# Europeiska unionens C 254E/2008

| | ISSN 1725-2504 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | C 254E |
| | |
| Svensk utgåva | Meddelanden och upplysningar | 51 årgången7 oktober 2008 |

ISSN 1725-2504

Europeiska unionens

officiella tidning

C 254E

Svensk utgåva

Meddelanden och upplysningar

51 årgången7 oktober 2008

---

| Informationsnummer | Innehållsförteckning | Sida |
| --- | --- | --- |
| | III   Förberedande rättsakter |
| | RÅDET |
| 2008/C 254E/01 | Gemensam ståndpunkt (EG) nr 21/2008 av den 19 maj 2008, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder för att uppnå en hållbar användning av bekämpningsmedel (
  1
  ) | 1 |
| 2008/C 254E/02 | Gemensam ståndpunkt (EG) nr 22/2008 av den 23 juni 2008, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om flygplatsavgifter (
  1
  ) | 18 |
| 2008/C 254E/03 | Gemensam ståndpunkt (EG) nr 23/2008 av den 15 september 2008, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 2003/88/EG om arbetstidens förläggning i vissa avseenden | 26 |
| 2008/C 254E/04 | Gemensam ståndpunkt (EG) nr 24/2008 av den 15 september 2008, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag | 36 |

Informationsnummer

Innehållsförteckning

Sida

III   Förberedande rättsakter

RÅDET

2008/C 254E/01

Gemensam ståndpunkt (EG) nr 21/2008 av den 19 maj 2008, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder för att uppnå en hållbar användning av bekämpningsmedel (
  1
  )

1

1

2008/C 254E/02

Gemensam ståndpunkt (EG) nr 22/2008 av den 23 juni 2008, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om flygplatsavgifter (
  1
  )

1

18

2008/C 254E/03

Gemensam ståndpunkt (EG) nr 23/2008 av den 15 september 2008, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 2003/88/EG om arbetstidens förläggning i vissa avseenden

26

2008/C 254E/04

Gemensam ståndpunkt (EG) nr 24/2008 av den 15 september 2008, antagen av rådet i enlighet med det i artikel 251 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen angivna förfarandet, inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag

36

| | |
| --- | --- |
| 2008/C 254E/05 | Not till läsaren(se omslagets tredje sida) | s3 |

2008/C 254E/05

Not till läsaren(se omslagets tredje sida)

Not till läsaren

s3

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text av betydelse för EES |

---

(1)   Text av betydelse för EES

1

| SV | |
| --- | --- |

SV

---

III Förberedande rättsakter

RÅDET

| 7.10.2008 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | CE 254/1 |
| --- | --- | --- | --- |

7.10.2008

SV

Europeiska unionens officiella tidning

CE 254/1

---

GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 21/2008

antagen av rådet den 19 maj 2008

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/.../EG av den ... om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder för att uppnå en hållbar användning av bekämpningsmedel

(Text av betydelse för EES)

(2008/C 254 E/01)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 175.1,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och

av följande skäl:

| (1) | I överensstämmelse med Europaparlamentets och rådets beslut nr 1600/2002/EG av den 22 juli 2002 om fastställande av gemenskapens sjätte miljöhandlingsprogram (4) upprättas det genom detta direktiv en gemensam rättslig ram för att få till stånd en hållbar användning av bekämpningsmedel. |
| --- | --- |

(1)

I överensstämmelse med Europaparlamentets och rådets beslut nr 1600/2002/EG av den 22 juli 2002 om fastställande av gemenskapens sjätte miljöhandlingsprogram (4) upprättas det genom detta direktiv en gemensam rättslig ram för att få till stånd en hållbar användning av bekämpningsmedel.

| (2) | För närvarande bör detta direktiv tillämpas på bekämpningsmedel som är växtskyddsmedel. I framtiden förutses dock en utvidgning av detta direktivs tillämpningsområde så att det även omfattar biocidprodukter. |
| --- | --- |

(2)

För närvarande bör detta direktiv tillämpas på bekämpningsmedel som är växtskyddsmedel. I framtiden förutses dock en utvidgning av detta direktivs tillämpningsområde så att det även omfattar biocidprodukter.

| (3) | De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv bör komplettera och inte påverka åtgärder enligt annan närliggande gemenskapslagstiftning, särskilt rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar (5), rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (6), Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG av den 23 oktober 2000 om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område (7), Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 396/2005 av den 23 februari 2005 om gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i eller på livsmedel och foder av vegetabiliskt och animaliskt ursprung (8) och rådets förordning (EG) nr .../... av den ... om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden (9). Dessa åtgärder bör inte heller förhindra frivilliga åtgärder inom ramen för förordningarna om strukturfonderna eller i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1698/2005 av den 20 september 2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU) (10). |
| --- | --- |

(3)

De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv bör komplettera och inte påverka åtgärder enligt annan närliggande gemenskapslagstiftning, särskilt rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar (5), rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (6), Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG av den 23 oktober 2000 om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område (7), Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 396/2005 av den 23 februari 2005 om gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i eller på livsmedel och foder av vegetabiliskt och animaliskt ursprung (8) och rådets förordning (EG) nr .../... av den ... om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden (9). Dessa åtgärder bör inte heller förhindra frivilliga åtgärder inom ramen för förordningarna om strukturfonderna eller i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1698/2005 av den 20 september 2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU) (10).

| (4) | För att underlätta genomförandet av detta direktiv bör medlemsstaterna använda nationella handlingsplaner i syfte att fastställa mål, åtgärder och tidtabeller för att minska de risker och konsekvenser som användningen av bekämpningsmedel innebär för människors hälsa och miljön samt för att främja att integrerat växtskydd och andra alternativa metoder eller tekniker utvecklas och införs för att minska beroendet av bekämpningsmedel. De nationella handlingsplanerna kan samordnas med genomförandeplaner enligt annan tillämplig gemenskapslagstiftning och användas för att gruppera samman mål som ska nås enligt annan gemenskapslagstiftning om bekämpningsmedel. |
| --- | --- |

(4)

För att underlätta genomförandet av detta direktiv bör medlemsstaterna använda nationella handlingsplaner i syfte att fastställa mål, åtgärder och tidtabeller för att minska de risker och konsekvenser som användningen av bekämpningsmedel innebär för människors hälsa och miljön samt för att främja att integrerat växtskydd och andra alternativa metoder eller tekniker utvecklas och införs för att minska beroendet av bekämpningsmedel. De nationella handlingsplanerna kan samordnas med genomförandeplaner enligt annan tillämplig gemenskapslagstiftning och användas för att gruppera samman mål som ska nås enligt annan gemenskapslagstiftning om bekämpningsmedel.

| (5) | Informationsutbytet om de mål och åtgärder som medlemsstaterna fastställer i sina nationella handlingsplaner är en mycket viktig faktor för att nå målen för detta direktiv. Därför bör medlemsstaterna uppmanas att regelbundet lämna rapporter till kommissionen och övriga medlemsstater, särskilt om genomförandet och resultatet av nationella handlingsplaner och gjorda erfarenheter. |
| --- | --- |

(5)

Informationsutbytet om de mål och åtgärder som medlemsstaterna fastställer i sina nationella handlingsplaner är en mycket viktig faktor för att nå målen för detta direktiv. Därför bör medlemsstaterna uppmanas att regelbundet lämna rapporter till kommissionen och övriga medlemsstater, särskilt om genomförandet och resultatet av nationella handlingsplaner och gjorda erfarenheter.

| (6) | Det bör föreskrivas att utarbetande och ändring av nationella handlingsplaner ska ske i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/35/EG av den 26 maj 2003 om åtgärder för allmänhetens deltagande i utarbetandet av vissa planer och program avseende miljön (11). |
| --- | --- |

(6)

Det bör föreskrivas att utarbetande och ändring av nationella handlingsplaner ska ske i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/35/EG av den 26 maj 2003 om åtgärder för allmänhetens deltagande i utarbetandet av vissa planer och program avseende miljön (11).

| (7) | Det är nödvändigt att medlemsstaterna inrättar system för såväl grundutbildning som vidareutbildning av distributörer, rådgivare och yrkesmässiga användare av bekämpningsmedel samt ett system för utbildningsbevis för detta så att de som använder eller kommer att använda bekämpningsmedel är fullt medvetna om möjliga hälso- och miljörisker och om lämpliga åtgärder för att minska riskerna så mycket som möjligt. Utbildningar för yrkesmässiga användare kan samordnas med utbildningar som anordnas inom ramen för förordning (EG) nr 1698/2005. |
| --- | --- |

(7)

Det är nödvändigt att medlemsstaterna inrättar system för såväl grundutbildning som vidareutbildning av distributörer, rådgivare och yrkesmässiga användare av bekämpningsmedel samt ett system för utbildningsbevis för detta så att de som använder eller kommer att använda bekämpningsmedel är fullt medvetna om möjliga hälso- och miljörisker och om lämpliga åtgärder för att minska riskerna så mycket som möjligt. Utbildningar för yrkesmässiga användare kan samordnas med utbildningar som anordnas inom ramen för förordning (EG) nr 1698/2005.

| (8) | Försäljningen av bekämpningsmedel, inbegripet försäljning via Internet, utgör ett viktigt inslag i distributionskedjan, och det bör vid försäljningstillfället ges särskilda säkerhetsföreskrifter när det gäller människors hälsa och miljön till slutanvändare, särskilt yrkesmässiga användare. För icke yrkesmässiga användare, som i allmänhet inte har samma utbildning, bör det ges rekommendationer särskilt om en säker hantering och lagring av bekämpningsmedel och om bortskaffande av förpackningar. |
| --- | --- |

(8)

Försäljningen av bekämpningsmedel, inbegripet försäljning via Internet, utgör ett viktigt inslag i distributionskedjan, och det bör vid försäljningstillfället ges särskilda säkerhetsföreskrifter när det gäller människors hälsa och miljön till slutanvändare, särskilt yrkesmässiga användare. För icke yrkesmässiga användare, som i allmänhet inte har samma utbildning, bör det ges rekommendationer särskilt om en säker hantering och lagring av bekämpningsmedel och om bortskaffande av förpackningar.

| (9) | Med beaktande av de möjliga risker som är förknippade med användning av bekämpningsmedel bör allmänheten få bättre information om de övergripande följderna av användning av bekämpningsmedel genom medvetandehöjande kampanjer, information som lämnas via detaljhandlare och andra lämpliga åtgärder. |
| --- | --- |

(9)

Med beaktande av de möjliga risker som är förknippade med användning av bekämpningsmedel bör allmänheten få bättre information om de övergripande följderna av användning av bekämpningsmedel genom medvetandehöjande kampanjer, information som lämnas via detaljhandlare och andra lämpliga åtgärder.

| (10) | Det kan bli nödvändigt att fastställa minimikrav för hälsa och säkerhet på arbetsplatsen i samband med hantering och spridning av bekämpningsmedel, omfattande de risker som uppstår genom arbetstagares exponering för dessa produkter samt allmänna och särskilda förebyggande åtgärder för att minska riskerna. Dessa åtgärder omfattas av rådets direktiv 98/24/EG av den 7 april 1998 om skydd av arbetstagares hälsa och säkerhet mot risker som har samband med kemiska agenser i arbetet (12) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/37/EG av den 29 april 2004 om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för carcinogener eller mutagena ämnen i arbetet (13). |
| --- | --- |

(10)

Det kan bli nödvändigt att fastställa minimikrav för hälsa och säkerhet på arbetsplatsen i samband med hantering och spridning av bekämpningsmedel, omfattande de risker som uppstår genom arbetstagares exponering för dessa produkter samt allmänna och särskilda förebyggande åtgärder för att minska riskerna. Dessa åtgärder omfattas av rådets direktiv 98/24/EG av den 7 april 1998 om skydd av arbetstagares hälsa och säkerhet mot risker som har samband med kemiska agenser i arbetet (12) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/37/EG av den 29 april 2004 om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för carcinogener eller mutagena ämnen i arbetet (13).

| (11) | I Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/42/EG av den 17 maj 2006 om maskiner (14) kommer det att anges regler för utsläppande av utrustning för spridning av bekämpningsmedel på marknaden som säkerställer att miljökrav uppfylls. För att minimera de negativa hälso- och miljöeffekter av bekämpningsmedel som sådan utrustning ger upphov till, bör det därför införas system för regelbunden teknisk kontroll av utrustning för spridning av bekämpningsmedel som redan är i bruk. Medlemsstaterna bör i sina nationella handlingsplaner beskriva hur de kommer att gå till väga för att säkerställa att dessa krav genomförs. |
| --- | --- |

(11)

I Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/42/EG av den 17 maj 2006 om maskiner (14) kommer det att anges regler för utsläppande av utrustning för spridning av bekämpningsmedel på marknaden som säkerställer att miljökrav uppfylls. För att minimera de negativa hälso- och miljöeffekter av bekämpningsmedel som sådan utrustning ger upphov till, bör det därför införas system för regelbunden teknisk kontroll av utrustning för spridning av bekämpningsmedel som redan är i bruk. Medlemsstaterna bör i sina nationella handlingsplaner beskriva hur de kommer att gå till väga för att säkerställa att dessa krav genomförs.

| (12) | Flygbesprutning av bekämpningsmedel kan ge betydande negativ påverkan på människors hälsa och på miljön, särskilt genom vindavdrift. Det bör därför införas ett generellt förbud mot flygbesprutning, med möjlighet att medge undantag om det innebär klara fördelar i form av minskad påverkan på människors hälsa och miljön, jämfört med andra spridningsmetoder, eller om fungerande alternativ saknas. |
| --- | --- |

(12)

Flygbesprutning av bekämpningsmedel kan ge betydande negativ påverkan på människors hälsa och på miljön, särskilt genom vindavdrift. Det bör därför införas ett generellt förbud mot flygbesprutning, med möjlighet att medge undantag om det innebär klara fördelar i form av minskad påverkan på människors hälsa och miljön, jämfört med andra spridningsmetoder, eller om fungerande alternativ saknas.

| (13) | Vattenmiljön är särskilt känslig för bekämpningsmedel. Det är därför nödvändigt att ägna särskild uppmärksamhet åt att undvika förorening av ytvatten och grundvatten genom lämpliga åtgärder, exempelvis att skapa buffert- eller säkerhetszoner eller plantera häckar längs ytvatten för att minska vattnets exponering för vindavdrift, dräneringsflöde och avrinning. Storleken på buffertzonerna bör särskilt bero på jordens egenskaper, bekämpningsmedlets egenskaper samt de berörda områdenas jordbruksförhållanden. Användning av bekämpningsmedel i områden som används för uttag av dricksvatten, på eller längs transportleder, t.ex. järnvägslinjer, på hårdgjorda eller mycket genomsläppliga ytor kan leda till högre risker för förorening av vattenmiljön. I sådana områden bör därför användning av bekämpningsmedel begränsas så långt som möjligt eller, där det är lämpligt, undvikas helt. |
| --- | --- |

(13)

Vattenmiljön är särskilt känslig för bekämpningsmedel. Det är därför nödvändigt att ägna särskild uppmärksamhet åt att undvika förorening av ytvatten och grundvatten genom lämpliga åtgärder, exempelvis att skapa buffert- eller säkerhetszoner eller plantera häckar längs ytvatten för att minska vattnets exponering för vindavdrift, dräneringsflöde och avrinning. Storleken på buffertzonerna bör särskilt bero på jordens egenskaper, bekämpningsmedlets egenskaper samt de berörda områdenas jordbruksförhållanden. Användning av bekämpningsmedel i områden som används för uttag av dricksvatten, på eller längs transportleder, t.ex. järnvägslinjer, på hårdgjorda eller mycket genomsläppliga ytor kan leda till högre risker för förorening av vattenmiljön. I sådana områden bör därför användning av bekämpningsmedel begränsas så långt som möjligt eller, där det är lämpligt, undvikas helt.

| (14) | Användning av bekämpningsmedel kan vara särskilt farlig i mycket känsliga områden, exempelvis Natura 2000-områden som är skyddade enligt direktiven 79/409/EEG och 92/43/EEG. På andra platser, exempelvis allmänna parker, sportanläggningar och lekplatser för barn, är risken stor för att allmänheten exponeras för bekämpningsmedel. Man bör därför förbjuda eller begränsa användningen av bekämpningsmedel i dessa områden eller minimera riskerna av sådan användning. |
| --- | --- |

(14)

Användning av bekämpningsmedel kan vara särskilt farlig i mycket känsliga områden, exempelvis Natura 2000-områden som är skyddade enligt direktiven 79/409/EEG och 92/43/EEG. På andra platser, exempelvis allmänna parker, sportanläggningar och lekplatser för barn, är risken stor för att allmänheten exponeras för bekämpningsmedel. Man bör därför förbjuda eller begränsa användningen av bekämpningsmedel i dessa områden eller minimera riskerna av sådan användning.

| (15) | Hantering av bekämpningsmedel, inbegripet lagring, utspädning och blandning av bekämpningsmedel samt rengöring av utrustning för spridning av bekämpningsmedel efter användning, och återvinning eller bortskaffande av vätskor som finns kvar i tanken, tomma förpackningar och bekämpningsmedelsrester innebär särskilt stora risker för oönskad exponering av människor och miljön. Det bör därför införas särskilda åtgärder för dessa aktiviteter som komplement till de åtgärder som anges i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/12/EG av den 5 april 2006 om avfall (15) och i rådets direktiv 91/689/EEG av den 12 december 1991 om farligt avfall (16). Åtgärderna bör också omfatta icke yrkesmässiga användare, eftersom risken för olämplig hantering är stor i denna grupp på grund av bristande kunskap. |
| --- | --- |

(15)

Hantering av bekämpningsmedel, inbegripet lagring, utspädning och blandning av bekämpningsmedel samt rengöring av utrustning för spridning av bekämpningsmedel efter användning, och återvinning eller bortskaffande av vätskor som finns kvar i tanken, tomma förpackningar och bekämpningsmedelsrester innebär särskilt stora risker för oönskad exponering av människor och miljön. Det bör därför införas särskilda åtgärder för dessa aktiviteter som komplement till de åtgärder som anges i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/12/EG av den 5 april 2006 om avfall (15) och i rådets direktiv 91/689/EEG av den 12 december 1991 om farligt avfall (16). Åtgärderna bör också omfatta icke yrkesmässiga användare, eftersom risken för olämplig hantering är stor i denna grupp på grund av bristande kunskap.

| (16) | Om alla jordbrukare tillämpade allmänna principer och gröd- och sektorspecifika riktlinjer för integrerat växtskydd skulle det leda till en mer riktad användning av alla tillgängliga bekämpningsmetoder, däribland bekämpningsmedel. Detta skulle därför bidra till att ytterligare minska riskerna för människors hälsa och för miljön och beroendet av bekämpningsmedel. Medlemsstaterna bör främja bekämpning med liten användning av bekämpningsmedel, särskilt integrerat växtskydd, och skapa nödvändiga förutsättningar och åtgärder för dess genomförande. |
| --- | --- |

(16)

Om alla jordbrukare tillämpade allmänna principer och gröd- och sektorspecifika riktlinjer för integrerat växtskydd skulle det leda till en mer riktad användning av alla tillgängliga bekämpningsmetoder, däribland bekämpningsmedel. Detta skulle därför bidra till att ytterligare minska riskerna för människors hälsa och för miljön och beroendet av bekämpningsmedel. Medlemsstaterna bör främja bekämpning med liten användning av bekämpningsmedel, särskilt integrerat växtskydd, och skapa nödvändiga förutsättningar och åtgärder för dess genomförande.

| (17) | Eftersom genomförandet av principerna för integrerat växtskydd är obligatoriskt enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr .../... och detta ramdirektiv och eftersom subsidiaritetsprincipen är tillämplig på det sätt på vilket principerna för integrerat växtskydd genomförs, bör medlemsstaterna i sina nationella handlingsplaner beskriva hur de ser till att principerna för integrerat växtskydd genomförs. |
| --- | --- |

(17)

Eftersom genomförandet av principerna för integrerat växtskydd är obligatoriskt enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr .../... och detta ramdirektiv och eftersom subsidiaritetsprincipen är tillämplig på det sätt på vilket principerna för integrerat växtskydd genomförs, bör medlemsstaterna i sina nationella handlingsplaner beskriva hur de ser till att principerna för integrerat växtskydd genomförs.

| (18) | Det är nödvändigt att mäta de framsteg som görs när det gäller att minska de risker och negativa effekter som bekämpningsmedelsanvändningen innebär för människors hälsa och för miljön. De harmoniserade riskindikatorer som behövs för detta kommer att fastställas på gemenskapsnivå. Medlemsstaterna bör använda dessa indikatorer för riskhantering på nationell nivå och för rapportering, och kommissionen bör beräkna indikatorer för att utvärdera framsteg på gemenskapsnivå. Statistiska uppgifter insamlade i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr .../... av den ... om statistik om växtskyddsmedel (9) bör användas. Medlemsstaterna bör ha rätt att använda nationella indikatorer utöver de harmoniserade gemensamma indikatorerna. |
| --- | --- |

(18)

Det är nödvändigt att mäta de framsteg som görs när det gäller att minska de risker och negativa effekter som bekämpningsmedelsanvändningen innebär för människors hälsa och för miljön. De harmoniserade riskindikatorer som behövs för detta kommer att fastställas på gemenskapsnivå. Medlemsstaterna bör använda dessa indikatorer för riskhantering på nationell nivå och för rapportering, och kommissionen bör beräkna indikatorer för att utvärdera framsteg på gemenskapsnivå. Statistiska uppgifter insamlade i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr .../... av den ... om statistik om växtskyddsmedel (9) bör användas. Medlemsstaterna bör ha rätt att använda nationella indikatorer utöver de harmoniserade gemensamma indikatorerna.

| (19) | Medlemsstaterna bör fastställa sanktioner för överträdelser av de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv och se till att de tillämpas. Sanktionerna bör vara effektiva, proportionella och avskräckande. |
| --- | --- |

(19)

Medlemsstaterna bör fastställa sanktioner för överträdelser av de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv och se till att de tillämpas. Sanktionerna bör vara effektiva, proportionella och avskräckande.

| (20) | Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att skydda människors hälsa och miljön från möjliga risker förknippade med användningen av bekämpningsmedel, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. |
| --- | --- |

(20)

Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att skydda människors hälsa och miljön från möjliga risker förknippade med användningen av bekämpningsmedel, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

| (21) | Detta direktiv står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och principer som särskilt fastställs i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Syftet är framför allt att främja att en hög nivå i fråga om miljöskydd integreras i gemenskapens politik i enlighet med principen om hållbar utveckling i artikel 37 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. |
| --- | --- |

(21)

Detta direktiv står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och principer som särskilt fastställs i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Syftet är framför allt att främja att en hög nivå i fråga om miljöskydd integreras i gemenskapens politik i enlighet med principen om hållbar utveckling i artikel 37 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

| (22) | De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (17). |
| --- | --- |

(22)

De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (17).

| (23) | Kommissionen bör särskilt ges befogenhet att fastställa och uppdatera bilagorna till detta direktiv. Eftersom dessa åtgärder har en allmän räckvidd och avser att ändra icke väsentliga delar av detta direktiv, bland annat genom att komplettera det med nya icke väsentliga delar, måste de antas i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll i artikel 5a i beslut 1999/468/EG. |
| --- | --- |

(23)

Kommissionen bör särskilt ges befogenhet att fastställa och uppdatera bilagorna till detta direktiv. Eftersom dessa åtgärder har en allmän räckvidd och avser att ändra icke väsentliga delar av detta direktiv, bland annat genom att komplettera det med nya icke väsentliga delar, måste de antas i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll i artikel 5a i beslut 1999/468/EG.

| (24) | I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (18) uppmuntras medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så vitt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan detta direktiv och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller. |
| --- | --- |

(24)

I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (18) uppmuntras medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så vitt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan detta direktiv och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:

KAPITEL I

Allmänna bestämmelser

Artikel 1

Syfte

Detta direktiv fastställer en ram för att uppnå en hållbar användning av bekämpningsmedel genom att minska de risker och konsekvenser som användningen av bekämpningsmedel innebär för människors hälsa och miljön och genom att främja användning av integrerat växtskydd och andra alternativa metoder eller tekniker.

Artikel 2

Tillämpningsområde

1.   Detta direktiv ska tillämpas på bekämpningsmedel som är växtskyddsmedel enligt definitionen i punkt 9 a i artikel 3.

2.   Detta direktiv ska tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av annan relevant gemenskapslagstiftning.

Artikel 3

Definitioner

I detta direktiv gäller följande definitioner:

| 1. | yrkesmässig användare: en person som använder bekämpningsmedel i sin yrkesmässiga verksamhet, inbegripet operatörer, tekniker, arbetsgivare och egenföretagare, både på jordbruksområdet och inom andra sektorer, |
| --- | --- |

1.

yrkesmässig användare: en person som använder bekämpningsmedel i sin yrkesmässiga verksamhet, inbegripet operatörer, tekniker, arbetsgivare och egenföretagare, både på jordbruksområdet och inom andra sektorer,

| 2. | distributör: en fysisk eller juridisk person som gör ett bekämpningsmedel tillgängligt på marknaden, inbegripet grossister, detaljhandlare, säljare och leverantörer, |
| --- | --- |

2.

distributör: en fysisk eller juridisk person som gör ett bekämpningsmedel tillgängligt på marknaden, inbegripet grossister, detaljhandlare, säljare och leverantörer,

| 3. | rådgivare: en person som ger råd om växtskydd och säker användning av bekämpningsmedel, inom ramen för sin yrkesverksamhet eller en kommersiell tjänst, inbegripet privata rådgivningsföretag, handelsagenter, livsmedelsproducenter och detaljhandlare om tillämpligt, |
| --- | --- |

3.

rådgivare: en person som ger råd om växtskydd och säker användning av bekämpningsmedel, inom ramen för sin yrkesverksamhet eller en kommersiell tjänst, inbegripet privata rådgivningsföretag, handelsagenter, livsmedelsproducenter och detaljhandlare om tillämpligt,

| 4. | utrustning för spridning av bekämpningsmedel: en apparat som är särskilt avsedd för spridning av bekämpningsmedel, däribland tillbehör som är nödvändiga för att den ska fungera effektivt, t.ex. munstycken, manometrar, filter, silar och anordningar för tankrengöring, |
| --- | --- |

4.

utrustning för spridning av bekämpningsmedel: en apparat som är särskilt avsedd för spridning av bekämpningsmedel, däribland tillbehör som är nödvändiga för att den ska fungera effektivt, t.ex. munstycken, manometrar, filter, silar och anordningar för tankrengöring,

| 5. | flygbesprutning: spridning av bekämpningsmedel med luftfartyg (flygplan eller helikopter), |
| --- | --- |

5.

flygbesprutning: spridning av bekämpningsmedel med luftfartyg (flygplan eller helikopter),

| 6. | integrerat växtskydd: noggrann genomgång av alla tillgängliga växtskyddsmetoder och därpå följande integrering av lämpliga åtgärder som motverkar utvecklingen av populationer av skadliga organismer och som håller användningen av växtskyddsmedel och andra former av ingrepp på nivåer som är ekonomiskt och ekologiskt försvarbara och minskar eller minimerar riskerna för människors hälsa och miljön. Integrerat växtskydd betonar odlingen av sunda grödor med minsta möjliga ingrepp i jordbruksekosystemen och uppmuntrar naturliga mekanismer för skadedjursbekämpning, |
| --- | --- |

6.

integrerat växtskydd: noggrann genomgång av alla tillgängliga växtskyddsmetoder och därpå följande integrering av lämpliga åtgärder som motverkar utvecklingen av populationer av skadliga organismer och som håller användningen av växtskyddsmedel och andra former av ingrepp på nivåer som är ekonomiskt och ekologiskt försvarbara och minskar eller minimerar riskerna för människors hälsa och miljön. Integrerat växtskydd betonar odlingen av sunda grödor med minsta möjliga ingrepp i jordbruksekosystemen och uppmuntrar naturliga mekanismer för skadedjursbekämpning,

| 7. | riskindikator: resultatet av en beräkningsmetod som används för att bedöma riskerna med bekämpningsmedel för människors hälsa och/eller miljön, |
| --- | --- |

7.

riskindikator: resultatet av en beräkningsmetod som används för att bedöma riskerna med bekämpningsmedel för människors hälsa och/eller miljön,

| 8. | ytvatten och grundvatten: den mening som avses i direktiv 2000/60/EG, |
| --- | --- |

8.

ytvatten och grundvatten: den mening som avses i direktiv 2000/60/EG,

| 9. | bekämpningsmedel:






  a) | ett växtskyddsmedel enligt definitionen i förordning (EG) nr .../..., |
| --- | --- | --- |

9.

bekämpningsmedel:

a)

ett växtskyddsmedel enligt definitionen i förordning (EG) nr .../...,

| b) | en biocidprodukt enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG av den 16 februari 1998 om utsläppande av biocidprodukter på marknaden (19). |
| --- | --- |

b)

en biocidprodukt enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG av den 16 februari 1998 om utsläppande av biocidprodukter på marknaden (19).

Artikel 4

Nationella handlingsplaner

1.   Medlemsstaterna ska anta nationella handlingsplaner för att fastställa mål, åtgärder och tidtabeller för att minska riskerna med och konsekvenserna av användningen av bekämpningsmedel för människors hälsa och miljön och för att uppmuntra utvecklingen och införandet av integrerat växtskydd och alternativa metoder eller tekniker för att minska beroendet av bekämpningsmedel.

När medlemsstaterna upprättar och ändrar sina nationella handlingsplaner, ska de beakta de planerade åtgärdernas sociala, ekonomiska samt miljö- och hälsomässiga effekter. Medlemsstaterna ska i sina nationella handlingsplaner beskriva hur de genomför åtgärder enligt artiklarna 5–14 för att nå de mål som avses i första stycket i denna punkt.

2.   Medlemsstaterna ska senast den ... (20) överlämna sina nationella handlingsplaner till kommissionen och övriga medlemsstater.

De nationella handlingsplanerna ska ses över minst vart femte år, och alla väsentliga ändringar av de nationella handlingsplanerna ska utan onödigt dröjsmål rapporteras till kommissionen.

3.   När det är relevant ska kommissionen göra information som meddelas i enlighet med punkt 2 tillgänglig på Internet.

4.   De bestämmelser om allmänhetens deltagande som anges i artikel 2 i direktiv 2003/35/EG ska tillämpas vid utarbetande och ändring av de nationella handlingsplanerna.

KAPITEL II

Utbildning, försäljning av bekämpningsmedel samt information och medvetandehöjande åtgärder

Artikel 5

Utbildning

1.   Medlemsstaterna ska se till att alla yrkesmässiga användare, distributörer och rådgivare har tillgång till lämplig utbildning. Den ska bestå av både grundutbildning och vidareutbildning för att ge kunskap och vid behov uppdatera denna.

Utbildningen ska vara utformad så att den ger sådana användare, distributörer och rådgivare tillräcklig kunskap om de ämnen som anges i bilaga I, med hänsyn till deras olika roller och ansvarsområden.

