiv 1999/70/EF, og i henhold til den nationale gennemførelsesbestemmelse i artikel 5, stk. 4a, i lovdekret nr. 368/2001? Endvidere henvises til, at der ikke findes et grundlæggende nationalt retsprincip eller en forfatningsretlig bestemmelse, som skulle kunne begrunde forskelsbehandlingen med hensyn til henholdsvis arbejdsvilkår og det absolutte forbud mod, at fredsdommere fastansættes, idet der herved henvises til den tidligere gældende nationale lovgivning (artikel 1 i lov nr. 217/1974), som fastsatte bestemmelse om sidestilling med hensyn til arbejdsvilkår og regler om stabilisering af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelsesforhold for honorære dommerne? |
| --- | --- |

3)

Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende, ønskes oplyst, om forskellen mellem proceduren for fastansættelse af ordinære dommere og de lovbestemte udvælgelsesprocedurer for tidsbegrænset ansættelse af fredsdommere udgør et objektivt forhold, som omhandlet i § 4, stk. 1 og/eller 4, i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse, der blev gennemført ved direktiv 1999/70/EF, som kan begrunde den manglende anvendelse — i retspraksis fra Corte di Cassazione (plenum) i sag nr. 13721/2017 og fra Consiglio di Stato (den øverste domstol i forvaltningsretlige sager) i udtalelse nr. 464/2017 af 8. april 2017 — på fredsdommere, således som det er tilfældet for sagsøgeren, der er tidsbegrænset ansat, af samme arbejdsvilkår som dem, der gælder for sammenlignelige, fastansatte ordinære dommere, og om dette objektive forhold kan begrunde, at der ikke anvendes forebyggende foranstaltninger og sanktioner i forhold til ulovlig anvendelse af tidsbegrænsede aftaler i henhold til § 5 i den ovennævnte rammeaftale, der blev gennemført ved direktiv 1999/70/EF, og i henhold til den nationale gennemførelsesbestemmelse i artikel 5, stk. 4a, i lovdekret nr. 368/2001? Endvidere henvises til, at der ikke findes et grundlæggende nationalt retsprincip eller en forfatningsretlig bestemmelse, som skulle kunne begrunde forskelsbehandlingen med hensyn til henholdsvis arbejdsvilkår og det absolutte forbud mod, at fredsdommere fastansættes, idet der herved henvises til den tidligere gældende nationale lovgivning (artikel 1 i lov nr. 217/1974), som fastsatte bestemmelse om sidestilling med hensyn til arbejdsvilkår og regler om stabilisering af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelsesforhold for honorære dommerne?

| 4) | Under alle omstændigheder ønskes oplyst, om den virksomhed, der udøves af fredsdommere, er i strid med artikel 47, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og det EU-retlige begreb om uafhængige og upartiske domstole, for så vidt som en fredsdommer har interesse i en bestemt løsning af tvisten til fordel for sagsøgeren, og som eneste beskæftigelse udøver retlige funktioner svarende til en domstols og kan træde i stedet for dommere udpeget i henhold til lovgivningen, henset til den øverste nationale retsinstans’ — Corte di Cassazione (plenum) — afvisning af at sikre en effektiv beskyttelse af de nævnte rettigheder, idet dommere udpeget i henhold til lovgivningen, efter anmodning, kan pålægges at frasige sig deres egen kompetence til at påkende de nævnte rettigheder, uanset om disse rettigheder — således som det er tilfældet i hovedsagen vedrørende ferie — er støttet på primær og afledt EU-ret i et tilfælde, hvor fællesskabsretten har direkte vertikal virkning i forhold til staten? Såfremt Domstolen finder, at der er tale om en tilsidesættelse af chartrets artikel 47, anmodes endvidere om en angivelse af de nationale afhjælpende foranstaltninger, der kan træffes med henblik på at undgå, at en tilsidesættelse af den primære EU-ret ligeledes medfører en fuldstændig udelukkelse i national ret af beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder, der er sikret i henhold til EU-retten på det pågældende område? |
| --- | --- |

4)

Under alle omstændigheder ønskes oplyst, om den virksomhed, der udøves af fredsdommere, er i strid med artikel 47, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og det EU-retlige begreb om uafhængige og upartiske domstole, for så vidt som en fredsdommer har interesse i en bestemt løsning af tvisten til fordel for sagsøgeren, og som eneste beskæftigelse udøver retlige funktioner svarende til en domstols og kan træde i stedet for dommere udpeget i henhold til lovgivningen, henset til den øverste nationale retsinstans’ — Corte di Cassazione (plenum) — afvisning af at sikre en effektiv beskyttelse af de nævnte rettigheder, idet dommere udpeget i henhold til lovgivningen, efter anmodning, kan pålægges at frasige sig deres egen kompetence til at påkende de nævnte rettigheder, uanset om disse rettigheder — således som det er tilfældet i hovedsagen vedrørende ferie — er støttet på primær og afledt EU-ret i et tilfælde, hvor fællesskabsretten har direkte vertikal virkning i forhold til staten? Såfremt Domstolen finder, at der er tale om en tilsidesættelse af chartrets artikel 47, anmodes endvidere om en angivelse af de nationale afhjælpende foranstaltninger, der kan træffes med henblik på at undgå, at en tilsidesættelse af den primære EU-ret ligeledes medfører en fuldstændig udelukkelse i national ret af beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder, der er sikret i henhold til EU-retten på det pågældende område?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4.11.2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EUT L 299, s. 9).

(2)  Rådets direktiv 1999/70/EF af 28.6.1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT L 175, s. 43).

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/16 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/16

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Oldenburg (Tyskland) den 13. november 2017 — ReFood GmbH & Co. KG mod Landwirtschaftskammer Niedersachsen

(Sag C-634/17)

(2018/C 052/21)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgericht Oldenburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: ReFood GmbH & Co. KG

Sagsøgt: Landwirtschaftskammer Niedersachsen

Præjudicielle spørgsmål

Følgende spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 1, stk. 3, litra d), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 (1) af 14. juni 2006 om overførsel af affald forelægges til præjudiciel afgørelse:

| 1) | Skal bestemmelsen fortolkes som en anvendelsesudelukkelse, som gælder for alle overførsler, der i henhold til artikel 2 i forordning (EF) nr. 1069/2009 (2) er omfattet af anvendelsesområdet for forordning (EF) nr. 1069/2009? |
| --- | --- |

1)

Skal bestemmelsen fortolkes som en anvendelsesudelukkelse, som gælder for alle overførsler, der i henhold til artikel 2 i forordning (EF) nr. 1069/2009 (2) er omfattet af anvendelsesområdet for forordning (EF) nr. 1069/2009?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende:
  Skal bestemmelsen fortolkes som en anvendelsesudelukkelse, der gælder for overførsler, for hvilke der i henhold til forordning (EF) nr. 1069/2009 — også sammenholdt med gennemførelsesforordning (EU) nr. 142/2011 (3) — gælder regler for indsamling, transport, identifikation og sporbarhed? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende:

Skal bestemmelsen fortolkes som en anvendelsesudelukkelse, der gælder for overførsler, for hvilke der i henhold til forordning (EF) nr. 1069/2009 — også sammenholdt med gennemførelsesforordning (EU) nr. 142/2011 (3) — gælder regler for indsamling, transport, identifikation og sporbarhed?

| 3) | Såfremt det andet spørgsmål besvares benægtende:
  Skal bestemmelsen fortolkes som en anvendelsesudelukkelse, som kun gælder for overførsler, hvor det drejer sig om godkendelsespligtige afsendelser i henhold til artikel 48, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1069/2009? |
| --- | --- |

3)

Såfremt det andet spørgsmål besvares benægtende:

Skal bestemmelsen fortolkes som en anvendelsesudelukkelse, som kun gælder for overførsler, hvor det drejer sig om godkendelsespligtige afsendelser i henhold til artikel 48, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1069/2009?

---

(1)  EUT L 190, s. 1.

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1069/2009 af 21.10.2009 om sundhedsbestemmelser for animalske biprodukter og afledte produkter, som ikke er bestemt til konsum, og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1774/2002 (forordningen om animalske biprodukter) (EUT L 300, s. 1).

(3)  Kommissionens forordning (EU) nr. 142/2011 af 25.2.2011 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1069/2009 om sundhedsbestemmelser for animalske biprodukter og afledte produkter, som ikke er bestemt til konsum, og om gennemførelse af Rådets direktiv 97/78/EF for så vidt angår visse prøver og genstande, der er fritaget for veterinærkontrol ved grænsen som omhandlet i samme direktiv (EUT L 54, s. 1).

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/16 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/16

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litauen) den 15. november 2017 — Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos mod »Skonis ir kvapas« UAB

(Sag C-638/17)

(2018/C 052/22)

Processprog: litauisk

Den forelæggende ret

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

Sagsøgt:»Skonis ir kvapas« UAB

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 2011/64/EU (1) af 21. juni 2011 om punktafgiftsstrukturen og -satserne for forarbejdet tobak (kodifikation) fortolkes således, at udtrykket »cigarer eller cigarillos« dækker (eller ikke dækker) situationer, hvor en del af dæksbladet bestående af naturtobak eller rekonstituteret tobak er yderligere dækket af et andet ydre (papir) lag, som det er tilfældet i den foreliggende sag? Er det relevant for besvarelsen af dette spørgsmål, at anvendelsen af papir som et yderligere lag i det ydre dæksblad på tobaksvaren (hvor filteret er) har den virkning, at tobaksvaren visuelt ligner en cigaret?

---

(1)  EUT 2011 L 176, s. 24.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/17 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/17

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Augstākā tiesa (Letland) den 15. november 2017 — SIA »KPMG Baltics«, AS »Latvijas Krājbanka« maksātnespējas procesa administratore (kurator i konkursboet efter selskabet »Latvijas Krājbanka«)

(Sag C-639/17)

(2018/C 052/23)

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Augstākā tiesa

Parter i hovedsagen

Revisionsappellant: SIA »KPMG Baltics«, AS »Latvijas Krājbanka« maksātnespējas procesa administratore (kurator i konkursboet efter selskabet »Latvijas Krājbanka«)

Procesdeltager: SIA »Ķipars AI«

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Omfatter udtrykket »overførselsordre« som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/26/EF (1) af 19. maj 1998 om endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer, som ændret ved direktiv 2009/44/EF (2), en betalingsordre afgivet af en indskyder til et kreditinstitut med henblik på overførsel af midler til et andet kreditinstitut? |
| --- | --- |

1)

Omfatter udtrykket »overførselsordre« som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/26/EF (1) af 19. maj 1998 om endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer, som ændret ved direktiv 2009/44/EF (2), en betalingsordre afgivet af en indskyder til et kreditinstitut med henblik på overførsel af midler til et andet kreditinstitut?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, ønskes oplyst, om artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/26/EF af 19. maj 1998 om endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer, som ændret ved direktiv 2009/44/EF, der bestemmer, at »[o]verførselsordrer og netting har retsvirkning og er bindende for tredjeparter, selv i tilfælde af insolvensbehandling mod en deltager, såfremt overførselsordrerne var indgået i systemet inden tidspunktet for insolvensbehandlingens indledning, jf. artikel 6, stk. 1. Dette gælder selv i tilfælde af insolvensbehandling mod en deltager (i det pågældende system eller i et interoperabelt system) eller mod systemoperatøren af et interoperabelt system, der ikke er deltager«, skal fortolkes således, at en ordre som den i det foreliggende tilfælde omhandlede kan anses for at være »indgået i systemet« og skulle gennemføres? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, ønskes oplyst, om artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/26/EF af 19. maj 1998 om endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer, som ændret ved direktiv 2009/44/EF, der bestemmer, at »[o]verførselsordrer og netting har retsvirkning og er bindende for tredjeparter, selv i tilfælde af insolvensbehandling mod en deltager, såfremt overførselsordrerne var indgået i systemet inden tidspunktet for insolvensbehandlingens indledning, jf. artikel 6, stk. 1. Dette gælder selv i tilfælde af insolvensbehandling mod en deltager (i det pågældende system eller i et interoperabelt system) eller mod systemoperatøren af et interoperabelt system, der ikke er deltager«, skal fortolkes således, at en ordre som den i det foreliggende tilfælde omhandlede kan anses for at være »indgået i systemet« og skulle gennemføres?

---

(1)  EFT 1998, L 166, s. 45.

(2)  EUT 2009, L 146, s. 37.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/17 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/17

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) den 17. november 2017 — GE Power Controls Portugal — Unipessoal Lda mod Fazenda Pública

(Sag C-643/17)

(2018/C 052/24)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal Administrativo

Parter i hovedsagen

Sagsøger: GE Power Controls Portugal — Unipessoal Lda

Sagsøgt: Fazenda Pública

Præjudicielt spørgsmål

Skal det i henhold til artikel 313, stk. 1, i gennemførelsesbestemmelserne (1) antages, at de i de foreliggende tilfælde omhandlede varer har karakter af fællesskabsvarer, hvis det ikke godtgøres, at de ikke har denne status, eller skal de anses for at være varer, som er indført på toldområdet i henhold til artikel 3 i EF-toldkodeksen (2), og som er omfattet af den i denne artikel 313, stk. 2, litra a), første del, fastsatte undtagelse, og hvorfor det kun anerkendes, at varer, for hvilke det godtgøres, at de har været genstand for fremgangsmåderne for overgang til fri omsætning på Unionens toldområde, har status som fællesskabsvarer?

---

(1)  Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2.7.1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF- toldkodeks (EFT 1993, L 253, s. 1).

(2)  Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12.10.1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT 1992, L 302, s. 1).