2.   Medlemsstaterna ska senast den ... (21) införa system för utbildningsbevis och utse de behöriga myndigheter som ska ansvara för genomförandet. Dessa utbildningsbevis ska, som ett minimikrav, styrka tillräckliga kunskaper i de ämnen som anges i bilaga I, vilka förvärvats av yrkesmässiga användare, distributörer och rådgivare antingen genom deltagande i utbildning eller på andra sätt.

Systemen för utbildningsbevis ska innefatta krav och förfaranden för utfärdande, upprätthållande och återkallande av utbildningsbevis.

3.   Åtgärder som avser att ändra icke väsentliga delar av detta direktiv avseende ändring av bilaga I för att ta hänsyn till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 19.2.

Artikel 6

Krav för försäljning av bekämpningsmedel

1.   Medlemsstaterna ska se till att åtminstone de distributörer som säljer bekämpningsmedel till yrkesmässiga användare har tillräckligt med anställda som innehar ett utbildningsbevis enligt artikel 5.2. Dessa personer ska finnas tillgängliga vid försäljningen för att ge kunder tillräcklig information om användning av och säkerhetsföreskrifter för bekämpningsmedel för de berörda produkterna när det gäller människors hälsa och miljön.

2.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som behövs för att inskränka försäljningen av bekämpningsmedel som är godkända för yrkesmässig användning till personer som innehar ett utbildningsbevis enligt artikel 5.2.

3.   Medlemsstaterna ska ålägga distributörer som säljer bekämpningsmedel till icke yrkesmässiga användare att lämna allmän information om riskerna med användning av bekämpningsmedel, särskilt om faror, exponering, korrekt lagring, hantering, spridning och säkert bortskaffande i enlighet med gemenskapslagstiftningen om avfall, samt om lågriskalternativ. Medlemsstaterna får kräva att bekämpningsmedelsproducenter lämnar sådan information.

4.   De åtgärder som anges i punkterna 1 och 2 ska fastställas senast den ... (22).

Artikel 7

Information och medvetandehöjande åtgärder

Medlemsstaterna ska vidta åtgärder för att informera allmänheten samt för att stödja och främja medvetandehöjande åtgärder och allmänhetens tillgång till korrekt och balanserad information om bekämpningsmedel, särskilt när det gäller riskerna för människors hälsa, icke-målorganismer och miljön samt användning av icke-kemiska alternativ.

KAPITEL III

Utrustning för spridning av bekämpningsmedel

Artikel 8

Kontroll av utrustning i bruk

1.   Medlemsstaterna ska se till att utrustning för spridning av bekämpningsmedel i yrkesmässig användning kontrolleras med jämna mellanrum. Kontrollerna ska ske minst vart femte år fram till 2020 och därefter minst vart tredje år.

2.   Medlemsstaterna ska, senast den ... (23), se till att åtminstone en kontroll av utrustning för spridning av bekämpningsmedel har genomförts. Efter denna tidsperiod får endast utrustning för spridning av bekämpningsmedel som har godkänts vid kontrollen vara i yrkesmässig användning.

Ny utrustning ska kontrolleras åtminstone en gång inom fem år efter inköpet.

3.   Genom undantag från punkterna 1 och 2 och efter en riskbedömning när det gäller människors hälsa och miljön, som även omfattar en bedömning av omfattningen av användningen av utrustningen, får medlemsstaterna

| a) | tillämpa olika tidsplaner och intervall mellan kontrollerna för sådan utrustning för spridning av bekämpningsmedel som inte används för besprutning, för handhållen utrustning för spridning av bekämpningsmedel eller för ryggburna sprutor samt för annan utrustning för spridning av bekämpningsmedel som används i mycket liten omfattning, som ska anges i den nationella handlingsplan som avses i artikel 4.
  Följande annan utrustning för spridning av bekämpningsmedel ska aldrig anses användas i mycket liten omfattning:






  i) | Spridningsutrustning som monterats på tåg eller luftfartyg. |
| --- | --- | --- |

a)

tillämpa olika tidsplaner och intervall mellan kontrollerna för sådan utrustning för spridning av bekämpningsmedel som inte används för besprutning, för handhållen utrustning för spridning av bekämpningsmedel eller för ryggburna sprutor samt för annan utrustning för spridning av bekämpningsmedel som används i mycket liten omfattning, som ska anges i den nationella handlingsplan som avses i artikel 4.

Följande annan utrustning för spridning av bekämpningsmedel ska aldrig anses användas i mycket liten omfattning:

i)

Spridningsutrustning som monterats på tåg eller luftfartyg.

| ii) | Sprutbommar på över 3 m, däribland sprutbommar som monterats på såningsutrustning, |
| --- | --- |

ii)

Sprutbommar på över 3 m, däribland sprutbommar som monterats på såningsutrustning,

| b) | undanta handhållen utrustning för spridning av bekämpningsmedel eller ryggburna sprutor från kontroll. |
| --- | --- |

b)

undanta handhållen utrustning för spridning av bekämpningsmedel eller ryggburna sprutor från kontroll.

4.   Vid kontrollerna ska det kontrolleras att utrustning för spridning av bekämpningsmedel uppfyller de relevanta krav som anges i bilaga II för att uppnå en hög nivå för skydd av människors hälsa och miljön.

Utrustning för spridning av bekämpningsmedel som uppfyller de harmoniserade standarder som utarbetas enligt artikel 18.1 ska antas uppfylla de grundläggande hälso-, säkerhets- och miljökraven.

5.   Yrkesmässiga användare ska genomföra regelbunden kalibrering och tekniska kontroller av utrustningen för spridning av bekämpningsmedel i enlighet med den lämpliga utbildning de har fått som föreskrivs i artikel 5.

6.   Medlemsstaterna ska utse de organ som är ansvariga för att genomföra kontrollsystemen och underrätta kommissionen om detta.

Varje medlemsstat ska införa godkännandesystem som gör det möjligt att bekräfta de kontroller och erkänna de bevis som utfärdats av andra medlemsstater enligt de krav som avses i punkt 4 om tidsperioden efter den senaste kontrollen som utförts i en annan medlemsstat är lika lång eller kortare än de intervall för kontroller som tillämpas i medlemsstaten.

Medlemsstaterna ska sträva efter att erkänna utbildningsbevis som har utfärdats i andra medlemsstater förutsatt att intervallen för kontroller som anges i punkt 1 respekteras.

7.   Åtgärder som avser att ändra icke väsentliga delar av detta direktiv avseende ändring av bilaga II för att ta hänsyn till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 19.2.

KAPITEL IV

Särskilda metoder och användningar

Artikel 9

Flygbesprutning

1.   Medlemsstaterna ska se till att flygbesprutning är förbjuden.

2.   Genom undantag från punkt 1 får flygbesprutning tillåtas endast i särskilda fall förutsatt att följande villkor är uppfyllda:

| a) | Det får inte finnas några fungerande alternativ, eller också ska det innebära klara fördelar i form av minskad påverkan på människors hälsa och miljön jämfört med markbaserad spridning av bekämpningsmedel. |
| --- | --- |

a)

Det får inte finnas några fungerande alternativ, eller också ska det innebära klara fördelar i form av minskad påverkan på människors hälsa och miljön jämfört med markbaserad spridning av bekämpningsmedel.

| b) | De bekämpningsmedel som används ska uttryckligen ha godkänts av medlemsstaten för flygbesprutning efter en särskild bedömning av riskerna i samband med flygbesprutning. |
| --- | --- |

b)

De bekämpningsmedel som används ska uttryckligen ha godkänts av medlemsstaten för flygbesprutning efter en särskild bedömning av riskerna i samband med flygbesprutning.

| c) | Den operatör som utför flygbesprutningen ska ha ett utbildningsbevis enligt artikel 5.2. Under den övergångsperiod då system för utbildningsbevis ännu inte har införts får medlemsstaterna godta andra bevis på kompetens. |
| --- | --- |

c)

Den operatör som utför flygbesprutningen ska ha ett utbildningsbevis enligt artikel 5.2. Under den övergångsperiod då system för utbildningsbevis ännu inte har införts får medlemsstaterna godta andra bevis på kompetens.

| d) | Det företag som ansvarar för att tillhandahålla av flygbesprutningsutrustning ska godkännas av en myndighet som är behörig att utfärda tillstånd för utrustning och luftfartyg för flygbesprutning med bekämpningsmedel. |
| --- | --- |

d)

Det företag som ansvarar för att tillhandahålla av flygbesprutningsutrustning ska godkännas av en myndighet som är behörig att utfärda tillstånd för utrustning och luftfartyg för flygbesprutning med bekämpningsmedel.

3.   Medlemsstaterna ska utse de myndigheter som är behöriga att fastställa de särskilda villkor enligt vilka flygbesprutning får utföras och offentliggöra för vilka grödor och områden, under vilka omständigheter samt enligt vilka särskilda spridningskrav, inklusive väderförhållanden, som flygbesprutning kan tillåtas.

De behöriga myndigheterna ska ange vilka åtgärder som är nödvändiga för att varna boende och andra närvarande personer och för att skydda miljön i närheten av det besprutade området.

4.   En yrkesmässig användare som vill sprida bekämpningsmedel genom flygbesprutning ska i god tid lämna in en begäran till den behöriga myndigheten om att få sprida bekämpningsmedel genom flygbesprutning tillsammans med uppgifter som styrker att de villkor som anges i punkterna 2 och 3 är uppfyllda. Medlemsstaterna får föreskriva att en begäran som inte har besvarats inom en tidsperiod som fastställs av de behöriga myndigheterna ska betraktas som godkänd.

5.   Medlemsstaterna ska se till att de villkor som anges i punkterna 2 och 3 är uppfyllda genom lämplig övervakning.

6.   De behöriga myndigheterna ska föra register över begäran som lämnas in enligt punkt 4.

Artikel 10

Särskilda åtgärder för att skydda vattenmiljön och dricksvattnet

1.   Medlemsstaterna ska se till att lämpliga åtgärder vidtas för att skydda vattenmiljön och dricksvattenförsörjningen mot effekterna av bekämpningsmedel. Dessa åtgärder ska stödja och vara förenliga med de tillämpliga bestämmelserna i direktiv 2000/60/EG och förordning (EG) nr .../....

2   De åtgärder som anges i punkt 1 ska omfatta följande:

| a) | Att ge företräde för bekämpningsmedel som inte är klassificerade som farliga för vattenmiljön enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/45/EG av den 31 maj 1999 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga preparat (24) och som inte innehåller några prioriterade farliga ämnen enligt artikel 16.3 i direktiv 2000/60/EG. |
| --- | --- |

a)

Att ge företräde för bekämpningsmedel som inte är klassificerade som farliga för vattenmiljön enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/45/EG av den 31 maj 1999 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga preparat (24) och som inte innehåller några prioriterade farliga ämnen enligt artikel 16.3 i direktiv 2000/60/EG.

| b) | Att ge företräde för den effektivaste spridningstekniken, exempelvis användning av utrustning för spridning av bekämpningsmedel med låg avdrift, särskilt för högväxande grödor som humle och de som återfinns i odlingar av frukt och vin. |
| --- | --- |

b)

Att ge företräde för den effektivaste spridningstekniken, exempelvis användning av utrustning för spridning av bekämpningsmedel med låg avdrift, särskilt för högväxande grödor som humle och de som återfinns i odlingar av frukt och vin.

| c) | Att använda åtgärder som minimerar risken för förorening utanför området till följd av vindavdrift, dräneringsflöde och ytavrinning. Åtgärderna ska vid behov innefatta skapande av buffertzoner av lämplig storlek för att skydda vattenorganismer utanför målgrupperna och säkerhetszoner för ytvatten och grundvatten som används för uttag av dricksvatten, där bekämpningsmedel inte får användas eller lagras. |
| --- | --- |

c)

Att använda åtgärder som minimerar risken för förorening utanför området till följd av vindavdrift, dräneringsflöde och ytavrinning. Åtgärderna ska vid behov innefatta skapande av buffertzoner av lämplig storlek för att skydda vattenorganismer utanför målgrupperna och säkerhetszoner för ytvatten och grundvatten som används för uttag av dricksvatten, där bekämpningsmedel inte får användas eller lagras.

| d) | Att så långt det är möjligt begränsa eller, om så är lämpligt, helt undvika spridning av bekämpningsmedel på och längs vägar, järnvägslinjer, mycket genomsläppliga ytor eller annan infrastruktur nära ytvatten eller grundvatten, eller på hårdgjorda ytor med hög risk för ytavrinning till ytvatten eller avloppssystem. |
| --- | --- |

d)

Att så långt det är möjligt begränsa eller, om så är lämpligt, helt undvika spridning av bekämpningsmedel på och längs vägar, järnvägslinjer, mycket genomsläppliga ytor eller annan infrastruktur nära ytvatten eller grundvatten, eller på hårdgjorda ytor med hög risk för ytavrinning till ytvatten eller avloppssystem.

Artikel 11

Minskad användning av eller minskade risker från bekämpningsmedel i särskilda områden

Medlemsstaterna ska, med beaktande av nödvändiga krav på hygien och allmän säkerhet samt den biologiska mångfalden eller resultaten av relevanta riskbedömningar, se till att användningen av bekämpningsmedel förbjuds eller begränsas eller att riskerna med sådan användning minimeras i

| 1) | områden som används av allmänheten eller av sårbara befolkningsgrupper, exempelvis parker, offentliga trädgårdar, sportanläggningar, skolgårdar och lekplatser, |
| --- | --- |

1)

områden som används av allmänheten eller av sårbara befolkningsgrupper, exempelvis parker, offentliga trädgårdar, sportanläggningar, skolgårdar och lekplatser,

| 2) | skyddade områden enligt direktiv 2000/60/EG och andra områden för vilka nödvändiga bevarandeåtgärder ska vidtas enligt bestämmelserna i direktiven 79/409/EEG och 92/43/EEG, |
| --- | --- |

2)

skyddade områden enligt direktiv 2000/60/EG och andra områden för vilka nödvändiga bevarandeåtgärder ska vidtas enligt bestämmelserna i direktiven 79/409/EEG och 92/43/EEG,

| 3) | nyligen behandlade områden som används av eller är tillgängliga för jordbruksarbetare. |
| --- | --- |

3)

nyligen behandlade områden som används av eller är tillgängliga för jordbruksarbetare.

Artikel 12

Hantering och lagring av bekämpningsmedel samt behandling av deras förpackningar och rester

1.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa att följande arbetsmoment som utförs av yrkesmässiga användare, och i förekommande fall av distributörer, inte medför någon risk för människors hälsa eller för miljön:

| a) | Lagring, hantering, utspädning och blandning av bekämpningsmedel före spridning. |
| --- | --- |

a)

Lagring, hantering, utspädning och blandning av bekämpningsmedel före spridning.

| b) | Hantering av förpackningar för och rester av bekämpningsmedel. |
| --- | --- |

b)

Hantering av förpackningar för och rester av bekämpningsmedel.

| c) | Bortskaffande av vätskor som finns kvar i tanken efter spridning. |
| --- | --- |

c)

Bortskaffande av vätskor som finns kvar i tanken efter spridning.

| d) | Rengöring efter spridning av den utrustning som använts. |
| --- | --- |

d)

Rengöring efter spridning av den utrustning som använts.

| e) | Återvinning eller bortskaffande av rester av bekämpningsmedel och deras förpackningar i enlighet med gemenskapslagstiftningen om avfall. |
| --- | --- |

e)

Återvinning eller bortskaffande av rester av bekämpningsmedel och deras förpackningar i enlighet med gemenskapslagstiftningen om avfall.

2.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som behövs för att undvika farliga moment i hanteringen av bekämpningsmedel som är godkända för icke yrkesmässiga användare. Åtgärderna kan innefatta användning av bekämpningsmedel med låg toxicitet, bruksklara beredningar och gränser för storlekar på behållare eller förpackningar.

3.   Medlemsstaterna ska se till att lagringsplatser för bekämpningsmedel för yrkesmässig användning utformas på ett sådant sätt att oönskade utsläpp undviks. Lokalisering, storlek och byggnadsmaterial bör ägnas särskild uppmärksamhet.

Artikel 13

Integrerat växtskydd

1.   Medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder för att främja ett växtskydd med låg insats av bekämpningsmedel och i görligaste mån ge företräde till icke kemiska metoder och i annat fall metoder eller produkter som är minst skadliga för människors hälsa och miljön bland de produkter som är tillgängliga för samma skadegörarproblem. Ett växtskydd med låg insats av bekämpningsmedel inkluderar integrerat växtskydd samt ekologiskt jordbruk i enlighet med rådets förordning (EG) nr 834/2007 av den 28 juni 2007 om ekologisk produktion och märkning av ekologiska produkter (25).

2.   Medlemsstaterna ska skapa eller främja skapandet av nödvändiga förutsättningar för tillämpning av integrerat växtskydd. De ska särskilt se till att yrkesmässiga användare har tillgång till information, verktyg för övervakning av skadegörare och för beslutsfattande samt till rådgivningstjänster om integrerat växtskydd.

3.   Medlemsstaterna ska senast den 30 juni 2013 rapportera till kommissionen om genomförandet av punkterna 1 och 2 och särskilt om huruvida de nödvändiga förutsättningarna för tillämpning av integrerat växtskydd finns.

4.   Medlemsstaterna ska i sina nationella handlingsplaner som avses i artikel 4 beskriva hur de säkerställer att de allmänna principerna om integrerat växtskydd enligt bilaga III kommer att genomföras av alla yrkesmässiga användare av bekämpningsmedel senast den 1 januari 2014.

Åtgärder som avser att ändra icke väsentliga delar av detta direktiv avseende ändring av bilaga III för att ta hänsyn till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 19.2.

5.   Medlemsstaterna ska införa lämpliga incitament för att uppmuntra yrkesmässiga användare att frivilligt tillämpa grödspecifika eller sektorspecifika riktlinjer för integrerat växtskydd. Myndigheter och/eller organisationer som företräder särskilda yrkesmässiga användare kan utarbeta sådana riktlinjer. Medlemsstaterna ska hänvisa till de riktlinjer som de anser är relevanta och lämpliga i sina nationella handlingsplaner i enlighet med artikel 4.

KAPITEL V

Indikatorer, rapportering och informationsutbyte

Artikel 14

Indikatorer

1.   Harmoniserade riskindikatorer ska utarbetas i enlighet med bilaga IV. Medlemsstaterna får dock fortsätta att använda befintliga nationella indikatorer eller anta andra lämpliga indikatorer utöver de harmoniserade indikatorerna.

Åtgärder som avser att ändra icke väsentliga delar av detta direktiv avseende ändring av bilaga IV för att ta hänsyn till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 19.2.

2.   Medlemsstaterna ska

| a) | beräkna harmoniserade riskindikatorer enligt punkt 1 genom att använda statistiska uppgifter insamlade i enlighet med förordning (EG) nr .../... tillsammans med andra relevanta uppgifter, |
| --- | --- |

a)

beräkna harmoniserade riskindikatorer enligt punkt 1 genom att använda statistiska uppgifter insamlade i enlighet med förordning (EG) nr .../... tillsammans med andra relevanta uppgifter,

| b) | identifiera trender för användningen av vissa verksamma ämnen, |
| --- | --- |

b)

identifiera trender för användningen av vissa verksamma ämnen,

| c) | identifiera prioriteringar, som verksamma ämnen, grödor, regioner eller praxis, som kräver särskild uppmärksamhet eller god praxis som kan tjäna som exempel för att uppnå direktivets syfte att minska riskerna med och konsekvenserna av användningen av bekämpningsmedel för människors hälsa och miljön och för att uppmuntra utvecklingen och införandet av integrerat växtskydd och alternativa metoder eller tekniker, för att minska beroendet av bekämpningsmedel. |
| --- | --- |

c)

identifiera prioriteringar, som verksamma ämnen, grödor, regioner eller praxis, som kräver särskild uppmärksamhet eller god praxis som kan tjäna som exempel för att uppnå direktivets syfte att minska riskerna med och konsekvenserna av användningen av bekämpningsmedel för människors hälsa och miljön och för att uppmuntra utvecklingen och införandet av integrerat växtskydd och alternativa metoder eller tekniker, för att minska beroendet av bekämpningsmedel.

3.   Medlemsstaterna ska meddela kommissionen och övriga medlemsstater resultaten av de utvärderingar som görs i enlighet med punkt 2.

4.   Kommissionen ska beräkna riskindikatorer på gemenskapsnivå genom att använda statistiska uppgifter insamlade i enlighet med förordning (EG) nr .../... och andra relevanta uppgifter i syfte att bedöma risktrender för användning av bekämpningsmedel.

Kommissionen ska också använda uppgifterna och informationen för att bedöma framsteg som leder till uppnåendet av målen för annan gemenskapspolitik som syftar till att minska påverkan av bekämpningsmedel på människors hälsa och på miljön.

Artikel 15

Rapportering

Kommissionen ska regelbundet lämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om framstegen i genomförandet av detta direktiv, vid behov tillsammans med förslag till ändringar.

KAPITEL VI

Slutbestämmelser

Artikel 16

Sanktioner

Medlemsstaterna ska fastställa sanktioner för överträdelser av de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv och ska vidta alla åtgärder som behövs för att säkerställa att de tillämpas. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande.

Medlemsstaterna ska anmäla dessa bestämmelser till kommissionen senast den ... (20) och ska utan dröjsmål anmäla alla senare ändringar.

Artikel 17

Avgifter

1.   Medlemsstaterna får ta ut ersättning för de kostnader som arbete till följd av skyldigheterna enligt detta direktiv ger upphov till genom olika former av avgifter.

2.   Medlemsstaterna ska se till att de avgifter som avses i punkt 1 fastställs på ett öppet sätt och att de motsvarar den faktiska kostnaden för arbetet.

Artikel 18

Standardisering

1.   De standarder som avses i artikel 8.4 i detta direktiv ska fastställas i enlighet med det förfarande som anges i artikel 6.3 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster (26).

Anmodan om utarbetande av dessa standarder får fastställas i samråd med den kommitté som avses i artikel 19.1.

2.   Kommissionen ska offentliggöra referenser för standarderna i Europeiska unionens officiella tidning.

3.   Om en medlemsstat eller kommissionen anser att en standard inte helt uppfyller de grundläggande krav som den omfattar, ska kommissionen eller den berörda medlemsstaten ta upp frågan och lägga fram sina argument inför den kommitté som inrättats enligt direktiv 98/34/EG. Kommittén ska lämna sitt yttrande utan dröjsmål.

Mot bakgrund av kommitténs yttrande ska kommissionen besluta att offentliggöra referenserna för den aktuella harmoniserade standarden i Europeiska unionens officiella tidning eller att inte offentliggöra dem, att offentliggöra dem med begränsning, att bibehålla de befintliga referenserna, att bibehålla dem med begränsning eller att dra tillbaka dem.

Artikel 19

Kommittéförfarande

1.   Kommissionen ska biträdas av ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa som inrättats enligt artikel 58 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet (27).

2.   När det hänvisas till denna punkt ska artiklarna 5a.1–5a.4 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

Artikel 20

Utgifter

För att stödja införandet av harmoniserade åtgärder och system när det gäller hållbar användning av bekämpningsmedel, får kommissionen finansiera

| 1) | utarbetande av ett harmoniserat system inbegripet en lämplig databas för att samla in och lagra all information om riskindikatorer för bekämpningsmedel och för att göra denna information tillgänglig för behöriga myndigheter, andra berörda parter och allmänheten, |
| --- | --- |

1)

utarbetande av ett harmoniserat system inbegripet en lämplig databas för att samla in och lagra all information om riskindikatorer för bekämpningsmedel och för att göra denna information tillgänglig för behöriga myndigheter, andra berörda parter och allmänheten,

| 2) | undersökningar som behövs för att förbereda och utveckla lagstiftning, inbegripet att anpassa bilagorna till detta direktiv till den tekniska utvecklingen, |
| --- | --- |

2)

undersökningar som behövs för att förbereda och utveckla lagstiftning, inbegripet att anpassa bilagorna till detta direktiv till den tekniska utvecklingen,

| 3) | utarbetande av vägledning och bästa praxis för att underlätta genomförandet av detta direktiv. |
| --- | --- |

3)

utarbetande av vägledning och bästa praxis för att underlätta genomförandet av detta direktiv.

Artikel 21

Införlivande

1.   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den ... (28).

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.

2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 22

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft den dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Artikel 23

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i ....

På Europaparlamentets vägnar

...

Ordförande

På rådets vägnar

...

Ordförande

---

(1)  EUT C 161, 13.7.2007, s. 48.

1

(2)  EUT C 146, 30.6.2007, s. 48.

2

(3)  Europaparlamentets yttrande av den 23 oktober 2007 (ännu ej offentliggjort i EUT), rådets gemensamma ståndpunkt av den 19 maj 2008 och rådets beslut av den ... (ännu ej offentliggjort i EUT).

3

(4)  EGT L 242, 10.9.2002, s. 1.

4

(5)  EGT L 103, 25.4.1979, s. 1.

5

(6)  EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

6

(7)  EGT L 327, 22.12.2000, s. 1.

7

(8)  EUT L 70, 16.3.2005, s. 1.

8

(9)  EUT L ....

9

(10)  EUT L 277, 21.10.2005, s. 1.

10

(11)  EUT L 156, 25.6.2003, s. 17.

11

(12)  EGT L 131, 5.5.1998, s. 11.

12

(13)  EUT L 158, 30.4.2004, s. 50. Rättad version i EUT L 229, 29.6.2004, s. 23.

13

(14)  EUT L 157, 9.6.2006, s. 24.

14

(15)  EUT L 114, 27.4.2006, s. 9.

15

(16)  EGT L 377, 31.12.1991, s. 20.

16

(17)  EUT L 184, 17.7.1999, s. 23.

17

(18)  EUT C 321, 31.12.2003, s. 1.

18

(19)  EUT L 123, 24.4.1998, s. 1.

19

(20)  Tre år efter det att detta direktiv har trätt ikraft.

20

(21)  Fyra år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

21

(22)  Sex år efter det att detta direktiv har trätt ikraft.

22

(23)  Sju år efter det att detta direktiv har trätt ikraft.

23

(24)  EGT L 200, 30.7.1999, s. 1.

24

(25)  EUT L 189, 20.7.2007, s. 1.

25

(26)  EGT L 204, 21.7.1998, s. 37.

26

(27)  EGT L 31, 1.2.2002, s. 1.

27

(28)  Två år efter det att detta direktiv har trätt ikraft.

28

---

BILAGA I

Utbildningsämnen enligt artikel 5

| 1. | All tillämplig lagstiftning om bekämpningsmedel och deras användning. |
| --- | --- |

1.

All tillämplig lagstiftning om bekämpningsmedel och deras användning.

| 2. | De faror och risker som är förknippade med bekämpningsmedel och hur dessa kan identifieras och kontrolleras, särskilt






  a) | risker för människor (operatörer, boende, andra närvarande personer, personer som ger sig in i behandlade områden och personer som hanterar eller äter behandlade produkter) och hur faktorer som rökning förvärrar dessa risker, |
| --- | --- | --- |

2.

De faror och risker som är förknippade med bekämpningsmedel och hur dessa kan identifieras och kontrolleras, särskilt

a)

risker för människor (operatörer, boende, andra närvarande personer, personer som ger sig in i behandlade områden och personer som hanterar eller äter behandlade produkter) och hur faktorer som rökning förvärrar dessa risker,

| b) | symptom på bekämpningsmedelsförgiftning och första hjälpen-åtgärder, |
| --- | --- |

b)

symptom på bekämpningsmedelsförgiftning och första hjälpen-åtgärder,

| c) | risker för växter utanför målgrupperna, nyttiga insekter, vilda djur och växter, biologisk mångfald och miljön i stort. |
| --- | --- |

c)

risker för växter utanför målgrupperna, nyttiga insekter, vilda djur och växter, biologisk mångfald och miljön i stort.

| 3. | Kännedom om strategier och tekniker för integrerat växtskydd, strategier och tekniker för integrerad odling, principer för ekologiskt jordbruk och information om allmänna principer och grödspecifika eller sektorspecifika riktlinjer för integrerat växtskydd. |
| --- | --- |

3.

Kännedom om strategier och tekniker för integrerat växtskydd, strategier och tekniker för integrerad odling, principer för ekologiskt jordbruk och information om allmänna principer och grödspecifika eller sektorspecifika riktlinjer för integrerat växtskydd.

| 4. | Introduktion till jämförande bedömning på användarnivå för att hjälpa yrkesmässiga användare att göra de lämpligaste valen av bekämpningsmedel med minsta möjliga biverkningar för människors hälsa, icke-målorganismer och miljön mellan alla godkända medel för ett visst skadegörarproblem i en given situation. |
| --- | --- |

4.

Introduktion till jämförande bedömning på användarnivå för att hjälpa yrkesmässiga användare att göra de lämpligaste valen av bekämpningsmedel med minsta möjliga biverkningar för människors hälsa, icke-målorganismer och miljön mellan alla godkända medel för ett visst skadegörarproblem i en given situation.

| 5. | Åtgärder för att minimera riskerna för människor, icke-målorganismer och miljön: säkra arbetsmetoder för lagring, hantering och blandning av bekämpningsmedel samt för bortskaffande av tomma förpackningar, annat förorenat material och bekämpningsmedelsrester (även tankblandningar) i koncentrerad eller utspädd form; rekommenderat sätt att övervaka operatörens exponering (personlig skyddsutrustning). |
| --- | --- |

5.

Åtgärder för att minimera riskerna för människor, icke-målorganismer och miljön: säkra arbetsmetoder för lagring, hantering och blandning av bekämpningsmedel samt för bortskaffande av tomma förpackningar, annat förorenat material och bekämpningsmedelsrester (även tankblandningar) i koncentrerad eller utspädd form; rekommenderat sätt att övervaka operatörens exponering (personlig skyddsutrustning).

| 6. | Metoder för att förbereda utrustning för spridning av bekämpningsmedel för arbete, inbegripet kalibrering, och för handhavande med minsta möjliga risker för användaren, andra personer, djur och växter utanför målgrupperna, den biologiska mångfalden och miljön. |
| --- | --- |

6.

Metoder för att förbereda utrustning för spridning av bekämpningsmedel för arbete, inbegripet kalibrering, och för handhavande med minsta möjliga risker för användaren, andra personer, djur och växter utanför målgrupperna, den biologiska mångfalden och miljön.

| 7. | Användning och underhåll av utrustning för spridning av bekämpningsmedel och särskilda spruttekniker (t.ex. lågvolymssprutning, avdriftsreducerande munstycken), mål för den tekniska kontrollen av sprutor i bruk och metoder för att förbättra sprutningskvaliteten. |
| --- | --- |

7.

Användning och underhåll av utrustning för spridning av bekämpningsmedel och särskilda spruttekniker (t.ex. lågvolymssprutning, avdriftsreducerande munstycken), mål för den tekniska kontrollen av sprutor i bruk och metoder för att förbättra sprutningskvaliteten.

| 8. | Nödåtgärder för att skydda människors hälsa och miljön vid oavsiktligt spill och förorening. |
| --- | --- |

8.

Nödåtgärder för att skydda människors hälsa och miljön vid oavsiktligt spill och förorening.

| 9. | Hälsoövervakning och anordningar för rapportering om eventuella incidenter eller misstänkta incidenter. |
| --- | --- |

9.

Hälsoövervakning och anordningar för rapportering om eventuella incidenter eller misstänkta incidenter.

| 10. | Dokumentation av all bekämpningsmedelsanvändning i enlighet med tillämplig lagstiftning. |
| --- | --- |

10.

Dokumentation av all bekämpningsmedelsanvändning i enlighet med tillämplig lagstiftning.

---

BILAGA II

Hälso-, säkerhets- och miljökrav i samband med kontroll av utrustning för spridning av bekämpningsmedel

Kontrollen av utrustning för spridning av bekämpningsmedel ska omfatta alla aspekter som är viktiga för att uppnå en hög nivå för skydd av människors hälsa och miljön. Full effekt av spridningen bör säkerställas genom kontroll av att utrustningens anordningar och funktioner är felfria för att garantera att följande mål uppnås.

Utrustningen för spridning av bekämpningsmedel ska fungera tillförlitligt och användas på ett korrekt sätt för det avsedda syftet som säkerställer att bekämpningsmedlet doseras och sprids på ett noggrant sätt. Utrustningen ska vara i så gott skick att den kan fyllas på och tömmas på ett betryggande, enkelt och fullständigt sätt samt förhindra läckage av bekämpningsmedel. Det ska även vara lätt att rengöra den ordentligt. Driften ska också vara säker, och den ska kunna kontrolleras och omedelbart stoppas från operatörens plats. Justeringar av utrustningen, när så är nödvändigt, ska vara enkla, noggranna och reproducerbara.

Särskild omsorg bör ägnas följande:

1.   Kraftöverföring

För att säkerställa ett fullgott skydd för operatören ska skydden för kraftuttagsaxeln och kraftintaget vara monterade och i gott skick, och alla skydd och rörliga eller roterande kraftöverföringsdelar ska fungera korrekt.

2.   Pump

Pumpkapaciteten ska vara anpassad till utrustningens behov, och pumpen ska fungera på rätt sätt så att spridningstakten blir stabil och tillförlitlig. Pumpen får inte ha något läckage.

3.   Omrörning

Anordningar för omrörning ska säkerställa en god cirkulation så att en jämn koncentration erhålls i hela volymen sprutvätska i tanken.

4.   Tank för sprutvätska

Spruttankar, inbegripet indikator för tankinnehåll, påfyllningsanordningar, silar och filter, tömnings- och rengöringsanordningar och omrörningsanordningar ska fungera på ett sådant sätt att oavsiktligt spill, ojämn koncentrationsfördelning, exponering av operatören och kvarvarande vätskevolym minimeras.

5.   Mätsystem, styr- och reglersystem

Alla anordningar för mätning, till- och frånkoppling och justering av tryck och/eller flöde ska vara rätt kalibrerade och fungera korrekt och får inte ha något läckage. Anordningar för kontroll och reglering av tryck ska vara lätta att använda under spridning. Anordningar för tryckreglering ska upprätthålla ett konstant arbetstryck vid konstant pumpvarvtal så att en jämn dosering erhålls.

6.   Slangar och ledningar

Slangar och ledningar ska vara i gott skick så att störning av vätskeflödet och oavsiktligt spill vid fel undviks. Läckor från slangar eller ledningar får inte förekomma när systemet drivs med högsta möjliga tryck.

7.   Filtrering

För att undvika turbulens och ojämnhet i spridningsbilden ska filter vara i gott skick och filtrens masktäthet ska vara anpassad till storleken på de munstycken som är monterade på sprutan. I tillämpliga fall ska systemet för indikering av stopp i filter fungera korrekt.

8.   Sprutbom (för utrustning som sprutar bekämpningsmedel med hjälp av en horisontell bom som befinner sig nära grödan eller det material som ska behandlas)

Sprutbommen ska vara i gott skick och stabil i alla riktningar. System för fixering och justering och anordningar för dämpning av oavsiktliga rörelser och anpassning till marklutning ska fungera korrekt.

9.   Munstycken

Munstycken ska fungera korrekt så att efterdropp förhindras när sprutning upphör. För att få en jämn spridningsbild får flödet från varje enskilt munstycke inte avvika märkbart från flödesuppgifterna i de tabeller som tillhandahålls av tillverkaren.

10.   Fördelning

Sprutblandningen ska fördelas jämnt i sidled och höjdled (vid spridning i högväxande grödor) över det behandlade området, om tillämpligt.

11.   Fläkt (för utrustning som sprider bekämpningsmedel med hjälp av luft)

Fläkten ska vara i gott skick och ska ge en jämn och tillförlitlig luftström.

---

BILAGA III

Allmänna principer för integrerat växtskydd

| 1. | Bland de olika till buds stående alternativen för att hindra och/eller hålla tillbaka skadegörare ska framför allt följande användas eller stödjas:






  — | växelbruk, |
| --- | --- | --- |

1.

Bland de olika till buds stående alternativen för att hindra och/eller hålla tillbaka skadegörare ska framför allt följande användas eller stödjas:

—

växelbruk,

| — | användning av lämplig odlingsteknik (såsom falsk såbädd, såtidpunkter, såtäthet, insådd, reducerad jordbearbetning, gallring och direktsådd), |
| --- | --- |

—

användning av lämplig odlingsteknik (såsom falsk såbädd, såtidpunkter, såtäthet, insådd, reducerad jordbearbetning, gallring och direktsådd),

| — | användning där så är lämpligt av odlingsväxter som är resistenta/tåliga samt bruksutsäde/certifierat utsäde och plantmaterial, |
| --- | --- |

—

användning där så är lämpligt av odlingsväxter som är resistenta/tåliga samt bruksutsäde/certifierat utsäde och plantmaterial,

| — | användning av väl avvägda metoder för gödsling, kalkning och bevattning/dränering, |
| --- | --- |

—

användning av väl avvägda metoder för gödsling, kalkning och bevattning/dränering,

| — | förebyggande av spridning av skadegörare genom hygienåtgärder (t.ex. genom regelbunden rengöring av maskiner och utrustning), |
| --- | --- |

—

förebyggande av spridning av skadegörare genom hygienåtgärder (t.ex. genom regelbunden rengöring av maskiner och utrustning),

| — | åtgärder för att skydda viktiga nyttoorganismer och öka deras antal, t.ex. genom lämpliga växtskyddsåtgärder eller användning av ekologiska infrastrukturer på och utanför produktionsställena. |
| --- | --- |

—

åtgärder för att skydda viktiga nyttoorganismer och öka deras antal, t.ex. genom lämpliga växtskyddsåtgärder eller användning av ekologiska infrastrukturer på och utanför produktionsställena.

| 2. | Skadliga organismer ska övervakas med hjälp av lämpliga metoder och verktyg, där sådana finns att tillgå. Sådana lämpliga verktyg bör omfatta fältobservationer och vetenskapligt underbyggda system för varning, prognos och tidig diagnos, där så är möjligt, samt rådgivning av professionella rådgivare. |
| --- | --- |

2.

Skadliga organismer ska övervakas med hjälp av lämpliga metoder och verktyg, där sådana finns att tillgå. Sådana lämpliga verktyg bör omfatta fältobservationer och vetenskapligt underbyggda system för varning, prognos och tidig diagnos, där så är möjligt, samt rådgivning av professionella rådgivare.

| 3. | Yrkesmässiga användare ska utifrån resultaten av övervakningen fatta beslut om huruvida och när växtskyddsåtgärder ska vidtas. Robusta och vetenskapligt välunderbyggda tröskelvärden är väsentliga för beslutsfattandet. Innan någon behandling inleds ska när så är möjligt hänsyn tas till vilka tröskelvärden för skadegörare som fastställts för regionen, de särskilda områdena, grödorna och de särskilda klimatförhållandena. |
| --- | --- |

3.

Yrkesmässiga användare ska utifrån resultaten av övervakningen fatta beslut om huruvida och när växtskyddsåtgärder ska vidtas. Robusta och vetenskapligt välunderbyggda tröskelvärden är väsentliga för beslutsfattandet. Innan någon behandling inleds ska när så är möjligt hänsyn tas till vilka tröskelvärden för skadegörare som fastställts för regionen, de särskilda områdena, grödorna och de särskilda klimatförhållandena.

| 4. | Biologiska, fysiska och andra icke-kemiska metoder ska ges företräde framför kemiska metoder om de leder till tillfredsställande skadegörarbekämpning. |
| --- | --- |

4.

Biologiska, fysiska och andra icke-kemiska metoder ska ges företräde framför kemiska metoder om de leder till tillfredsställande skadegörarbekämpning.

| 5. | De växtskyddsmedel som används ska vara så målspecifika som möjligt och ha minsta möjliga biverkningar för människors hälsa, icke-målorganismer och miljön. |
| --- | --- |

5.

De växtskyddsmedel som används ska vara så målspecifika som möjligt och ha minsta möjliga biverkningar för människors hälsa, icke-målorganismer och miljön.

| 6. | Yrkesmässiga användare ska begränsa användningen av växtskyddsmedel och andra ingrepp till vad som är nödvändigt, exempelvis genom minskade doser, minskad spridningsfrekvens eller partiell spridning och därvid ta hänsyn till att riskerna för växtligheten ska vara acceptabla och att insatserna av växtskyddsmedel inte får öka risken för att populationerna av skadliga organismer ska utveckla resistens. |
| --- | --- |

6.

Yrkesmässiga användare ska begränsa användningen av växtskyddsmedel och andra ingrepp till vad som är nödvändigt, exempelvis genom minskade doser, minskad spridningsfrekvens eller partiell spridning och därvid ta hänsyn till att riskerna för växtligheten ska vara acceptabla och att insatserna av växtskyddsmedel inte får öka risken för att populationerna av skadliga organismer ska utveckla resistens.

| 7. | Om risken för resistens mot ett växtskyddsmedel är känd och när förekomsten av skadliga organismer kräver att växtskyddsmedel vid upprepade tillfällen används på någon gröda, ska tillgängliga strategier mot resistens användas, så att växtskyddsmedlen inte förlorar sin verkan. Detta kan inbegripa användning av flera olika växtskyddsmedel med olika verkningssätt. |
| --- | --- |

7.

Om risken för resistens mot ett växtskyddsmedel är känd och när förekomsten av skadliga organismer kräver att växtskyddsmedel vid upprepade tillfällen används på någon gröda, ska tillgängliga strategier mot resistens användas, så att växtskyddsmedlen inte förlorar sin verkan. Detta kan inbegripa användning av flera olika växtskyddsmedel med olika verkningssätt.

| 8. | De yrkesmässiga användarna ska på grundval av dokumentationen över användningen av bekämpningsmedel och övervakningen av skadliga organismer, undersöka nyttan med de växtskyddsåtgärder som vidtas. |
| --- | --- |

8.

De yrkesmässiga användarna ska på grundval av dokumentationen över användningen av bekämpningsmedel och övervakningen av skadliga organismer, undersöka nyttan med de växtskyddsåtgärder som vidtas.

---

BILAGA IV

Harmoniserade riskindikatorer

---

RÅDETS MOTIVERING

I   INLEDNING

| 1. | Den 18 juli 2006 förelade kommissionen rådet ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder för att uppnå en hållbar användning av bekämpningsmedel. Förslaget bygger på artikel 175.1 i fördraget. |
| --- | --- |

1.

Den 18 juli 2006 förelade kommissionen rådet ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder för att uppnå en hållbar användning av bekämpningsmedel. Förslaget bygger på artikel 175.1 i fördraget.

| 2. | Europaparlamentet antog sitt yttrande vid första behandlingen den 23 oktober 2007 (1). Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén avgav sina yttranden den 14 mars respektive den 1 februari 2007. |
| --- | --- |

2.

Europaparlamentet antog sitt yttrande vid första behandlingen den 23 oktober 2007 (1). Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén avgav sina yttranden den 14 mars respektive den 1 februari 2007.

| 3. | Den 19 maj 2008 antog rådet sin gemensamma ståndpunkt i enlighet med artikel 251 i fördraget. |
| --- | --- |

3.

Den 19 maj 2008 antog rådet sin gemensamma ståndpunkt i enlighet med artikel 251 i fördraget.

II   SYFTEN

Genom förslaget försöker man skydda människors och djurs hälsa samt miljön mot de negativa konsekvenserna av användning av bekämpningsmedel i jordbruket och ekosystemet. Det syftar till att minska riskerna av användningen av bekämpningsmedel på ett sätt som är förenligt med ett tillräckligt växtskydd.

Det innebär bland annat följande:

| — | upprättande av nationella handlingsplaner för att minska riskerna med och konsekvenserna av användningen av bekämpningsmedel för människors hälsa och miljön, |
| --- | --- |

—

upprättande av nationella handlingsplaner för att minska riskerna med och konsekvenserna av användningen av bekämpningsmedel för människors hälsa och miljön,

| — | information, medvetandehöjande åtgärder och utbildning för rådgivare och professionella användare av bekämpningsmedel, |
| --- | --- |

—

information, medvetandehöjande åtgärder och utbildning för rådgivare och professionella användare av bekämpningsmedel,

| — | konkreta krav när det gäller försäljning av bekämpningsmedel, |
| --- | --- |

—

konkreta krav när det gäller försäljning av bekämpningsmedel,

| — | regelbunden kontroll av utrustning för spridning av bekämpningsmedel, |
| --- | --- |

—

regelbunden kontroll av utrustning för spridning av bekämpningsmedel,

| — | förbud mot flygbesprutning med möjlighet till undantag, |
| --- | --- |

—

förbud mot flygbesprutning med möjlighet till undantag,

| — | vissa särskilda åtgärder för att skydda vattenmiljön från att förorenas av bekämpningsmedel, |
| --- | --- |

—

vissa särskilda åtgärder för att skydda vattenmiljön från att förorenas av bekämpningsmedel,

| — | minskad användning av bekämpningsmedel i känsliga områden, |
| --- | --- |

—

minskad användning av bekämpningsmedel i känsliga områden,

| — | krav för hantering och lagring av bekämpningsmedel samt deras förpackningar och rester, |
| --- | --- |

—

krav för hantering och lagring av bekämpningsmedel samt deras förpackningar och rester,

| — | fastställande av obligatoriska standarder på gemenskapsnivå för integrerat växtskydd, |
| --- | --- |

—

fastställande av obligatoriska standarder på gemenskapsnivå för integrerat växtskydd,

| — | utveckla riskindikatorer för att utvärdera framsteg när det gäller användningen av bekämpningsmedel. |
| --- | --- |

—

utveckla riskindikatorer för att utvärdera framsteg när det gäller användningen av bekämpningsmedel.

III   ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

1.   Allmänna iakttagelser

Rådets gemensamma ståndpunkt överensstämmer i stort sett med Europaparlamentets och kommissionens ställningstagande såtillvida som den

| — | bekräftar syftena och de flesta arrangemang som kommissionen föreslår och som Europaparlamentet stöder, |
| --- | --- |

—

bekräftar syftena och de flesta arrangemang som kommissionen föreslår och som Europaparlamentet stöder,

| — | införlivar ett stort antal ändringar som antogs vid Europaparlamentets första behandling.
  Ändringarna 6, 17, 43, 49, 52, 60, 61, 62, 63, 68, 85, 93, 95, 103, 106, 112, 122, 137 och 155 införlivas fullt ut.
  Ändringarna 13, 18, 29, 35, 36, 39, 42, 48, 51, 54, 59, 64, 87, 90, 114, 146 och 164 godtas till innebörden eller införlivas delvis.
  Ändringarna 1, 5, 16, 22, 23, 28, 30, 32, 37, 40, 55, 57, 58, 69, 72, 77, 84, 88, 91, 96, 98, 99, 102, 104, 120, 121, 138, 139 har inte införlivats eftersom rådet delar kommissionens ståndpunkt.
  Ändringarna 2–4, 7–11, 15, 19–21, 24–27, 31, 33, 44, 46, 47, 50, 53, 56, 65, 66, 70, 71, 74, 76, 78, 79, 81–83, 92, 94, 97, 100, 101, 105, 107–111, 113, 115–119, 133, 135, 141, 143, 151 och 153 som godtogs av kommissionen har inte införts i den gemensamma ståndpunkten eftersom rådet inte delar kommissionens synpunkter. |
| --- | --- |

—

införlivar ett stort antal ändringar som antogs vid Europaparlamentets första behandling.

Ändringarna 6, 17, 43, 49, 52, 60, 61, 62, 63, 68, 85, 93, 95, 103, 106, 112, 122, 137 och 155 införlivas fullt ut.

Ändringarna 13, 18, 29, 35, 36, 39, 42, 48, 51, 54, 59, 64, 87, 90, 114, 146 och 164 godtas till innebörden eller införlivas delvis.

Ändringarna 1, 5, 16, 22, 23, 28, 30, 32, 37, 40, 55, 57, 58, 69, 72, 77, 84, 88, 91, 96, 98, 99, 102, 104, 120, 121, 138, 139 har inte införlivats eftersom rådet delar kommissionens ståndpunkt.

Ändringarna 2–4, 7–11, 15, 19–21, 24–27, 31, 33, 44, 46, 47, 50, 53, 56, 65, 66, 70, 71, 74, 76, 78, 79, 81–83, 92, 94, 97, 100, 101, 105, 107–111, 113, 115–119, 133, 135, 141, 143, 151 och 153 som godtogs av kommissionen har inte införts i den gemensamma ståndpunkten eftersom rådet inte delar kommissionens synpunkter.

Den gemensamma ståndpunkten inkluderar också andra ändringar som Europaparlamentet inte behandlat och där ett antal farhågor som uttryckts av medlemsstaterna under förhandlingarnas lopp tas upp.

Ett antal tekniska och redaktionella ändringar infördes också för att definiera vissa bestämmelsers tillämpningsområde för att göra direktivets ordalydelse mer explicit och få den att i högre grad motsvara ordalydelsen i utkastet till förordning om utsläppande på marknaden, för att även garantera rättslig säkerhet eller öka dess överensstämmelse med andra gemenskapsintrument.

Kommissionen har godtagit den gemensamma ståndpunkt som rådet enades om.

2.   Särskilda kommentarer

Rättslig grund

Ändring 1 godtogs inte av rådet eftersom det ansåg att artikel 175.1 är den korrekta och tillräckliga rättsliga grunden.

Definitioner

Följande ändringar av det ursprungliga förslaget gjordes:

| — | definitionen av användning ströks eftersom den ansågs onödig, |
| --- | --- |

—

definitionen av användning ströks eftersom den ansågs onödig,

| — | begreppen yrkesverksamhet eller kommersiell tjänst infördes i definitionen av rådgivare, |
| --- | --- |

—

begreppen yrkesverksamhet eller kommersiell tjänst infördes i definitionen av rådgivare,

| — | definitionerna av utrustning för spridning av bekämpningsmedel och tillbehör för spridning av bekämpningsmedel slogs ihop, |
| --- | --- |

—

definitionerna av utrustning för spridning av bekämpningsmedel och tillbehör för spridning av bekämpningsmedel slogs ihop,

| — | definitionen av integrerat växtskydd flyttades från förslaget till en förordning om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden till det här förslaget, |
| --- | --- |

—

definitionen av integrerat växtskydd flyttades från förslaget till en förordning om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden till det här förslaget,

| — | definitionerna av ytvatten och grundvatten lades till. |
| --- | --- |

—

definitionerna av ytvatten och grundvatten lades till.

Ändring 29 om att införa en definition av bekämpningsmedel som växtskyddsmedel införlivades i den gemensamma ståndpunkten fastän kommissionen avvisade den. Rådet utvidgade denna definition till att omfatta biocidprodukter.

Nationella handlingsplaner

Europaparlamentet och rådet samtyckte till följande inslag:

| — | medlemsstaterna bör överväga de planerade åtgärdernas hälsomässiga effekter, |
| --- | --- |

—

medlemsstaterna bör överväga de planerade åtgärdernas hälsomässiga effekter,

| — | nationella handlingsplaner bör beskriva hur medlemsstaterna genomför direktivet (särskilt åtgärder till följd av artiklarna 5–14) för att minska beroendet av bekämpningsmedel, |
| --- | --- |

—

nationella handlingsplaner bör beskriva hur medlemsstaterna genomför direktivet (särskilt åtgärder till följd av artiklarna 5–14) för att minska beroendet av bekämpningsmedel,

| — | kommissionen ska göra den information som den fått om dessa nationella handlingsplaner tillgänglig på Internet. |
| --- | --- |

—

kommissionen ska göra den information som den fått om dessa nationella handlingsplaner tillgänglig på Internet.

Rådet ansåg inte att det var lämpligt att beakta andra ändringar, till exempel fastställandet kvantitativa mål för minskad användning. Rådet föredrog att koncentrera sig på att minska risker hellre än att fastställa mål för användning.

Utbildning

Rådet har infört bestämmelser för att garantera att både grundutbildning och vidareutbildning ska erbjudas. Denna önskan delades av Europaparlamentet. Rådet godtog också ett av Europaparlamentets förslag till bilaga I om introduktion till jämförande bedömning för att hjälpa yrkesmässiga användare att göra de lämpligaste valen av bekämpningsmedel med minsta möjliga negativa konsekvenser för människors hälsa och miljön.

Rådet ansåg också att det var värdefullt att fastslå att utbildningen ska ta hänsyn till olika roller och ansvarsområden hos personer som hanterar bekämpningsmedel: användare, distributörer och rådgivare. Dessutom har rådet införlivat en bestämmelse där det fastställs att de system för utbildningsbevis som medlemsstaterna inrättat ska innefatta krav och förfaranden för utfärdande, upprätthållande och återkallande av utbildningsbevis.

Krav när det gäller försäljning av bekämpningsmedel

Rådet har godtagit Europaparlamentets förslag att personer som säljer bekämpningsmedel till yrkesmässiga användare ska ge råd inte bara om användningen av bekämpningsmedlet utan också om säkerhetsföreskrifter när det gäller människors hälsa och miljön.

Rådet har också lagt till kravet att distributörer som säljer bekämpningsmedel till icke yrkesmässiga användare dessutom ska informera om lågriskprodukter. Dessutom ändrade rådet denna artikel för att tillåta att den som innehar ett utbildningsbevis inte behöver vara fysiskt närvarande men ändå tillgänglig på något annat sätt. Rådet ansåg att det var nödvändigt för små detaljhandlare att få denna flexibilitet.

Information och medvetandehöjande åtgärder

Europaparlamentet har utvecklat artikel 7 avsevärt och rådet kunde inte godta alla dess förslag. Rådet har emellertid behållit kravet på att informationen till allmänheten om bekämpningsmedel bör vara korrekt och balanserad.

Kontroll av utrustning i bruk

Rådet godtog alla utom en av Europaparlamentets ändringar när det gäller kontroll av utrustning för yrkesmässig användning. Rådet liksom parlamentet ansåg att det var nödvändigt att vara mer exakt när det gäller intervallen mellan kontrollerna men har gått ett steg längre och kräver kortare intervall mellan kontrollerna från och med 2020.

Rådet ansåg emellertid att krav på kontroll av handhållen utrustning för spridning av bekämpningsmedel eller för ryggburna sprutor skulle vara oproportionerligt och införde en möjlighet att undanta dem. Rådet införde också möjligheten att efter en riskbedömning tillämpa olika tidtabeller och kontrollintervall för vissa typer av utrustning för småskalig användning.

Dessutom ansåg rådet att det var nödvändigt att kräva att yrkesmässiga användare genomför regelbunden kalibrering och tekniska kontroller av utrustningen för spridning av bekämpningsmedel.

Slutligen beslutade rådet att medlemsstaterna ska inrätta ett system för utbildningsbevis som erkänns ömsesidigt.

Flygbesprutning

Även om rådet är enigt med Europaparlamentet om den allmänna riktlinjen i denna fråga och har godkänt ändring 63 och en del av ändring 64, ansåg det att det är onödigt att införa ändringar som riskerar att skapa alltför stora administrativa bördor för behöriga myndigheter.

Rådet ändrade det ursprungliga förslaget för att ange att produkter som används måste godkännas efter en riskbedömning och att företag som genomför flygbesprutning måste godkännas samt att ge möjlighet för behöriga myndigheter att ge automatiskt godkännande av ansökningar om flygbesprutning efter det att en viss tid har förflutit.

Särskilda åtgärder för att skydda vattenmiljön

Rådet införlivade ändring 68 för att framhålla betydelsen av att skydda dricksvatten. Artikel 10 ändrades också för att ge företräde åt bekämpningsmedel som inte innehåller några prioriterade farliga ämnen.

Beträffande ändring 70 om det obligatoriska skapandet av buffertzoner ansåg rådet att det är mer lämpligt att vidga artikel 10 så att den omfattar ett bredare spektrum av minskningsåtgärder som skulle kunna sättas in när så är nödvändigt.

Minskad användning av eller minskade risker från bekämpningsmedel i särskilda områden

Texten har omformulerats för att ge medlemsstaterna valfrihet att minimera riskerna från bekämpningsmedel när de används inom dessa särskilda områden. Rådet kunde inte godta parlamentets ändringar i detta fall.

Hantering, lagring och behandling av förpackningar och rester

Rådet omformulerade texten i artikel 12.1 och 12.3 för att klargöra att de åtgärderna endast är tillämpliga på yrkesmässiga användare och, i förekommande fall, på rådgivare. Det lade även till en bestämmelse om återvinning eller bortskaffande av rester av bekämpningsmedel och förpackningar. Rådet ansåg inte parlamentets ändringar vara relevanta.

Integrerat växtskydd

Rådets och parlamentets åsikter sammanfaller i denna fråga i det stora hela. Rådet kan särskilt stödja parlamentets ändringar 85 och 122 om att införa en ny bilaga till förslaget innehållande allmänna principer för integrerat växtskydd. Det kan även samtycka till delar av ändringarna 164 och 87.

Rådet ersatte dessutom jordbruk med små insatser av bekämpningsmedel med växtskydd med låg insats av bekämpningsmedel och preciserade att detta uttryck innefattar integrerat växtskydd och ekologiskt jordbruk.

Indikatorer

Rådet var enigt med kommissionen om att ändringar som innefattar användning inte är relevanta. Rådet godtog bara delvis ändring 93 och principen i ändring 95.

Kommittéförfarande

Rådet har tagit med de ändringar som innebär att vissa artiklar anpassas till det nya beslutet om kommittéförfarande (17, 52, 62, 103, 137 och 155).

IV   SLUTSATS

Rådet anser att dess gemensamma ståndpunkt utgör en väl avvägd och realistisk lösning på ett antal problem som kommissionens förslag ger uttryck för och ser fram mot en konstruktiv diskussion med Europaparlamentet så att en användbar överenskommelse kan nås om direktivet.

---

(1)  14183/07.