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/18 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/18

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 17. november 2017 — Eurobolt BV

(Sag C-644/17)

(2018/C 052/25)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hoge Raad der Nederlanden

Parter i hovedsagen

Appelant: Eurobolt BV

Den anden part: Staatssecretaris van Financiën

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | a. | Skal artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, TEU, fortolkes således, at en sagsøger kan anfægte lovligheden af en afgørelse fra en EU-institution, som skal gennemføres af de nationale myndigheder, ved et sagsanlæg under anbringende af tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter, tilsidesættelse af traktaterne, af gennemførelsesregler hertil eller på grund af magtfordrejning? |
| --- | --- | --- |

1)

a.

Skal artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, TEU, fortolkes således, at en sagsøger kan anfægte lovligheden af en afgørelse fra en EU-institution, som skal gennemføres af de nationale myndigheder, ved et sagsanlæg under anbringende af tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter, tilsidesættelse af traktaterne, af gennemførelsesregler hertil eller på grund af magtfordrejning?

| b. | Skal artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, TEU, fortolkes således, at de EU-institutioner, der har medvirket ved vedtagelsen af en afgørelse, hvis gyldighed anfægtes i en sag ved en national ret, er forpligtet til på anmodning at forsyne denne ret med alle de oplysninger, som de råder over, og som de har taget i betragtning eller burde have taget i betragtning ved vedtagelsen af denne afgørelse? |
| --- | --- |

b.

Skal artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, TEU, fortolkes således, at de EU-institutioner, der har medvirket ved vedtagelsen af en afgørelse, hvis gyldighed anfægtes i en sag ved en national ret, er forpligtet til på anmodning at forsyne denne ret med alle de oplysninger, som de råder over, og som de har taget i betragtning eller burde have taget i betragtning ved vedtagelsen af denne afgørelse?

| c. | Skal artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder fortolkes således, at adgangen til effektive retsmidler indebærer, at retten i fuldt omfang kan efterprøve, om betingelserne for anvendelse af artikel 13 i forordning (EF) nr. 1225/2009 (1) er opfyldt? Følger det i særdeleshed af artikel 47, at retten er beføjet til i det hele at bedømme, om konstateringen af de faktiske omstændigheder har været fuldstændig og adækvat som begrundelse for de fastsatte retsvirkninger? Indebærer artikel 47 i særdelshed også, at retten er beføjet til i det hele at bedømme, om de faktiske omstændigheder, om hvilke det anføres, at de ikke er taget i betragtning ved afgørelsens udarbejdelse, men som kunne have haft betydning for den retsvirkning, der knyttedes til de konstaterede faktiske omstændigheder, skulle have været taget i betragtning? |
| --- | --- |

c.

Skal artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder fortolkes således, at adgangen til effektive retsmidler indebærer, at retten i fuldt omfang kan efterprøve, om betingelserne for anvendelse af artikel 13 i forordning (EF) nr. 1225/2009 (1) er opfyldt? Følger det i særdeleshed af artikel 47, at retten er beføjet til i det hele at bedømme, om konstateringen af de faktiske omstændigheder har været fuldstændig og adækvat som begrundelse for de fastsatte retsvirkninger? Indebærer artikel 47 i særdelshed også, at retten er beføjet til i det hele at bedømme, om de faktiske omstændigheder, om hvilke det anføres, at de ikke er taget i betragtning ved afgørelsens udarbejdelse, men som kunne have haft betydning for den retsvirkning, der knyttedes til de konstaterede faktiske omstændigheder, skulle have været taget i betragtning?

| 2) | a. | Skal udtrykket »relevante oplysninger« i artikel 15, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1225/2009 fortolkes således, at det omfatter en stillingtagen til Kommissionens konstateringer fra en i EU hjemmehørende uafhængig importør af de varer, der er genstand for den i denne bestemmelse omhandlede undersøgelse, såfremt denne importør af Kommissionen er blevet orienteret om undersøgelsen, har forsynet Kommissionen med udbedte oplysninger og, efter at have fået lejlighed hertil, har fremsat sin stillingtagen til Kommissionens konstateringer rettidigt? |
| --- | --- | --- |

2)

a.

Skal udtrykket »relevante oplysninger« i artikel 15, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1225/2009 fortolkes således, at det omfatter en stillingtagen til Kommissionens konstateringer fra en i EU hjemmehørende uafhængig importør af de varer, der er genstand for den i denne bestemmelse omhandlede undersøgelse, såfremt denne importør af Kommissionen er blevet orienteret om undersøgelsen, har forsynet Kommissionen med udbedte oplysninger og, efter at have fået lejlighed hertil, har fremsat sin stillingtagen til Kommissionens konstateringer rettidigt?

| b. | Såfremt spørgsmål 2.a besvares bekræftende, kan denne importør da gøre gældende, at artikel 15, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1225/2009 er tilsidesat, såfremt hans stillingtagen ikke er blevet forelagt det i denne bestemmelse omhandlede rådgivende udvalg mindst ti arbejdsdage inden dets møde? |
| --- | --- |

b.

Såfremt spørgsmål 2.a besvares bekræftende, kan denne importør da gøre gældende, at artikel 15, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1225/2009 er tilsidesat, såfremt hans stillingtagen ikke er blevet forelagt det i denne bestemmelse omhandlede rådgivende udvalg mindst ti arbejdsdage inden dets møde?

| c. | Såfremt spørgsmål 2.b besvares bekræftende, har tilsidesættelsen af artikel 15, stk. 2, i forordning nr. (EF) nr. 1225/2009 da til følge, at afgørelsen er lovstridig og ikke må finde anvendelse? |
| --- | --- |

c.

Såfremt spørgsmål 2.b besvares bekræftende, har tilsidesættelsen af artikel 15, stk. 2, i forordning nr. (EF) nr. 1225/2009 da til følge, at afgørelsen er lovstridig og ikke må finde anvendelse?

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT 2009, L 343, s. 51).

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/19 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/19

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Brindisi (Italien) den 17. November 2017 — straffesag mod Gianluca Moro

(Sag C-646/17)

(2018/C 052/26)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Brindisi

Tiltalt i straffesagen

Gianluca Moro

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 2, stk. 1, artikel 3, stk. 1, litra c), og artikel 6, stk. 1-3, i direktiv 2012/13/EU (1) samt artikel 48 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder fortolkes således, at de er til hinder for strafferetsplejebestemmelser i en medlemsstat, på grundlag af hvilke de forsvarsgarantier, der følger af ændringer i tiltalen, sikres kvalitativt og kvantitativt forskelligt afhængigt af, om ændringen vedrører tiltalens faktuelle aspekter eller juridiske kvalificering, i særdeleshed ved kun i det første tilfælde at indrømme den tiltalte mulighed for at begære en alternativ mildere procedure ved anvendelse af straf (den såkaldte udenretslige aftale)?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU af 22.5.2012 om ret til information under straffesager (EUT L 142, s. 1).

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/19 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/19

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Högsta förvaltningsdomstolen (Sverige) den 20. November 2017 — Skatteverket mod Srf konsulterna AB

(Sag C-647/17)

(2018/C 052/27)

Processprog: svensk

Den forelæggende ret

Högsta förvaltningsdomstolen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Skatteverket

Sagsøgt: Srf konsulterna AB

Præjudicielt spørgsmål

Skal begrebet adgang til arrangementer i momsdirektivets (1) artikel 53 fortolkes således, at det omfatter en ydelse i form af et femdages regnskabskursus, som udelukkende leveres til afgiftspligtige personer, og som forudsætter, at der sker registrering og betaling på forhånd?

---

(1)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/20 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundespatentgericht (Tyskland) den 21. november 2017 — QH

(Sag C-650/17)

(2018/C 052/28)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundespatentgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: QH

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er et produkt kun beskyttet i henhold til artikel 3, litra a), i forordning (EF) nr. 469/2009 (1) af et grundpatent, der er i kraft, når det hører til den genstand for beskyttelsen, der er defineret ved patentkravene, og dermed stilles til rådighed for fagmanden som en konkret repræsentation? |
| --- | --- |

1)

Er et produkt kun beskyttet i henhold til artikel 3, litra a), i forordning (EF) nr. 469/2009 (1) af et grundpatent, der er i kraft, når det hører til den genstand for beskyttelsen, der er defineret ved patentkravene, og dermed stilles til rådighed for fagmanden som en konkret repræsentation?

| 2) | Er betingelserne i artikel 3, litra a), i forordning (EF) nr. 469/2009 således ikke tilstrækkeligt opfyldt, hvis det omhandlede produkt ganske vist opfylder den generelle funktionsmæssige definition af en klasse af aktive ingredienser, som er indeholdt i patentkravene, men derudover ikke fremgår individualiseret som en konkret repræsentation af den viden, der er beskyttet ved grundpatentet? |
| --- | --- |

2)

Er betingelserne i artikel 3, litra a), i forordning (EF) nr. 469/2009 således ikke tilstrækkeligt opfyldt, hvis det omhandlede produkt ganske vist opfylder den generelle funktionsmæssige definition af en klasse af aktive ingredienser, som er indeholdt i patentkravene, men derudover ikke fremgår individualiseret som en konkret repræsentation af den viden, der er beskyttet ved grundpatentet?

| 3) | Er produktet ikke beskyttet ved artikel 3, litra a), i forordning (EF) nr. 469/2009 af et grundpatent, der er i kraft, allerede fordi det, selv om det er omfattet af den funktionsmæssige definition i patentkravene, først er blevet udviklet efter ansøgningstidspunktet for grundpatentet på grundlag af en selvstændig opfindelse? |
| --- | --- |

3)

Er produktet ikke beskyttet ved artikel 3, litra a), i forordning (EF) nr. 469/2009 af et grundpatent, der er i kraft, allerede fordi det, selv om det er omfattet af den funktionsmæssige definition i patentkravene, først er blevet udviklet efter ansøgningstidspunktet for grundpatentet på grundlag af en selvstændig opfindelse?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6.5.2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (EUT 2009, L 152, s. 1).

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/20 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 24. november 2017 — Hussein Mohamad Hussein

(Sag C-657/17)

(2018/C 052/29)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Revisionsappellant: Hussein Mohamad Hussein

Sagsøgt myndighed ved Verwaltungsgericht: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl (direktoratet for udlændinge og asyl)

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Fører manglende overholdelse af fristen i henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 1560/2003 (1) (gennemførelsesforordningen) for genvurdering (remonstration) i tilfælde af afslag inden for fristen på en anmodning om overtagelse i henhold til artikel 21, stk. 1, i forordning 604/2013 (Dublin III-forordningen) (2) fra den anmodede medlemsstat til, at ansvaret overgår til den anmodende medlemsstat, når den anmodende medlemsstat først og inden for fristen har rettet en anmodning om overtagelse som omhandlet i Dublin III-forordningens artikel 21, stk. 1, første led, og det på grundlag af (efterfølgende) undersøgelser står fast, at den anmodede medlemsstat er den ansvarlige medlemsstat i henhold til kriterierne i Dublin III-forordningens kapitel III? |
| --- | --- |

1)

Fører manglende overholdelse af fristen i henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 1560/2003 (1) (gennemførelsesforordningen) for genvurdering (remonstration) i tilfælde af afslag inden for fristen på en anmodning om overtagelse i henhold til artikel 21, stk. 1, i forordning 604/2013 (Dublin III-forordningen) (2) fra den anmodede medlemsstat til, at ansvaret overgår til den anmodende medlemsstat, når den anmodende medlemsstat først og inden for fristen har rettet en anmodning om overtagelse som omhandlet i Dublin III-forordningens artikel 21, stk. 1, første led, og det på grundlag af (efterfølgende) undersøgelser står fast, at den anmodede medlemsstat er den ansvarlige medlemsstat i henhold til kriterierne i Dublin III-forordningens kapitel III?

| 2) | Kan den anmodede medlemsstat — som i henhold til kriterierne i Dublin III-forordningens kapitel III også er den ansvarlige medlemsstat — stadig gyldigt anerkende anmodningen om overtagelse i henhold til Dublin III-forordningens artikel 21, stk. 1, når den i Dublin III-forordningens artikel 22, stk. 7, fastsatte svarfrist allerede er udløbet, og den anmodede medlemsstat forinden har afslået anmodningen om overtagelse inden for fristen? |
| --- | --- |

2)

Kan den anmodede medlemsstat — som i henhold til kriterierne i Dublin III-forordningens kapitel III også er den ansvarlige medlemsstat — stadig gyldigt anerkende anmodningen om overtagelse i henhold til Dublin III-forordningens artikel 21, stk. 1, når den i Dublin III-forordningens artikel 22, stk. 7, fastsatte svarfrist allerede er udløbet, og den anmodede medlemsstat forinden har afslået anmodningen om overtagelse inden for fristen?

---

(1)  Kommissionens forordning (EF) nr. 1560/2003 af 2.9.2003 om gennemførelsesforanstaltninger til Rådets forordning (EF) nr. 343/2003 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne (EUT 2003, L 222, s. 3).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 af 26.6.2013 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger eller en statsløs i en af medlemsstaterne (EUT 2013, L 180, s. 31).

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/21 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/21

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 24. november 2017 — Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) mod Azienda Napoletana Mobilità SpA

(Sag C-659/17)

(2018/C 052/30)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

Sagsøgt: Azienda Napoletana Mobilità SpA

Præjudicielt spørgsmål

Hvorvidt Europa-Kommissionens afgørelse nr. 2000/128/EF af 11. maj 1999 også finder anvendelse på arbejdsgivere, der leverer lokal kollektiv trafik — på et marked uden konkurrence, henset til eneretten til levering af den pågældende tjenesteydelse — og opnåede nedsættelse af sociale bidrag som følge af indgåelsen af uddannelses- og arbejdskontrakter efter ikrafttrædelsen af lov nr. 407/1990, i den konkrete situation med hensyn til perioden mellem 1997 og maj 2001?

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/22 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/22

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari (Italien) den 24. november 2017 — Francesca Cadeddu mod Agenzia delle Entrate — Direzione provinciale di Cagliari m.fl.

(Sag C-667/17)

(2018/C 052/31)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Francesca Cadeddu

Sagsøgte: Agenzia delle Entrate — Direzione provinciale di Cagliari, Regione autonoma della Sardegna og Regione autonoma della Sardegna — Agenzia regionale per il lavoro

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 80 og artikel 2, nr. 4), i Rådets forordning (EF) nr. 1083 (1) af 11. juli 2006 fortolkes således, at de er til hinder for en bestemmelse såsom artikel 50, stk. 1, litra c), i dekret fra republikkens præsident nr. 917 af 22. december 1986, hvorefter følgende sidestilles med indtægter fra lønnet beskæftigelse »c) beløb, som udbetales af enhver som stipendium eller bonus, støtte eller bidrag med henblik på studier eller uddannelsesformål, hvis støttemodtageren ikke er bundet til udbetaleren af et ansættelsesforhold«, således at disse beløb er underlagt den almindelige indkomstskat for fysiske personer (IRPEF), selv om stipendiet finansieres af europæiske strukturfonde?

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11.6.2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og ophævelse af forordning (EF) nr. 1260/1999 (EUT L 210, s. 25).

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/22 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/22

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugal) den 28. november 2017 — Tratave — Tratamento de Águas Residuais do Ave SA mod Autoridade Tributária e Aduaneira

(Sag C-672/17)

(2018/C 052/32)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Tratave — Tratamento de Águas Residuais do Ave SA

Sagsøgt: Autoridade Tributária e Aduaneira

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er princippet om afgiftsneutralitet og artikel 90 i direktiv 2006/112/EF (1) af 28. november 2006 til hinder for en national lovgivning, som den i artikel 78, stk. 11, i Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado (lov om merværdiafgift) omhandlede, som fortolkes således, at den er til hinder for afgiftsregulering i tilfælde af manglende betaling, inden erhververen af varen eller tjenesteydelsen — den afgiftspligtige person — underrettes om ophævelsen af afgiften med henblik på berigtigelse af det oprindelig foretagne fradrag? |
| --- | --- |

1)

Er princippet om afgiftsneutralitet og artikel 90 i direktiv 2006/112/EF (1) af 28. november 2006 til hinder for en national lovgivning, som den i artikel 78, stk. 11, i Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado (lov om merværdiafgift) omhandlede, som fortolkes således, at den er til hinder for afgiftsregulering i tilfælde af manglende betaling, inden erhververen af varen eller tjenesteydelsen — den afgiftspligtige person — underrettes om ophævelsen af afgiften med henblik på berigtigelse af det oprindelig foretagne fradrag?

| 2) | Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, er princippet om afgiftsneutralitet og artikel 90 i direktiv 2006/112/EF da til hinder for en national lovgivning, som den i artikel 78, stk. 11, i Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado (lov om merværdiafgift) omhandlede, som fortolkes således, at den er til hinder for afgiftsregulering i tilfælde af manglende betaling, hvis erhververen af varen eller tjenesteydelsen — den afgiftspligtige person — ikke underrettes om ophævelsen af afgiften inden for fristen for at fradrage afgiften i henhold til nævnte lovs artikel 98, stk. 2? |
| --- | --- |

2)

Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, er princippet om afgiftsneutralitet og artikel 90 i direktiv 2006/112/EF da til hinder for en national lovgivning, som den i artikel 78, stk. 11, i Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado (lov om merværdiafgift) omhandlede, som fortolkes således, at den er til hinder for afgiftsregulering i tilfælde af manglende betaling, hvis erhververen af varen eller tjenesteydelsen — den afgiftspligtige person — ikke underrettes om ophævelsen af afgiften inden for fristen for at fradrage afgiften i henhold til nævnte lovs artikel 98, stk. 2?

---

(1)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/23 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/23

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio de Stato (Italien) den 30. november 2017 — Ministero della Salute mod Hannes Preindl

(Sag C-675/17)

(2018/C 052/33)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio de Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ministero della Salute

Sagsøgt: Hannes Preindl

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Indebærer direktivets [2005/36/EF] (1) artikel 21, 22 og 24, at en medlemsstat, hvor der består en pligt til at følge en uddannelse på fuld tid, og hvor der som følge heraf gælder et forbud mod, at personer kan være optaget på to videregående uddannelser samtidigt, automatisk skal anerkende uddannelsesbeviser, som i oprindelsesmedlemsstaten derimod er opnået samtidigt eller i løbet af perioder, som delvist overlapper hinanden? |
| --- | --- |

1)

Indebærer direktivets [2005/36/EF] (1) artikel 21, 22 og 24, at en medlemsstat, hvor der består en pligt til at følge en uddannelse på fuld tid, og hvor der som følge heraf gælder et forbud mod, at personer kan være optaget på to videregående uddannelser samtidigt, automatisk skal anerkende uddannelsesbeviser, som i oprindelsesmedlemsstaten derimod er opnået samtidigt eller i løbet af perioder, som delvist overlapper hinanden?

| 2) | Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, kan direktivets artikel 22, litra a), og artikel 21 da fortolkes således, at myndigheden i den medlemsstat, hvor der ansøges om anerkendelse, alligevel har lov til at efterprøve betingelsen om, at denne uddannelse med hensyn til den samlede varighed, niveauet og kvaliteten svarer til heltidsuddannelsen? |
| --- | --- |

2)

Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, kan direktivets artikel 22, litra a), og artikel 21 da fortolkes således, at myndigheden i den medlemsstat, hvor der ansøges om anerkendelse, alligevel har lov til at efterprøve betingelsen om, at denne uddannelse med hensyn til den samlede varighed, niveauet og kvaliteten svarer til heltidsuddannelsen?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7.9.2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (EUT L 255, s. 22).

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/23 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/23

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) den 6. december 2017 — Cofemel — Sociedade de Vestuário S.A. mod G-Star Raw CV

(Sag C-683/17)

(2018/C 052/34)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal de Justiça

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Cofemel — Sociedade de Vestuário S.A.

Sagsøgt: G-Star Raw CV

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er Den Europæiske Unions Domstols fortolkning af artikel 2, [litra] a), i direktiv 2001/29/EF (1) til hinder for en national retsforskrift — i det foreliggende tilfælde bestemmelsen i artikel 2, stk. 1, [nr.] i), i Código de Direitos de Autor e Direitos Conexos (CDADC) — hvorefter der ydes ophavsretlig beskyttelse til de brugskunstværker, industrielle mønstre eller designværker, som ud over deres funktionsmæssige formål frembringer en særegen og karakteristisk visuel effekt set ud fra en æstetisk synsvinkel, idet deres originalitet udgør det grundlæggende kriterium for ydelsen af beskyttelse på det ophavsretlige område? |
| --- | --- |

1)

Er Den Europæiske Unions Domstols fortolkning af artikel 2, [litra] a), i direktiv 2001/29/EF (1) til hinder for en national retsforskrift — i det foreliggende tilfælde bestemmelsen i artikel 2, stk. 1, [nr.] i), i Código de Direitos de Autor e Direitos Conexos (CDADC) — hvorefter der ydes ophavsretlig beskyttelse til de brugskunstværker, industrielle mønstre eller designværker, som ud over deres funktionsmæssige formål frembringer en særegen og karakteristisk visuel effekt set ud fra en æstetisk synsvinkel, idet deres originalitet udgør det grundlæggende kriterium for ydelsen af beskyttelse på det ophavsretlige område?

| 2) | Er Den Europæiske Unions Domstols fortolkning af artikel 2, [litra] a), i direktiv 2001/29/EF til hinder for en national retsforskrift — i det foreliggende tilfælde bestemmelsen i artikel 2, stk. 1, [nr.] i), i CDADC — hvorefter der ydes ophavsretlig beskyttelse til brugskunstværker, industrielle mønstre eller designværker, såfremt de, på baggrund af en særlig krævende bedømmelse med hensyn til deres kunstneriske træk, og under hensyntagen til den dominerende opfattelse i de kulturelle og institutionelle kredse, kan kvalificeres som »kunstnerisk frembringelse« eller »kunstværk«? |
| --- | --- |

2)

Er Den Europæiske Unions Domstols fortolkning af artikel 2, [litra] a), i direktiv 2001/29/EF til hinder for en national retsforskrift — i det foreliggende tilfælde bestemmelsen i artikel 2, stk. 1, [nr.] i), i CDADC — hvorefter der ydes ophavsretlig beskyttelse til brugskunstværker, industrielle mønstre eller designværker, såfremt de, på baggrund af en særlig krævende bedømmelse med hensyn til deres kunstneriske træk, og under hensyntagen til den dominerende opfattelse i de kulturelle og institutionelle kredse, kan kvalificeres som »kunstnerisk frembringelse« eller »kunstværk«?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22.5.2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (EFT 2001, L 167, s. 10).

---

Retten

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/25 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/25

---

Rettens dom af 14. december 2017 — Ungarn mod Kommissionen

(Sag T-505/15) (1)

((EGFL og ELFUL - udgifter, der er udelukket fra finansiering - forordning (EU) nr. 1782/2003, 1290/2005, 73/2009 og 1122/2009 - udgifter, der er afholdt af Ungarn - krydsoverensstemmelse - kontrol af de lovgivningsbestemte forvaltningskrav - kontrol af en god landbrugs- og miljømæssig stand - faste og punktvise korrektioner - risiko for fondene))

(2018/C 052/35)

Processprog: ungarsk

Parter

Sagsøger: Ungarn (ved M. Fehér, G. Koós, Z. Bíró-Tóth og E. Tóth, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved V. Bottka og A. Sauka, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Påstand nedlagt i henhold til artikel 263 TEUF om delvis annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/1119 af 22. juni 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT 2015, L 182, s. 39), for så vidt som der i denne afgørelse anvendes visse punktvise og faste korrektioner med hensyn til Ungarn.

Konklusion

| 1) | Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/1119 af 22. juni 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) annulleres, for så vidt som der heri foretages en finansiel korrektion på grundlag af, at de kontroller, der var foretaget af Ungarn — med henblik på at sikre landbrugsbedrifternes overholdelse af de forpligtelser, som følger af artikel 4 og 5 i Rådets direktiv 91/676/EØF af 12. december 1991 om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget — ikke var forenelige med de krav, som er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003 og Kommissionens gennemførelsesforordning (EF) nr. 1122/2009 af 30. november 2009 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 for så vidt angår krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem inden for rammerne af de ordninger for direkte støtte til landbrugerne, som er omhandlet i nævnte forordning, og om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår krydsoverensstemmelse inden for rammerne af støtteordningen for vin. |
| --- | --- |

1)

Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/1119 af 22. juni 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) annulleres, for så vidt som der heri foretages en finansiel korrektion på grundlag af, at de kontroller, der var foretaget af Ungarn — med henblik på at sikre landbrugsbedrifternes overholdelse af de forpligtelser, som følger af artikel 4 og 5 i Rådets direktiv 91/676/EØF af 12. december 1991 om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget — ikke var forenelige med de krav, som er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003 og Kommissionens gennemførelsesforordning (EF) nr. 1122/2009 af 30. november 2009 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 for så vidt angår krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem inden for rammerne af de ordninger for direkte støtte til landbrugerne, som er omhandlet i nævnte forordning, og om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår krydsoverensstemmelse inden for rammerne af støtteordningen for vin.

| 2) | I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.

| 3) | Ungarn og Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Ungarn og Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 381 af 16.11.2015.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/26 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/26

---

Rettens dom af 14. december 2017 — bet365 Group mod EUIPO — Hansen (BET 365)

(Sag T-304/16) (1)

([EU-varemærker - ugyldighedssag - EU-ordmærket BET 365 - absolut registreringshindring - fornødent særpræg opnået ved brug - bevis - brug af varemærket til flere formål - artikel 7, stk. 3, og artikel 52, stk. 2, i forordning nr. 207/2009 (nu artikel 7, stk. 3, og artikel 59, stk. 2, i forordning (EU) nr. 2017/1001)])

(2018/C 052/36)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: bet365 Group Ltd (Stoke-on-Trent, Det Forenede Kongerige) (ved S. Malynicz, QC, samt solicitors R. Black og J. Bickle)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved S. Hanne, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Robert Hansen (München, Tyskland)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 21. marts 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 3243/2014–5) vedrørende en ugyldighedssag mellem Robert Hansen og bet365 Group.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet den 21. marts 2016 af Femte Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel ejendomsret (EUIPO) (sag R 3243/2014-5) annulleres, for så vidt som den vedrører de tjenesteydelser i klasse 41, der er opregnet i registreringen af varemærket BET 365. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet den 21. marts 2016 af Femte Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel ejendomsret (EUIPO) (sag R 3243/2014-5) annulleres, for så vidt som den vedrører de tjenesteydelser i klasse 41, der er opregnet i registreringen af varemærket BET 365.

| 2) | I øvrigt frifindes EUIPO. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes EUIPO.

| 3) | Hver part bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Hver part bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 296 af 16.8.2016.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/26 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/26

---

Rettens dom af 14. december 2017 — PB mod Kommissionen

(Sag T-609/16) (1)

((Personalesag - tjenestemænd - ansættelse - meddelelse om udvælgelsesprøve EPSO/AD/309/15 (AD 11) - læger til Luxembourg - afslag på adgang til udvælgelsesprøverne i assessmentcentret - begrænsning af valget af andet sprog til et begrænset antal officielle EU- sprog - ulovlighedsindsigelse - åbenbart urigtigt skøn - ansvar - ikke-økonomisk tab))

(2018/C 052/37)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: PB (ved advokat M. Velardo)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved G. Gattinara og L. Radu Bouyon, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af afgørelsen truffet af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve EPSO/AD/309/15 (AD11) — Læger til Luxembourg og Ispra (Område: Læger Luxembourg) af 28. september 2015 om ikke at give sagsøgeren adgang de udvælgelsesprøver, der blev afholdt i Det Europæiske Personaleudvælgelseskontors (EPSO) assessmentcenter, dels om erstatning for det tab, sagsøgeren angiveligt har lidt.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen af 28. september 2015, hvorved udvælgelseskomitéen for den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AD/309/15 (AD11) — Læger til Luxembourg og Ispra (Område: Læger Luxembourg) afslog at give PB adgang til de udvælgelsesprøver, der blev afholdt i Det Europæiske Personaleudvælgelseskontors (EPSO) assessmentcenter, annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen af 28. september 2015, hvorved udvælgelseskomitéen for den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AD/309/15 (AD11) — Læger til Luxembourg og Ispra (Område: Læger Luxembourg) afslog at give PB adgang til de udvælgelsesprøver, der blev afholdt i Det Europæiske Personaleudvælgelseskontors (EPSO) assessmentcenter, annulleres.

| 2) | I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.

| 3) | Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

3)

Europa-Kommissionen betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 371 af 10.10.2016 (sag oprindeligt registreret ved EU-Personaleretten under sagsnr. F-39/16 og overført til Den Europæiske Unions Ret den 1.9.2016).