---

| 7.10.2008 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | CE 254/18 |
| --- | --- | --- | --- |

7.10.2008

SV

Europeiska unionens officiella tidning

CE 254/18

---

GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 22/2008

antagen av rådet den 23 juni 2008

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/.../EG av den ... om flygplatsavgifter

(Text av betydelse för EES)

(2008/C 254 E/02)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och

av följande skäl:

| (1) | Flygplatsernas huvudsakliga uppgift och kommersiella verksamhet är att säkerställa hanteringen av luftfartyg, från landning till start, samt av passagerare och gods så att lufttrafikföretagen kan tillhandahålla sina lufttransporttjänster. Därför erbjuder flygplatserna ett antal faciliteter och tjänster för luftfartygens drift och hanteringen av passagerare och gods, och kostnaderna för detta täcks i allmänhet genom flygplatsavgifter. De ledningsenheter vid flygplatserna som tillhandahåller faciliteter och tjänster för vilka flygplatsavgifter tas ut bör sträva efter att bedriva verksamheten kostnadseffektivt. |
| --- | --- |

(1)

Flygplatsernas huvudsakliga uppgift och kommersiella verksamhet är att säkerställa hanteringen av luftfartyg, från landning till start, samt av passagerare och gods så att lufttrafikföretagen kan tillhandahålla sina lufttransporttjänster. Därför erbjuder flygplatserna ett antal faciliteter och tjänster för luftfartygens drift och hanteringen av passagerare och gods, och kostnaderna för detta täcks i allmänhet genom flygplatsavgifter. De ledningsenheter vid flygplatserna som tillhandahåller faciliteter och tjänster för vilka flygplatsavgifter tas ut bör sträva efter att bedriva verksamheten kostnadseffektivt.

| (2) | Det är nödvändigt att upprätta en gemensam ram för att reglera de viktigaste aspekterna av flygplatsavgifterna och sättet för att fastställa dessa, eftersom det i avsaknad av en sådan ram finns risk för att grundläggande krav i förhållandet mellan flygplatsernas ledningsenheter och flygplatsanvändarna inte uppfylls. En sådan ram bör inte påverka medlemsstaternas möjlighet att avgöra i vilken omfattning inkomster från flygplatsens kommersiella verksamhet får beaktas när flygplatsavgifterna fastställs. |
| --- | --- |

(2)

Det är nödvändigt att upprätta en gemensam ram för att reglera de viktigaste aspekterna av flygplatsavgifterna och sättet för att fastställa dessa, eftersom det i avsaknad av en sådan ram finns risk för att grundläggande krav i förhållandet mellan flygplatsernas ledningsenheter och flygplatsanvändarna inte uppfylls. En sådan ram bör inte påverka medlemsstaternas möjlighet att avgöra i vilken omfattning inkomster från flygplatsens kommersiella verksamhet får beaktas när flygplatsavgifterna fastställs.

| (3) | Detta direktiv bör tillämpas på flygplatser som är belägna i gemenskapen och överstiger en viss minimistorlek, eftersom det inte är nödvändigt att tillämpa någon gemenskapsram på förvaltningen och finansieringen av mindre flygplatser, och på den flygplats i varje medlemsstat som har det högsta antalet passagerarrörelser. |
| --- | --- |

(3)

Detta direktiv bör tillämpas på flygplatser som är belägna i gemenskapen och överstiger en viss minimistorlek, eftersom det inte är nödvändigt att tillämpa någon gemenskapsram på förvaltningen och finansieringen av mindre flygplatser, och på den flygplats i varje medlemsstat som har det högsta antalet passagerarrörelser.

| (4) | För att främja den territoriella sammanhållningen bör medlemsstaterna ha möjlighet att tillämpa ett gemensamt avgiftssystem som omfattar ett flygplatsnät. Ekonomiska överföringar som görs mellan olika flygplatser inom sådana nät bör vara förenliga med gemenskapslagstiftningen. |
| --- | --- |

(4)

För att främja den territoriella sammanhållningen bör medlemsstaterna ha möjlighet att tillämpa ett gemensamt avgiftssystem som omfattar ett flygplatsnät. Ekonomiska överföringar som görs mellan olika flygplatser inom sådana nät bör vara förenliga med gemenskapslagstiftningen.

| (5) | För fördelning av trafik bör medlemsstaterna kunna tillåta en ledningsenhet för flygplatser som betjänar samma ort eller storstadsregion att tillämpa samma avgiftsnivå. Ekonomiska överföringar som görs mellan dessa flygplatser bör vara förenliga med gemenskapslagstiftningen. |
| --- | --- |

(5)

För fördelning av trafik bör medlemsstaterna kunna tillåta en ledningsenhet för flygplatser som betjänar samma ort eller storstadsregion att tillämpa samma avgiftsnivå. Ekonomiska överföringar som görs mellan dessa flygplatser bör vara förenliga med gemenskapslagstiftningen.

| (6) | Incitament för att upprätta nya rutter för att främja bland annat utvecklingen av missgynnade regioner och de yttersta randområdena bör beviljas endast i enlighet med gemenskapslagstiftningen. |
| --- | --- |

(6)

Incitament för att upprätta nya rutter för att främja bland annat utvecklingen av missgynnade regioner och de yttersta randområdena bör beviljas endast i enlighet med gemenskapslagstiftningen.

| (7) | Uttag av avgifter i samband med tillhandahållandet av flygtrafiktjänster och marktjänster har redan behandlats i kommissionens förordning (EG) nr 1794/2006 av den 6 december 2006 om ett gemensamt avgiftssystem för flygtrafiktjänster (4) och rådets direktiv 96/67/EG av den 15 oktober 1996 om tillträde till marknaden för marktjänster på flygplatserna inom gemenskapen (5). De avgifter som tas ut för att finansiera assistans till passagerare med funktionshinder och passagerare med nedsatt rörlighet regleras i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2006 av den 5 juli 2006 om rättigheter i samband med flygresor för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet (6). |
| --- | --- |

(7)

Uttag av avgifter i samband med tillhandahållandet av flygtrafiktjänster och marktjänster har redan behandlats i kommissionens förordning (EG) nr 1794/2006 av den 6 december 2006 om ett gemensamt avgiftssystem för flygtrafiktjänster (4) och rådets direktiv 96/67/EG av den 15 oktober 1996 om tillträde till marknaden för marktjänster på flygplatserna inom gemenskapen (5). De avgifter som tas ut för att finansiera assistans till passagerare med funktionshinder och passagerare med nedsatt rörlighet regleras i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2006 av den 5 juli 2006 om rättigheter i samband med flygresor för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet (6).

| (8) | Internationella civila luftfartsorganisationens råd (ICAO:s råd) antog under 2004 en strategi för flygplatsavgifter, i vilken bland annat principerna om avgifternas kostnadssamband, icke-diskriminering och en oberoende mekanism för den ekonomiska regleringen av flygplatser ingår. |
| --- | --- |

(8)

Internationella civila luftfartsorganisationens råd (ICAO:s råd) antog under 2004 en strategi för flygplatsavgifter, i vilken bland annat principerna om avgifternas kostnadssamband, icke-diskriminering och en oberoende mekanism för den ekonomiska regleringen av flygplatser ingår.

| (9) | ICAO:s råd har ansett att en flygplatsavgift är en pålaga som specifikt är utformad och tillämpas för att täcka kostnaderna för tillhandahållandet av faciliteter och tjänster för civil luftfart, medan en skatt är en pålaga som är utformad för att öka de nationella eller lokala offentliga inkomsterna, som i allmänhet inte används till den civila luftfarten vare sig i sin helhet eller på grundval av specifika kostnader. |
| --- | --- |

(9)

ICAO:s råd har ansett att en flygplatsavgift är en pålaga som specifikt är utformad och tillämpas för att täcka kostnaderna för tillhandahållandet av faciliteter och tjänster för civil luftfart, medan en skatt är en pålaga som är utformad för att öka de nationella eller lokala offentliga inkomsterna, som i allmänhet inte används till den civila luftfarten vare sig i sin helhet eller på grundval av specifika kostnader.

| (10) | Flygplatsavgifter bör vara icke-diskriminerande. Ett obligatoriskt förfarande bör införas för regelbundna samråd mellan flygplatsernas ledningsenheter och flygplatsanvändarna, och varje part bör ha möjlighet att hänskjuta frågor till ett oberoende tillsynsorgan när flygplatsanvändarna har invändningar mot ett beslut om flygplatsavgifter eller om ändring av avgiftssystemet. |
| --- | --- |

(10)

Flygplatsavgifter bör vara icke-diskriminerande. Ett obligatoriskt förfarande bör införas för regelbundna samråd mellan flygplatsernas ledningsenheter och flygplatsanvändarna, och varje part bör ha möjlighet att hänskjuta frågor till ett oberoende tillsynsorgan när flygplatsanvändarna har invändningar mot ett beslut om flygplatsavgifter eller om ändring av avgiftssystemet.

| (11) | För att säkerställa opartiska beslut och en korrekt och effektiv tillämpning av detta direktiv bör ett oberoende tillsynsorgan inrättas i varje medlemsstat. Detta organ bör ha de resurser i fråga om personal, sakkunskap och ekonomiska medel som krävs för att den ska kunna fullgöra sina uppgifter. |
| --- | --- |

(11)

För att säkerställa opartiska beslut och en korrekt och effektiv tillämpning av detta direktiv bör ett oberoende tillsynsorgan inrättas i varje medlemsstat. Detta organ bör ha de resurser i fråga om personal, sakkunskap och ekonomiska medel som krävs för att den ska kunna fullgöra sina uppgifter.

| (12) | Det är av avgörande betydelse att flygplatsanvändarna regelbundet erhåller information från flygplatsens ledningsenhet om hur och utifrån vilket underlag som flygplatsavgifterna beräknas. En sådan öppenhet skulle ge lufttrafikföretagen insikt i flygplatsens egna kostnader och hur produktiva en flygplats investeringar är. För att flygplatsens ledningsenhet ska kunna göra en korrekt bedömning av vad som krävs i fråga om framtida investeringar bör flygplatsanvändarna åläggas att i god tid underrätta ledningsenheten om alla sina operativa prognoser, utvecklingsprojekt och särskilda behov och önskemål. |
| --- | --- |

(12)

Det är av avgörande betydelse att flygplatsanvändarna regelbundet erhåller information från flygplatsens ledningsenhet om hur och utifrån vilket underlag som flygplatsavgifterna beräknas. En sådan öppenhet skulle ge lufttrafikföretagen insikt i flygplatsens egna kostnader och hur produktiva en flygplats investeringar är. För att flygplatsens ledningsenhet ska kunna göra en korrekt bedömning av vad som krävs i fråga om framtida investeringar bör flygplatsanvändarna åläggas att i god tid underrätta ledningsenheten om alla sina operativa prognoser, utvecklingsprojekt och särskilda behov och önskemål.

| (13) | Flygplatsernas ledningsenheter bör underrätta flygplatsanvändarna om betydande infrastrukturprojekt, eftersom sådana i hög grad påverkar systemet eller nivån på flygplatsavgifterna. Denna information bör tillhandahållas för att möjliggöra övervakningen av infrastrukturkostnaderna och tillhandahållande av ändamålsenliga och kostnadseffektiva faciliteter vid den berörda flygplatsen. |
| --- | --- |

(13)

Flygplatsernas ledningsenheter bör underrätta flygplatsanvändarna om betydande infrastrukturprojekt, eftersom sådana i hög grad påverkar systemet eller nivån på flygplatsavgifterna. Denna information bör tillhandahållas för att möjliggöra övervakningen av infrastrukturkostnaderna och tillhandahållande av ändamålsenliga och kostnadseffektiva faciliteter vid den berörda flygplatsen.

| (14) | Flygplatsernas ledningsenheter bör få möjlighet att tillämpa flygplatsavgifter som motsvarar den infrastruktur och/eller den tjänstenivå som tillhandahålls, eftersom lufttrafikföretagen har ett legitimt intresse av att kräva att kvaliteten på de tjänster som flygplatsens ledningsenhet tillhandahåller avspeglas i priset. Alla lufttrafikföretag som så önskar bör dock kunna få tillgång till en differentierad infrastruktur eller tjänstenivå på icke-diskriminerande grund. Om efterfrågan överstiger tillgången bör tillträdet fastställas på grundval av objektiva och icke-diskriminerande kriterier, som utarbetas av en ledningsenhet vid flygplatsen. All differentiering av flygplatsavgifterna bör vara öppen, objektiv och grundad på klara och tydliga kriterier. |
| --- | --- |

(14)

Flygplatsernas ledningsenheter bör få möjlighet att tillämpa flygplatsavgifter som motsvarar den infrastruktur och/eller den tjänstenivå som tillhandahålls, eftersom lufttrafikföretagen har ett legitimt intresse av att kräva att kvaliteten på de tjänster som flygplatsens ledningsenhet tillhandahåller avspeglas i priset. Alla lufttrafikföretag som så önskar bör dock kunna få tillgång till en differentierad infrastruktur eller tjänstenivå på icke-diskriminerande grund. Om efterfrågan överstiger tillgången bör tillträdet fastställas på grundval av objektiva och icke-diskriminerande kriterier, som utarbetas av en ledningsenhet vid flygplatsen. All differentiering av flygplatsavgifterna bör vara öppen, objektiv och grundad på klara och tydliga kriterier.

| (15) | Flygplatsanvändare och flygplatsens ledningsenhet bör kunna ingå ett servicenivåavtal som gäller kvaliteten på de tjänster som tillhandahålls i utbyte mot flygplatsavgifterna. Förhandlingar om kvaliteten på de tjänster som tillhandahålls i utbyte mot flygplatsavgifterna kan ingå i samrådet. |
| --- | --- |

(15)

Flygplatsanvändare och flygplatsens ledningsenhet bör kunna ingå ett servicenivåavtal som gäller kvaliteten på de tjänster som tillhandahålls i utbyte mot flygplatsavgifterna. Förhandlingar om kvaliteten på de tjänster som tillhandahålls i utbyte mot flygplatsavgifterna kan ingå i samrådet.

| (16) | Detta direktiv bör inte påverka tillämpningen av fördraget, särskilt artiklarna 81–89. |
| --- | --- |

(16)

Detta direktiv bör inte påverka tillämpningen av fördraget, särskilt artiklarna 81–89.

| (17) | Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att fastställa gemensamma principer för uttag av flygplatsavgifter vid gemenskapens flygplatser, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, då system för flygplatsavgifter inte kan införas på nationell nivå på ett enhetligt sätt i hela gemenskapen, och det därför på grund av dess omfattning och verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. |
| --- | --- |

(17)

Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att fastställa gemensamma principer för uttag av flygplatsavgifter vid gemenskapens flygplatser, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, då system för flygplatsavgifter inte kan införas på nationell nivå på ett enhetligt sätt i hela gemenskapen, och det därför på grund av dess omfattning och verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte

1.   Genom detta direktiv fastställs gemensamma principer för uttag av flygplatsavgifter vid gemenskapens flygplatser.

2.   Detta direktiv ska tillämpas på varje flygplats som är belägen på ett territorium som omfattas av bestämmelserna i fördraget, som är öppen för kommersiell trafik och där den årliga trafiken uppgår till över fem miljoner passagerarrörelser, och på den flygplats i varje medlemsstat som har det högsta antalet passagerarrörelser.

3.   Medlemsstaterna ska offentliggöra en förteckning över de flygplatser på deras territorium som omfattas av detta direktiv. Förteckningen ska grunda sig på uppgifter från kommissionen (Eurostat) och uppdateras årligen.

4.   Detta direktiv ska inte tillämpas på avgifter som tas ut som ersättning för flygtrafiktjänster en route och terminaltjänster i enlighet med förordning (EG) nr 1794/2006 eller på avgifter som tas ut som ersättning för marktjänster enligt bilagan till direktiv 96/67/EG eller på avgifter som tas ut för att finansiera assistans till passagerare med funktionshinder och passagerare med nedsatt rörlighet enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2006.

5.   Detta direktiv påverkar inte varje medlemsstats rätt att tillämpa kompletterande lagstiftningsåtgärder, som inte strider mot detta direktiv eller andra relevanta bestämmelser i gemenskapslagstiftningen, med avseende på flygplatsers ledningsenheter inom dess territorium. Detta kan omfatta åtgärder för ekonomisk översyn, exempelvis godkännande av avgiftssystem och/eller avgiftsnivåer, inklusive avgiftsmetoder som är grundade på stimulansåtgärder eller prisbegränsning.

Artikel 2

Definitioner

I detta direktiv avses med

| 1) | flygplats: varje markområde som är särskilt inrättat för landning, start och manövrering av luftfartyg, inbegripet de närliggande anläggningar som kan behövas för flygtrafiken och för service till luftfartygen, samt de anläggningar som behövs för de kommersiella luftfartstjänsterna, |
| --- | --- |

1)

flygplats: varje markområde som är särskilt inrättat för landning, start och manövrering av luftfartyg, inbegripet de närliggande anläggningar som kan behövas för flygtrafiken och för service till luftfartygen, samt de anläggningar som behövs för de kommersiella luftfartstjänsterna,

| 2) | flygplatsens ledningsenhet: den enhet som, tillsammans med annan verksamhet eller självständigt, i kraft av nationella lagar och andra författningar eller avtal har i uppdrag att administrera och förvalta flygplatsens eller flygplatsnätets infrastrukturer och samordna och kontrollera den verksamhet som bedrivs av de olika aktörer som befinner sig på berörd flygplats eller inom berört flygplatsnät, |
| --- | --- |

2)

flygplatsens ledningsenhet: den enhet som, tillsammans med annan verksamhet eller självständigt, i kraft av nationella lagar och andra författningar eller avtal har i uppdrag att administrera och förvalta flygplatsens eller flygplatsnätets infrastrukturer och samordna och kontrollera den verksamhet som bedrivs av de olika aktörer som befinner sig på berörd flygplats eller inom berört flygplatsnät,

| 3) | flygplatsanvändare: varje fysisk eller juridisk person som med flyg transporterar passagerare, post och/eller gods, till eller från den berörda flygplatsen, |
| --- | --- |

3)

flygplatsanvändare: varje fysisk eller juridisk person som med flyg transporterar passagerare, post och/eller gods, till eller från den berörda flygplatsen,

| 4) | flygplatsavgift: en avgift som tas ut till förmån för flygplatsens ledningsenhet och som betalas av flygplatsanvändarna för utnyttjandet av sådana faciliteter och tjänster som uteslutande tillhandahålls av flygplatsens ledningsenhet och som avser landning, start, belysning och parkering av luftfartyg samt hantering av passagerare och gods, |
| --- | --- |

4)

flygplatsavgift: en avgift som tas ut till förmån för flygplatsens ledningsenhet och som betalas av flygplatsanvändarna för utnyttjandet av sådana faciliteter och tjänster som uteslutande tillhandahålls av flygplatsens ledningsenhet och som avser landning, start, belysning och parkering av luftfartyg samt hantering av passagerare och gods,

| 5) | flygplatsnät: en sammanslutning av flygplatser som vederbörligen utsetts som sådan av medlemsstaten och som drivs av samma ledningsenhet. |
| --- | --- |

5)

flygplatsnät: en sammanslutning av flygplatser som vederbörligen utsetts som sådan av medlemsstaten och som drivs av samma ledningsenhet.

Artikel 3

Icke-diskriminering

Medlemsstaterna ska säkerställa att flygplatsavgifterna i enlighet med gemenskapslagstiftningen inte medför diskriminering av flygplatsanvändare. Detta hindrar inte en differentiering av flygplatsavgifterna för frågor av allmänt och generellt intresse, inbegripet miljöfrågor, får tillämpas. De kriterier som används för en sådan differentiering ska vara relevanta, objektiva och redovisas på ett öppet sätt.

Artikel 4

Flygplatsnät

1.   Medlemsstaterna får tillåta att ledningsenheten för ett flygplatsnät inför ett gemensamt och öppet avgiftssystem för att täcka flygplatsnätet.

2.   Medlemsstaterna får tillåta en ledningsenhet för flygplatser som betjänar samma ort eller storstadsregion att tillämpa samma flygplatsavgifter för samtliga berörda flygplatser, förutsatt att varje flygplats helt uppfyller kraven på insyn i artikel 6.

Artikel 5

Samråd och rättsmedel

1.   Medlemsstaterna ska se till att det inrättas ett obligatoriskt förfarande för regelbundna samråd mellan flygplatsens ledningsenhet och flygplatsanvändarna eller företrädare för eller sammanslutningar av flygplatsanvändare avseende driften av systemet för flygplatsavgifter, flygplatsavgifternas nivå och, i förekommande fall, kvaliteten på de tillhandahållna tjänsterna. Sådana samråd ska äga rum minst en gång om året, om inte annat överenskommits vid det senaste samrådet. Om det finns ett flerårigt avtal mellan flygplatsens ledningsenhet och flygplatsanvändarna, ska samråden äga rum i enlighet med avtalet. Medlemsstaterna ska ha rätt att begära samråd oftare.

2.   Medlemsstaterna ska, när så är möjligt, se till att flygplatsens ledningsenhet och flygplatsanvändarna är överens om ändringar av systemet för flygplatsavgifter eller deras nivå. Därför ska flygplatsens ledningsenhet lämna varje förslag om ändring av systemet för flygplansavgifter eller deras nivå till flygplatsanvändarna senast fyra månader innan ändringarna träder i kraft, tillsammans med skälen för de föreslagna ändringarna, såvida det inte föreligger exceptionella omständigheter, som måste motiveras för flygplatsanvändarna, varvid denna period inte får understiga två månader. Flygplatsens ledningsenhet ska hålla samråd med flygplatsanvändarna om de föreslagna ändringarna och ta deras synpunkter i beaktande innan beslut fattas. Flygplatsens ledningsenhet ska offentliggöra sitt beslut eller sin rekommendation inom rimlig tid före ikraftträdandet. Flygplatsens ledningsenhet ska motivera sitt beslut i förhållande till flygplatsanvändarnas synpunkter om flygplatsens ledningsenhet och flygplatsanvändarna inte kan enas om de föreslagna ändringarna.

3.   Om en tvist uppstår avseende ett beslut om flygplatsavgifter som flygplatsens ledningsenhet har fattat, ska medlemsstaterna se till att varje part får hänskjuta ärendet till det oberoende tillsynsorgan som avses i artikel 10, som ska granska de skäl som anges för ändringen av systemet för flygplatsavgifter eller deras nivå.

4.   En ändring av systemet eller flygplatsavgifternas nivå som flygplatsens ledningsenhet har beslutat om ska, om den läggs fram för det oberoende tillsynsorganet, inte börja gälla förrän organet har granskat frågan. Det oberoende tillsynsorganet får fatta ett tillsvidarebeslut om huruvida ändringen av flygplatsavgifterna ska träda i kraft.

5.   En medlemsstat får besluta att inte tillämpa punkterna 3 och 4 avseende ändringar av systemet för flygplatsavgifter eller deras nivå vid de flygplatser för vilka den har inrättat ett förfarande som avser ekonomisk översyn. Åtgärderna för ekonomisk översyn får vara desamma som de som avses i artikel 1.5. Om dessa åtgärder omfattar ett godkännande av systemet eller flygplatsavgifternas nivå måste de godkännas av samma organ som har utsetts eller inrättats som oberoende tillsynsorgan i enlighet med detta direktiv.

Artikel 6

Insyn

1.   Medlemsstaterna ska se till att flygplatsens ledningsenhet varje gång de samråd som avses i artikel 5.1 ska hållas informerar varje flygplatsanvändare, eller företrädare för eller sammanslutningar av flygplatsanvändare, om vilket underlag som använts för fastställandet av systemet eller nivån på alla avgifter som tas ut vid varje flygplats av flygplatsens ledningsenhet. Denna information ska omfatta åtminstone

| a) | en förteckning över de olika tjänster och infrastrukturer som tillhandahålls i utbyte mot de flygplatsavgifter som tas ut, |
| --- | --- |

a)

en förteckning över de olika tjänster och infrastrukturer som tillhandahålls i utbyte mot de flygplatsavgifter som tas ut,

| b) | den metod som används för att fastställa flygplatsavgifterna, |
| --- | --- |

b)

den metod som används för att fastställa flygplatsavgifterna,

| c) | den övergripande kostnadsstrukturen för de faciliteter och tjänster som flygplatsavgifterna avser, |
| --- | --- |

c)

den övergripande kostnadsstrukturen för de faciliteter och tjänster som flygplatsavgifterna avser,

| d) | inkomsterna av de olika avgifterna och den sammanlagda kostnaden för de tjänster som de omfattar, |
| --- | --- |

d)

inkomsterna av de olika avgifterna och den sammanlagda kostnaden för de tjänster som de omfattar,

| e) | prognoser över situationen vid flygplatsen såvitt avser avgifter, flygtrafikens utveckling och planerade investeringar, |
| --- | --- |

e)

prognoser över situationen vid flygplatsen såvitt avser avgifter, flygtrafikens utveckling och planerade investeringar,

| f) | den faktiska användningen av flygplatsens infrastruktur och utrustning under viss tid. |
| --- | --- |

f)

den faktiska användningen av flygplatsens infrastruktur och utrustning under viss tid.

2.   Medlemsstaterna ska se till att flygplatsanvändarna före varje samråd enligt artikel 5.1 informerar flygplatsens ledningsenhet om särskilt

| a) | trafikprognoser, |
| --- | --- |

a)

trafikprognoser,

| b) | prognoser om sammansättningen och den planerade användningen av sin flotta, |
| --- | --- |

b)

prognoser om sammansättningen och den planerade användningen av sin flotta,

| c) | sina utvecklingsprojekt som avser den berörda flygplatsen, |
| --- | --- |

c)

sina utvecklingsprojekt som avser den berörda flygplatsen,

| d) | sina behov såvitt avser den berörda flygplatsen. |
| --- | --- |

d)

sina behov såvitt avser den berörda flygplatsen.

3.   Med beaktande av den nationella lagstiftningen ska den information som tillhandahålls på grundval av den här artikeln betraktas som konfidentiell eller ekonomiskt känslig och behandlas i enlighet med detta. För flygplatsers ledningsenheter som är börsnoterade ska särskilt börsreglerna iakttas.

Artikel 7

Ny infrastruktur

Medlemsstaterna ska se till att flygplatsens ledningsenhet samråder med flygplatsanvändarna innan planerna för nya infrastrukturprojekt slutgiltigt fastställs.

Artikel 8

Kvalitetsnormer

1.   För att säkerställa att verksamheten på flygplatsen fungerar smidigt och effektivt, ska medlemsstaterna vidta de åtgärder som krävs för att flygplatsens ledningsenhet och företrädare för eller sammanslutningar av flygplatsanvändare vid den flygplatsen ska kunna inleda förhandlingar för att ingå ett servicenivåavtal avseende kvaliteten på de tjänster som tillhandahålls vid flygplatsen. Dessa förhandlingar om kvaliteten på tjänster får ingå i de samråd som avses i artikel 5.1.

2.   I alla sådana servicenivåavtal ska den servicenivå fastställas som ska tillhandahållas av flygplatsens ledningsenhet med beaktande av det system som faktiskt tillämpas eller flygplatsavgifternas faktiska nivå och den servicenivå som flygplatsanvändarna är berättigade till i utbyte mot de flygplatsavgifter som erläggs.

Artikel 9

Skräddarsydd service

1.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att flygplatsens ledningsenhet ska kunna variera kvaliteten på och omfattningen av enskilda flygplatstjänster, terminaler eller delar av terminaler för att tillhandahålla skräddarsydda tjänster eller avsätta en terminal eller del av terminal för särskilt ändamål. Systemet eller nivån på flygplatsavgifterna får differentieras utifrån kvaliteten på och omfattningen av sådana tjänster samt deras kostnader eller andra objektiva skäl. Det ska stå flygplatsens ledningsenhet fritt att fastställa sådana differentierade flygplatsavgifter.

2.   Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att varje flygplatsanvändare som önskar utnyttja de skräddarsydda tjänsterna eller få en terminal eller del av terminal avsatt för särskilt ändamål, ska få tillgång till dessa tjänster och denna terminal eller del av terminal.

Om fler flygplatsanvändare än vad som är möjligt av kapacitetsskäl önskar få tillgång till de skräddarsydda tjänsterna och/eller en terminal eller del av terminal som avsatts för särskilda ändamål, ska tillgången fastställas på grundval av relevanta, objektiva, öppet redovisade och icke-diskriminerande kriterier. Dessa kriterier får fastställas av flygplatsens ledningsenhet, och medlemsstaterna får kräva att kriterierna godkänns av det oberoende tillsynsorganet.

Artikel 10

Det oberoende tillsynsorganet

1.   Medlemsstaterna ska utse eller inrätta ett oberoende organ som sitt oberoende nationella tillsynsorgan för att säkerställa en korrekt tillämpning av de åtgärder som vidtas i enlighet med detta direktiv och för att åtminstone utföra de uppgifter som det tilldelas enligt artikel 5. Detta organ kan vara detsamma som den enhet som medlemsstaterna anförtrott tillämpningen av de kompletterande lagstiftningsåtgärder som avses i artikel 1.5, inbegripet godkännande av avgiftssystemet och/eller nivån på flygplatsavgifterna, under förutsättning att den enheten uppfyller kraven i punkt 2 i denna artikel.

2.   Medlemsstaterna ska garantera det oberoende tillsynsorganets oberoende genom att säkerställa att det är rättsligt åtskilt från och verksamhetsmässigt oberoende av varje flygplatsledningsenhet och lufttrafikföretag. Medlemsstater som behåller äganderätten till flygplatser, ledningsenheter eller lufttrafikföretag eller kontroll över ledningsenheter eller lufttrafikföretag, ska se till att de funktioner som är kopplade till en sådan äganderätt eller kontroll inte överlåts till det oberoende tillsynsorganet. Medlemsstaterna ska se till att det oberoende tillsynsorganet utövar sina befogenheter på ett opartiskt och öppet sätt.

3.   Medlemsstaterna ska meddela kommissionen namnet på det oberoende tillsynsorganet liksom dess adress, de uppgifter och ansvarsområden som det anförtrotts och de åtgärder som vidtagits för att följa bestämmelserna i punkt 2.

4.   Medlemsstaterna får inrätta en finansieringsmekanism för det oberoende tillsynsorganet, som får inbegripa att en avgift tas ut av flygplatsanvändare och flygplatsers ledningsenheter.

5.   Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 5.5 ska medlemsstaterna se till att det för det oberoende tillsynsorganets räkning, i fråga om tvister enligt artikel 5.3, vidtas nödvändiga åtgärder med avseende på systemet för flygplatsavgifter eller deras nivå, inbegripet tjänsternas kvalitet, för att

| a) | fastställa ett förfarande för att lösa tvister mellan flygplatsens ledningsenhet och flygplatsanvändarna, |
| --- | --- |

a)

fastställa ett förfarande för att lösa tvister mellan flygplatsens ledningsenhet och flygplatsanvändarna,

| b) | fastställa på vilka villkor en tvist får föreläggas det oberoende tillsynsorganet; detta får särskilt avvisa klagomål som inte är vederbörligen motiverade eller tillräckligt dokumenterade, |
| --- | --- |

b)

fastställa på vilka villkor en tvist får föreläggas det oberoende tillsynsorganet; detta får särskilt avvisa klagomål som inte är vederbörligen motiverade eller tillräckligt dokumenterade,

| c) | fastställa de kriterier mot vars bakgrund tvister ska bedömas för att det ska vara möjligt att nå en lösning. |
| --- | --- |

c)

fastställa de kriterier mot vars bakgrund tvister ska bedömas för att det ska vara möjligt att nå en lösning.

Dessa förfaranden, villkor och kriterier ska vara icke-diskriminerande, objektiva och redovisas på ett öppet sätt.

6.   När det oberoende tillsynsorganet ska granska de skäl som anges för ändringen av systemet för flygplatsavgifter eller deras nivå enligt artikel 5, ska de berörda parterna ge det tillgång till all nödvändig information, och organet ska vara skyldigt att samråda med de berörda parterna för att nå sitt beslut. Det ska fatta beslut så snart som möjligt och i alla händelser inom sex månader efter mottagandet av klagomålet. Det oberoende tillsynsorganets beslut ska ha bindande verkan, utan att detta påverkar en parlamentarisk eller rättslig översyn, alltefter vad som gäller i de olika medlemsstaterna.

7.   Det oberoende tillsynsorganet ska offentliggöra en årlig rapport om sin verksamhet.

Artikel 11

Rapportering och översyn

1.   Kommissionen ska senast den ... (7) överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av detta direktiv med en bedömning av i vilken omfattning dess mål har nåtts, när så är lämpligt tillsammans med förslag till lämpliga åtgärder.

2.   Medlemsstaterna och kommissionen ska samarbeta vid tillämpningen av detta direktiv, särskilt i fråga om inhämtningen av de uppgifter som behövs för utarbetandet av den rapport som avses i punkt 1.

Artikel 12

Införlivande

1.   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den ... (8). De ska genast underrätta kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.

2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 13

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Artikel 14

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdad i ....

På Europaparlamentets vägnar

...

Ordförande

På rådets vägnar

...

Ordförande

---

(1)  EUT C 10, 15.1.2008 s. 35.

1

(2)  EUT C 305, 15.12.2007 s. 11.

2

(3)  Europaparlamentets yttrande av den 15 januari 2008 (ännu ej offentliggjort i EUT), rådets gemensamma ståndpunkt av den 23 juni 2008 och Europaparlamentets ståndpunkt av den ... (ännu ej offentliggjord i EUT).

3

(4)  EUT L 341, 7.12.2006, s. 3.

4

(5)  EGT L 272, 25.10.1996, s. 36.

5

(6)  EUT L 204, 26.7.2006, s. 1.

6

(7)  Fyra år efter detta direktivs ikraftträdande.

7

(8)  36 månader efter det att direktivet har trätt i kraft.

8

---

RÅDETS MOTIVERING

I   INLEDNING

| 1. | Den 29 januari 2007 översände kommissionen ovan nämnda förslag till rådet. Förslaget bygger på artikel 80.2 i EG-fördraget. |
| --- | --- |

1.

Den 29 januari 2007 översände kommissionen ovan nämnda förslag till rådet. Förslaget bygger på artikel 80.2 i EG-fördraget.

| 2. | Den 29–30 november 2007 nådde rådet (transport, telekommunikation och energi) fram till en allmän riktlinje om förslaget. |
| --- | --- |

2.

Den 29–30 november 2007 nådde rådet (transport, telekommunikation och energi) fram till en allmän riktlinje om förslaget.

| 3. | Den 15 januari 2008 röstade Europaparlamentet (föredragande: Ulrich Stockmann (PSE-E)) om förslaget vid första behandlingen. Europaparlamentets yttrande omfattar 45 ändringar. |
| --- | --- |

3.

Den 15 januari 2008 röstade Europaparlamentet (föredragande: Ulrich Stockmann (PSE-E)) om förslaget vid första behandlingen. Europaparlamentets yttrande omfattar 45 ändringar.

| 4. | Den 7 april 2008 nådde rådet (transport, telekommunikation och energi) en politisk överenskommelse om förslaget och godtog ett antal av Europaparlamentets 45 ändringar vid första behandlingen (dok. 8017/08). Den på så sätt ändrade gemensamma ståndpunkten förväntas antas av rådet den 23 juni 2008. |
| --- | --- |

4.