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/27 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/27

---

Rettens dom af 14. december 2017 — N & C Franchise mod EUIPO — Eschenbach Optik (OJO sunglasses)

(Sag T-792/16) (1)

([EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket OJO sunglasses - det ældre internationale ordmærke oio - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]])

(2018/C 052/38)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: N & C Franchise Ltd. (Nicosia, Cypern) (ved advokaterne C. Chrysanthis, P.-V. Chardalia og A. Vasilogamvrou)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved S. Bonne, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO: Eschenbach Optik GmbH (Nürnberg, Tyskland)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 9. september 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 32/2016-5) vedrørende en indsigelsessag mellem Eschenbach Optik og N&C Franchise.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | N & C Franchise Ltd. betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

N & C Franchise Ltd. betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 22 af 23.1.2017.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/28 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/28

---

Rettens dom af 14. december 2017 — RL mod Den Europæiske Unions Domstol

(Sag T-21/17) (1)

((Personalesag - tjenestemænd - forfremmelse - forfremmelsesåret 2015 - afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 10 med virkning fra den 1. juli 2015 - interinstitutionel overførsel - prorata temporis-ordningen - sammenligning af fortjenester - vedtægtens artikel 45 - ansvar))

(2018/C 052/39)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: RL (ved advokaterne C. Bernard-Glanz og A. Tymen)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Domstol (ved J. Inghelram og V. Hanley-Emilsson, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af Den Europæiske Unions Domstols afgørelse af 11. maj 2016, hvorved sagsøgeren blev nægtet forfremmelse pr. 1. juli 2015, dels om erstatning for det tab, sagsøgeren angiveligt har lidt.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Domstol frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Domstol frifindes.

| 2) | RL betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

RL betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 95 af 27.3.2017.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/28 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/28

---

Rettens kendelse af 7. december 2017 — Durazzo mod EEAS

(Sag T-559/16) (1)

((Personalesag - tjenestemænd - forfremmelse - forfremmelsesåret 2014 - akter, som ikke er bebyrdende - åbenbart afvisningsgrundlag - afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren - vedtægtens artikel 43 og artikel 45, stk. 1 - sammenligning af fortjenester - hensyntagen til bedømmelsesrapporterne med henblik på forfremmelse - udelukkende bogstavelige bedømmelser - ingen metode, som gør det muligt at sammenligne bedømmelsesrapporterne med henblik på forfremmelse - åbenbart, at søgsmålet skal tages til følge))

(2018/C 052/40)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Giacomo Durazzo (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne N. de Montigny og J.-N. Louis)

Sagsøgt: Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EEAS) (først ved S. Marquardt og M. Silva, derefter ved S. Marquardt, som befuldnægtiget, bistået af advokaterne M. Troncoso Ferrer, F. M. Hislaire og S. Moya Izquierdo)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand om annullation af tre retsakter fra EEAS, nemlig for det første forslaget om forfremmelse af 11. juli 2014, for så vidt som det vedrører lønklasse AD 13, for det andet afgørelsen af 29. oktober 2014 om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 13 i forfremmelsesåret 2014 og for det tredje afgørelsen af 28. maj 2015 om afslag på den klage, der blev indgivet over denne nægtelse af forfremmelse.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen fra Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EEAS) af 29. oktober 2014 om ikke at forfremme Giacomo Durazzo til lønklasse AD 13 i forfremmelsesåret 2014, annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen fra Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (EEAS) af 29. oktober 2014 om ikke at forfremme Giacomo Durazzo til lønklasse AD 13 i forfremmelsesåret 2014, annulleres.

| 2) | I øvrigt frifindes EEAS. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes EEAS.

| 3) | EEAS betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

3)

EEAS betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 302 af 14.9.2015 (sag oprindeligt registreret ved EU-Personaleretten under sagsnr. F-101/15 og overført til Den Europæiske Unions Ret den 1.9.2016).

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/29 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/29

---

Rettens kendelse af 14. december 2017 — PGNiG Supply & Trading mod Kommissionen

(Sag T-849/16) (1)

((Annullationssøgsmål - det indre marked for naturgas - direktiv 2009/73/EF - Kommissionens afgørelse om ændring af betingelserne for fravigelse af EU’s regler med hensyn til udnyttelse af OPAL-gasrørledningen for så vidt angår tredjepartsadgang og takstbestemmelser - ikke umiddelbart berørt - afvisning))

(2018/C 052/41)

Processprog: polsk

Parter

Sagsøger: PGNiG Supply & Trading GmbH (München, Tyskland) (ved advokat M. Jeżewski)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved O. Beynet og K. Herrrmann, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

En påstand i henhold til artikel 263 TEUF om annullation af Kommissionens afgørelse C(2016) 6950 final af 28. oktober 2016 om ændring af de i henhold til direktiv 2003/55/EF fastsatte betingelser for undtagelse af OPAL-gasrørledningen fra reglerne om tredjepartsadgang og takstbestemmelser.

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Det er ufornødent at træffe afgørelse om anmodningerne om intervention. |
| --- | --- |

2)

Det er ufornødent at træffe afgørelse om anmodningerne om intervention.

| 3) | PGNiG Supply & Trading GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler. |
| --- | --- |

3)

PGNiG Supply & Trading GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.

| 4) | Forbundsrepublikken Tyskland bærer sine egne omkostninger i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler. |
| --- | --- |

4)

Forbundsrepublikken Tyskland bærer sine egne omkostninger i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.

| 5) | PGNiG Supply & Trading, Kommissionen, Forbundsrepublikken Tyskland, Europa-Parlamentet, Rådet for Den Europæiske Union, Naftogaz Ukrainy SA, OPAL Gastransport GmbH & Co. KG og Gazprom Eksport LLC bærer hver især deres egne omkostninger i forbindelse med anmodningerne om intervention. |
| --- | --- |

5)

PGNiG Supply & Trading, Kommissionen, Forbundsrepublikken Tyskland, Europa-Parlamentet, Rådet for Den Europæiske Union, Naftogaz Ukrainy SA, OPAL Gastransport GmbH & Co. KG og Gazprom Eksport LLC bærer hver især deres egne omkostninger i forbindelse med anmodningerne om intervention.

---

(1)  EUT C 38 af 6.2.2017.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/30 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/30

---

Rettens kendelse af 7. december 2017 — Techniplan mod Kommissionen

(Sag T-853/16) (1)

((Passivitetssøgsmål - Kommissionens stillingtagen - erstatningssøgsmål - tilsidesættelse af formkrav - anmodning om betalingspåkrav - åbenbart afvisningsgrundlag - åbenbart inkompetent))

(2018/C 052/42)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Techniplan Srl (Rom, Italien) (ved advokaterne R. Giuffrida og A. Bonavita)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Aresu, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

For det første en påstand støttet på artikel 265 TEUF om, at det fastslås, at Kommissionen retsstridigt har undladt at handle over for sagsøgeren, og for det andet en påstand om, at Kommissionen pålægges den i artikel 266 TEUF fastsatte handleforpligtelse og at betale erstatning til sagsøgeren for den skade, der er lidt »for hver dags forsinkelse i gennemførelsen«.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Techniplan Srl betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Techniplan Srl betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 22 af 23.1.2017.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/30 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/30

---

Rettens kendelse af 15. december 2017 — Le Pen mod Parlamentet

(Sag T-284/17) (1)

((Annullations- og erstatningssøgsmål - regler for institutionerne - medlem af Europa-Parlamentet - privilegier og immuniteter - afgørelse om ophævelse af parlamentarisk immunitet - søgsmålsinteresse ophørt - delvist ufornødent at træffe afgørelse - åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er retligt ugrundet))

(2018/C 052/43)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Marion Anne Perrine Le Pen (Saint Cloud, Frankrig) (først ved advokat M. Ceccaldi, derefter ved advokat R. Bosselut)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved M. Dean og S. Alonso de León, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Dels søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Parlamentets afgørelse P8_TA(2017)0056 af 2. marts 2017 om ophævelse af sagsøgerens parlamentariske immunitet, dels søgsmål støttet på artikel 268 TEUF med påstand om erstatning for det tab, sagsøgeren angiveligt har lidt.

Konklusion

| 1) | Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende påstanden om annullation af Europa-Parlamentets afgørelse P8_TA(2017)0056 af 2. marts 2017 om ophævelse af Marion Anne Perrine Le Pen’s parlamentariske immunitet. |
| --- | --- |

1)

Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende påstanden om annullation af Europa-Parlamentets afgørelse P8_TA(2017)0056 af 2. marts 2017 om ophævelse af Marion Anne Perrine Le Pen’s parlamentariske immunitet.

| 2) | I øvrigt frifindes Europa-Parlamentet. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Europa-Parlamentet.

| 3) | Marion Anne Perrine Le Pen bærer sine egne omkostninger og betaler Parlamentet omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Marion Anne Perrine Le Pen bærer sine egne omkostninger og betaler Parlamentet omkostninger.

---

(1)  EUT C 231 af 17.7.2017.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/31 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/31

---

Rettens kendelse af 14. december 2017 — Rogesa mod Kommissionen

(Sag T-475/17) (1)

((Annullationssøgsmål - aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - forordning (EF) nr. 1367/2006 - dokumenter vedrørende et anlæg, som fremstiller en blanding af piller og malmbriketter - stiltiende afslag på aktindsigt - udtrykkelig afgørelse vedtaget før sagsanlægget - påstand om, at det er ufornødent at træffe afgørelse - søgsmålsinteresse - åbenbart, at sagen skal afvises))

(2018/C 052/44)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Tyskland) (ved advokaterne S. Altenschmidt og A. Sitzer)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved H. Krämer, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med principal påstand om annullation af Kommissionens stiltiende afgørelse af 20. juni 2017 og med subsidiær påstand om annullation af afgørelsen af 11. juli 2017, om afslag på aktindsigt i dokument Ares (2017) 1684109, af 2. november 2009, og i dokument Ares (2017) 1685639, af 29. november 2009.