Den 7 april 2008 nådde rådet (transport, telekommunikation och energi) en politisk överenskommelse om förslaget och godtog ett antal av Europaparlamentets 45 ändringar vid första behandlingen (dok. 8017/08). Den på så sätt ändrade gemensamma ståndpunkten förväntas antas av rådet den 23 juni 2008.

II   SYFTE

Syftet med det föreslagna direktivet är att fastställa gemensamma principer för uppbörd av flygplatsavgifter vid gemenskapens flygplatser. Avsikten är att klargöra förhållandet mellan flygplatsaktörer och flygplatsanvändare genom att kräva öppenhet, samråd med användarna samt tillämpning av icke-diskrimineringsprincipen vid beräkning av användaravgifter. Dessutom syftar direktivet till att inrätta starka och oberoende myndigheter i medlemsstaterna för att avdöma och snabbt lösa tvister.

III   ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

1.   Allmänt

Vid plenarsammanträdet den 15 januari 2008 antog Europaparlamentet 45 ändringar av kommissionens förslag. Ändringarna av kommissionens förslag återspeglas i rådets gemensamma ståndpunkt (se nedan under 2 a) där ett stort antal ändringar har införts,

| — | antingen ordagrant (Europaparlamentets ändringar 8, 10, 11, 45), eller |
| --- | --- |

—

antingen ordagrant (Europaparlamentets ändringar 8, 10, 11, 45), eller

| — | principiellt med hjälp av liknande formuleringar (Europaparlamentets ändringar 1, 2, 3, 15, 23, 28, 29). |
| --- | --- |

—

principiellt med hjälp av liknande formuleringar (Europaparlamentets ändringar 1, 2, 3, 15, 23, 28, 29).

Ett betydande antal ändringar har dock inte införlivats i den gemensamma ståndpunkten, eftersom rådet ansåg att de antingen

| 1. | var överflödiga, eftersom de redan omfattas av andra instrument som antagits efter det att Europaparlamentet antog sitt yttrande, eller |
| --- | --- |

1.

var överflödiga, eftersom de redan omfattas av andra instrument som antagits efter det att Europaparlamentet antog sitt yttrande, eller

| 2. | har beaktats på andra ställen i texten eftersom kommissionens ursprungliga förslag hade omformulerats i den gemensamma ståndpunkten. |
| --- | --- |

2.

har beaktats på andra ställen i texten eftersom kommissionens ursprungliga förslag hade omformulerats i den gemensamma ståndpunkten.

2.   Särskilda frågor

a)   De huvudsakliga ändringarna i förhållande till kommissionens förslag

Med utgångspunkt i kommissionens förslag har rådet infört flera ändringar, vilka kan sammanfattas på följande sätt:

—   tillämpningsområdet för förslaget till direktiv, artikel 1

Kommissionen föreslog ursprungligen att man skulle inbegripa alla flygplatser med en årlig trafik på mer än en miljon passagerare. Rådet enades om att höja denna gräns till 5 miljoner och att lägga till den största flygplatsen i varje medlemsstat. Detta tillämpningsområde är dessutom mer i linje med Europaparlamentets yttrande,

—   avgiftsdifferentiering i miljösyfte och för andra ändamål av allmänt intresse, artikel 3

Rådet enades om att föra in denna möjlighet i artikeln om icke-diskriminering. Detta tillägg återspeglar medlemsstaternas önskan att ha möjlighet att främja användningen av mer miljövänliga flygplan genom avgiftsdifferentiering av flygplatsavgifter liksom för andra syften,

—   kostnadssamband, skäl 8

I detta skäl återspeglas en balanserad kompromiss mellan medlemsstaternas önskan om att flygplatsavgifter strikt ska relatera till nivån för kostnaderna att tillhandahålla flygplatstjänster (i linje med ICAO: s rekommendationer om flygplatsavgifter) och en lämplig grad av flexibilitet för andra medlemsstater inbegripet dem som anser att detta skulle kunna få konsekvenser för driften av flygplatsnät eftersom vissa medlemsstater behöver kunna använda de kommersiella intäkterna inom flygplatsnätet,

—   flygplatsnät och flygplatssystem, artiklarna 2.5 och 4

Rådet enades om att det är nödvändigt att införa en definition av flyplatsnät i texten till förslaget till direktiv. Vidare ansåg rådet att det är lämpligt att införa en text för att se till att flygplatser som betjänar samma ort eller konurbation kan ha ett gemensamt avgiftssystem,

—   åtgärder för ekonomisk översyn, artikel 5.5

Rådet ansåg att det var lämpligt att lägga till en bestämmelse om åtgärder för ekonomisk översyn, enligt vilken de medlemsstater som använder system för ekonomisk översyn inte är skyldiga att tillämpa det tvistlösningsförfarande som föreskrivs i direktivet. Skälet är att ekonomisk översyn erbjuder en skyddsnivå jämförbar med den som anges i direktivet,

—   tidsfristen för införlivande av direktivet, artikel 12

Rådet förlängde den period som krävs för införlivandet av direktivet i nationell lagstiftning till 36 månader för att alla medlemsstater ska ha tillräckligt med tid att vidta de åtgärder som krävs för dess genomförande.

b)   Europaparlamentets ändringar

Rådet behandlade därutöver en rad ändringar som det emellertid inte införde i sin gemensamma ståndpunkt. Dessa frågor kan sammanfattas på följande sätt:

—   avgifter för luftfartsskydd

Relevanta ändringar: 4, 13, 37–41

I den gemensamma ståndpunkten togs inte ändringarna i finansieringen av säkerheten med eftersom Europaparlamentets farhågor när det gäller denna fråga redan bemöts genom ikraftträdandet av den nya förordningen om skyddsregler för den civila luftfarten (förordning 300/2008). Dessa frågor kommer också att behandlas i ett kommande politiskt initiativ från kommissionen,

—   förhandsfinansiering

Relevanta ändringar: 31, 32

I den gemensamma ståndpunkten erkänns vikten av nya infrastrukturprojekt och möjligheten att finansiera dessa säkerställs, samtidigt som flygplatsanvändarnas intressen skyddas. Denna princip om förhandsfinansiering omnämns redan i ICAO:s texter, men rådet ansåg det lämpligare att inte ta med dem i sin gemensamma ståndpunkt på grund av olika förhållningssätt i medlemsstaterna och behovet att bibehålla flexiblitet. Kommissionen har inte godkänt dessa ändringar,

—   ”single till” eller ”dual till”-system

Relevanta ändringar: 6, 22

Rådet ansåg att det är nödvändigt att inrätta en gemensam ram för reglering av flygplatsavgifternas viktigaste delar och det sätt på vilket dessa fastställs, men ansåg också att medlemsstaterna bör ha frihet att tillåta ”single till” eller ”dual till” eller en kombination av de båda systemen och inte vara skyldiga att anta lagstiftning där ett av dessa system görs obligatoriskt eller att ge flygplatser rätten välja vilket de vill anta. Av dessa skäl innehåller den gemensamma ståndpunkten inte någon uttrycklig bestämmelse om denna fråga,

—   täckning av alla flygplatser i ett nät

Relevanta ändringar: 9, 14

Dessa ändringar har inte tagits med i den gemensamma ståndpunkten i syfte att skapa ett enhetligt synsätt när det gäller nät, dvs. icke-diskriminering av nät mellan medlemsstater, avskaffande av onödig byråkrati på små flygplatser och avsaknad av praktiskt behov, eftersom rådet anser att risken för korssubventionering är ogrundad,

—   övriga ändringar

I den gemensamma ståndpunkten togs ett antal ändringar inte med av följande tre skäl:

| — | rådet ansåg att de inte var i linje med filosofin och tillvägagångssättet i utkastet till direktiv, |
| --- | --- |

—

rådet ansåg att de inte var i linje med filosofin och tillvägagångssättet i utkastet till direktiv,

| — | rådet ansåg att deras lydelse inte var tillräckligt klar och skulle kunna leda till rättslig osäkerhet eftersom de kan tolkas på mer än ett sätt, |
| --- | --- |

—

rådet ansåg att deras lydelse inte var tillräckligt klar och skulle kunna leda till rättslig osäkerhet eftersom de kan tolkas på mer än ett sätt,

| — | rådet ansåg att det skulle vara opraktiskt för medlemsstaterna att genomföra dessa, särskilt när det gäller ändringar av tidsfristerna, vilka medlemsstaterna anser vara antingen för korta eller för långa. |
| --- | --- |

—

rådet ansåg att det skulle vara opraktiskt för medlemsstaterna att genomföra dessa, särskilt när det gäller ändringar av tidsfristerna, vilka medlemsstaterna anser vara antingen för korta eller för långa.

De berörda ändringarna gäller

| — | konkurrensprinciper och statligt stöd (delvis 7, 16, 24, 25, 26), |
| --- | --- |

—

konkurrensprinciper och statligt stöd (delvis 7, 16, 24, 25, 26),

| — | icke-diskriminering (34, 35, 36), |
| --- | --- |

—

icke-diskriminering (34, 35, 36),

| — | villkoren för att hänskjuta ärendet till det oberoende tillsynsorganet och delegering av beslutanderätt (19, 21, 42, 43), |
| --- | --- |

—

villkoren för att hänskjuta ärendet till det oberoende tillsynsorganet och delegering av beslutanderätt (19, 21, 42, 43),

| — | servicenivå och kvaliteten på tjänsterna (5, 27, 33), |
| --- | --- |

—

servicenivå och kvaliteten på tjänsterna (5, 27, 33),

| — | hänvisningen till faktorer som ligger till grund för att fastställa avgiftsnivån (12), |
| --- | --- |

—

hänvisningen till faktorer som ligger till grund för att fastställa avgiftsnivån (12),

| — | samråd (17), |
| --- | --- |

—

samråd (17),

| — | tidsplan för att lägga fram förändringar i avgiftssystemet (18), |
| --- | --- |

—

tidsplan för att lägga fram förändringar i avgiftssystemet (18),

| — | klagomåls tillåtlighet (20), |
| --- | --- |

—

klagomåls tillåtlighet (20),

| — | insyn (30), |
| --- | --- |

—

insyn (30),

| — | tidsfrist för det oberoende tillsynsorganets beslut (44). |
| --- | --- |

—

tidsfrist för det oberoende tillsynsorganets beslut (44).

IV   SLUTSATS

Rådet anser att den gemensamma ståndpunkten är väl avvägd och respekterar målen och syftena i kommissionens förslag. Även resultaten från Europaparlamentets första behandling beaktas i denna.

Rådet noterar de informella förhandlingar som redan ägt rum mellan rådet och Europaparlamentet och är förvissat om att de fastställda kompromisstexterna kommer att möjliggöra ett snabbt antagande av direktivet inom en snar framtid.

---

| 7.10.2008 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | CE 254/26 |
| --- | --- | --- | --- |

7.10.2008

SV

Europeiska unionens officiella tidning

CE 254/26

---

GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 23/2008

antagen av rådet den 15 september 2008

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/.../EG av den ... om ändring av direktiv 2003/88/EG om arbetstidens förläggning i vissa avseenden

(2008/C 254 E/03)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 137.2,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande (2),

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och

av följande skäl:

| (1) | I artikel 137 i fördraget föreskrivs att gemenskapen ska understödja och komplettera medlemsstaternas verksamhet för att förbättra arbetsmiljön för att skydda arbetstagarnas hälsa och säkerhet. I direktiv som antas på grundval av denna artikel bör sådana administrativa, finansiella och rättsliga ålägganden undvikas som skulle motverka tillkomsten och utvecklingen av små och medelstora företag. |
| --- | --- |

(1)

I artikel 137 i fördraget föreskrivs att gemenskapen ska understödja och komplettera medlemsstaternas verksamhet för att förbättra arbetsmiljön för att skydda arbetstagarnas hälsa och säkerhet. I direktiv som antas på grundval av denna artikel bör sådana administrativa, finansiella och rättsliga ålägganden undvikas som skulle motverka tillkomsten och utvecklingen av små och medelstora företag.

| (2) | I Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/88/EG (4) fastställs minimivillkor för hälsa och säkerhet när det gäller arbetstidens förläggning, vilka är tillämpliga på bland annat dygnsvila, raster, veckovila, begränsning av veckoarbetstiden, årlig semester, samt på vissa aspekter av nattarbete, skiftarbete och arbetsrytm. |
| --- | --- |

(2)

I Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/88/EG (4) fastställs minimivillkor för hälsa och säkerhet när det gäller arbetstidens förläggning, vilka är tillämpliga på bland annat dygnsvila, raster, veckovila, begränsning av veckoarbetstiden, årlig semester, samt på vissa aspekter av nattarbete, skiftarbete och arbetsrytm.

| (3) | Enligt artikel 19 tredje stycket och artikel 22.1 andra stycket i direktiv 2003/88/EG ska dessa artiklar granskas på nytt före den 23 november 2003. |
| --- | --- |

(3)

Enligt artikel 19 tredje stycket och artikel 22.1 andra stycket i direktiv 2003/88/EG ska dessa artiklar granskas på nytt före den 23 november 2003.

| (4) | Mer än tio år efter antagandet av rådets direktiv 93/104/EG (5), det första direktivet om arbetstidens förläggning, har det visat sig nödvändigt att bättre beakta såväl arbetsgivarnas som arbetstagarnas ändrade förhållanden och krav och att skapa möjligheter att uppfylla de mål för tillväxt och sysselsättning som Europeiska rådet fastställde den 22–23 mars 2005 inom ramen för Lissabonstrategin. |
| --- | --- |

(4)

Mer än tio år efter antagandet av rådets direktiv 93/104/EG (5), det första direktivet om arbetstidens förläggning, har det visat sig nödvändigt att bättre beakta såväl arbetsgivarnas som arbetstagarnas ändrade förhållanden och krav och att skapa möjligheter att uppfylla de mål för tillväxt och sysselsättning som Europeiska rådet fastställde den 22–23 mars 2005 inom ramen för Lissabonstrategin.

| (5) | Möjligheten att kombinera arbete och familjeliv är också en central förutsättning för att uppnå de mål som Europeiska unionen satt upp för sig i Lissabonstrategin, bland annat för att öka kvinnors förvärvsfrekvens. Detta torde inte bara skapa en mer tillfredsställande arbetsmiljö utan även möjliggöra en bättre anpassning till arbetstagarnas behov, särskilt de arbetstagare som har ett familjeansvar. Flera av ändringarna i detta direktiv syftar till att göra det lättare att kombinera arbete och familjeliv. |
| --- | --- |

(5)

Möjligheten att kombinera arbete och familjeliv är också en central förutsättning för att uppnå de mål som Europeiska unionen satt upp för sig i Lissabonstrategin, bland annat för att öka kvinnors förvärvsfrekvens. Detta torde inte bara skapa en mer tillfredsställande arbetsmiljö utan även möjliggöra en bättre anpassning till arbetstagarnas behov, särskilt de arbetstagare som har ett familjeansvar. Flera av ändringarna i detta direktiv syftar till att göra det lättare att kombinera arbete och familjeliv.

| (6) | I detta sammanhang är det medlemsstaternas ansvar att uppmana arbetsmarknadens parter att på lämplig nivå ingå avtal som syftar till att förbättra möjligheterna att kombinera arbete och familjeliv. |
| --- | --- |

(6)

I detta sammanhang är det medlemsstaternas ansvar att uppmana arbetsmarknadens parter att på lämplig nivå ingå avtal som syftar till att förbättra möjligheterna att kombinera arbete och familjeliv.

| (7) | Det finns ett behov av att förbättra skyddet av arbetstagarnas hälsa och säkerhet och medge större flexibilitet i arbetstidens förläggning, bland annat när det gäller jourtid och i synnerhet inaktiv del av jourtid, samt finna en ny avvägning mellan dels behovet av att kunna kombinera arbete och familjeliv, dels behovet av en flexiblare arbetstidsförläggning. |
| --- | --- |

(7)

Det finns ett behov av att förbättra skyddet av arbetstagarnas hälsa och säkerhet och medge större flexibilitet i arbetstidens förläggning, bland annat när det gäller jourtid och i synnerhet inaktiv del av jourtid, samt finna en ny avvägning mellan dels behovet av att kunna kombinera arbete och familjeliv, dels behovet av en flexiblare arbetstidsförläggning.

| (8) | Arbetstagare bör ges kompensationsledighet när förhållandena inte medger viloperioder. Medlemsstaterna bör ha ansvar för att fastställa längden på den rimliga tid inom vilken arbetstagare ges motsvarande kompensationsledighet med beaktande av behovet att säkerställa de berörda arbetstagarnas hälsa och säkerhet samt proportionalitetsprincipen. |
| --- | --- |

(8)

Arbetstagare bör ges kompensationsledighet när förhållandena inte medger viloperioder. Medlemsstaterna bör ha ansvar för att fastställa längden på den rimliga tid inom vilken arbetstagare ges motsvarande kompensationsledighet med beaktande av behovet att säkerställa de berörda arbetstagarnas hälsa och säkerhet samt proportionalitetsprincipen.

| (9) | Bestämmelserna om beräkningsperioden för den maximala veckoarbetstiden bör också ses över i syfte att anpassa dem till företagens och arbetstagarnas behov, under förutsättning att skydd för arbetstagarnas hälsa och säkerhet garanteras. |
| --- | --- |

(9)

Bestämmelserna om beräkningsperioden för den maximala veckoarbetstiden bör också ses över i syfte att anpassa dem till företagens och arbetstagarnas behov, under förutsättning att skydd för arbetstagarnas hälsa och säkerhet garanteras.

| (10) | I de fall då anställningsavtalet varar mindre än ett år bör beräkningsperioden inte överskrida anställningsavtalets längd. |
| --- | --- |

(10)

I de fall då anställningsavtalet varar mindre än ett år bör beräkningsperioden inte överskrida anställningsavtalets längd.

| (11) | Erfarenheterna av tillämpningen av artikel 22.1 i direktiv 2003/88/EG visar att ett rent individuellt beslut om att artikel 6 i direktivet inte ska tillämpas kan medföra problem när det gäller skyddet av arbetstagarnas hälsa och säkerhet och även när det gäller arbetstagarens fria val. |
| --- | --- |

(11)

Erfarenheterna av tillämpningen av artikel 22.1 i direktiv 2003/88/EG visar att ett rent individuellt beslut om att artikel 6 i direktivet inte ska tillämpas kan medföra problem när det gäller skyddet av arbetstagarnas hälsa och säkerhet och även när det gäller arbetstagarens fria val.

| (12) | Den möjlighet som ges i artikel 22.1 är en avvikelse från principen om en längsta genomsnittlig veckoarbetstid på 48 timmar under en beräkningsperiod. Den är avhängig av ett effektivt skydd för arbetstagarnas hälsa och säkerhet, och av den berörda arbetstagarens uttryckliga, fria och informerade samtycke. Användningen av denna möjlighet måste vara avhängig av vederbörliga garantier för att dessa villkor uppfylls och av noggrann övervakning. |
| --- | --- |

(12)

Den möjlighet som ges i artikel 22.1 är en avvikelse från principen om en längsta genomsnittlig veckoarbetstid på 48 timmar under en beräkningsperiod. Den är avhängig av ett effektivt skydd för arbetstagarnas hälsa och säkerhet, och av den berörda arbetstagarens uttryckliga, fria och informerade samtycke. Användningen av denna möjlighet måste vara avhängig av vederbörliga garantier för att dessa villkor uppfylls och av noggrann övervakning.

| (13) | Innan den möjlighet som ges i artikel 22.1 tillämpas bör hänsyn tas till om inte den längsta beräkningsperioden eller andra flexibilitetsbestämmelser i direktiv 2003/88/EG garanterar den nödvändiga flexibiliteten. |
| --- | --- |

(13)

Innan den möjlighet som ges i artikel 22.1 tillämpas bör hänsyn tas till om inte den längsta beräkningsperioden eller andra flexibilitetsbestämmelser i direktiv 2003/88/EG garanterar den nödvändiga flexibiliteten.

| (14) | För att undvika risker för arbetstagarnas hälsa och säkerhet är det inte möjligt att i en medlemsstat kumulativt använda både den flexibla beräkningsmetoden enligt artikel 19 första stycket b och möjligheten enligt artikel 22.1. |
| --- | --- |

(14)

För att undvika risker för arbetstagarnas hälsa och säkerhet är det inte möjligt att i en medlemsstat kumulativt använda både den flexibla beräkningsmetoden enligt artikel 19 första stycket b och möjligheten enligt artikel 22.1.

| (15) | I enlighet med artikel 138.2 i fördraget har kommissionen samrått med arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå om den möjliga inriktningen av gemenskapsåtgärder på detta område. |
| --- | --- |

(15)

I enlighet med artikel 138.2 i fördraget har kommissionen samrått med arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå om den möjliga inriktningen av gemenskapsåtgärder på detta område.

| (16) | Efter detta samråd fann kommissionen att gemenskapsåtgärder var tillrådliga och samrådde vidare med arbetsmarknadens parter om innehållet i det planerade förslaget, i enlighet med artikel 138.3 i fördraget. |
| --- | --- |

(16)

Efter detta samråd fann kommissionen att gemenskapsåtgärder var tillrådliga och samrådde vidare med arbetsmarknadens parter om innehållet i det planerade förslaget, i enlighet med artikel 138.3 i fördraget.

| (17) | Efter denna andra fas av samrådet meddelade arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå inte kommissionen att de önskade inleda det förfarande som kan leda till ingående av avtal i enlighet med artikel 139 i fördraget. |
| --- | --- |

(17)

Efter denna andra fas av samrådet meddelade arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå inte kommissionen att de önskade inleda det förfarande som kan leda till ingående av avtal i enlighet med artikel 139 i fördraget.

| (18) | Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att modernisera gemenskapslagstiftningen om arbetstidens förläggning, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. |
| --- | --- |

(18)

Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att modernisera gemenskapslagstiftningen om arbetstidens förläggning, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

| (19) | Detta direktiv står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (6). Särskilt syftar detta direktiv till att garantera en fullständig respekt för rätten till rättvisa arbetsförhållanden i enlighet med artikel 31 i stadgan, i synnerhet punkt 2 i den artikeln, som föreskriver att ”Varje arbetstagare har rätt till en begränsning av den maximala arbetstiden samt till dygns- och veckovila och årlig betald semester”. |
| --- | --- |

(19)

Detta direktiv står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (6). Särskilt syftar detta direktiv till att garantera en fullständig respekt för rätten till rättvisa arbetsförhållanden i enlighet med artikel 31 i stadgan, i synnerhet punkt 2 i den artikeln, som föreskriver att ”Varje arbetstagare har rätt till en begränsning av den maximala arbetstiden samt till dygns- och veckovila och årlig betald semester”.

| (20) | Vid genomförandet av detta direktiv bör den allmänna skyddsnivå som ges arbetstagare avseende hälsa och säkerhet i arbetet bibehållas. |
| --- | --- |

(20)

Vid genomförandet av detta direktiv bör den allmänna skyddsnivå som ges arbetstagare avseende hälsa och säkerhet i arbetet bibehållas.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:

Artikel 1

Direktiv 2003/88/EG ska ändras på följande sätt:

| 1. | I artikel 2 ska följande punkter läggas till:






  ”1a. | jourtid: all tid då arbetstagaren är skyldig att stå till förfogande på sin arbetsplats för att på arbetsgivarens begäran utföra sina aktiviteter eller uppgifter. |
| --- | --- | --- |

1.

I artikel 2 ska följande punkter läggas till:

”1a.

jourtid: all tid då arbetstagaren är skyldig att stå till förfogande på sin arbetsplats för att på arbetsgivarens begäran utföra sina aktiviteter eller uppgifter.

| 1b. | arbetsplats: den plats eller de platser där arbetstagaren regelmässigt utför sina aktiviteter eller uppgifter och som fastställs i enlighet med villkoren i det anställningsförhållande eller anställningsavtal som är tillämpligt på arbetstagaren. |
| --- | --- |

1b.

arbetsplats: den plats eller de platser där arbetstagaren regelmässigt utför sina aktiviteter eller uppgifter och som fastställs i enlighet med villkoren i det anställningsförhållande eller anställningsavtal som är tillämpligt på arbetstagaren.

| 1c. | inaktiv del av jourtid: period då arbetstagaren har jourtid enligt punkt 1a men inte av sin arbetsgivare har anmanats att faktiskt utföra sina aktiviteter eller uppgifter.”. |
| --- | --- |

1c.

inaktiv del av jourtid: period då arbetstagaren har jourtid enligt punkt 1a men inte av sin arbetsgivare har anmanats att faktiskt utföra sina aktiviteter eller uppgifter.”.

| 2. | Följande artiklar ska läggas till:
  ”Artikel 2a

  Jourtid
  Den inaktiva delen av jourtid får inte betraktas som arbetstid, om inte annat sägs i nationell lagstiftning eller kollektivavtal eller överenskommelse mellan arbetsmarknadens parter i enlighet med nationell lagstiftning eller praxis.
  Den inaktiva delen av jourtiden kan beräknas med utgångspunkt i medelvärdet av antalet timmar eller en andel av jourtiden, med beaktande av erfarenheten i den berörda sektorn, enligt kollektivavtal eller överenskommelse mellan arbetsmarknadens parter eller enligt nationell lagstiftning efter samråd med arbetsmarknadens parter.
  Den inaktiva delen av jourtiden får inte tas med i beräkningen av den dygns- eller veckovila som avses i artikel 3 respektive artikel 5 om inte annat föreskrivs






  a) | i ett kollektivavtal eller ett avtal mellan arbetsmarknadens parter,
  eller |
| --- | --- | --- |

2.

Följande artiklar ska läggas till:

”Artikel 2a

Jourtid

Den inaktiva delen av jourtid får inte betraktas som arbetstid, om inte annat sägs i nationell lagstiftning eller kollektivavtal eller överenskommelse mellan arbetsmarknadens parter i enlighet med nationell lagstiftning eller praxis.

Den inaktiva delen av jourtiden kan beräknas med utgångspunkt i medelvärdet av antalet timmar eller en andel av jourtiden, med beaktande av erfarenheten i den berörda sektorn, enligt kollektivavtal eller överenskommelse mellan arbetsmarknadens parter eller enligt nationell lagstiftning efter samråd med arbetsmarknadens parter.

Den inaktiva delen av jourtiden får inte tas med i beräkningen av den dygns- eller veckovila som avses i artikel 3 respektive artikel 5 om inte annat föreskrivs

a)

i ett kollektivavtal eller ett avtal mellan arbetsmarknadens parter,

eller

| b) | genom nationell lagstiftning efter samråd med arbetsmarknadens parter. |
| --- | --- |

b)

genom nationell lagstiftning efter samråd med arbetsmarknadens parter.

Den tid då arbetstagaren faktiskt utför sina aktiviteter eller uppgifter under jourtiden ska alltid betraktas som arbetstid.

Artikel 2b

Möjligheten att kombinera arbete och familjeliv

Medlemsstaterna ska uppmuntra arbetsmarknadens parter på lämplig nivå, utan att inkräkta på deras oberoende, att ingå avtal om förbättrade möjligheter att kombinera arbetsliv och familjeliv.

Utan att det påverkar Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/14/EG av den 11 mars 2002 om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen (7) och i samråd med arbetsmarknadens parter ska medlemsstaterna säkerställa att arbetsgivare informerar arbetstagare i tid om viktigare ändringar av deras arbetsscheman och förläggningen av deras arbetstid.

Med beaktande av arbetstagares behov av flexibilitet i sina arbetstider och arbetsscheman ska medlemsstaterna i enlighet med nationell praxis även uppmuntra arbetsgivare att behandla önskemål om ändring av sådana arbetstider och arbetsscheman, om inte annat följer av företagets behov liksom av såväl arbetsgivares som arbetstagares behov av flexibilitet.

| 3. | Artikel 17 ska ändras på följande sätt:






  a) | I punkt 1 ska orden ”från artiklarna 3–6, 8 och 16” ersättas med orden ”från artiklarna 3–6, artikel 8 samt artikel 16 a och c”. |
| --- | --- | --- |

3.

Artikel 17 ska ändras på följande sätt:

a)

I punkt 1 ska orden ”från artiklarna 3–6, 8 och 16” ersättas med orden ”från artiklarna 3–6, artikel 8 samt artikel 16 a och c”.

| b) | I punkt 2 ska orden ”under förutsättning att de berörda arbetstagarna ges motsvarande kompensationsledighet” ersättas med orden ”under förutsättning att de berörda arbetstagarna ges motsvarande kompensationsledighet inom rimlig tid i enlighet med nationell lagstiftning eller kollektivavtal eller överenskommelse mellan arbetsmarknadens parter”. |
| --- | --- |

b)

I punkt 2 ska orden ”under förutsättning att de berörda arbetstagarna ges motsvarande kompensationsledighet” ersättas med orden ”under förutsättning att de berörda arbetstagarna ges motsvarande kompensationsledighet inom rimlig tid i enlighet med nationell lagstiftning eller kollektivavtal eller överenskommelse mellan arbetsmarknadens parter”.

| c) | I punkt 3 första meningen ska orden ”från artiklarna 3, 4, 5, 8 och 16” ersättas med orden ”från artiklarna 3, 4, 5 och 8 samt artikel 16 a och c”. |
| --- | --- |

c)

I punkt 3 första meningen ska orden ”från artiklarna 3, 4, 5, 8 och 16” ersättas med orden ”från artiklarna 3, 4, 5 och 8 samt artikel 16 a och c”.

| d) | Punkt 5 ska ändras på följande sätt:






  i) | Första stycket ska ersättas med följande:
  ”5.   I enlighet med punkt 2 i denna artikel får avvikelser från artikel 6 göras när det gäller läkare under utbildning, i enlighet med bestämmelserna i andra till sjätte styckena i denna punkt.”. |
| --- | --- | --- |

d)

Punkt 5 ska ändras på följande sätt:

i)

Första stycket ska ersättas med följande:

”5.   I enlighet med punkt 2 i denna artikel får avvikelser från artikel 6 göras när det gäller läkare under utbildning, i enlighet med bestämmelserna i andra till sjätte styckena i denna punkt.”.

| ii) | Sista stycket ska utgå. |
| --- | --- |

ii)

Sista stycket ska utgå.

| 4. | I artikel 18 tredje stycket ska orden ”på villkor att motsvarande kompensationsledighet beviljas de berörda arbetstagarna” ersättas med orden ”på villkor att motsvarande kompensationsledighet beviljas de berörda arbetstagarna inom rimlig tid i enlighet med nationell lagstiftning eller kollektivavtal eller överenskommelse mellan arbetsmarknadens parter”. |
| --- | --- |

4.

I artikel 18 tredje stycket ska orden ”på villkor att motsvarande kompensationsledighet beviljas de berörda arbetstagarna” ersättas med orden ”på villkor att motsvarande kompensationsledighet beviljas de berörda arbetstagarna inom rimlig tid i enlighet med nationell lagstiftning eller kollektivavtal eller överenskommelse mellan arbetsmarknadens parter”.

| 5. | Artikel 19 ska ersättas med följande:
  ”Artikel 19

  Begränsningar av undantag från beräkningsperioder
  Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 22a b ska medlemsstaterna genom undantag från artikel 16 b, under iakttagande av de allmänna principerna om skyddet av arbetstagarnas hälsa och säkerhet, ha möjlighet att på objektiva grunder eller av tekniska skäl, eller av skäl som har att göra med arbetets organisation tillåta beräkningsperioder avseende den maximala veckoarbetstiden på högst tolv månader






  a) | enligt kollektivavtal eller överenskommelse mellan arbetsmarknadens parter i enlighet med artikel 18,
  eller |
| --- | --- | --- |

5.

Artikel 19 ska ersättas med följande:

”Artikel 19

Begränsningar av undantag från beräkningsperioder

Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 22a b ska medlemsstaterna genom undantag från artikel 16 b, under iakttagande av de allmänna principerna om skyddet av arbetstagarnas hälsa och säkerhet, ha möjlighet att på objektiva grunder eller av tekniska skäl, eller av skäl som har att göra med arbetets organisation tillåta beräkningsperioder avseende den maximala veckoarbetstiden på högst tolv månader

a)

enligt kollektivavtal eller överenskommelse mellan arbetsmarknadens parter i enlighet med artikel 18,

eller

| b) | enligt lag eller annan förordning efter samråd på lämplig nivå med arbetsmarknadens parter. |
| --- | --- |

b)

enligt lag eller annan förordning efter samråd på lämplig nivå med arbetsmarknadens parter.

När medlemsstaterna använder sig av möjligheten enligt första stycket led b ska de säkerställa att arbetsgivarna fullgör sina skyldigheter enligt avsnitt II i direktiv 89/391/EEG.”.

| 6. | Artikel 22 ska ändras på följande sätt:
  ”Artikel 22

  Övriga bestämmelser
  1.   Även om den allmänna principen ska vara att veckoarbetstiden i Europeiska unionen är begränsad till högst 48 timmar och att det i praktiken ska vara ett undantag att arbetstagare i unionen arbetar längre, får medlemsstaterna besluta att inte tillämpa artikel 6 under förutsättning att de vidtar de åtgärder som krävs för att garantera ett effektivt skydd av arbetstagarnas hälsa och säkerhet. Tillämpningen av denna möjlighet ska dock vara uttryckligen angiven i ett kollektivavtal eller ett avtal mellan arbetsmarknadens parter på relevant nivå eller, efter det att man på relevant nivå samrått med arbetsmarknadens parter, i nationell lagstiftning.
  2.   Under alla omständigheter ska de medlemsstater som använder denna möjlighet vidta de åtgärder som behövs för att se till att följande gäller:






  a) | Ingen arbetsgivare kräver att en arbetstagare arbetar mer än 48 timmar under en period om sju dagar, beräknad som ett genomsnitt för den beräkningsperiod som avses i artikel 16 b, såvida han inte först har fått arbetstagarens skriftliga medgivande till utförande av sådant arbete. Ett sådant avtal får inte vara giltigt i mer än ett år men ska kunna förlängas. |
| --- | --- | --- |

6.

Artikel 22 ska ändras på följande sätt:

”Artikel 22

Övriga bestämmelser

1.   Även om den allmänna principen ska vara att veckoarbetstiden i Europeiska unionen är begränsad till högst 48 timmar och att det i praktiken ska vara ett undantag att arbetstagare i unionen arbetar längre, får medlemsstaterna besluta att inte tillämpa artikel 6 under förutsättning att de vidtar de åtgärder som krävs för att garantera ett effektivt skydd av arbetstagarnas hälsa och säkerhet. Tillämpningen av denna möjlighet ska dock vara uttryckligen angiven i ett kollektivavtal eller ett avtal mellan arbetsmarknadens parter på relevant nivå eller, efter det att man på relevant nivå samrått med arbetsmarknadens parter, i nationell lagstiftning.

2.   Under alla omständigheter ska de medlemsstater som använder denna möjlighet vidta de åtgärder som behövs för att se till att följande gäller:

a)

Ingen arbetsgivare kräver att en arbetstagare arbetar mer än 48 timmar under en period om sju dagar, beräknad som ett genomsnitt för den beräkningsperiod som avses i artikel 16 b, såvida han inte först har fått arbetstagarens skriftliga medgivande till utförande av sådant arbete. Ett sådant avtal får inte vara giltigt i mer än ett år men ska kunna förlängas.

| b) | Ingen arbetstagare får behandlas ofördelaktigt av sin arbetsgivare för att han eller hon inte är beredd att ge sitt medgivande till att utföra sådant arbete eller av något skäl återtar sitt medgivande. |
| --- | --- |

b)

Ingen arbetstagare får behandlas ofördelaktigt av sin arbetsgivare för att han eller hon inte är beredd att ge sitt medgivande till att utföra sådant arbete eller av något skäl återtar sitt medgivande.

| c) | Ett medgivande som ges:






  i) | när det enskilda anställningsavtalet ingås, eller |
| --- | --- | --- |

c)

Ett medgivande som ges:

i)

när det enskilda anställningsavtalet ingås, eller

| ii) | under de första fyra veckorna av anställningsförhållandet, |
| --- | --- |

ii)

under de första fyra veckorna av anställningsförhållandet,

ska vara ogiltigt.

| d) | Ingen arbetstagare som har gett sitt medgivande enligt denna artikel får under en period om sju dagar arbeta mer än






  i) | 60 timmar, beräknat som ett genomsnitt över en period om tre månader, om inte annat föreskrivs i ett kollektivavtal eller ett avtal mellan arbetsmarknadens parter, eller |
| --- | --- | --- |

d)

Ingen arbetstagare som har gett sitt medgivande enligt denna artikel får under en period om sju dagar arbeta mer än

i)

60 timmar, beräknat som ett genomsnitt över en period om tre månader, om inte annat föreskrivs i ett kollektivavtal eller ett avtal mellan arbetsmarknadens parter, eller

| ii) | 65 timmar, beräknat som ett genomsnitt över en period om tre månader, om kollektivavtal saknas och då den inaktiva delen av jourtid betraktas som arbetstid i enlighet med artikel 2a. |
| --- | --- |

ii)

65 timmar, beräknat som ett genomsnitt över en period om tre månader, om kollektivavtal saknas och då den inaktiva delen av jourtid betraktas som arbetstid i enlighet med artikel 2a.

| e) | Alla arbetstagare ska under de första sex månaderna efter det att avtalet ingåtts eller under den provanställning som anges i avtalet och fram till högst tre månader efter dess avslutande, beroende på vilken period som är längst, ha rätt att med omedelbar verkan återta sitt medgivande att utföra sådant arbete genom att i tid skriftligen informera sin arbetsgivare om detta. Därefter får arbetsgivaren begära att arbetstagaren lämnar in en skriftlig förhandsanmälan, dock högst två månader i förväg. |
| --- | --- |

e)

Alla arbetstagare ska under de första sex månaderna efter det att avtalet ingåtts eller under den provanställning som anges i avtalet och fram till högst tre månader efter dess avslutande, beroende på vilken period som är längst, ha rätt att med omedelbar verkan återta sitt medgivande att utföra sådant arbete genom att i tid skriftligen informera sin arbetsgivare om detta. Därefter får arbetsgivaren begära att arbetstagaren lämnar in en skriftlig förhandsanmälan, dock högst två månader i förväg.

| f) | Arbetsgivaren för aktuella noteringar om alla arbetstagare som utför sådant arbete samt noteringar som är tillräckliga för att fastställa att bestämmelserna i detta direktiv följs. |
| --- | --- |

f)

Arbetsgivaren för aktuella noteringar om alla arbetstagare som utför sådant arbete samt noteringar som är tillräckliga för att fastställa att bestämmelserna i detta direktiv följs.

| g) | Noteringarna ställs till de behöriga myndigheternas förfogande som – av skäl som rör arbetstagarnas hälsa och/eller säkerhet – kan förbjuda eller begränsa möjligheten att överskrida den maximala veckoarbetstiden. |
| --- | --- |

g)

Noteringarna ställs till de behöriga myndigheternas förfogande som – av skäl som rör arbetstagarnas hälsa och/eller säkerhet – kan förbjuda eller begränsa möjligheten att överskrida den maximala veckoarbetstiden.

| h) | Arbetsgivaren ger på begäran de behöriga myndigheterna information om fall då arbetstagare har gått med på att arbeta mer än 48 timmar under en period om sju dagar, beräknad som ett genomsnitt under den beräkningsperiod som avses i artikel 16 b samt noteringar som är tillräckliga för att fastställa att bestämmelserna i detta direktiv följs. |
| --- | --- |

h)

Arbetsgivaren ger på begäran de behöriga myndigheterna information om fall då arbetstagare har gått med på att arbeta mer än 48 timmar under en period om sju dagar, beräknad som ett genomsnitt under den beräkningsperiod som avses i artikel 16 b samt noteringar som är tillräckliga för att fastställa att bestämmelserna i detta direktiv följs.

3.   Förutsatt att de allmänna principerna om skyddet för arbetstagarnas hälsa och säkerhet iakttas ska, då en arbetstagare som är anställd av samma arbetsgivare under en period eller perioder som inte överstiger tio veckor totalt under en period av tolv månader, punkt 2 c ii och 2 d inte tillämpas.”.

| 7. | Följande artikel ska läggas till:
  ”Artikel 22a

  Särskilda bestämmelser
  Om en medlemsstat använder den möjlighet som anges i artikel 22






  a) | ska möjligheten i artikel 19 första stycket b inte tillämpas, |
| --- | --- | --- |

7.

Följande artikel ska läggas till:

”Artikel 22a

Särskilda bestämmelser

Om en medlemsstat använder den möjlighet som anges i artikel 22

a)

ska möjligheten i artikel 19 första stycket b inte tillämpas,

| b) | får den medlemsstaten genom undantag från artikel 16 b, på objektiva grunder eller av tekniska skäl, eller av skäl som har att göra med arbetets organisation, genom bestämmelser i lagar och andra författningar tillåta beräkningsperioder avseende den maximala veckoarbetstiden på högst sex månader.
  Sådana beräkningsperioder ska fastställas med iakttagande av de allmänna principerna om skyddet av arbetstagarnas hälsa och säkerhet och får inte påverka den beräkningsperiod på tre månader som enligt artikel 22.2 d ska tillämpas på arbetstagare som har ingått ett giltigt bestående avtal enligt artikel 22.2 a.”. |
| --- | --- |

b)

får den medlemsstaten genom undantag från artikel 16 b, på objektiva grunder eller av tekniska skäl, eller av skäl som har att göra med arbetets organisation, genom bestämmelser i lagar och andra författningar tillåta beräkningsperioder avseende den maximala veckoarbetstiden på högst sex månader.

Sådana beräkningsperioder ska fastställas med iakttagande av de allmänna principerna om skyddet av arbetstagarnas hälsa och säkerhet och får inte påverka den beräkningsperiod på tre månader som enligt artikel 22.2 d ska tillämpas på arbetstagare som har ingått ett giltigt bestående avtal enligt artikel 22.2 a.”.

| 8. | Artikel 24 ska ersättas med följande:
  ”Artikel 24

  Rapportering
  1.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som redan antagits eller ska antas inom det område som omfattas av detta direktiv.
  2.   Medlemsstaterna ska inge en rapport till kommissionen vart femte år om det praktiska genomförandet av detta direktiv med angivande av synpunkter från arbetsmarknadens parter.
  Kommissionen ska informera Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och rådgivande kommittén för arbetsmiljöfrågor om detta.
  3.   Vart femte år från och med den 23 november 1996 ska kommissionen till Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén avge en rapport om tillämpningen av detta direktiv med hänsyn till punkterna 1 och 2.”. |
| --- | --- |

8.

Artikel 24 ska ersättas med följande:

”Artikel 24

Rapportering

1.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som redan antagits eller ska antas inom det område som omfattas av detta direktiv.

2.   Medlemsstaterna ska inge en rapport till kommissionen vart femte år om det praktiska genomförandet av detta direktiv med angivande av synpunkter från arbetsmarknadens parter.

Kommissionen ska informera Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och rådgivande kommittén för arbetsmiljöfrågor om detta.

3.   Vart femte år från och med den 23 november 1996 ska kommissionen till Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén avge en rapport om tillämpningen av detta direktiv med hänsyn till punkterna 1 och 2.”.

| 9. | Följande artikel ska läggas till:
  ”Artikel 24a

  Utvärderingsrapport
  1.   Senast den ... (8) gäller följande:






  a) | De medlemsstater som använder möjligheten enligt artikel 22.1 ska informera kommissionen om skälen till detta, vilken eller vilka branscher som berörs samt om verksamheten och antalet berörda arbetstagare, efter att ha samrått med arbetsmarknadens parter på nationell nivå. Varje medlemsstat ska i rapporten lämna uppgifter om effekterna på arbetstagarnas hälsa och säkerhet med angivande av synpunkter från arbetsmarknadens parter på relevant nivå, och rapporten ska också föreläggas arbetsmarknadens parter på nationell nivå. |
| --- | --- | --- |

9.

Följande artikel ska läggas till:

”Artikel 24a

Utvärderingsrapport

1.   Senast den ... (8) gäller följande:

a)

De medlemsstater som använder möjligheten enligt artikel 22.1 ska informera kommissionen om skälen till detta, vilken eller vilka branscher som berörs samt om verksamheten och antalet berörda arbetstagare, efter att ha samrått med arbetsmarknadens parter på nationell nivå. Varje medlemsstat ska i rapporten lämna uppgifter om effekterna på arbetstagarnas hälsa och säkerhet med angivande av synpunkter från arbetsmarknadens parter på relevant nivå, och rapporten ska också föreläggas arbetsmarknadens parter på nationell nivå.

| b) | De medlemsstater som använder möjligheten enligt artikel 19 första stycket b ska informera kommissionen om det sätt på vilket de har genomfört denna bestämmelse och om dess effekter på arbetstagarnas hälsa och säkerhet. |
| --- | --- |

b)

De medlemsstater som använder möjligheten enligt artikel 19 första stycket b ska informera kommissionen om det sätt på vilket de har genomfört denna bestämmelse och om dess effekter på arbetstagarnas hälsa och säkerhet.

2.   Senast den ... (9) ska kommissionen, efter att ha samrått med arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå, förelägga Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén en rapport om

| a) | användningen av möjligheten enligt artikel 22.1 och skälen till detta, samt |
| --- | --- |

a)

användningen av möjligheten enligt artikel 22.1 och skälen till detta, samt

| b) | andra faktorer som kan bidra till långa arbetstider, t.ex. användningen av artikel 19 första stycket b. |
| --- | --- |

b)

andra faktorer som kan bidra till långa arbetstider, t.ex. användningen av artikel 19 första stycket b.

Rapporten kan åtföljas av lämpliga förslag till att minska alltför långa arbetstider, inbegripet genom att använda möjligheten enligt artikel 22.1, med hänsyn till hälso- och säkerhetseffekterna för arbetstagare som omfattas av denna möjlighet.

3.   Rådet ska på grundval av den rapport som avses i punkt 2 utvärdera användningen av möjligheterna i detta direktiv, närmare bestämt de som fastställs i artikel 19 första stycket b och artikel 22.1.

Med beaktande av denna utvärdering får kommissionen senast den ... (10) i förekommande fall för Europaparlamentet och rådet lägga fram ett förslag till ändring av direktivet, inbegripet den möjlighet som föreskrivs i artikel 22.1.”.

Artikel 2

Medlemsstaterna ska fastställa vilka bestämmelser om påföljder som är tillämpliga vid överträdelser av nationella bestämmelser om genomförande av detta direktiv, och de ska vidta alla åtgärder som krävs för att säkerställa att de tillämpas. Påföljderna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna ska anmäla dessa bestämmelser till kommissionen senast den ... (11), och alla senare ändringar av dessa bestämmelser så snart som möjligt. De ska särskilt se till att arbetstagarna och/eller deras representanter förfogar över adekvata förfaranden för verkställandet av de skyldigheter som föreskrivs i detta direktiv.

Artikel 3

1.   Medlemsstaterna ska sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den ... (11), eller säkerställa att arbetsmarknadens parter inför nödvändiga bestämmelser genom avtal, varvid medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som behövs så att de alltid kan garantera att de mål som föreskrivs i detta direktiv har uppnåtts. De ska omedelbart underrätta kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.

2.   Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 4

Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.

Artikel 5

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i ...

På Europaparlamentets vägnar

...

Ordförande

På rådets vägnar

...

Ordförande

---

(1)  EUT C 267, 27.10.2005, s. 16.

1

(2)  EUT C 231, 20.9.2005, s. 69.

2

(3)  Europaparlamentets yttrande av den 11 maj 2005 (EUT C 92 E, 20.4.2006, s. 292), rådets gemensamma ståndpunkt av den 15 september 2008 och rådets beslut av den ... (ännu ej offentliggjort i EUT).

3

(4)  EUT L 299, 18.11.2003, s. 9.

4

(5)  EGT L 307, 13.12.1993, s. 1. Direktivet upphävt genom direktiv 2003/88/EG.

5

(6)  EUT C 303, 14.12.2007, s. 1.

6

(7)  EGT L 80, 23.3.2002, s. 29.”.

7

(8)  Sex år efter den tidpunkt då detta direktiv träder i kraft.

8

(9)  Sju år efter den tidpunkt då detta direktiv träder i kraft.

9

(10)  Åtta år efter den tidpunkt då detta direktiv träder i kraft.

10

(11)  Tre år efter den tidpunkt då detta direktiv träder i kraft.

11

---

RÅDETS MOTIVERING

I   INLEDNING

Den 24 september 2004 lade (1) kommissionen fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 2003/88/EG om arbetstidens förläggning i vissa avseenden. Förslaget grundas på artikel 137.2 i fördraget.

I enlighet med artikel 251 i fördraget avgav Europaparlamentet sitt yttrande vid första behandlingen den 11 maj 2005 (2).

Ekonomiska och sociala kommittén lämnade sitt yttrande den 11 maj 2005 (3) och regionkommittén den 14 april 2005 (4).

Kommissionen lade fram sitt ändrade förslag (5) den 2 juni 2005 och godkände 13 av Europaparlamentets 25 ändringar.

Den 9 juni 2008 nådde rådet med kvalificerad majoritet en politisk överenskommelse om en gemensam ståndpunkt parallellt med en politisk överenskommelse om direktivet om arbetsvillkoren för anställda i bemanningsföretag. De fem delegationer som inte kunde godta texten i den politiska överenskommelsen om arbetstidsdirektivet lämnade ett gemensamt uttalande till rådets protokoll (6).

I enlighet med artikel 251.2 i EG-fördraget antog rådet sin gemensamma ståndpunkt med kvalificerad majoritet den 15 september 2008.

II   SYFTEN

Förslaget har två syften:

| — | för det första att se över vissa bestämmelser i direktiv 2003/88/EG (som utgör den senaste ändringen av direktiv 93/104/EG) i enlighet med artiklarna 19 och 22 i det direktivet. Bestämmelserna rör avvikelser från beräkningsperioder vid tillämpningen av artikel 6 (begränsning av veckoarbetstiden) och möjligheten att inte tillämpa artikel 6, om arbetstagaren samtycker till att utföra sådant arbete (”opt-outbestämmelsen”), |
| --- | --- |

—

för det första att se över vissa bestämmelser i direktiv 2003/88/EG (som utgör den senaste ändringen av direktiv 93/104/EG) i enlighet med artiklarna 19 och 22 i det direktivet. Bestämmelserna rör avvikelser från beräkningsperioder vid tillämpningen av artikel 6 (begränsning av veckoarbetstiden) och möjligheten att inte tillämpa artikel 6, om arbetstagaren samtycker till att utföra sådant arbete (”opt-outbestämmelsen”),

| — | för det andra att beakta EG-domstolens rättspraxis, särskilt avgörandena i målen SIMAP (7) och Jaeger (8), enligt vilka läkares jourtid i sin helhet ska betraktas som arbetstid, när det krävs att denne är fysiskt närvarande vid sjukvårdsinrättningen. Domstolens tolkning av vissa bestämmelser i direktivet med anledning av flera förhandsavgöranden enligt artikel 234 i fördraget har haft en djupgående inverkan på begreppet ”arbetstid” och därigenom på centrala bestämmelser i direktivet. |
| --- | --- |

—

för det andra att beakta EG-domstolens rättspraxis, särskilt avgörandena i målen SIMAP (7) och Jaeger (8), enligt vilka läkares jourtid i sin helhet ska betraktas som arbetstid, när det krävs att denne är fysiskt närvarande vid sjukvårdsinrättningen. Domstolens tolkning av vissa bestämmelser i direktivet med anledning av flera förhandsavgöranden enligt artikel 234 i fördraget har haft en djupgående inverkan på begreppet ”arbetstid” och därigenom på centrala bestämmelser i direktivet.

Särskilt följande:

| — | för att uppnå en lämplig avvägning mellan dels skyddet av arbetstagarnas hälsa och säkerhet, dels arbetsgivarnas behov av flexibilitet, fastställs i förslaget allmänna principer för skydd av jouranställda både under aktiva och inaktiva perioder av jourtiden. Mot denna bakgrund fastställs i förslaget att inaktiv del av jourtid inte ska räknas som arbetstid i direktivets mening, om inte annat sägs i nationell lagstiftning, kollektivavtal eller överenskommelser mellan arbetsmarknadens parter, i enlighet med nationell lagstiftning och/eller praxis, |
| --- | --- |

—

för att uppnå en lämplig avvägning mellan dels skyddet av arbetstagarnas hälsa och säkerhet, dels arbetsgivarnas behov av flexibilitet, fastställs i förslaget allmänna principer för skydd av jouranställda både under aktiva och inaktiva perioder av jourtiden. Mot denna bakgrund fastställs i förslaget att inaktiv del av jourtid inte ska räknas som arbetstid i direktivets mening, om inte annat sägs i nationell lagstiftning, kollektivavtal eller överenskommelser mellan arbetsmarknadens parter, i enlighet med nationell lagstiftning och/eller praxis,

| — | förslaget syftar till att enligt vissa villkor ge arbetsgivarna och medlemsstaterna större flexibilitet när det gäller arbetstidens förläggning genom att beräkningsperioden för maximal veckoarbetstid får sättas till ett år, vilket ger företagen möjlighet att ta hänsyn till mer eller mindre säsongsbundna efterfrågevariationer, |
| --- | --- |

—

förslaget syftar till att enligt vissa villkor ge arbetsgivarna och medlemsstaterna större flexibilitet när det gäller arbetstidens förläggning genom att beräkningsperioden för maximal veckoarbetstid får sättas till ett år, vilket ger företagen möjlighet att ta hänsyn till mer eller mindre säsongsbundna efterfrågevariationer,

| — | förslaget gör det också enklare att kombinera arbete och familjeliv, särskilt genom den föreslagna ändringen av artikel 22, |
| --- | --- |

—

förslaget gör det också enklare att kombinera arbete och familjeliv, särskilt genom den föreslagna ändringen av artikel 22,

| — | när det gäller den enskilda ”opt-outen” från 48-timmarsgränsen för genomsnittlig veckoarbetstid stärks i förslaget den sociala dialogen genom att engagera arbetsmarknadens parter i varje beslut av en medlemsstat om att tillåta möjligheten till opt-out av enskilda arbetstagare. Enligt det här nya systemet måste ett beslut av en medlemsstat att tillåta möjligheten till opt-out genomföras antingen genom ett kollektivavtal på förhand eller ett avtal mellan arbetsmarknadens parter på lämplig nivå, eller genom nationell lagstiftning efter samråd med arbetsmarknadens parter på lämplig nivå. Även fortsättningsvis kan ingen arbetsgivare ålägga en arbetstagare att arbeta med än 48-timmarsgränsen för genomsnittlig veckoarbetstid, så den enskilde arbetstagaren måste även vara överens om att använda opt-out. Strängare villkor kommer också att gälla på gemenskapsnivå för att förebygga missbruk och för att säkerställa att en arbetstagare som överväger att använda opt-out kan göra ett fullständigt fritt val. Därutöver föreskriver förslaget en allmän princip enligt vilken den maximala veckoarbetstiden bör begränsas. |
| --- | --- |

—

när det gäller den enskilda ”opt-outen” från 48-timmarsgränsen för genomsnittlig veckoarbetstid stärks i förslaget den sociala dialogen genom att engagera arbetsmarknadens parter i varje beslut av en medlemsstat om att tillåta möjligheten till opt-out av enskilda arbetstagare. Enligt det här nya systemet måste ett beslut av en medlemsstat att tillåta möjligheten till opt-out genomföras antingen genom ett kollektivavtal på förhand eller ett avtal mellan arbetsmarknadens parter på lämplig nivå, eller genom nationell lagstiftning efter samråd med arbetsmarknadens parter på lämplig nivå. Även fortsättningsvis kan ingen arbetsgivare ålägga en arbetstagare att arbeta med än 48-timmarsgränsen för genomsnittlig veckoarbetstid, så den enskilde arbetstagaren måste även vara överens om att använda opt-out. Strängare villkor kommer också att gälla på gemenskapsnivå för att förebygga missbruk och för att säkerställa att en arbetstagare som överväger att använda opt-out kan göra ett fullständigt fritt val. Därutöver föreskriver förslaget en allmän princip enligt vilken den maximala veckoarbetstiden bör begränsas.

III   ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

1.   Allmänna synpunkter

a)   Kommissionens ändrade förslag

Europaparlamentet antog 25 ändringar av kommissionens förslag. 13 av dessa ändringar infördes i det ändrade kommissionsförslaget helt, delvis eller efter omformulering (ändringarna 1, 2, 3, 4, 8, 11, 12, 13, 16, 17, 18, 19 och 24). De 12 övriga ändringarna kunde emellertid inte godtas av kommissionen (ändringarna 5, 6, 7, 9, 10, 14, 15, 20, 21, 22, 23 och 25).

b)   Rådets gemensamma ståndpunkt

Rådet kunde godta 8 av den 13 ändringsförslagen, helt eller delvis införda i kommissionens ändrade förslag, närmare bestämt ändringsförslag 1 och 2 (skäl 4 där slutsatserna från Europeiska rådet i Lissabon citers), 3 (skäl 5 där det hänvisas till den ökande sysselsättningsgraden för kvinnor), 4 skäl 7: tillägg av en hänvisning till möjligheten att förena arbete och familjeliv), 8 (skäl 14 där artikel 31.2 i stadgan för de grundläggande friheterna citeras), 16 (artikel 17.2 om kompensationsledighet), 17 (artikel 17.5 första strecksatsen, rättelse av ett fel) och 18 (artikel 18.3 om kompensationsledighet).

Rådet godtog också efter omformulering de underliggande principerna för följande ändringar:

| — | ändring 12 (artikel 2b: tillägg av en bestämmelse om möjligheten att förena arbete och familjeliv, |
| --- | --- |

—

ändring 12 (artikel 2b: tillägg av en bestämmelse om möjligheten att förena arbete och familjeliv,

| — | ändring 13 (artikel 16 b 2 om beräkningsperioden på tolv månader utgår), |
| --- | --- |

—

ändring 13 (artikel 16 b 2 om beräkningsperioden på tolv månader utgår),

| — | ändring 19 (artikel 19: referensperiod). |
| --- | --- |

—

ändring 19 (artikel 19: referensperiod).

Rådet ansåg det emellertid inte lämpligt att godta följande ändringar:

| — | ändring 11 (sammanräkning av tid om flera anställningsavtal föreligger) såsom den beaktas i skäl 2 i det ändrade förslaget, eftersom det i skäl 3 i det nuvarande direktivet fastställs att ”rådets direktiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbete förblir fullt tillämpligt på de områden som omfattas av det här direktivet utan att det påverkar tillämpningen av strängare eller mer detaljerade bestämmelser i detta” och det i artikel 1.4 här även fastställs att bestämmelserna i direktiv 89/391/EEG är fullt tillämpliga på minimitider för dygnsvila, veckovila och årlig semester, raster och begränsning av veckoarbetstiden samt på vissa former av nattarbete, skiftarbete och arbetsrytm, |
| --- | --- |

—

ändring 11 (sammanräkning av tid om flera anställningsavtal föreligger) såsom den beaktas i skäl 2 i det ändrade förslaget, eftersom det i skäl 3 i det nuvarande direktivet fastställs att ”rådets direktiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbete förblir fullt tillämpligt på de områden som omfattas av det här direktivet utan att det påverkar tillämpningen av strängare eller mer detaljerade bestämmelser i detta” och det i artikel 1.4 här även fastställs att bestämmelserna i direktiv 89/391/EEG är fullt tillämpliga på minimitider för dygnsvila, veckovila och årlig semester, raster och begränsning av veckoarbetstiden samt på vissa former av nattarbete, skiftarbete och arbetsrytm,

| — | ändring 24 (bestämmelse om opt-outavtals giltighet, om de undertecknades innan direktivet träder i kraft, se artikel 22.1c): Rådet ansåg det inte nödvändigt att införliva denna bestämmelse, som har beaktats i kommissionens ändrade förslag, |
| --- | --- |

—

ändring 24 (bestämmelse om opt-outavtals giltighet, om de undertecknades innan direktivet träder i kraft, se artikel 22.1c): Rådet ansåg det inte nödvändigt att införliva denna bestämmelse, som har beaktats i kommissionens ändrade förslag,

| — | ändring 25 (där det föreskrivs att ett exemplar av direktivet ska översändas till kandidatländernas regeringar och parlament). |
| --- | --- |

—

ändring 25 (där det föreskrivs att ett exemplar av direktivet ska översändas till kandidatländernas regeringar och parlament).

Rådet kunde inte heller godta ändringarna 5, 6, 7, 9, 10, 14, 15, 20, 21, 22 och 23 av de skäl som kommissionen nämner i sitt ändrade förslag.

Kommissionen har godtagit den gemensamma ståndpunkt som rådet enades om.

2.   Särskilda kommentarer

Bestämmelser om jourtid

Rådet godkände de definitioner av ”jourtid” och ”inaktiv del av jourtiden” som kommissionen föreslog i sitt ursprungliga förslag och bekräftade i sitt ändrade förslag.

Rådet var även ense med kommissionen om att det bör läggas till en definition av begreppet ”arbetsplats” i artikel 1.1.1b i den gemensamma ståndpunkten, så att definitionen av ”jourtid” blir tydligare.

När det gäller den nya artikel 2a om jourtid, var rådet ense med kommissionen om principen att den inaktiva delen av jourtiden inte bör betraktas som arbetstid, om inte annat sägs i nationell lagstiftning eller kollektivavtal eller överenskommelse mellan arbetsmarknadens parter i enlighet med nationell lagstiftning eller praxis. Rådet delar kommissionens åsikt att denna nya kategori bör vara till hjälp för att klarlägga förhållandet mellan arbetstid och viloperioder.

Rådet följde även kommissionens linje när det gällde metoden att beräkna den inaktiva delen av jourtiden, samtidigt som man slog fast att den inte endast får fastställas genom kollektivavtal eller överenskommelser mellan arbetsmarknadens parter utan även genom nationell lagstiftning efter samråd med arbetsmarknadens parter.