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH og Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH og Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 318 af 25.9.2017.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/31 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/31

---

Sag anlagt den 22. november 2017 — Comprojecto-Projectos e Construções m.fl. mod ECB

(Sag T-768/17)

(2018/C 052/45)

Processprog: portugisisk

Parter

Sagsøgere: Comprojecto-Projetos e Construções, L.da (Lissabon, Portugal), Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo (Lissabon), Julião Maria Gomes de Azevedo (Lissabon) og Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (Lissabon) (ved advokat M.A. Ribeiro)

Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank

Sagsøgernes påstande

| — | De anfægtede retsakter annulleres, nærmere bestemt:






  (i) | Sagsøgtes beslutning om at undlade at handle; |
| --- | --- | --- |

—

De anfægtede retsakter annulleres, nærmere bestemt:

(i)

Sagsøgtes beslutning om at undlade at handle;

| (ii) | Sagsøgtes beslutning om ikke at indlede en overtrædelsesprocedure; |
| --- | --- |

(ii)

Sagsøgtes beslutning om ikke at indlede en overtrædelsesprocedure;

| (iii) | Beslutning truffet af direktøren for Banco de Portugal og de øvrige »tjenestemænd«, som traf afgørelse om de klager og krav, der blev fremsat fra den 26. juni 2013 til den 22. april 2015. |
| --- | --- |

(iii)

Beslutning truffet af direktøren for Banco de Portugal og de øvrige »tjenestemænd«, som traf afgørelse om de klager og krav, der blev fremsat fra den 26. juni 2013 til den 22. april 2015.

| — | Af disse grunde anmodes Retten om at træffe en afgørelse:






  (i) | for at sagsøgerne kan få ophævet afgørelsen fra de retsinstanser, som tog stilling til det civile erstatningssøgsmål, der var anlagt mod BCP [Banco Comercial Português] m.fl.; |
| --- | --- | --- |

—

Af disse grunde anmodes Retten om at træffe en afgørelse:

(i)

for at sagsøgerne kan få ophævet afgørelsen fra de retsinstanser, som tog stilling til det civile erstatningssøgsmål, der var anlagt mod BCP [Banco Comercial Português] m.fl.;

| (ii) | for at sagsøgerne kan iværksætte et søgsmål med et regreskrav mod den portugisiske stat; |
| --- | --- |

(ii)

for at sagsøgerne kan iværksætte et søgsmål med et regreskrav mod den portugisiske stat;

| (iii) | for at det vurderes, om medlemsstaten/anklagemyndigheden/PGR [Procuradoria Geral da República, statsadvokaturen] havde grund til at afvise at gribe ind i det civile søgsmål; |
| --- | --- |

(iii)

for at det vurderes, om medlemsstaten/anklagemyndigheden/PGR [Procuradoria Geral da República, statsadvokaturen] havde grund til at afvise at gribe ind i det civile søgsmål;

| (iv) | for at vurdere, om medlemsstaten/anklagemyndigheden/PGR havde grund til ikke at have underrettet OLAF om denne sag. |
| --- | --- |

(iv)

for at vurdere, om medlemsstaten/anklagemyndigheden/PGR havde grund til ikke at have underrettet OLAF om denne sag.

| — | Såfremt der gives sagsøgerne medhold, tilpligtes ECB i henhold til artikel 268 TEUF og 340 TEUF at betale 45 828 257,80 EUR med morarenter efter den lovbestemte sats, indtil effektiv betaling sker, samt de øvrige udgifter og godtgørelser, som måtte opstå efter gennemførelsen af indgrebene; |
| --- | --- |

—

Såfremt der gives sagsøgerne medhold, tilpligtes ECB i henhold til artikel 268 TEUF og 340 TEUF at betale 45 828 257,80 EUR med morarenter efter den lovbestemte sats, indtil effektiv betaling sker, samt de øvrige udgifter og godtgørelser, som måtte opstå efter gennemførelsen af indgrebene;

| — | Henset til det i artikel 280 TEUF fastsatte og til, at »Den Europæiske Centralbanks retsakter, der indebærer en forpligtelse for andre end stater til at betale en pengeydelse, kan tvangsfuldbyrdes«, jf. artikel 299 TEUF, bør Retten imidlertid pålægge sagsøgte at tilpligte BCP at betale disse beløb; |
| --- | --- |

—

Henset til det i artikel 280 TEUF fastsatte og til, at »Den Europæiske Centralbanks retsakter, der indebærer en forpligtelse for andre end stater til at betale en pengeydelse, kan tvangsfuldbyrdes«, jf. artikel 299 TEUF, bør Retten imidlertid pålægge sagsøgte at tilpligte BCP at betale disse beløb;

| — | Henset til at den nationale centralbank er »en administrativ myndighed, som har kompetence til enten at træffe afgørelse om klager eller indlede passende retsforfølgning«, jf. artikel 11, stk. 1, litra b), i direktiv 2005/29/EF samt artikel 81, stk. 1, og artikel 83, stk. 1, i direktiv 2007/64/EF og det i artikel 96, stk. 1, litra b), — Tillægssanktioner — i DL [lovdekret] 317/2009 anførte, pålægges sagsøgtes befuldmægtigede at tilpligte BCP til »umiddelbart« at indbetale ovennævnte beløb på sagsøgernes konti. |
| --- | --- |

—

Henset til at den nationale centralbank er »en administrativ myndighed, som har kompetence til enten at træffe afgørelse om klager eller indlede passende retsforfølgning«, jf. artikel 11, stk. 1, litra b), i direktiv 2005/29/EF samt artikel 81, stk. 1, og artikel 83, stk. 1, i direktiv 2007/64/EF og det i artikel 96, stk. 1, litra b), — Tillægssanktioner — i DL [lovdekret] 317/2009 anførte, pålægges sagsøgtes befuldmægtigede at tilpligte BCP til »umiddelbart« at indbetale ovennævnte beløb på sagsøgernes konti.

| — | Sagsøgte pålægges følgende:






  (i) | Sagsøgte skal kræve, at dens befuldmægtigede, den nationale centralbank, tilpligter BCP at fremlægge ovennævnte oplysninger, og at Banco de Portugal, såfremt de i henhold til artikel 13, stk. 2, i dens rammelovgivning ikke fremlægges af kreditinstituttet, skal pålægge kreditinstituttet »umiddelbart« at betale de pågældende beløb til sagsøgernes konti; |
| --- | --- | --- |

—

Sagsøgte pålægges følgende:

(i)

Sagsøgte skal kræve, at dens befuldmægtigede, den nationale centralbank, tilpligter BCP at fremlægge ovennævnte oplysninger, og at Banco de Portugal, såfremt de i henhold til artikel 13, stk. 2, i dens rammelovgivning ikke fremlægges af kreditinstituttet, skal pålægge kreditinstituttet »umiddelbart« at betale de pågældende beløb til sagsøgernes konti;

| (ii) | Henset til at det er muligt, at kreditinstituttet eventuelt »umiddelbart« skal betale erstatning til sagsøgerne, skal det i chartrets artikel 41, stk. 2, litra a), artikel 47, stk. 2, og artikel 49, stk. 1, fastsatte overholdes, og ECB skal, ligesom det forekommer i forholdet mellem Banco de Portugal og anklagemyndigheden/PGR, henset til det i artikel 3 i forordning nr. 2532/98 om Den Europæiske Centralbanks beføjelser til at pålægge sanktioner fastsatte, beslutte at indlede en »overtrædelsesprocedure« og opfordre BCP til at handle, hvorved dette kreditinstitut skal tage stilling og ikke kan afholde sig herfra; |
| --- | --- |

(ii)

Henset til at det er muligt, at kreditinstituttet eventuelt »umiddelbart« skal betale erstatning til sagsøgerne, skal det i chartrets artikel 41, stk. 2, litra a), artikel 47, stk. 2, og artikel 49, stk. 1, fastsatte overholdes, og ECB skal, ligesom det forekommer i forholdet mellem Banco de Portugal og anklagemyndigheden/PGR, henset til det i artikel 3 i forordning nr. 2532/98 om Den Europæiske Centralbanks beføjelser til at pålægge sanktioner fastsatte, beslutte at indlede en »overtrædelsesprocedure« og opfordre BCP til at handle, hvorved dette kreditinstitut skal tage stilling og ikke kan afholde sig herfra;

| — | Såfremt det i henhold til artikel 256, stk. 1, TEUF ikke henhører under Rettens kompetence, hvis den nationale centralbank ikke anerkender, at den »ikke har overholdt en forpligtelse, som påhviler den i henhold til traktaterne, skal denne centralbank gennemføre de til dommens opfyldelse nødvendige foranstaltninger« jf. artikel 271, litra d), TEUF, hvorefter Tribunal Supremo må forelægges spørgsmålet; |
| --- | --- |

—

Såfremt det i henhold til artikel 256, stk. 1, TEUF ikke henhører under Rettens kompetence, hvis den nationale centralbank ikke anerkender, at den »ikke har overholdt en forpligtelse, som påhviler den i henhold til traktaterne, skal denne centralbank gennemføre de til dommens opfyldelse nødvendige foranstaltninger« jf. artikel 271, litra d), TEUF, hvorefter Tribunal Supremo må forelægges spørgsmålet;

| — | Såfremt det heller ikke henhører Rettens kompetence, skal Retten, hvis sagsøgerne gives medhold, jf. artikel 264 TEUF, foreslå Tribunal Supremo at annullere den nationale centralbanks afgørelse, som sagsøgte anerkendte, og den skal under hensyn til det i chartrets artikel 41, stk. 1, litra c), artikel 296, andet afsnit, TEUF og artikel 11, stk. 3, litra c), i direktiv 2005/29/EF, give en begrundelse; |
| --- | --- |

—

Såfremt det heller ikke henhører Rettens kompetence, skal Retten, hvis sagsøgerne gives medhold, jf. artikel 264 TEUF, foreslå Tribunal Supremo at annullere den nationale centralbanks afgørelse, som sagsøgte anerkendte, og den skal under hensyn til det i chartrets artikel 41, stk. 1, litra c), artikel 296, andet afsnit, TEUF og artikel 11, stk. 3, litra c), i direktiv 2005/29/EF, give en begrundelse;

| — | Sagsøgeren og Retten pålægger eller opfordrer den portugisiske stat/anklagemyndigheden/PGR til at handle med henblik på, at der træffes afgørelse om de af BCP begåede handlinger; |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren og Retten pålægger eller opfordrer den portugisiske stat/anklagemyndigheden/PGR til at handle med henblik på, at der træffes afgørelse om de af BCP begåede handlinger;

| — | Sagsøgeren tilpligtes at overgive sagen til OLAF;
  I henhold til artikel 134, stk. 1, i Rettens procesreglement tilpligtes sagsøgte at betale sagsomkostningerne opgjort til et passende beløb. |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren tilpligtes at overgive sagen til OLAF;

I henhold til artikel 134, stk. 1, i Rettens procesreglement tilpligtes sagsøgte at betale sagsomkostningerne opgjort til et passende beløb.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat følgende anbringender:

| 1. | Tilsidesættelse af begrundelsespligten fastsat i chartret artikel 41, stk. 2, litra c), artikel 296, andet afsnit, TEUF, og artikel 11, stk. 3, i direktiv 2005/29/EF (1). |
| --- | --- |

1.

Tilsidesættelse af begrundelsespligten fastsat i chartret artikel 41, stk. 2, litra c), artikel 296, andet afsnit, TEUF, og artikel 11, stk. 3, i direktiv 2005/29/EF (1).

| 2. | Uanset om der var tale »indbrud« i »boksen«, havde eller burde BCP have haft kendskab til, at der forelå en anvendelse af det finansielle system, der fulgte af hvidvask af penge, og kreditinstituttet havde derfor kendskab til, at der var tale om skattesvig eller -unddragelse, som kunne medvirke til, at indtægter forsvandt fra Unionens budget. Disse handlinger er »ulovlig aktivitet, der skader Unionens finansielle interesser«, og tilgodeser »tvingende almene hensyn«, som »udgør et legitimt mål, som vil kunne begrunde en hindring for den frie udveksling af tjenesteydelser«. |
| --- | --- |

2.

Uanset om der var tale »indbrud« i »boksen«, havde eller burde BCP have haft kendskab til, at der forelå en anvendelse af det finansielle system, der fulgte af hvidvask af penge, og kreditinstituttet havde derfor kendskab til, at der var tale om skattesvig eller -unddragelse, som kunne medvirke til, at indtægter forsvandt fra Unionens budget. Disse handlinger er »ulovlig aktivitet, der skader Unionens finansielle interesser«, og tilgodeser »tvingende almene hensyn«, som »udgør et legitimt mål, som vil kunne begrunde en hindring for den frie udveksling af tjenesteydelser«.

| 3. | Uanset hvorledes de mere end 1 000 000 EUR blev taget fra »boksen«, skades »Unionens finansielle interesser«, navnlig de indtægter, der ligger til grund for »Den Europæiske Unions budget, og dem, der er omfattet af institutionernes, organernes, kontorernes og agenturernes budgetter, og de budgetter, som forvaltes og overvåges af dem«, og dermed omhandles ligeledes handlinger, der udgør en »uregelmæssighed«, fordi de skal betragtes som en »overtrædelse af en fællesskabsbestemmelse, som kan tilskrives en økonomisk beslutningstagers handling eller undladelse, der skader eller kunne skade De Europæiske Fællesskabers almindelige budget eller budgetter, der forvaltes af De Europæiske Fællesskaber, enten ved formindskelse eller bortfald af indtægter, der stammer fra de egne indtægter, der opkræves direkte for Fællesskabernes regning, eller ved afholdelse af en uretmæssig udgift«. |
| --- | --- |

3.

Uanset hvorledes de mere end 1 000 000 EUR blev taget fra »boksen«, skades »Unionens finansielle interesser«, navnlig de indtægter, der ligger til grund for »Den Europæiske Unions budget, og dem, der er omfattet af institutionernes, organernes, kontorernes og agenturernes budgetter, og de budgetter, som forvaltes og overvåges af dem«, og dermed omhandles ligeledes handlinger, der udgør en »uregelmæssighed«, fordi de skal betragtes som en »overtrædelse af en fællesskabsbestemmelse, som kan tilskrives en økonomisk beslutningstagers handling eller undladelse, der skader eller kunne skade De Europæiske Fællesskabers almindelige budget eller budgetter, der forvaltes af De Europæiske Fællesskaber, enten ved formindskelse eller bortfald af indtægter, der stammer fra de egne indtægter, der opkræves direkte for Fællesskabernes regning, eller ved afholdelse af en uretmæssig udgift«.

| 4. | Når et kreditinstitut, en medlemsstat/national centralbank, Den Europæiske Centralbank eller en medlemsstat/anklagemyndigheden/PGR har kendskab til denne type overtrædelse og praksis og tillader dem uden at straffe dem, tilskynder de til en tilsidesættelse af det i artikel 310, stk. 5 og 6, TEUF og artikel 325, stk. 1, 2 og 3, TEUF fastsatte, ligesom de tillader, at det pågældende kreditinstitut udøver handlinger, der udgør »uregelmæssigheder« i strid med artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 2988/95 (2). |
| --- | --- |

4.