Rådet erkände som allmän princip att den inaktiva delen av jourtid inte bör beaktas vid beräkningen av dygnsvila och veckovila. Rådet ansåg emellertid att man lämpligen bör ge möjlighet till viss flexibilitet vid tillämpningen av denna bestämmelse, genom kollektivavtal, överenskommelser mellan arbetsmarknadens parter eller genom nationell lagstiftning efter samråd med arbetsmarknadens parter.

Kompensationsledighet

När det gäller artiklarna 17.2 och 18.3 i direktivet, kan rådet godkänna ändringarna 16 och 18 efter omformuleringen i kommissionens ändrade förslag.

Den allmänna principen är att arbetstagarna bör ges kompensationsledighet, när förhållandena inte medger normala viloperioder. Medlemsstaterna bör ha ansvar för att fastställa längden på den tid inom vilken arbetstagare rimligen bör ges motsvarande kompensationsledighet, med beaktande av behovet av att säkerställa de berörda arbetstagarnas hälsa och säkerhet samt proportionalitetsprincipen.

Möjligheten att förena arbete och familjeliv

Rådet håller med Europaparlamentet om att man behöver förbättra möjligheten att förena arbete och familjeliv. Denna ambition framgår klart och tydligt i den gemensamma ståndpunkten, i skälen 5, 6 och 7 samt i artikel 1.2 som föreskriver att en ny artikel 2b ska införas.

Rådet godtar ändringarna 2 och 3 (beträffande skälen 4 och 5) efter omformuleringen i kommissionens ändrade förslag.

Avseende den nya artikel 2b godtog rådet följande formulering i första stycket i kommissionens ändrade förslag: ”Medlemsstaterna ska uppmuntra arbetsmarknadens parter på lämplig nivå, utan att inkräkta på deras oberoende, att ingå avtal om förbättrade möjligheter att kombinera arbetsliv och familjeliv”.

De båda andra styckena har inspirerats av ändring 12 och grundar sig på kommissionens ändrade förslag. I andra stycket införs vidare hänvisningar till direktiv 2002/14/EG om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen och till samråd med arbetsmarknadens parter. I tredje stycket föreskrivs att medlemsstaterna ska uppmuntra arbetsgivare att behandla begäranden om ändring av arbetstider och arbetsscheman, om inte annat följer av företagets behov och av såväl arbetsgivares som arbetstagares behov av flexibilitet.

Beräkningsperioden (artikel 19)

Rådet delar Europaparlamentets åsikt att förlängningen av beräkningsperioden bör gå hand i hand med en ökad delaktighet bland arbetstagarna och deras företrädare och med alla nödvändiga förebyggande åtgärder för att undvika risker för arbetstagarnas hälsa och säkerhet. Rådet ansåg emellertid att en hänvisning till avsnitt II i direktiv 89/391/EG (9), som innehåller ett antal bestämmelser i detta avseende, skulle ge lämpliga garantier i denna fråga.

Ramen for opt-out (artikel 22)

Rådet kunde varken godta ändring 20, enligt vilken artikel 22 om opt-out bör upphöra att gälla 36 månader efter det att direktivet har trätt i kraft, eller kommissionens ändrade förslag, där det föreskrivs en möjlighet att förlänga detta alternativ efter tre år. Även om vissa delegationer ställde sig positiva till principen att slopa möjligheten till opt-out efter en viss period, motsatte sig en majoritet av delegationerna en sådan lösning, vilket dock inte nödvändigtvis innebär att de alla i detta skede skulle använda sig av opt-out.

Efter att ha undersökt olika tänkbara lösningar drog rådet till sist slutsatsen att den enda godtagbara lösningen för en kvalificerad majoritet av delegationerna skulle vara att tillåta att möjligheten till opt-out finns kvar, samtidigt som man inför lämpliga garantier mot missbruk till men för arbetstagaren.

Särskilt i artikel 1.7 i den gemensamma ståndpunkten angående artikel 22a a i direktivet föreskrivs att möjligheten till opt-out inte kan kombineras med alternativet som föreskrivs i artikel 19 b. Före genomförandet av den möjlighet som ges i artikel 13 ska hänsyn tas till om inte den längsta beräkningsperioden eller andra flexibilitetsbestämmelser i direktivet garanterar den nödvändiga flexibiliteten.

När det gäller villkoren för opt-out, fastställs följande i den gemensamma ståndpunkten:

| — | arbetsveckan i EU bör fortsatt omfatta högst 48 timmar i enlighet med artikel 6 i det nuvarande direktivet, såvida inte en medlemsstat föreskriver en möjlighet till opt-out, antingen genom kollektivavtal eller överenskommelser mellan arbetsmarknadens parter på lämplig nivå, eller genom nationell lagstiftning efter samråd med arbetsmarknadens parter på lämplig nivå, och den enskilda arbetstagaren beslutar att utnyttja möjligheten till opt-out. Beslutet ligger därför hos den enskilda arbetstagaren, som inte kan tvingas att arbeta utöver 48-timmarsgränsen, |
| --- | --- |

—

arbetsveckan i EU bör fortsatt omfatta högst 48 timmar i enlighet med artikel 6 i det nuvarande direktivet, såvida inte en medlemsstat föreskriver en möjlighet till opt-out, antingen genom kollektivavtal eller överenskommelser mellan arbetsmarknadens parter på lämplig nivå, eller genom nationell lagstiftning efter samråd med arbetsmarknadens parter på lämplig nivå, och den enskilda arbetstagaren beslutar att utnyttja möjligheten till opt-out. Beslutet ligger därför hos den enskilda arbetstagaren, som inte kan tvingas att arbeta utöver 48-timmarsgränsen,

| — | för detta alternativ gäller dessutom strikta villkor, som syftar till att skydda arbetstagarens fria medgivande, genom att det sätts en rättslig gräns för antalet arbetstimmar per vecka i samband med opt-out och fastställs särskilda skyldigheter för arbetsgivarna att på begäran informera de behöriga myndigheterna. |
| --- | --- |

—

för detta alternativ gäller dessutom strikta villkor, som syftar till att skydda arbetstagarens fria medgivande, genom att det sätts en rättslig gräns för antalet arbetstimmar per vecka i samband med opt-out och fastställs särskilda skyldigheter för arbetsgivarna att på begäran informera de behöriga myndigheterna.

I fråga om arbetstagarens fria medgivande fastställs i den gemensamma ståndpunkten att möjligheten till opt-out endast gäller om arbetstagaren har gett sitt samtycke innan sådant arbete utförs och för en period som inte överskrider ett år men som kan förlängas. Arbetsgivaren får under inga omständigheter diskriminera en arbetstagare som inte vill ge sitt samtycke till att utföra sådant arbete eller av något skäl återtar sitt medgivande. Utom när det gäller korttidskontrakt (se nedan) får dessutom ett opt-outkontrakt undertecknas först efter fyra veckors arbete och en arbetstagare får inte uppmanas att underteckna ett opt-outkontrakt i samband med att anställningskontraktet undertecknas. Slutligen har arbetstagaren rätt att inom vissa specifika tidsfrister återta sitt medgivande att arbeta enligt opt-outbestämmelsen.

Genom den gemensamma ståndpunkten sätts rättsliga gränser för det antal arbetstimmar som tillåts per vecka inom ramen för opt-out, vilket inte föreskrivs i det nuvarande direktivet. 60 timmar per vecka, beräknat som ett genomsnitt över en period om tre månader, ska normalt vara gränsen, om inte annat föreskrivs i ett kollektivavtal eller en överenskommelse mellan arbetsmarknadens parter. Gränsen kan höjas till 65 timmar, beräknat som ett genomsnitt över en period om tre månader, om kollektivavtal saknas och då den inaktiva delen av jourtid betraktas som arbetstid.

Slutligen fastställs i den gemensamma ståndpunkten att arbetsgivarna måste föra noteringar över de timmar som arbetstagarna arbetar enligt opt-outbestämmelsen. Noteringarna ställs till de behöriga myndigheternas förfogande och dessa kan – av skäl som rör arbetstagarnas hälsa och/eller säkerhet – förbjuda eller begränsa möjligheten att överskrida den maximala veckoarbetstiden. Vidare kan arbetsgivaren av de behöriga myndigheterna anmodas att lämna information om fall då arbetstagare har gått med på att utföra arbete som överskrider 48 timmar under en period om sju dagar, beräknad som ett genomsnitt under den beräkningsperiod som avses i artikel 16 b.

I den gemensamma ståndpunkter föreskrivs särskilda villkor för korttidskontrakt (då en arbetstagare är anställd av samma arbetsgivare under en period, eller perioder, som inte överstiger totalt 10 veckor under en 12-månadersperiod): medgivande att utnyttja möjligheten till opt-out kan då ges under de första fyra veckorna av ett anställningsförhållande, varvid de rättsliga gränserna för antalet tillåtna arbetstimmar per vecka enligt opt-outbestämmelsen inte gäller. En arbetstagare får emellertid inte uppmanas att ge sitt medgivande till att arbeta enligt opt-outbestämmelsen i samband med att anställningskontraktet undertecknas.

Vidare fastställs i den gemensamma ståndpunkten att en medlemsstat, när möjligheten till opt-out utnyttjas – på objektiva grunder eller av tekniska skäl eller av skäl som har att göra med arbetets organisation genom bestämmelser i lagar och andra författningar får tillåta beräkningsperioder på högst sex månader. Beräkningsperioden bör dock inte påverka den beräkningsperiod på tre månader som tillämpas vid beräkningen av den maximala gränsen på 60 eller 65 timmar per vecka.

Bestämmelser om övervakning, utvärdering och översyn

Enligt artikel 1.9 i den gemensamma ståndpunkten, rörande en ny artikel 24a i direktivet, fastställs detaljerade rapporteringsskyldigheter för utnyttjandet av opt-out och andra faktorer som kan bidra till långa arbetstider, t.ex. användningen av artikel 19b (beräkningsperiod på tolv månader). Skyldigheterna syftar till att ge kommissionen möjlighet till noggrann övervakning.

I den gemensamma ståndpunkten fastställs mer specifikt att kommissionen

| — | senast fyra år efter det att direktivet trätt i kraft ska lägga fram en rapport, vid behov åtföljd av lämpliga förslag till hur man kan förkorta alltför långa arbetstider, inbegripet möjligheten till opt-out, med hänsyn till hälso- och säkerhetseffekterna för arbetstagare som omfattas av denna möjlighet, rapporten kommer att utvärderas av rådet, |
| --- | --- |

—

senast fyra år efter det att direktivet trätt i kraft ska lägga fram en rapport, vid behov åtföljd av lämpliga förslag till hur man kan förkorta alltför långa arbetstider, inbegripet möjligheten till opt-out, med hänsyn till hälso- och säkerhetseffekterna för arbetstagare som omfattas av denna möjlighet, rapporten kommer att utvärderas av rådet,

| — | med beaktande av denna utvärdering och senast fem år efter det att direktivet trätt i kraft får förelägga rådet och Europaparlamentet ett förslag till översyn av direktivet, inbegripet möjligheten till opt-out. |
| --- | --- |

—

med beaktande av denna utvärdering och senast fem år efter det att direktivet trätt i kraft får förelägga rådet och Europaparlamentet ett förslag till översyn av direktivet, inbegripet möjligheten till opt-out.

IV   SLUTSATS

Med tanke på de synnerligen konkreta framsteg som samtidigt uppnåtts med direktivet om arbetsvillkor för personal som hyrs ut av bemanningsföretag anser rådet att den gemensamma ståndpunkten om arbetstidsdirektivet utgör en balanserad och realistisk lösning på de frågor som tas upp i kommissionens förslag, med tanke på de stora skillnaderna i situationen på medlemsstaternas arbetsmarknader och deras skilda åsikter om vilka villkor som krävs för att möta sådana situationer. Rådet ser fram emot en konstruktiv diskussion med Europaparlamentet, så att en slutlig överenskommelse kan nås om detta viktiga direktiv.

---

(1)  EUT C 322, 29.12.2004, s. 9.

(2)  EUT C 92, 20.4.2006, s. 292.

(3)  EUT C 267, 27.10.2005, s. 16.

(4)  EUT C 231, 20.9.2005, s. 69.

(5)  EUT C 146, 16.6.2005, s. 13.

(6)  Dok. 10583/08 ADD 1.

(7)  Domstolens dom av den 3 oktober 2000 i mål C-303/98, Sindicato de Médicos de Asistencia Publica (SIMAP) mot Conselleria de Sanidad y Consumo de la Generalidad Valenciana, REG 2000, s. I-07963.

(8)  Domstolens dom av den 9 oktober 2003 i mål C-151/02, hänvisning till förhandsavgörande: Landesarbeitsgericht Schleswig-Holstein (Tyskland) i pågående förhandling i den domstolen mellan Landeshauptstadt Kiel och Norbert Jaeger, ännu inte offentliggjort.

(9)  EGT L 183, 29.6.1989, s. 1.

---

| 7.10.2008 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | CE 254/36 |
| --- | --- | --- | --- |

7.10.2008

SV

Europeiska unionens officiella tidning

CE 254/36

---

GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 24/2008

antagen av rådet den 15 september 2008

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/.../EG av den ... om arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag

(2008/C 254 E/04)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 137.2,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

efter att ha hört Regionkommittén,

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och

av följande skäl:

| (1) | Detta direktiv står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och de principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (3). Det är särskilt utformat för att fullt ut garantera efterlevnad av artikel 31 i stadgan, som föreskriver att varje arbetstagare har rätt till hälsosamma, säkra och värdiga arbetsförhållanden, till begränsning av den maximala arbetstiden samt till dygns- och veckovila och årlig betald semester. |
| --- | --- |

(1)

Detta direktiv står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och de principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (3). Det är särskilt utformat för att fullt ut garantera efterlevnad av artikel 31 i stadgan, som föreskriver att varje arbetstagare har rätt till hälsosamma, säkra och värdiga arbetsförhållanden, till begränsning av den maximala arbetstiden samt till dygns- och veckovila och årlig betald semester.

| (2) | I punkt 7 i gemenskapsstadgan om arbetstagares grundläggande sociala rättigheter föreskrivs bland annat att förverkligandet av den inre marknaden måste leda till att levnads- och arbetsvillkoren för arbetstagarna inom Europeiska gemenskapen förbättras. Detta ska ske genom en harmonisering av dessa villkor, i huvudsak avseende sådana arbetsformer som visstidsanställning, deltidsarbete, arbete som utförs av arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag och säsongsarbete. |
| --- | --- |

(2)

I punkt 7 i gemenskapsstadgan om arbetstagares grundläggande sociala rättigheter föreskrivs bland annat att förverkligandet av den inre marknaden måste leda till att levnads- och arbetsvillkoren för arbetstagarna inom Europeiska gemenskapen förbättras. Detta ska ske genom en harmonisering av dessa villkor, i huvudsak avseende sådana arbetsformer som visstidsanställning, deltidsarbete, arbete som utförs av arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag och säsongsarbete.

| (3) | Kommissionen samrådde den 27 september 1995 i enlighet med artikel 138.2 i fördraget med arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå om åtgärder som skulle kunna antas på gemenskapsnivå i fråga om flexibel arbetstid och trygghet för arbetstagarna. |
| --- | --- |

(3)

Kommissionen samrådde den 27 september 1995 i enlighet med artikel 138.2 i fördraget med arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå om åtgärder som skulle kunna antas på gemenskapsnivå i fråga om flexibel arbetstid och trygghet för arbetstagarna.

| (4) | Kommissionen ansåg efter detta samråd att gemenskapsåtgärder var lämpliga och samrådde den 9 april 1996 vidare, i enlighet med artikel 138.3 i fördraget med arbetsmarknadens parter om det planerade förslagets innehåll. |
| --- | --- |

(4)

Kommissionen ansåg efter detta samråd att gemenskapsåtgärder var lämpliga och samrådde den 9 april 1996 vidare, i enlighet med artikel 138.3 i fördraget med arbetsmarknadens parter om det planerade förslagets innehåll.

| (5) | De avtalsslutande parterna förklarade i ingressen till det ramavtal om visstidsarbete som slöts den 18 mars 1999 att de hade för avsikt att utreda behovet av liknande avtal för arbete som utförs av arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag och beslutade att inte inkludera arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag i direktivet om visstidsarbete. |
| --- | --- |

(5)

De avtalsslutande parterna förklarade i ingressen till det ramavtal om visstidsarbete som slöts den 18 mars 1999 att de hade för avsikt att utreda behovet av liknande avtal för arbete som utförs av arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag och beslutade att inte inkludera arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag i direktivet om visstidsarbete.

| (6) | De allmänna sektorsövergripande organisationerna, dvs. Europeiska industri- och arbetsgivarorganisationen (UNICE) (4), Europeiska centrumet för offentliga företag (CEEP) och Europeiska fackliga samorganisationen (EFS) informerade i en gemensam skrivelse av den 29 maj 2000 kommissionen om att de ville inleda det förfarande som föreskrivs i artikel 139 i fördraget. I ytterligare en gemensam skrivelse av den 28 februari 2001 bad de kommissionen att förlänga den tidsfrist som avses i artikel 138.4 med en månad. Kommissionen biföll denna begäran och förlängde förhandlingstiden till och med den 15 mars 2001. |
| --- | --- |

(6)

De allmänna sektorsövergripande organisationerna, dvs. Europeiska industri- och arbetsgivarorganisationen (UNICE) (4), Europeiska centrumet för offentliga företag (CEEP) och Europeiska fackliga samorganisationen (EFS) informerade i en gemensam skrivelse av den 29 maj 2000 kommissionen om att de ville inleda det förfarande som föreskrivs i artikel 139 i fördraget. I ytterligare en gemensam skrivelse av den 28 februari 2001 bad de kommissionen att förlänga den tidsfrist som avses i artikel 138.4 med en månad. Kommissionen biföll denna begäran och förlängde förhandlingstiden till och med den 15 mars 2001.

| (7) | Den 21 maj 2001 meddelade arbetsmarknadens parter att deras förhandlingar om arbete som utförs av arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag inte hade lett fram till något avtal. |
| --- | --- |

(7)

Den 21 maj 2001 meddelade arbetsmarknadens parter att deras förhandlingar om arbete som utförs av arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag inte hade lett fram till något avtal.

| (8) | Europeiska rådet ansåg i mars 2005 att det var av avgörande betydelse att ge ny stimulans åt Lissabonstrategin och lägga om prioriteringarna till tillväxt och sysselsättning. Rådet godkände de integrerade riktlinjerna för tillväxt och sysselsättning 2005–2008 som bland annat syftar till att främja flexibilitet i kombination med anställningstrygghet och minska segmenteringen av arbetsmarknaden, med vederbörlig hänsyn till den roll som arbetsmarknadens parter har. |
| --- | --- |

(8)

Europeiska rådet ansåg i mars 2005 att det var av avgörande betydelse att ge ny stimulans åt Lissabonstrategin och lägga om prioriteringarna till tillväxt och sysselsättning. Rådet godkände de integrerade riktlinjerna för tillväxt och sysselsättning 2005–2008 som bland annat syftar till att främja flexibilitet i kombination med anställningstrygghet och minska segmenteringen av arbetsmarknaden, med vederbörlig hänsyn till den roll som arbetsmarknadens parter har.

| (9) | I enlighet med kommissionens meddelande om den sociala agendan omfattande perioden fram till 2010 som välkomnades av Europeiska rådet i mars 2005 som ett bidrag för att uppnå målen för Lissabonstrategin genom att stärka den europeiska sociala modellen ansåg Europeiska rådet att nya arbetsorganisationsformer och ökad mångfald i fråga om anställningsvillkoren för arbetstagare och företag som bättre kombinerar flexibilitet och trygghet skulle bidra till anpassningsförmågan. Vidare godkände Europeiska rådet i december 2007 de överenskomna principerna om flexicurity som innebär jämvikt mellan flexibilitet och trygghet på arbetsmarknaden och bidrar till att både arbetstagare och arbetsgivare kan ta vara på de möjligheter som globaliseringen erbjuder. |
| --- | --- |

(9)

I enlighet med kommissionens meddelande om den sociala agendan omfattande perioden fram till 2010 som välkomnades av Europeiska rådet i mars 2005 som ett bidrag för att uppnå målen för Lissabonstrategin genom att stärka den europeiska sociala modellen ansåg Europeiska rådet att nya arbetsorganisationsformer och ökad mångfald i fråga om anställningsvillkoren för arbetstagare och företag som bättre kombinerar flexibilitet och trygghet skulle bidra till anpassningsförmågan. Vidare godkände Europeiska rådet i december 2007 de överenskomna principerna om flexicurity som innebär jämvikt mellan flexibilitet och trygghet på arbetsmarknaden och bidrar till att både arbetstagare och arbetsgivare kan ta vara på de möjligheter som globaliseringen erbjuder.

| (10) | Det råder avsevärda skillnader inom Europeiska unionen när det gäller att anlita arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag och i fråga om rättsläge, rättslig ställning och arbetsvillkor för dessa arbetstagare. |
| --- | --- |

(10)

Det råder avsevärda skillnader inom Europeiska unionen när det gäller att anlita arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag och i fråga om rättsläge, rättslig ställning och arbetsvillkor för dessa arbetstagare.

| (11) | Arbete som utförs av arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag tillgodoser både företagens behov av flexibilitet och arbetstagarnas behov av att förena privatliv och yrkesliv. Det bidrar således till att skapa arbetstillfällen och till deltagande och integration på arbetsmarknaden. |
| --- | --- |

(11)

Arbete som utförs av arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag tillgodoser både företagens behov av flexibilitet och arbetstagarnas behov av att förena privatliv och yrkesliv. Det bidrar således till att skapa arbetstillfällen och till deltagande och integration på arbetsmarknaden.

| (12) | Genom detta direktiv fastställs en skyddsram för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag som är icke-diskriminerande, öppen och proportionerlig samtidigt som den respekterar arbetsmarknadernas mångfald och de skilda förbindelserna mellan arbetsmarknadens parter. |
| --- | --- |

(12)

Genom detta direktiv fastställs en skyddsram för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag som är icke-diskriminerande, öppen och proportionerlig samtidigt som den respekterar arbetsmarknadernas mångfald och de skilda förbindelserna mellan arbetsmarknadens parter.

| (13) | I rådets direktiv 91/383/EEG av den 25 juni 1991 om komplettering av åtgärderna för att främja förbättringar av säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare med tidsbegränsat anställningsförhållande eller tillfälligt anställningsförhållande (5), fastställs de bestämmelser om säkerhet och hälsa i arbetet som ska tillämpas på arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag. |
| --- | --- |

(13)

I rådets direktiv 91/383/EEG av den 25 juni 1991 om komplettering av åtgärderna för att främja förbättringar av säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare med tidsbegränsat anställningsförhållande eller tillfälligt anställningsförhållande (5), fastställs de bestämmelser om säkerhet och hälsa i arbetet som ska tillämpas på arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag.

| (14) | Grundläggande arbets- och anställningsvillkor för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag bör minst motsvara de villkor som skulle gälla för dem om de hade anställts av kundföretaget för att utföra samma arbete. |
| --- | --- |

(14)

Grundläggande arbets- och anställningsvillkor för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag bör minst motsvara de villkor som skulle gälla för dem om de hade anställts av kundföretaget för att utföra samma arbete.

| (15) | Anställningskontrakt i form av tillsvidareanställning är det vanliga anställningsförhållandet. För arbetstagare som har ett kontrakt om tillsvidareanställning med bemanningsföretaget och med hänsyn till det särskilda skydd som ett sådant kontrakt ger, bör följaktligen en möjlighet föreskrivas att göra undantag från de bestämmelser som gäller i kundföretaget. |
| --- | --- |

(15)

Anställningskontrakt i form av tillsvidareanställning är det vanliga anställningsförhållandet. För arbetstagare som har ett kontrakt om tillsvidareanställning med bemanningsföretaget och med hänsyn till det särskilda skydd som ett sådant kontrakt ger, bör följaktligen en möjlighet föreskrivas att göra undantag från de bestämmelser som gäller i kundföretaget.

| (16) | För att på ett flexibelt sätt kunna klara av arbetsmarknadernas mångfald och de skilda förbindelserna mellan arbetsmarknadens parter kan medlemsstaterna låta arbetsmarknadens parter fastställa arbets- och anställningsvillkor under förutsättning att den övergripande skyddsnivån för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag respekteras. |
| --- | --- |

(16)

För att på ett flexibelt sätt kunna klara av arbetsmarknadernas mångfald och de skilda förbindelserna mellan arbetsmarknadens parter kan medlemsstaterna låta arbetsmarknadens parter fastställa arbets- och anställningsvillkor under förutsättning att den övergripande skyddsnivån för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag respekteras.

| (17) | Under vissa begränsade omständigheter och på grundval av ett avtal som ingåtts av arbetsmarknadens parter på nationell nivå bör medlemsstaterna dessutom, i begränsad utsträckning, kunna avvika från principen om lika behandling så länge som en tillräcklig skyddsnivå ges. |
| --- | --- |

(17)

Under vissa begränsade omständigheter och på grundval av ett avtal som ingåtts av arbetsmarknadens parter på nationell nivå bör medlemsstaterna dessutom, i begränsad utsträckning, kunna avvika från principen om lika behandling så länge som en tillräcklig skyddsnivå ges.

| (18) | Den förbättring av det grundläggande skyddet för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag bör åtföljas av en översyn av eventuella begränsningar eller förbud som kan ha införts när det gäller arbete som utförs av arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag. Dessa kan endast motiveras av allmänintresset, särskilt skyddet av arbetstagarna, kraven på hälsa och säkerhet i arbetet och behovet av att garantera att arbetsmarknaden fungerar väl och att missbruk förhindras. |
| --- | --- |

(18)

Den förbättring av det grundläggande skyddet för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag bör åtföljas av en översyn av eventuella begränsningar eller förbud som kan ha införts när det gäller arbete som utförs av arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag. Dessa kan endast motiveras av allmänintresset, särskilt skyddet av arbetstagarna, kraven på hälsa och säkerhet i arbetet och behovet av att garantera att arbetsmarknaden fungerar väl och att missbruk förhindras.

| (19) | Detta direktiv påverkar inte arbetsmarknadens parters självbestämmanderätt och bör inte heller påverka relationerna dem emellan, t. ex. rätten att förhandla och sluta kollektivavtal i enlighet med nationell lagstiftning och praxis med iakttagande av rådande gemenskapslagstiftning. |
| --- | --- |

(19)

Detta direktiv påverkar inte arbetsmarknadens parters självbestämmanderätt och bör inte heller påverka relationerna dem emellan, t. ex. rätten att förhandla och sluta kollektivavtal i enlighet med nationell lagstiftning och praxis med iakttagande av rådande gemenskapslagstiftning.

| (20) | Bestämmelserna i detta direktiv om begränsningar av eller förbud mot arbete som utförs av arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag påverkar inte tillämpningen av nationell lagstiftning eller praxis om förbud mot att ersätta arbetstagare som strejkar med arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag. |
| --- | --- |

(20)

Bestämmelserna i detta direktiv om begränsningar av eller förbud mot arbete som utförs av arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag påverkar inte tillämpningen av nationell lagstiftning eller praxis om förbud mot att ersätta arbetstagare som strejkar med arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag.

| (21) | Medlemsstaterna bör föreskriva administrativa eller rättsliga förfaranden för att garantera rättigheterna för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag och bör föreskriva effektiva, avskräckande och proportionella sanktioner vid överträdelse av de skyldigheter som fastställs i detta direktiv. |
| --- | --- |

(21)

Medlemsstaterna bör föreskriva administrativa eller rättsliga förfaranden för att garantera rättigheterna för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag och bör föreskriva effektiva, avskräckande och proportionella sanktioner vid överträdelse av de skyldigheter som fastställs i detta direktiv.

| (22) | Detta direktiv bör genomföras med iakttagande av fördragets bestämmelser om fritt tillhandahållande av tjänster och fri etableringsrätt, och utan att det påverkar tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 96/71/EG av den 16 december 1996 om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster (6). |
| --- | --- |

(22)

Detta direktiv bör genomföras med iakttagande av fördragets bestämmelser om fritt tillhandahållande av tjänster och fri etableringsrätt, och utan att det påverkar tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 96/71/EG av den 16 december 1996 om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster (6).

| (23) | Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att fastställa en harmoniserad ram på gemenskapsnivå som skyddar arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag, inte i tillräcklig utsträckning kan nås av medlemsstaterna och det därför, på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går direktivet inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. |
| --- | --- |

(23)

Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att fastställa en harmoniserad ram på gemenskapsnivå som skyddar arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag, inte i tillräcklig utsträckning kan nås av medlemsstaterna och det därför, på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går direktivet inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV:

KAPITEL I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1

Tillämpningsområde

1.   Detta direktiv är tillämpligt på arbetstagare som har ett anställningskontrakt eller anställningsförhållande med ett bemanningsföretag och som hyrs ut till kundföretag för att temporärt arbeta under deras kontroll och ledning.

2.   Detta direktiv är tillämpligt på offentliga och privata företag som är bemanningsföretag eller kundföretag och bedriver ekonomisk verksamhet med eller utan vinstsyfte.

3.   Medlemsstaterna får, efter samråd med arbetsmarknadens parter, föreskriva att detta direktiv inte är tillämpligt på anställningskontrakt eller anställningsförhållanden som ingås inom ramen för särskilda offentliga program eller program med offentligt stöd för yrkesinriktad utbildning, arbetslivsintegrering eller omskolning.

Artikel 2

Syfte

Detta direktiv syftar till att skydda arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag och förbättra kvaliteten i det arbete som utförs av dem genom att garantera att principen om likabehandling enligt artikel 5 tillämpas på dem och genom att erkänna bemanningsföretag som arbetsgivare, med beaktande av behovet att fastställa en lämplig ram för anlitande av arbetskraft som hyrs ut av bemanningsföretag för att effektivt bidra till att skapa arbetstillfällen och till att utveckla flexibla arbetsformer.