Når et kreditinstitut, en medlemsstat/national centralbank, Den Europæiske Centralbank eller en medlemsstat/anklagemyndigheden/PGR har kendskab til denne type overtrædelse og praksis og tillader dem uden at straffe dem, tilskynder de til en tilsidesættelse af det i artikel 310, stk. 5 og 6, TEUF og artikel 325, stk. 1, 2 og 3, TEUF fastsatte, ligesom de tillader, at det pågældende kreditinstitut udøver handlinger, der udgør »uregelmæssigheder« i strid med artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 2988/95 (2).

| 5. | Den retsakt, hvorved sagsøgte afviste det fremsatte krav om at handle, gav bl.a. grundlag for følgende:






  (i) | Sagen blev ikke anmeldt til OLAF; |
| --- | --- | --- |

5.

Den retsakt, hvorved sagsøgte afviste det fremsatte krav om at handle, gav bl.a. grundlag for følgende:

(i)

Sagen blev ikke anmeldt til OLAF;

| (ii) | »Overtrædelsesproceduren« blev ikke indledt i forhold til kreditinstituttet BCP; |
| --- | --- |

(ii)

»Overtrædelsesproceduren« blev ikke indledt i forhold til kreditinstituttet BCP;

| (iii) | Afgørelsen fra de civile retsinstanser, der siden den 1. februar 2010 har påkendt et erstatningssøgsmål mod BCP m.fl., blev forsinket; |
| --- | --- |

(iii)

Afgørelsen fra de civile retsinstanser, der siden den 1. februar 2010 har påkendt et erstatningssøgsmål mod BCP m.fl., blev forsinket;

| (iv) | Sagsøgtes befuldmægtigede, Banco de Portugal, blev ikke umiddelbart dømt i det fælles, forvaltningsretlige søgsmål om ansvar uden for kontraktforhold, som blev anlagt den 27. oktober 2015, som nu verserer for Tribunal Administrativo e Fiscal de Sintra, og som endnu ikke er afgjort for en retsinstans. |
| --- | --- |

(iv)

Sagsøgtes befuldmægtigede, Banco de Portugal, blev ikke umiddelbart dømt i det fælles, forvaltningsretlige søgsmål om ansvar uden for kontraktforhold, som blev anlagt den 27. oktober 2015, som nu verserer for Tribunal Administrativo e Fiscal de Sintra, og som endnu ikke er afgjort for en retsinstans.

| 6. | Tilsidesættelse af pligten til upartiskhed, magtfordrejning og tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter foretaget af sagsøgtes befuldmægtigede, Banco de Portugal. |
| --- | --- |

6.

Tilsidesættelse af pligten til upartiskhed, magtfordrejning og tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter foretaget af sagsøgtes befuldmægtigede, Banco de Portugal.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11.5.2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis) (EUT L 149, s. 22).

(2)  Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18.12.1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (EFT L 312, s. 1).

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/34 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/34

---

Sag anlagt den 29. november 2017 — US mod ECB

(Sag T-780/17)

(2018/C 052/46)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: US (ved advokaterne L. Levi og A. Blot)

Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ECB)

Sagsøgerens påstande

| — | Sagen fremmes til realitetsbehandling og sagsøgeren gives medhold. |
| --- | --- |

—

Sagen fremmes til realitetsbehandling og sagsøgeren gives medhold.

Følgelig:

| — | Annullation af bedømmelsesrapporten for 2016 (for perioden fra den 1. september 2015 til den 1. september 2016) og af afgørelsen af 15. december 2016 vedrørende Annual salary and bonus review (»ASBR«) for 2016, meddelt sagsøgeren henholdsvis den 30. november 2016 og den 9. januar 2017. |
| --- | --- |

—

Annullation af bedømmelsesrapporten for 2016 (for perioden fra den 1. september 2015 til den 1. september 2016) og af afgørelsen af 15. december 2016 vedrørende Annual salary and bonus review (»ASBR«) for 2016, meddelt sagsøgeren henholdsvis den 30. november 2016 og den 9. januar 2017.

| — | Annullation af ECB’s afgørelse af 3. maj 2017 om afslag på sagsøgerens ansøgninger af 15. februar 2017 og af 9. marts 2017 om fornyet administrativ prøvelse. |
| --- | --- |

—

Annullation af ECB’s afgørelse af 3. maj 2017 om afslag på sagsøgerens ansøgninger af 15. februar 2017 og af 9. marts 2017 om fornyet administrativ prøvelse.

| — | Annullation af ECB’s afgørelse af 12. september 2017, meddelt sagsøgeren den 19. september 2017, om afslag på sidstnævntes klage indgivet den 7. juli 2017. |
| --- | --- |

—

Annullation af ECB’s afgørelse af 12. september 2017, meddelt sagsøgeren den 19. september 2017, om afslag på sidstnævntes klage indgivet den 7. juli 2017.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale erstatning for de lidte tab. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale erstatning for de lidte tab.

| — | EIB tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EIB tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført fire anbringender for så vidt angår påstanden om annullation af bedømmelsesrapporten for 2016.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af begrundelsespligten, for så vidt som sagsøgerens bedømmelsesrapport indskrænker sig til en generel, gentagen og cirkulær kritik. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af begrundelsespligten, for så vidt som sagsøgerens bedømmelsesrapport indskrænker sig til en generel, gentagen og cirkulær kritik.

| 2. | Andet anbringende om, at den anfægtede rapport er behæftet med åbenbart urigtige skøn. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at den anfægtede rapport er behæftet med åbenbart urigtige skøn.

| 3. | Tredje anbringende om magtfordrejning, om, at sagsøgeren har været genstand for chikane, samt om tilsidesættelse af omsorgspligten og af princippet om god forvaltning. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om magtfordrejning, om, at sagsøgeren har været genstand for chikane, samt om tilsidesættelse af omsorgspligten og af princippet om god forvaltning.

| 4. | Fjerde anbringende om, at sagsøgte har begået processuelle fejl ved udfærdigelsen af den anfægtede rapport. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at sagsøgte har begået processuelle fejl ved udfærdigelsen af den anfægtede rapport.

Sagsøgeren har desuden påberåbt sig et anbringende om, at retningslinjerne for gennemførelsen af den årlige gennemgang af løn og bonus er ulovlige, samt om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet for så vidt angår afgørelsen vedrørende gennemførelsen for 2016.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/35 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/35

---

Sag anlagt den 5. december 2017 — Bruel mod Kommissionen og EEAS

(Sag T-793/17)

(2018/C 052/47)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Damien Bruel (Paris, Frankrig) (ved advokat H. Hansen)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen og Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EEAS)

Sagsøgerens påstande

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

| — | Sagen fremmes til realitetsbehandling og sagsøgeren gives medhold. |
| --- | --- |

—

Sagen fremmes til realitetsbehandling og sagsøgeren gives medhold.

Følgelig:

| — | Annullation af afgørelsen, som ikke er dateret og er underskrevet elektronisk den 25. september 2017, med overskriften »Anmodning om udskiftning af den principale ekspert nr. 2 i »Økonomisk og kontraktmæssig projektstyring««. |
| --- | --- |

—

Annullation af afgørelsen, som ikke er dateret og er underskrevet elektronisk den 25. september 2017, med overskriften »Anmodning om udskiftning af den principale ekspert nr. 2 i »Økonomisk og kontraktmæssig projektstyring««.

| — | Det fastslås, at de sagsøgte tilpligtes at betale erstatning for det økonomiske og ikke-økonomiske tab, der er forvoldt sagsøgeren ved den grove tilsidesættelse af retten til god forvaltning, og som består i vedtagelsen af den ikke-daterede afgørelse, der blev underskrevet elektronisk den 25. september 2017, med overskriften »Anmodning om udskiftning af den principale ekspert nr. 2 i »Økonomisk og kontraktmæssig projektstyring««. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at de sagsøgte tilpligtes at betale erstatning for det økonomiske og ikke-økonomiske tab, der er forvoldt sagsøgeren ved den grove tilsidesættelse af retten til god forvaltning, og som består i vedtagelsen af den ikke-daterede afgørelse, der blev underskrevet elektronisk den 25. september 2017, med overskriften »Anmodning om udskiftning af den principale ekspert nr. 2 i »Økonomisk og kontraktmæssig projektstyring««.

| — | De sagsøgte tilpligtes til solidarisk, eller in solidum, eller hver især for det fulde beløb, at betale sagsøgeren et beløb på 152 250,00 EUR for det økonomiske tab og et beløb på 25 000,00 EUR for det ikke-økonomiske tab. |
| --- | --- |

—

De sagsøgte tilpligtes til solidarisk, eller in solidum, eller hver især for det fulde beløb, at betale sagsøgeren et beløb på 152 250,00 EUR for det økonomiske tab og et beløb på 25 000,00 EUR for det ikke-økonomiske tab.

Under alle omstændigheder:

| — | De sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

De sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

| — | Sagsøgeren forbeholder sig alle øvrige rettigheder, anbringender og retsskridt. |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren forbeholder sig alle øvrige rettigheder, anbringender og retsskridt.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et enkelt anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formkrav. Dette anbringende er opdelt i tre led.

| 1. | Første led om tilsidesættelse af retten til at blive hørt, for så vidt som sagsøgeren ikke var i stand til at fremføre sit synspunkt vedrørende den kritik, som blev fremsat mod ham, inden vedtagelsen af den anfægtede afgørelse. |
| --- | --- |

1.

Første led om tilsidesættelse af retten til at blive hørt, for så vidt som sagsøgeren ikke var i stand til at fremføre sit synspunkt vedrørende den kritik, som blev fremsat mod ham, inden vedtagelsen af den anfægtede afgørelse.

| 2. | Andet led om tilsidesættelse af retten til aktindsigt, for så vidt som sagsøgeren ikke fik adgang til de sagsakter, der vedrørte ham, på trods af begæringer herom. |
| --- | --- |

2.

Andet led om tilsidesættelse af retten til aktindsigt, for så vidt som sagsøgeren ikke fik adgang til de sagsakter, der vedrørte ham, på trods af begæringer herom.

| 3. | Tredje led om tilsidesættelse af begrundelsespligten, for så vidt som den begrundelse, der er indeholdt i den anfægtede afgørelse, ikke gør det muligt for sagsøgeren at forså den kritik, som er fremsat mod ham. |
| --- | --- |

3.

Tredje led om tilsidesættelse af begrundelsespligten, for så vidt som den begrundelse, der er indeholdt i den anfægtede afgørelse, ikke gør det muligt for sagsøgeren at forså den kritik, som er fremsat mod ham.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/36 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/36

---

Sag anlagt den 11. december 2017 — BASF mod ECHA

(Sag T-805/17)

(2018/C 052/48)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Tyskland) (ved advokaterne R. Cana, E. Mullier og H. Widemann, samt barrister D. Abrahams)

Sagsøgt: Det Europæiske Kemikalieagentur

Sagsøgerens påstande

| — | Sagen antages til realitetsbehandling og erklæres velbegrundet |
| --- | --- |

—

Sagen antages til realitetsbehandling og erklæres velbegrundet

| — | Afgørelse DSH-30-3-D-0122-2017 truffet den 2. oktober 2017 af Det Europæiske Kemikalieagentur, hvorved der gives adgang til fælles indsendelse af stoffet dinatrium 4,4’-bis[(4-anilino-6-morpholino-1,3,5-triazin-2-yl)amino]stilben-2,2’-disulfonat (EF nr. 240-245-2), annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse DSH-30-3-D-0122-2017 truffet den 2. oktober 2017 af Det Europæiske Kemikalieagentur, hvorved der gives adgang til fælles indsendelse af stoffet dinatrium 4,4’-bis[(4-anilino-6-morpholino-1,3,5-triazin-2-yl)amino]stilben-2,2’-disulfonat (EF nr. 240-245-2), annulleres.

| — | Det Europæiske Kemikalieagentur tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Det Europæiske Kemikalieagentur tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

| — | Der træffes sådanne andre eller yderligere foranstaltninger, som måtte være retligt påkrævet. |
| --- | --- |

—

Der træffes sådanne andre eller yderligere foranstaltninger, som måtte være retligt påkrævet.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.

| 1. | Første anbringende vedrører den omstændighed, at Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) begik en fejl, der medførte en faktisk vildfarelse, idet det udelukkede relevante faktiske omstændigheder fra grundlaget for den anfægtede afgørelse.






  — | Sagsøgeren har gjort gældende, at ECHA, idet dette fuldstændigt overså parternes indsats forud for 2017, har baseret sig på en ukorrekt fastlæggelse af de faktiske omstændigheder, som er i strid med princippet om god forvaltning og fordrejer den anfægtede afgørelse i en grad, så den skal annulleres. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende vedrører den omstændighed, at Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) begik en fejl, der medførte en faktisk vildfarelse, idet det udelukkede relevante faktiske omstændigheder fra grundlaget for den anfægtede afgørelse.

—

Sagsøgeren har gjort gældende, at ECHA, idet dette fuldstændigt overså parternes indsats forud for 2017, har baseret sig på en ukorrekt fastlæggelse af de faktiske omstændigheder, som er i strid med princippet om god forvaltning og fordrejer den anfægtede afgørelse i en grad, så den skal annulleres.

| 2. | Andet anbringende vedrører den omstændighed, at ECHA foretog et åbenbart ukorrekt skøn, idet det ikke vurderede alle de relevante faktiske omstændigheder og konkluderede, at klageren havde gjort en større indsats end sagsøgeren, og idet det ikke tog hensyn til artikel 25 i REACH-forordningen (1).






  — | Sagsøgeren har gjort gældende, at ECHA foretog et åbenbart fejlagtigt skøn, idet det ikke tog hensyn til alle de relevante faktiske omstændigheder i den situation, som søges reguleret ved den anfægtede afgørelse, henset til, at ECHA konkluderede, at klageren havde gjort en større indsats end sagsøgeren, og at ECHA derved ikke tog hensyn til sagsøgerens bekymring vedrørende klagerens fordobling af forsøg med hvirveldyr i strid med artikel 25 i REACH-forordningen. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende vedrører den omstændighed, at ECHA foretog et åbenbart ukorrekt skøn, idet det ikke vurderede alle de relevante faktiske omstændigheder og konkluderede, at klageren havde gjort en større indsats end sagsøgeren, og idet det ikke tog hensyn til artikel 25 i REACH-forordningen (1).

—

Sagsøgeren har gjort gældende, at ECHA foretog et åbenbart fejlagtigt skøn, idet det ikke tog hensyn til alle de relevante faktiske omstændigheder i den situation, som søges reguleret ved den anfægtede afgørelse, henset til, at ECHA konkluderede, at klageren havde gjort en større indsats end sagsøgeren, og at ECHA derved ikke tog hensyn til sagsøgerens bekymring vedrørende klagerens fordobling af forsøg med hvirveldyr i strid med artikel 25 i REACH-forordningen.

| 3. | Tredje anbringende vedrører den omstændighed, at ECHA tilsidesatte retssikkerhedsprincippet ved at sætte sagsøgeren i en uacceptabel retssikkerhedsstilling, for så vidt angår klagerens mulighed for at anvende sagsøgerens data og sammenholde kvaliteten af klagerens data med disse.






  — | Det er sagsøgerens opfattelse, at ECHA med den anfægtede afgørelse tilsidesatte retssikkerhedsprincippet, idet det ikke begrænser den adgang, der er givet til sagsøgerens fælles indsendelse, selv om klageren er registreret med en fuld opt-out-mulighed, og idet ECHA ikke behandlede problemerne med opt-out-sagen (kvalitet og mulig overlapning af undersøgelser af hvirveldyr). Sagsøgeren befinder sig derfor i en situation med retsusikkerhed i forhold til beskyttelsen af dennes rettigheder, idet omfanget og udstrækningen af klagerens rettigheder er uklare. |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende vedrører den omstændighed, at ECHA tilsidesatte retssikkerhedsprincippet ved at sætte sagsøgeren i en uacceptabel retssikkerhedsstilling, for så vidt angår klagerens mulighed for at anvende sagsøgerens data og sammenholde kvaliteten af klagerens data med disse.

—

Det er sagsøgerens opfattelse, at ECHA med den anfægtede afgørelse tilsidesatte retssikkerhedsprincippet, idet det ikke begrænser den adgang, der er givet til sagsøgerens fælles indsendelse, selv om klageren er registreret med en fuld opt-out-mulighed, og idet ECHA ikke behandlede problemerne med opt-out-sagen (kvalitet og mulig overlapning af undersøgelser af hvirveldyr). Sagsøgeren befinder sig derfor i en situation med retsusikkerhed i forhold til beskyttelsen af dennes rettigheder, idet omfanget og udstrækningen af klagerens rettigheder er uklare.

| 4. | Fjerde anbringende vedrører den omstændighed, at ECHA tilsidesatte sin forpligtelse til at give en begrundelse, idet det ikke forklarede, hvorfor korrespondancen før 2017 ikke var relevant.






  — | ECHA vedtog den anfægtede afgørelse på grundlag af kun en del af de forhandlinger, der var pågået mellem parterne, idet det vilkårligt begrænsede sin undersøgelse til de få udvekslinger mellem parterne, der foregik fra januar 2017 og frem. Sagsøgeren havde fremlagt al korrespondancen om stoffet mellem klageren og sagsøgeren og fremhævet, hvorfor denne korrespondance var relevant. Til trods for sagsøgerens forklaring vedrørende korrespondancens relevans, gav ECHA ikke nogen begrundelse for, hvorfor det ikke tog kommunikationen mellem sagsøgeren og SSS før januar 2017 i betragtning, endog ignorerede den fuldstændigt. |
| --- | --- | --- |

4.

Fjerde anbringende vedrører den omstændighed, at ECHA tilsidesatte sin forpligtelse til at give en begrundelse, idet det ikke forklarede, hvorfor korrespondancen før 2017 ikke var relevant.

—

ECHA vedtog den anfægtede afgørelse på grundlag af kun en del af de forhandlinger, der var pågået mellem parterne, idet det vilkårligt begrænsede sin undersøgelse til de få udvekslinger mellem parterne, der foregik fra januar 2017 og frem. Sagsøgeren havde fremlagt al korrespondancen om stoffet mellem klageren og sagsøgeren og fremhævet, hvorfor denne korrespondance var relevant. Til trods for sagsøgerens forklaring vedrørende korrespondancens relevans, gav ECHA ikke nogen begrundelse for, hvorfor det ikke tog kommunikationen mellem sagsøgeren og SSS før januar 2017 i betragtning, endog ignorerede den fuldstændigt.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18.12.2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH) (EUT 2006, L 396, s. 1).

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/37 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/37

---

Sag anlagt den 11. december 2017 — BASF og REACH & colours mod ECHA

(Sag T-806/17)

(2018/C 052/49)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Tyskland) og REACH & colours Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (REACH & colours Kft.) (Budapest, Ungarn) (ved advokaterne R. Cana, E. Mullier og H. Widemann samt barrister D. Abrahams)

Sagsøgt: Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA)

Sagsøgernes påstande

| — | Sagen antages til realitetsbehandling og erklæres velbegrundet. |
| --- | --- |

—

Sagen antages til realitetsbehandling og erklæres velbegrundet.

| — | Afgørelse DSH-30-3-D-0122-2017 truffet den 2. oktober 2017 af Det Europæiske Kemikalieagentur, hvorved der gives adgang til fælles indsendelse af stoffet hexanatrium 2,2’- [vinylenebis [(3-sulphonato-4,1-phenylen)imino [6-(diethylamino)-1,3,5-triazin-4,2- diyl]imino]] bis(benzene-1,4-disulphonate) (EF nr. 255-217-5), annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse DSH-30-3-D-0122-2017 truffet den 2. oktober 2017 af Det Europæiske Kemikalieagentur, hvorved der gives adgang til fælles indsendelse af stoffet hexanatrium 2,2’- [vinylenebis [(3-sulphonato-4,1-phenylen)imino [6-(diethylamino)-1,3,5-triazin-4,2- diyl]imino]] bis(benzene-1,4-disulphonate) (EF nr. 255-217-5), annulleres.

| — | Det Europæiske Kemikalieagentur tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Det Europæiske Kemikalieagentur tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

| — | Der træffes sådanne andre eller yderligere foranstaltninger, som måtte være retligt påkrævet. |
| --- | --- |

—

Der træffes sådanne andre eller yderligere foranstaltninger, som måtte være retligt påkrævet.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat fire anbringender.

| 1. | Første anbringende vedrører den omstændighed, at Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) begik en fejl, der medførte en faktisk vildfarelse, idet det udelukkede relevante faktiske omstændigheder fra grundlaget for den anfægtede afgørelse.






  — | Sagsøgerne har gjort gældende, at ECHA, idet dette fuldstændigt overså parternes indsats forud for 2017, og idet det lagde faktuelt ukorrekte omstændigheder til grund for sine konklusioner angående identiteten på den første sagsøger og datoen for indleveringen af svaret på ECHA’s anmodning om oplysninger, har baseret sig på en ukorrekt fastlæggelse af de faktiske omstændigheder, som er i strid med princippet om god forvaltning og fordrejer den anfægtede afgørelse i en grad, så den skal annulleres. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende vedrører den omstændighed, at Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) begik en fejl, der medførte en faktisk vildfarelse, idet det udelukkede relevante faktiske omstændigheder fra grundlaget for den anfægtede afgørelse.

—

Sagsøgerne har gjort gældende, at ECHA, idet dette fuldstændigt overså parternes indsats forud for 2017, og idet det lagde faktuelt ukorrekte omstændigheder til grund for sine konklusioner angående identiteten på den første sagsøger og datoen for indleveringen af svaret på ECHA’s anmodning om oplysninger, har baseret sig på en ukorrekt fastlæggelse af de faktiske omstændigheder, som er i strid med princippet om god forvaltning og fordrejer den anfægtede afgørelse i en grad, så den skal annulleres.

| 2. | Andet anbringende vedrører den omstændighed, at ECHA foretog et åbenbart ukorrekt skøn, idet det ikke vurderede alle de relevante faktiske omstændigheder og konkluderede, at klageren havde gjort en større indsats end sagsøgerne, og idet det ikke tog hensyn til artikel 25 i REACH-forordningen (1).






  — | Sagsøgerne har gjort gældende, at ECHA foretog et åbenbart fejlagtigt skøn, idet det ikke tog hensyn til alle de relevante faktiske omstændigheder i den situation, som søges reguleret ved den anfægtede afgørelse, henset til, at ECHA konkluderede, at klageren havde gjort en større indsats end sagsøgerne, at ECHA ikke tog hensyn til de særlige omstændigheder i sagen, og at ECHA derved ikke tog hensyn til sagsøgernes bekymring vedrørende klagerens fordobling af forsøg med hvirveldyr i strid med artikel 25 i REACH-forordningen. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende vedrører den omstændighed, at ECHA foretog et åbenbart ukorrekt skøn, idet det ikke vurderede alle de relevante faktiske omstændigheder og konkluderede, at klageren havde gjort en større indsats end sagsøgerne, og idet det ikke tog hensyn til artikel 25 i REACH-forordningen (1).

—

Sagsøgerne har gjort gældende, at ECHA foretog et åbenbart fejlagtigt skøn, idet det ikke tog hensyn til alle de relevante faktiske omstændigheder i den situation, som søges reguleret ved den anfægtede afgørelse, henset til, at ECHA konkluderede, at klageren havde gjort en større indsats end sagsøgerne, at ECHA ikke tog hensyn til de særlige omstændigheder i sagen, og at ECHA derved ikke tog hensyn til sagsøgernes bekymring vedrørende klagerens fordobling af forsøg med hvirveldyr i strid med artikel 25 i REACH-forordningen.

| 3. | Tredje anbringende vedrører den omstændighed, at ECHA tilsidesatte retssikkerhedsprincippet ved at sætte sagsøgerne i en uacceptabel retssikkerhedsstilling, for så vidt angår klagerens mulighed for at anvende sagsøgernes data og sammenholde kvaliteten af klagerens data med disse.






  — | Det er sagsøgernes opfattelse, at ECHA med den anfægtede afgørelse tilsidesatte retssikkerhedsprincippet, idet det ikke begrænser den adgang, der er givet til sagsøgernes fælles indsendelse, selv om klageren er registreret med en fuld opt-out-mulighed, og idet ECHA ikke behandlede problemerne med opt-out-sagen (kvalitet og mulig overlapning af undersøgelser af hvirveldyr). Sagsøgerne befinder sig derfor i en situation med retsusikkerhed i forhold til beskyttelsen af dennes rettigheder, idet omfanget og udstrækningen af klagerens rettigheder er uklare. |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende vedrører den omstændighed, at ECHA tilsidesatte retssikkerhedsprincippet ved at sætte sagsøgerne i en uacceptabel retssikkerhedsstilling, for så vidt angår klagerens mulighed for at anvende sagsøgernes data og sammenholde kvaliteten af klagerens data med disse.

—

Det er sagsøgernes opfattelse, at ECHA med den anfægtede afgørelse tilsidesatte retssikkerhedsprincippet, idet det ikke begrænser den adgang, der er givet til sagsøgernes fælles indsendelse, selv om klageren er registreret med en fuld opt-out-mulighed, og idet ECHA ikke behandlede problemerne med opt-out-sagen (kvalitet og mulig overlapning af undersøgelser af hvirveldyr). Sagsøgerne befinder sig derfor i en situation med retsusikkerhed i forhold til beskyttelsen af dennes rettigheder, idet omfanget og udstrækningen af klagerens rettigheder er uklare.

| 4. | Fjerde anbringende vedrører den omstændighed, at ECHA tilsidesatte sin forpligtelse til at give en begrundelse, idet det ikke forklarede, hvorfor korrespondancen før 2017 ikke var relevant.






  — | ECHA vedtog den anfægtede afgørelse på grundlag af kun en del af de forhandlinger, der var pågået mellem parterne, idet det vilkårligt begrænsede sin undersøgelse til de få udvekslinger mellem parterne, der foregik fra januar 2017 og frem. Sagsøgerne havde fremlagt al korrespondancen om stoffet mellem klageren og sagsøgerne og fremhævet, hvorfor denne korrespondance var relevant. Til trods for sagsøgernes forklaring vedrørende korrespondancens relevans, gav ECHA ikke nogen begrundelse for, hvorfor det ikke tog kommunikationen mellem sagsøgerne og SSS før januar 2017 i betragtning, endog ignorerede den fuldstændigt. |
| --- | --- | --- |

4.

Fjerde anbringende vedrører den omstændighed, at ECHA tilsidesatte sin forpligtelse til at give en begrundelse, idet det ikke forklarede, hvorfor korrespondancen før 2017 ikke var relevant.

—

ECHA vedtog den anfægtede afgørelse på grundlag af kun en del af de forhandlinger, der var pågået mellem parterne, idet det vilkårligt begrænsede sin undersøgelse til de få udvekslinger mellem parterne, der foregik fra januar 2017 og frem. Sagsøgerne havde fremlagt al korrespondancen om stoffet mellem klageren og sagsøgerne og fremhævet, hvorfor denne korrespondance var relevant. Til trods for sagsøgernes forklaring vedrørende korrespondancens relevans, gav ECHA ikke nogen begrundelse for, hvorfor det ikke tog kommunikationen mellem sagsøgerne og SSS før januar 2017 i betragtning, endog ignorerede den fuldstændigt.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18.12.2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH) (EUT 2006, L 396, s. 1).