Artikel 3

Definitioner

1.   I detta direktiv avses med

| a) | arbetstagare: en person som i den berörda medlemsstaten i egenskap av arbetstagare är skyddad enligt nationell arbetsrätt, |
| --- | --- |

a)

arbetstagare: en person som i den berörda medlemsstaten i egenskap av arbetstagare är skyddad enligt nationell arbetsrätt,

| b) | bemanningsföretag: varje fysisk eller juridisk person som i enlighet med nationell lagstiftning ingår anställningskontrakt eller inleder anställningsförhållanden med arbetstagare i syfte att hyra ut dessa till kundföretag för tillfälligt arbete i dessa företag under deras kontroll och ledning, |
| --- | --- |

b)

bemanningsföretag: varje fysisk eller juridisk person som i enlighet med nationell lagstiftning ingår anställningskontrakt eller inleder anställningsförhållanden med arbetstagare i syfte att hyra ut dessa till kundföretag för tillfälligt arbete i dessa företag under deras kontroll och ledning,

| c) | arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag: en arbetstagare som har ett anställningskontrakt med eller anställningsförhållande hos ett bemanningsföretag, i syfte att hyras ut till ett kundföretag för att tillfälligt arbeta under dess kontroll och ledning, |
| --- | --- |

c)

arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag: en arbetstagare som har ett anställningskontrakt med eller anställningsförhållande hos ett bemanningsföretag, i syfte att hyras ut till ett kundföretag för att tillfälligt arbeta under dess kontroll och ledning,

| d) | kundföretag: varje fysisk eller juridisk person för vilken och under vars kontroll och ledning arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag tillfälligt arbetar, |
| --- | --- |

d)

kundföretag: varje fysisk eller juridisk person för vilken och under vars kontroll och ledning arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag tillfälligt arbetar,

| e) | uppdrag: den period då en arbetstagare från ett bemanningsföretag är uthyrd till kundföretaget för att tillfälligt arbeta under dess kontroll och ledning, |
| --- | --- |

e)

uppdrag: den period då en arbetstagare från ett bemanningsföretag är uthyrd till kundföretaget för att tillfälligt arbeta under dess kontroll och ledning,

| f) | grundläggande arbets- och anställningsvillkor: arbets- och anställningsvillkor som fastställs i lagar och andra författningar, kollektivavtal och/eller andra bindande generella bestämmelser som gäller i kundföretaget och som avser






  i) | arbetstidens längd, övertid, raster, vilotid, nattarbete, semester och helgdagar, |
| --- | --- | --- |

f)

grundläggande arbets- och anställningsvillkor: arbets- och anställningsvillkor som fastställs i lagar och andra författningar, kollektivavtal och/eller andra bindande generella bestämmelser som gäller i kundföretaget och som avser

i)

arbetstidens längd, övertid, raster, vilotid, nattarbete, semester och helgdagar,

| ii) | lön. |
| --- | --- |

ii)

lön.

2.   Detta direktiv ska inte påverka tillämpningen av nationell lagstiftning när det gäller definitionerna av lön, anställningskontrakt, anställningsförhållande eller arbetstagare.

Medlemsstaterna får inte undanta arbetstagare, anställningskontrakt eller anställningsförhållanden från tillämpningsområdet för detta direktiv enbart därför att det rör sig om deltidsarbetande arbetstagare, arbetstagare med tidsbegränsad anställning eller arbetstagare med ett anställningskontrakt med eller anställningsförhållande hos ett bemanningsföretag.

Artikel 4

Översyn av begränsningar eller förbud

1.   Begränsningar eller förbud mot anlitande av arbetskraft som hyrs ut av bemanningsföretag får endast motiveras av allmänintresset, särskilt arbetstagarnas skydd, kraven på hälsa och säkerhet i arbetet eller behovet av att garantera att arbetsmarknaden fungerar väl och att missbruk förhindras.

2.   Senast den ... (7) ska medlemsstaterna, efter samråd med arbetsmarknadens parter i enlighet med nationell lagstiftning, kollektivavtal och praxis, göra en översyn av eventuella begränsningar eller förbud mot arbete som utförs av personal som hyrs ut av bemanningsföretag för att kontrollera om de är motiverade på grund av de skäl som anges i punkt 1.

3.   Om sådana begränsningar eller förbud föreskrivs i kollektivavtal, får den översyn som avses i punkt 2 utföras av de parter på arbetsmarknaden som har förhandlat fram det berörda avtalet.

4.   Punkterna 1, 2 och 3 ska inte påverka tillämpningen av nationella krav i fråga om registrering, tillstånd, certifiering, finansiella garantier eller kontroll av bemanningsföretag.

5.   Medlemsstaterna ska informera kommissionen om resultaten av den översyn som avses i punkterna 2 och 3 senast den ... (7).

KAPITEL II

ARBETS- OCH ANSTÄLLNINGSVILLKOR

Artikel 5

Likabehandlingsprincipen

1.   De grundläggande arbets- och anställningsvillkoren för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag ska, under den tid uppdraget i kundföretaget varar, minst vara de villkor som skulle gälla för dem om de hade anställts direkt av företaget i fråga för att inneha samma tjänst.

Vid tillämpningen av bestämmelserna i första stycket ska de befintliga reglerna i kundföretaget för

| a) | skydd av gravida och ammande kvinnor och skydd av barn och ungdomar, och |
| --- | --- |

a)

skydd av gravida och ammande kvinnor och skydd av barn och ungdomar, och

| b) | likabehandling av kvinnor och män samt åtgärder för att motverka all diskriminering på grund av kön, ras eller etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning |
| --- | --- |

b)

likabehandling av kvinnor och män samt åtgärder för att motverka all diskriminering på grund av kön, ras eller etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning

följas på det sätt som har fastställts i lagar och andra författningar, kollektivavtal och/eller i andra generella bestämmelser.

2.   När det gäller lön får medlemsstaterna, efter att ha samrått med arbetsmarknadens parter, föreskriva att undantag kan göras från de principer som fastställs i punkt 1, när arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag och som har ingått ett kontrakt om tillsvidareanställning hos ett sådant företag fortsätter att uppbära lön under tiden mellan två uppdrag.

3.   Medlemsstaterna får efter att ha samrått med arbetsmarknadens parter ge dessa möjlighet att, på lämplig nivå och i enlighet med de villkor som medlemsstaterna fastställer, bibehålla eller ingå kollektivavtal i vilka det, samtidigt som det övergripande skyddet av arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag respekteras, får fastställas överenskommelser om arbets- och anställningsvillkor för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag som avviker från de villkor som anges i punkt 1.

4.   Förutsatt att en tillräcklig skyddsnivå fastställs för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag, får medlemsstater som antingen inte har något system för att i lag fastslå allmängiltig tillämpning av kollektivavtal eller inte har något system för att i lag eller i praktiken låta bestämmelser i kollektivavtal omfatta alla företag av liknande slag inom en viss sektor eller ett visst geografiskt område, efter samråd med arbetsmarknadens parter på nationell nivå och på grundval av ett avtal som ingåtts av dessa, fastställa en ordning för grundläggande arbets- och anställningsvillkor som avviker från de principer som fastställs i punkt 1. En sådan ordning får inkludera en kvalificeringsperiod för likabehandling.

En ordning som avses i denna punkt ska vara förenlig med gemenskapslagstiftningen och vara tillräckligt detaljerad och tillgänglig så att de berörda sektorerna och företagen kan identifiera och fullgöra sina skyldigheter. Särskilt ska medlemsstaterna genom tillämpning av artikel 3.2 ange om de yrkesbaserade systemen för social trygghet, inklusive pensionssystem, sjuklönesystem och system för arbetstagarnas ekonomiska delaktighet ingår i de grundläggande arbets- och anställningsvillkoren enligt punkt 1. En sådan ordning ska inte påverka tillämpningen av avtal på nationell, regional, lokal eller sektoriell nivå som inte är mindre fördelaktiga för arbetstagarna.

5.   Medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder i enlighet med nationell lagstiftning och/eller praxis för att undvika missbruk vid tillämpningen av denna artikel och särskilt för att förhindra flera på varandra följande uppdrag som syftar till att kringgå bestämmelserna i detta direktiv. De ska underrätta kommissionen om sådana åtgärder.

Artikel 6

Tillgång till anställning, gemensamma inrättningar och yrkesutbildning

1.   Arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag ska informeras om lediga platser i kundföretaget för att få samma möjligheter att hitta tillsvidareanställning som övriga arbetstagare i det företaget. Denna information får lämnas genom ett allmänt meddelande som anslås på lämplig plats i det företag för vilket och under vars kontroll arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag arbetar.

2.   Medlemsstaterna ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att bestämmelser som förbjuder eller medför hinder för ingående av ett anställningskontrakt eller ett anställningsförhållande mellan kundföretaget och en arbetstagare som hyrs ut av ett bemanningsföretag efter det att uppdraget har avlutats, ska vara ogiltiga eller kunna ogiltigförklaras.

Denna punkt påverkar inte tillämpningen av bestämmelser enligt vilka bemanningsföretag erhåller skälig ersättning för tjänster till kundföretagen för uppdrag, rekrytering och utbildning av arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag.

3.   Bemanningsföretagen får inte kräva någon ersättning från arbetstagarna för en placering i ett kundföretag eller för att dessa ingår ett anställningskontrakt med eller ett anställningsförhållande hos ett kundföretag efter att de har utfört ett uppdrag i det kundföretaget.

4.   Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 5.1 ska arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag ges tillgång till förmåner eller gemensamma inrättningar inom kundföretaget, särskilt personalmatsalar, barnomsorg och transporter, på samma villkor som arbetstagare som är direkt anställda i detta företag, såvida inte skillnaden i behandling motiveras av objektiva skäl.

5.   Medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder eller främja dialogen mellan arbetsmarknadens parter, i enlighet med nationell sedvänja eller praxis, för att

| a) | förbättra tillgången till utbildning och till barnomsorg i bemanningsföretagen för de arbetstagare som hyrs ut, även under perioder mellan uppdragen, för att främja deras karriärutveckling och anställbarhet, |
| --- | --- |

a)

förbättra tillgången till utbildning och till barnomsorg i bemanningsföretagen för de arbetstagare som hyrs ut, även under perioder mellan uppdragen, för att främja deras karriärutveckling och anställbarhet,

| b) | förbättra de inhyrda arbetstagarnas tillgång till kundföretagens personalutbildning. |
| --- | --- |

b)

förbättra de inhyrda arbetstagarnas tillgång till kundföretagens personalutbildning.

Artikel 7

Representation för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag

1.   De arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag ska, enligt villkor som medlemsstaterna har fastställt, tas med vid beräkning av den tröskel över vilken organ för arbetstagarrepresentation ska inrättas i bemanningsföretaget enligt gemenskapslagstiftningen, nationell lagstiftning och kollektivavtal.

2.   Medlemsstaterna får, enligt villkor de själva fastställer, föreskriva att de arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag ska tas med vid beräkning av den tröskel över vilken organ för arbetstagarrepresentation ska inrättas i kundföretaget enligt gemenskapslagstiftningen, nationell lagstiftning och kollektivavtal på samma sätt som om de vore direkt anställda arbetstagare i kundföretaget under samma tidsperiod.

3.   De medlemsstater som utnyttjar alternativet i punkt 2 ska inte vara skyldiga att tillämpa bestämmelserna i punkt 1.

Artikel 8

Information till arbetstagarrepresentanter

Utan att det påverkar tillämpningen av sådana nationella bestämmelser eller gemenskapsbestämmelser om information och samråd som är strängare och/eller mer detaljerade, särskilt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/14/EG av den 11 mars 2002 om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen (8), ska kundföretaget lämna lämplig information om anlitande av arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag, när information lämnas om sysselsättningsläget i företaget till de organ för arbetstagarrepresentation som inrättats enligt nationell lagstiftning och gemenskapslagstiftning.

KAPITEL III

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 9

Minimikrav

1.   Detta direktiv påverkar inte medlemsstaternas rätt att tillämpa eller införa bestämmelser i lagar eller andra författningar som är förmånligare för arbetstagarna eller att främja eller tillåta att kollektivavtal som är förmånligare för arbetstagarna ingås mellan arbetsmarknadens parter.

2.   Genomförandet av detta direktiv ska inte under några omständigheter vara tillräckligt skäl för att motivera en sänkning av den allmänna skyddsnivån för arbetstagarna på de områden som omfattas av detta direktiv. Detta påverkar inte rätten för medlemsstaterna och/eller arbetsmarknadens parter att, med hänsyn till hur förhållandena utvecklas, besluta om andra lagar, författningar eller avtalsbestämmelser än de som gäller när detta direktiv antas, förutsatt att minimikraven i detta direktiv respekteras.

Artikel 10

Sanktioner

1.   Medlemsstaterna ska föreskriva lämpliga åtgärder för de fall då bemanningsföretag eller kundföretag inte följer detta direktiv. De ska särskilt se till att det finns lämpliga administrativa eller rättsliga förfaranden för att se till att de skyldigheter som följer av detta direktiv fullgörs.

2.   Medlemsstaterna ska fastställa bestämmelser om de sanktioner som ska tillämpas vid överträdelse av nationella bestämmelser om genomförande av detta direktiv samt vidta alla de åtgärder som är nödvändiga för att se till att de tillämpas. De sanktioner som fastställs ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna ska anmäla dessa bestämmelser till kommissionen senast den ... (7). Medlemsstaterna ska till kommissionen anmäla eventuella ändringar av dessa bestämmelser i god tid. De ska särskilt se till att arbetstagarna och/eller deras företrädare på ett lämpligt sätt kan se till att de skyldigheter som föreskrivs i detta direktiv fullgörs.

Artikel 11

Genomförande

1.   Medlemsstaterna ska anta och offentliggöra de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den ... (7), eller se till att arbetsmarknadens parter inför nödvändiga bestämmelser genom avtal, varvid medlemsstaterna ska vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att alltid kunna garantera att målen i detta direktiv uppnås. De ska genast underrätta kommissionen om detta.

2.   När en medlemsstat beslutar om dessa åtgärder ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.

Artikel 12

Översyn av kommissionen

Senast den ... (9) ska kommissionen i samråd med medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå se över tillämpningen av detta direktiv för att vid behov föreslå nödvändiga ändringar.

Artikel 13

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.

Artikel 14

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i ....

På Europaparlamentets vägnar

...

Ordförande

På rådets vägnar

...

Ordförande

---

(1)  EUT C 61, 14.3.2003, s. 124.

1

(2)  Europaparlamentets yttrande av den 21 november 2002 (EUT C 25 E, 29.1.2004, s. 368), rådets gemensamma ståndpunkt av den 15 september 2008 och rådets beslut av den ... (ännu ej öffentliggjort i EUT).

2

(3)  EUT C 303, 14.12.2007, s. 1.

3

(4)  UNICE ändrade sitt namn till BUSINESSEUROPE i januari 2007.

4

(5)  EGT L 206, 29.7.1991, s. 19.

5

(6)  EGT L 18, 21.1.1997, s. 1.

6

(7)  Tre år efter detta direktivs ikraftträdande.

7

(8)  EGT L 80, 23.3.2002, s. 29.

8

(9)  Fem år efter detta direktivs ikraftträdande.

9

---

RÅDETS MOTIVERING

I   INLEDNING

Den 20 mars 2002 antog kommissionen ett förslag till direktiv om ”arbetsvillkor för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag” för att bättre kunna förena flexibilitet på arbetsmarknaderna och trygghet i arbetet, och skapa fler och bättre arbetstillfällen inom ramen för Lissabonstrategin.

Europaparlamentet yttrade sig den 21 november 2002 vid första behandlingen i enlighet med artikel 251 i fördraget.

Ekonomiska och sociala kommittén lämnade sitt yttrande om kommissionens förslag den 19 september 2002.

Regionkommittén meddelade i en skrivelse av den 23 maj 2002 att den inte avsåg att lämna ett yttrande om förslaget till direktiv.

Kommissionen antog den 28 november 2002 ett ändrat förslag med beaktande av Europaparlamentets yttrande.

Rådet nådde med kvalificerad majoritet en politisk överenskommelse om en gemensam ståndpunkt under sitt möte den 9–10 juni 2008 parallellt med en politisk överenskommelse om arbetstidsdirektivet, som också antogs med kvalificerad majoritet.

I enlighet med artikel 251.2 i EG-fördraget antog rådet formellt sin gemensamma ståndpunkt med kvalificerad majoritet den 15 september 2008.

II   SYFTE

Detta utkast till direktiv syftar till att skydda arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag och förbättra kvaliteten på det arbete som utförs genom dessa företag genom att garantera att likabehandlingsprincipen tillämpas på arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag och genom att erkänna bemanningsföretag som arbetsgivare. Utkastet till direktiv syftar också till att fastställa en lämplig ram för anlitande av arbetskraft som hyrs ut av bemanningsföretag i syfte att effektivt bidra till att skapa arbetstillfällen och utveckla flexibla arbetsformer.

III   ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

1.   ALLMÄNNA SYNPUNKTER

I enlighet med artikel 137.1 i fördraget ”ska gemenskapen understödja och komplettera medlemsstaternas verksamhet” på ett antal områden som inbegriper ”arbetsvillkor”.

I artikel 137.2 föreskrivs det att rådet i detta syfte ”kan, genom direktiv anta minimikrav, som skall genomföras gradvis, varvid hänsyn skall tas till rådande förhållanden och tekniska bestämmelser i var och en av medlemsstaterna”.

Rådets gemensamma ståndpunkt överensstämmer med syftet i artikel 137.2 i fördraget på det avsedda området eftersom den är utformad för att skydda arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag och förbättra kvaliteten på det arbete som utförs genom dessa företag. Dessutom beaktar utkastet till direktiv också behovet att fastställa en lämplig ram för anlitande av arbetskraft som hyrs ut av bemanningsföretag för att bidra till att skapa arbetstillfällen och utveckla flexibla arbetsformer.

Den gemensamma ståndpunkten beaktar de mål som lagts fram av kommissionen och har stöd av parlamentet, särskilt målet att likabehandlingsprincipen ska gälla som allmän regel från första dagen. Ståndpunkten införlivar generellt sett flertalet av parlamentets ändringar vid första behandlingen av kommissionens förslag.

2.   STRUKTUR OCH AVGÖRANDE FAKTORER

2.1   Allmän struktur och direktivets titel

Den allmänna strukturen i den gemensamma ståndpunkten överensstämmer med den allmänna strukturen i kommissionens ändrade förslag. När det gäller direktivets titel har rådet följt kommissionens ändrade förslag och valt en mer allmänt hållen titel: Direktivet om arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag. Det bör noteras att i ett antal fall klargör rådets gemensamma ståndpunkt de viktigaste termerna och uttrycken, särskilt genom att genomgående använda de engelska termerna ”temporary agency worker” (arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag) och ”temporary work agency” (bemanningsföretag).

2.2   De viktigaste avvikelserna från kommissionens ändrade förslag

I artikel 4 om översyn av begränsningar eller förbud mot anlitande av arbetskraft som hyrs ut av bemanningsföretag, som i sak väsentligen följer parlamentets ändring 34, har rådet lagt till en ny punkt 3 om översyn av avtal som förhandlats fram av arbetsmarknadens parter. Rådet ansåg att arbetsmarknadens parter, med hänsyn till deras oberoende ställning, själva bör göra en översyn för att fastställa om begränsningar eller förbud som de förhandlat fram är motiverade på de grunder som är angivna i den första punkten i artikel 4. Rådet fann det inte nödvändigt att behålla en uttrycklig hänvisning till upphörande av omotiverade begränsningar eller förbud.

Samtidigt som rådet i allmänhet har följt kommissionens ändrade förslag har man ändrat artikel 5.3 och på ett väsentligt sätt formulerat om artikel 5.4 och 5.5. Rådet ansåg också att likabehandlingsprincipen ska gälla som allmän regel från första dagen. All behandling av arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag, som avviker från denna princip ska ha godkänts av arbetsmarknadens parter antingen i ett kollektivavtal eller genom avtal mellan arbetsmarknadens parter som slutits på nationell nivå. Mot bakgrund av de ändringar som gjorts i artikel 5.3 och 5.5 ansågs ett särskilt undantag för korttidskontrakt (sex veckor eller kortare) enligt kommissionens ändrade förslag inte längre vara nödvändigt eller relevant.

I artikel 5.3 och 5.4 återspeglar den gemensamma ståndpunkten, som i ett antal andra fall, de av parlamentets ändringar som framhåller betydelsen av den roll arbetsmarknadens parter spelar när det gäller förhandlingar om arbets- och anställningsvillkor. I artikel 5.5 uttrycker den gemensamma ståndpunkten samma önskemål som parlamentet när det gäller att förhindra missbruk.

I artikel 10 innefattar rådets gemensamma ståndpunkt en ny punkt 1 som avser de åtgärder som medlemsstaterna förväntas vidta för att se till att bemanningsföretag och kundföretag följer detta direktiv.

Rådet anser att medlemsstaterna behöver tre år för att genomföra direktivet medan kommissionen har föreslagit en genomförandeperiod på två år (artikel 11).

Dessutom har ett antal skäl uppdaterats och ändrats för att både förklara de ändringar som rådet infört i kommissionens ändrade förslag och för att beskriva den utveckling som skett sedan det ändrade förslaget offentliggjordes 2002. Exempelvis har hänvisningar införts i skälen 8 och 9 till Lissabonstrategin nystart 2005 och till de överenskomna principerna om ”flexicurity” (kombinationen av flexibilitet och trygghet) som Europeiska rådet godkände i december 2007.

3.   EUROPAPARLAMENTETS ÄNDRINGAR VID FÖRSTA BEHANDLINGEN

3.1   Europaparlamentets ändringar som godtagits av rådet

Sammanlagt 26 ändringar (1, 15, 19, 20, 23, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 40, 42, 43, 46, 47, 48, 49, 51, 85 och 86) har om inte ordagrant så åtminstone till innebörden i sin helhet införts i den gemensamma ståndpunkten.

Rådet har särskilt godtagit ändring 1 avseende direktivets titel, tre ändringar i skälen (ändringar 15, 19 och 20) samt ett antal ändringar i följande artiklar: artikel 1 om tillämpningsområde (ändring 23), artikel 2 om direktivets syfte (26), artikel 3 om definitioner (27–33 och 85), artikel 4 om översyn av begränsningar eller förbud (34–36), artikel 5 om likabehandlingsprincipen (40, 42, 43 och 86), artikel 6 om tillgång till anställning, gemensamma inrättningar och yrkesutbildning (46–49), och artikel 7 om representation för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag (51).

Det bör noteras att vissa ändringar har införts i andra delar av den gemensamma ståndpunkten än dem som Europaparlamentet ursprungligen föreslagit. En del av ändring 32 återges exempelvis i artikel 5.1 istället för i artikel 3.1 d. Ett annat exempel är ändring 36, som återges i en mer allmän utformning i skäl 20 snarare än i artikel 4.

3.2   Europaparlamentets ändringar som delvis godtagits av rådet

Andemeningen i ändring 4 ”nya former av reglerad flexibilitet” återges i texten till skäl 9, rådet ansåg det emellertid vara lämpligt att uppdatera texten i skälet och göra en hänvisning till de 2007 överenskomna gemensamma principerna om ”flexicurity” snarare än den formulering som parlamentet föreslagit vid första behandlingen.

Ändring 6 har godtagits till innebörden då i skäl 5 kopplingarna anges mellan detta direktiv och direktiv 1999/70/EG av den 28 juni 1999 om visstidsarbete. När det gäller denna ändring följer den gemensamma ståndpunkten kommissionens ändrade förslag.

Den huvudsakliga inriktningen på ändring 12 om att anställningskontrakt i form av tillsvidareanställning är det vanliga anställningsförhållandet har införts i skäl 15.

De syften som ligger bakom ändring 18 om att tillåta att arbetsmarknadens parter förhandlar om och definierar grundläggande arbets- och anställningsvillkor för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag, när dessa avviker från likabehandlingsprincipen, har införts i den gemensamma ståndpunkten (se skälen 16 och 17 samt artikel 5.3 och 5.4).

Ändring 24 har delvis godtagits eftersom den är lämplig för att i linje med det ändrade förslaget klargöra att både kundföretag och bemanningsföretag omfattas av detta direktiv. Det vore däremot inte lämpligt att tillåta att medlemsstaterna undantar vissa företag från likabehandlingsprincipen (sista delen av ändringen).

Ändring 54 (om att skapa arbetstillfällen, göra arbete genom bemanningsföretag mer attraktivt och erkänna att det finns olika nationella förhållanden) har godtagits till innebörden i artikel 2 (direktivets syfte), som nu innehåller följande formulering ”med beaktande av behovet att fastställa en lämplig ram för anlitande av arbetskraft som hyrs ut av bemanningsföretag för att effektivt bidra till att skapa arbetstillfällen och till att utveckla flexibla arbetsformer”. I skälen 12, 16, 17 och 19 görs en uttrycklig hänvisning till behovet av att beakta olika nationella förhållanden.

Ändring 87 tas delvis upp i artikel 5.1, medan den första delen av ändringen (om likabehandlingsprincipen) var införd i kommissionens ändrade förslag och har anammats av rådet i den gemensamma ståndpunkten, har den andra delen blivit överflödig eftersom begreppet ”jämförbar arbetstagare” har strukits i texten (jfr ändring 28 som godtagits av kommissionen och rådet).

I linje med kommissionens ändrade förslag har ändring 92 delvis godtagits i artikel 5.3. Det ansågs emellertid vara lämpligt att särskilt ange att avtal mellan arbetsmarknadens parter ska respektera ”det övergripande skyddet av arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag” när de fastställer arrangemang om arbets- och anställningsvillkoren som avviker från likabehandlingsprincipen.

3.3   Europaparlamentets ändringar som inte godtagits av rådet

Rådet ansåg det inte vara tillrådligt att inkludera ändringarna 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12 (första delen), 13, 16, 21, 22, 25, 44, 45, 52, 53, 71, 84, 88, 91, 93, 94 och 95 i rådets gemensamma ståndpunkt av följande skäl:

i)   Skäl

Det finns inte något särskilt behov att i skälen eller utkastet till direktiv förklara en viss historisk utveckling när det gäller arbetskraft som hyrs ut av bemanningsföretag, varför rådet har följt kommissionens ändrade förslag och avvisat ändringarna 3, 5, 7 och 11 samt första delen av ändring 12.

I linje med kommissionens ändrade förslag godtag rådet inte ändringarna 8, 9, 10, 13 och 84. Ändringarna innehöll särskilda exempel på hur anlitande av arbetskraft som hyrs ut av bemanningsföretag kunnat antingen hjälpa eller skada arbetstagarna uthyrda av dessa företag (kvinnor, arbetstagare med avbrott under sitt arbetsliv osv.) eller kundföretag (särskilt små och medelstora företag) eller inverkan på liknande system eller traditioner när det gäller arbetsmarknadsrelationer.

Ändringarna 16 och 94 har blivit överflödiga eftersom kommissionens ändrade förslag inte längre innehåller det tidigare skälet 16 om när särbehandling kunde anses som godtagbar.

Motiveringen i samband med artikel 7 (se punkt v nedan) gäller också avvisande av ändring 21 om information till och samråd med arbetstagare och arbetstagardeltagande.

Ändring 22 om arbetskraftens rörlighet över gränserna (godtagen av kommissionen) som skulle kunna anses som ett exempel, har inte införts i den gemensamma ståndpunkten eftersom denna text inte på något särskilt sätt är begränsad till rörlighet över gränserna.

Rådet har formulerat om skäl 12 för att göra det avsevärt kortare. Vissa aspekter i ändring 93 (bl.a. kravet på klargörande när det gäller rättigheter för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag och dessa företags ställning som arbetsgivare) har emellertid inkluderats i den omarbetade texten till skälet.

Medan skäl 15 om arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag som har ett tillsvidareanställningskontrakt med bemanningsföretaget har stärkts av rådet genom tillägg av en mening om att anställningskontrakt i form av tillsvidareanställning är det vanliga anställningsförhållandet, innefattar den gemensamma ståndpunkten inte den mer detaljerade formuleringen i ändring 88 om vad ett sådant tillsvidareanställningskontrakt ger en arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag.

ii)   Artikel 1 – Tillämpningsområde

Medan rådet har följt kommissionens ändrade förslag, har det inte godtagit ändring 25 som skulle ha utsträckt möjligheten att inte tillämpa direktivet när det gäller anställningskontrakt eller anställningsförhållanden som slutits inom ramen för särskilda utbildningsprogram utan offentligt stöd.

iii)   Artikel 4 – Översyn av begränsningar eller förbud

I ändring 91 kräver parlamentet en övergripande översyn av nationell lagstiftning om arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag. Rådet anser i likhet med kommissionen i dess ändrade förslag att detta faller utanför direktivs tillämpningsområde.

iv)   Artikel 5 – Likabehandlingsprincipen

Det ansågs vara överflödigt att följa det ändrade förslaget när det gäller ändring 39 (om icke-diskriminering) med hänsyn till att de relevanta delarna i ändring 32 har införlivats med artikel 5.1.

Medan ändring 44 har blivit överflödig, eftersom artikel 5.5 i det ändrade förslaget inte har införlivats med den gemensamma ståndpunkten, bör det noteras att andemeningen i ändringen följts beträffande textens allmänna inriktning som kräver respekt för skillnader i nationell praxis.

Ändring 45 om säkerhet och hälsa i arbetet och om säkerhetsutbildning ansågs överflödig eftersom under alla förhållanden den relevanta gemenskapslagstiftningen, särskilt direktiv 91/383/EEG om komplettering av åtgärderna för att främja förbättringar av säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare med tidsbegränsat anställningsförhållande eller tillfälligt anställningsförhållande, ska tillämpas. Rådet har därför följt kommissionens ändrade förslag och avvisat denna ändring.

v)   Artikel 7 – Representation för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag

Ändring 95 med åtföljande ändring 21 avseende skäl 21 avvisades eftersom den går utöver räckvidden för artikeln om representation för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag.

I detta sammanhang bör det noteras att artikel 8 i den gemensamma ståndpunkten innehåller en hänvisning till direktiv 2002/14/EG om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen.

vi)   Artikel 10 – Påföljder

Rådet ansåg att formuleringen ”arbetstagarna och/eller deras företrädare” i artikel 10.2 på ett korrekt sätt tar hänsyn till mångfalden av olika förhållanden på arbetsmarknaderna i medlemsstaterna. Den gemensamma ståndpunkten behåller därför detta uttryck och avvisar ändring 52.

vii)   Artikel 11 – Genomförande

Texten till artikel 11 om genomförande ansågs vara tillräckligt klar utan den föreslagna ändringen 53 som lyder ”i tillämpliga fall enligt nationell lagstiftning och praxis”.

Ändring 71 (om att i vissa situationer inte tillämpa direktivet under en femårsperiod) har blivit överflödig eftersom den gemensamma ståndpunkten i artikel 5 gör likabehandlingsprincipen till allmän regel från första dagen och den inte inkluderar möjligheten att undanta uppdrag för en kortare tid än sex veckor från tillämpningen av denna princip. Det bör emellertid noteras att det väsentliga innehållet i den sista delen av ändringen som behandlar undvikande av missbruk har införts i artikel 5.5 i den gemensamma ståndpunkten.

IV   SLUTSATS

Rådet anser att den gemensamma ståndpunkten på det hela taget är i linje med de grundläggande målen i kommissionens ändrade förslag. Rådet anser sig också ha beaktat de huvudsakliga mål som Europaparlamentet strävar efter att uppnå med sina ändringar av kommissionens ursprungliga förslag.

---

7.10.2008

| 7.10.2008 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | CE 254/s3 |
| --- | --- | --- | --- |

SV

Europeiska unionens officiella tidning

CE 254/s3

---

NOT TILL LÄSAREN

EU-institutionerna har beslutat att deras texter inte längre ska innehålla en hänvisning till den senaste ändringen av den ifrågavarande rättsakten.

Såvida inte annat anges, avser därför hänvisningarna i de texter som här offentliggörs rättsakter i deras gällande lydelse.

---