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/38 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/38

---

Sag anlagt den 12. december 2017 — Classic Media mod EUIPO — Pirelli Tyre (CLASSIC DRIVER)

(Sag T-811/17)

(2018/C 052/50)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Classic Media AG (Zug, Schweiz) (ved advokat A. Masberg)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Pirelli Tyre SpA (Milano, Italien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Classic Media AG

Det omtvistede varemærke: International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, af ordmærket »CLASSIC DRIVER« — International registrering nr. 1 108 587

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 3. oktober 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 59/2017-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Indsigelsen forkastes, idet sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Indsigelsen forkastes, idet sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/39 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/39

---

Sag anlagt den 15. december 2017 — Seco Belgium og Vinçotte mod Parlamentet

(Sag T-812/17)

(2018/C 052/51)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Seco Belgium (Bruxelles, Belgien) og Vinçotte (Vilvoorde, Belgien) (ved advokaterne A. Delvaux og R. Simar)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgernes påstande

| — | Annullationssøgsmålet antages til realitetsbehandling. |
| --- | --- |

—

Annullationssøgsmålet antages til realitetsbehandling.

| — | Afgørelsen af ukendt dato, hvorved Europa-Parlamentet besluttede at tildele kontrakt [06D20/2017/M005 — Opgaver inden for inspektion og tekniske udtalelser i forbindelse med anlægsarbejde, projekter og indkøb ved Europa-Parlamentet i Bruxelles (EUT 2017/S 118-236114)] til [en anden tilbudsgiver], annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen af ukendt dato, hvorved Europa-Parlamentet besluttede at tildele kontrakt [06D20/2017/M005 — Opgaver inden for inspektion og tekniske udtalelser i forbindelse med anlægsarbejde, projekter og indkøb ved Europa-Parlamentet i Bruxelles (EUT 2017/S 118-236114)] til [en anden tilbudsgiver], annulleres.

| — | Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat et enkelt anbringende om en tilsidesættelse af artikel 1.1, 1.2 og 1.3 i bilaget »Tekniske specifikationer« til udbudsbetingelserne for kontrakt 06D20/2017/M005 — Opgaver inden for inspektion og tekniske udtalelser i forbindelse med anlægsarbejde, projekter og indkøb ved Europa-Parlamentet i Bruxelles (EUT 2017/S 118-236114), en åbenbart urigtig vurdering og tilsidesættelse af almindelige EU-retlige principper, forpligtelsen til omhu og grundighed, lighedsprincippet, gennemsigtighedsprincippet, af begrundelsespligten, som den følger af bl.a. artikel 113 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (EUT 2012, L 298, s. 1), artikel 161 i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 af 29. oktober 2012 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget (EUT 2012, L 362, s. 1), af adgangen til effektive retsmidler samt af visse bestemmelser vedrørende tildelingen af den pågældende kontrakt.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/39 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/39

---

Sag anlagt den 14. december 2017 — Nerantzaki mod Kommissionen

(Sag T-813/17)

(2018/C 052/52)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Eleni Nerantzaki (Bruxelles, Belgien) (ved advokat N. Korogiannakis)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af afgørelsen fra EPSO’s udvælgelseskomité af 7. marts 2017 om ikke at give sagsøgeren adgang til den næste fase af den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AD/331/16. |
| --- | --- |

—

Annullation af afgørelsen fra EPSO’s udvælgelseskomité af 7. marts 2017 om ikke at give sagsøgeren adgang til den næste fase af den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AD/331/16.

| — | Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse Ares(2017)s. 4916702 af 14. september 2017 om afslag på sagsøgerens klage over afgørelsen om ikke at give sagsøgeren adgang til den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AD/331/16. |
| --- | --- |

—

Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse Ares(2017)s. 4916702 af 14. september 2017 om afslag på sagsøgerens klage over afgørelsen om ikke at give sagsøgeren adgang til den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AD/331/16.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgerens sagsomkostninger og andre omkostninger og udgifter i forbindelse med dette søgsmål. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgerens sagsomkostninger og andre omkostninger og udgifter i forbindelse med dette søgsmål.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at sagsøgte har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved bedømmelsen af sagsøgerens faglige kvalifikationer. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at sagsøgte har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved bedømmelsen af sagsøgerens faglige kvalifikationer.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af meddelelse om udvælgelsesprøve EPSO/AD/331/16. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af meddelelse om udvælgelsesprøve EPSO/AD/331/16.

| 3. | Tredje anbringende om en utilstrækkelig og selvmodsigende begrundelse, som udgør en tilsidesættelse af såvel vedtægtens artikel 25 som vedtægtens artikel 90, stk. 2. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om en utilstrækkelig og selvmodsigende begrundelse, som udgør en tilsidesættelse af såvel vedtægtens artikel 25 som vedtægtens artikel 90, stk. 2.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/40 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/40

---

Sag anlagt den 14. december 2017 — Lietuvos geležinkeliai mod Kommissionen

(Sag T-814/17)

(2018/C 052/53)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Lietuvos geležinkeliai AB (Vilnius, Litauen) (ved advokaterne W. Deselaers, K. Apel og P. Kirst)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Artikel 1, 2, 3 og 4 i Kommissionens afgørelse C(2017) 6544 final af 2. oktober 2017 om en procedure i henhold til artikel 102 TEUF i sag AT.39813 — Baltic Rail annulleres helt eller delvis. |
| --- | --- |

—

Artikel 1, 2, 3 og 4 i Kommissionens afgørelse C(2017) 6544 final af 2. oktober 2017 om en procedure i henhold til artikel 102 TEUF i sag AT.39813 — Baltic Rail annulleres helt eller delvis.

| — | Den bøde, som sagsøgeren blev pålagt ved artikel 2 i Kommissionens afgørelse C(2017) 6544 final af 2. oktober 2017, nedsættes. |
| --- | --- |

—

Den bøde, som sagsøgeren blev pålagt ved artikel 2 i Kommissionens afgørelse C(2017) 6544 final af 2. oktober 2017, nedsættes.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.

| 1. | Første anbringende om en tilsidesættelse af artikel 102 TEUF, en åbenbar retlig fejl som følge af anvendelsen af de forkerte retlige kriterier til vurdering af det påståede misbrug. Det er sagsøgerens opfattelse, at der kun kan foreligge misbrug, hvis sporet var grundlæggende eller uundværligt for konkurrenter med henblik på at konkurrere på det efterfølgende marked (hvilket ikke er tilfældet). |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om en tilsidesættelse af artikel 102 TEUF, en åbenbar retlig fejl som følge af anvendelsen af de forkerte retlige kriterier til vurdering af det påståede misbrug. Det er sagsøgerens opfattelse, at der kun kan foreligge misbrug, hvis sporet var grundlæggende eller uundværligt for konkurrenter med henblik på at konkurrere på det efterfølgende marked (hvilket ikke er tilfældet).

| 2. | Andet anbringende om en tilsidesættelse af artikel 102 TEUF, en åbenbar retlig fejl og åbenbart urigtig vurdering. Sagsøgeren har gjort gældende, at fjernelsen af det togspor, der forbinder Mažeikiai i det nordvestlige Litauen med grænsen til Letland (»sporet«), som et ikke-grundlæggende anlæg selv i medfør af de (urigtige) retlige kriterier, som Kommissionen har anvendt, ikke udgjorde misbrug af dominerende stilling under de retlige og faktiske omstændigheder i det foreliggende tilfælde. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om en tilsidesættelse af artikel 102 TEUF, en åbenbar retlig fejl og åbenbart urigtig vurdering. Sagsøgeren har gjort gældende, at fjernelsen af det togspor, der forbinder Mažeikiai i det nordvestlige Litauen med grænsen til Letland (»sporet«), som et ikke-grundlæggende anlæg selv i medfør af de (urigtige) retlige kriterier, som Kommissionen har anvendt, ikke udgjorde misbrug af dominerende stilling under de retlige og faktiske omstændigheder i det foreliggende tilfælde.

| 3. | Tredje anbringende om en tilsidesættelse af artikel 296 TEUF og artikel 2 i forordning nr. 1/2003, for så vidt som der ifølge sagsøgeren ikke foreligger tilstrækkelige beviser, og en begrundelsesmangel. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om en tilsidesættelse af artikel 296 TEUF og artikel 2 i forordning nr. 1/2003, for så vidt som der ifølge sagsøgeren ikke foreligger tilstrækkelige beviser, og en begrundelsesmangel.

| 4. | Fjerde anbringende om en tilsidesættelse af artikel 23, stk. 3, i forordning nr. 1/2003, en åbenbar retlig fejl og åbenbart urigtig vurdering ved fastsættelsen af bøden. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om en tilsidesættelse af artikel 23, stk. 3, i forordning nr. 1/2003, en åbenbar retlig fejl og åbenbart urigtig vurdering ved fastsættelsen af bøden.

| 5. | Femte anbringende om en tilsidesættelse af artikel 7 i forordning nr. 1/2003, en åbenbar retlig fejl og åbenbart urigtig vurdering ved de facto at pålægge en uforholdsmæssig afhjælpning (dvs. rekonstruktion af sporet). |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om en tilsidesættelse af artikel 7 i forordning nr. 1/2003, en åbenbar retlig fejl og åbenbart urigtig vurdering ved de facto at pålægge en uforholdsmæssig afhjælpning (dvs. rekonstruktion af sporet).

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/41 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/41

---

Sag anlagt den 12. december 2017 — Vitromed mod EUIPO — Vitromed Healthcare (VITROMED Germany)

(Sag T-821/17)

(2018/C 052/54)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Vitromed GmbH (Jena, Tyskland) (ved advokat M. Linß)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Vitromed Healthcare (Jaipur, Indien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Vitromed GmbH

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »VITROMED Germany« — registreringsansøgning nr. 14 459 903

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 26. september 2017 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 2402/2016-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Indsigelsen forkastes i det hele. |
| --- | --- |

—

Indsigelsen forkastes i det hele.

| — | Indsigeren tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Indsigeren tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, litra b), i forordning nr. 207/2009. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, litra b), i forordning nr. 207/2009.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/42 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/42

---

Sag anlagt den 22. december 2017 — Carbon System Verwaltungs mod EUIPO (LIGHTBOUNCE)

(Sag T-825/17)

(2018/C 052/55)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Carbon System Verwaltungs GmbH (Marktheidenfeld, Tyskland) (ved advokaterne M. Gilch og L. Petri)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »LIGHTBOUNCE« — registreringsansøgning nr. 15 152 028

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 11. oktober 2017 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 2301/2016-1)

Påstande

| — | Afgørelse truffet den 11. oktober 2017 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 2301/2016-1) annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet den 11. oktober 2017 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 2301/2016-1) annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/42 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/42

---

Sag anlagt den 22. december 2017 — TeamBank mod EUIPO — Fio Systems (FYYO)

(Sag T-826/17)

(2018/C 052/56)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: TeamBank AG Nürnberg (Nürnberg, Tyskland) (ved advokaterne D. Terheggen og H. Lindner)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Fio Systems AG (Leipzig, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: TeamBank AG Nürnberg

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »FYOO« — registreringsansøgning nr. 14 589 261

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 6. november 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2337/2016-4)

Påstande

| — | Afgørelse truffet den 6. november 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2337/2016-4) annulleres for så vidt angår afslaget vedrørende varer i klasse 9. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet den 6. november 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2337/2016-4) annulleres for så vidt angår afslaget vedrørende varer i klasse 9.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning 2017/1001.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/43 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/43

---

Sag anlagt den 29. december 2017 — DRH Licensing & Managing mod EUIPO — Merck (Flexagil)

(Sag T-831/17)

(2018/C 052/57)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: DRH Licensing & Managing AG (Zürich, Schweiz) (ved advokat S. Salomonowitz)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Merck KGaA (Darmstadt, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Merck KGaA

Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »Flexagil« — EU-varemærkeregistrering nr. 7 301 237

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 17. oktober 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2043/2016-4)

Påstande

| — | Afgørelse truffet den 17. oktober 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2043/2016-4) annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet den 17. oktober 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2043/2016-4) annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger forbundet med denne sags behandling og med behandlingen af klagesag R 2043/2016. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger forbundet med denne sags behandling og med behandlingen af klagesag R 2043/2016.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 58, stk. 1, litra a), i forordning nr. 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 58, stk. 1, litra a), i forordning nr. 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 18 i forordning nr. 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 18 i forordning nr. 2017/1001.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/44 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/44

---

Rettens kendelse af 14. december 2017 — Airdata mod Kommissionen

(Sag T-305/15) (1)

(2018/C 052/58)

Processprog: engelsk

Formanden for Tredje Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 270 af 17.8.2015.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/44 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/44

---

Rettens kendelse af 14. december 2017 — Meissen Keramik mod EUIPO — Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen (Meissen)

(Sag T-234/16) (1)

(2018/C 052/59)

Processprog: tysk

Formanden for Anden Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 243 af 4.7.2016.

---

| 12.2.2018 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 52/44 |
| --- | --- | --- | --- |

12.2.2018

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 52/44

---

Rettens kendelse af 18. december 2017 — Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie mod Kommissionen

(Sag T-451/17) (1)

(2018/C 052/60)

Processprog: tysk

Formanden for Femte Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 318 af 25.9.2017.

---