# Den Europæiske Unions C 404/2019

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 404 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 62. årgang29. november 2019 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 404

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

62. årgang29. november 2019

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | I   Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser |
| | UDTALELSER |
| | Regionsudvalget |
| 2019/C 404/01 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Strategier for makroregioner såsom Donauområdet: en ramme for fremme af grænseoverskridende klynger | 1 |
| | UDTALELSER |
| 2019/C 404/02 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — På vej mod en mere effektiv og demokratisk beslutningstagning inden for EU's skattepolitik | 6 |
| 2019/C 404/03 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — En stedbaseret tilgang til EU's industripolitik | 9 |
| 2019/C 404/04 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Mål for bæredygtig udvikling: et udgangspunkt for en langsigtet EU-strategi for et bæredygtigt Europa inden 2030 | 16 |
| 2019/C 404/05 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om en bæredygtig europæisk bioøkonomi: større økonomisk, social og miljømæssig sammenhæng | 24 |
| 2019/C 404/06 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Styrkelse af STE(A)M-uddannelser i EU | 30 |
| 2019/C 404/07 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Mod en omfattende EU-ramme for hormonforstyrrende stoffer | 34 |
| 2019/C 404/08 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Den grænseoverskridende dimension af katastroferisikoreduktion | 39 |
| 2019/C 404/09 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — En ny europæisk dagsorden for at fremme udviklingen af maritime industrier | 44 |
| 2019/C 404/10 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Flerniveauforvaltning og tværsektorielt samarbejde for at bekæmpe energifattigdom | 53 |

Indhold

Side

I   Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser

UDTALELSER

Regionsudvalget

2019/C 404/01

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Strategier for makroregioner såsom Donauområdet: en ramme for fremme af grænseoverskridende klynger

1

UDTALELSER

2019/C 404/02

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — På vej mod en mere effektiv og demokratisk beslutningstagning inden for EU's skattepolitik

6

2019/C 404/03

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — En stedbaseret tilgang til EU's industripolitik

9

2019/C 404/04

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Mål for bæredygtig udvikling: et udgangspunkt for en langsigtet EU-strategi for et bæredygtigt Europa inden 2030

16

2019/C 404/05

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om en bæredygtig europæisk bioøkonomi: større økonomisk, social og miljømæssig sammenhæng

24

2019/C 404/06

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Styrkelse af STE(A)M-uddannelser i EU

30

2019/C 404/07

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Mod en omfattende EU-ramme for hormonforstyrrende stoffer

34

2019/C 404/08

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Den grænseoverskridende dimension af katastroferisikoreduktion

39

2019/C 404/09

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — En ny europæisk dagsorden for at fremme udviklingen af maritime industrier

44

2019/C 404/10

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Flerniveauforvaltning og tværsektorielt samarbejde for at bekæmpe energifattigdom

53

---

| | III   Forberedende retsakter |
| --- | --- |
| | Regionsudvalget |
| 2019/C 404/11 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — En ren planet for alle — En europæisk strategisk og langsigtet vision for en fremgangsrig, moderne, konkurrencedygtig og klimaneutral økonomi | 58 |

III   Forberedende retsakter

Regionsudvalget

2019/C 404/11

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — En ren planet for alle — En europæisk strategisk og langsigtet vision for en fremgangsrig, moderne, konkurrencedygtig og klimaneutral økonomi

58

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

I Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser

UDTALELSER

Regionsudvalget

| 29.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 404/1 |
| --- | --- | --- | --- |

29.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 404/1

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Strategier for makroregioner såsom Donauområdet: en ramme for fremme af grænseoverskridende klynger

(2019/C 404/01)

| Ordfører | : | Dainis TURLAIS (LV/ALDE), medlem af byrådet i Riga |
| --- | --- | --- |
| Basisdokument | : | Rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om gennemførelsen af EU's makroregionale strategier
  COM(2019) 21 final |

Ordfører

:

Dainis TURLAIS (LV/ALDE), medlem af byrådet i Riga

Basisdokument

:

Rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om gennemførelsen af EU's makroregionale strategier

COM(2019) 21 final

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg (RU) glæder sig over, at det rumænske rådsformandskab har anmodet udvalget om at udarbejde en udtalelse om EU's konkurrenceevne og industripolitik, hvilket omfatter udvikling af tværnationale klynger til sikring af en bedre økonomisk konvergens på makroregionalt niveau (f.eks. i Donauområdet); |
| --- | --- |

1.

| 2. | bifalder Kommissionens anden rapport om gennemførelsen af EU's makroregionale strategier (1), som vurderer gennemførelsen af de fire makroregionale strategier til fremme af den økonomiske udvikling og ser nærmere på videreudviklingen af disse strategier med henblik på EU's mulige budgetramme efter 2020. Det arbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene, der ledsager denne meddelelse, indeholder detaljerede vurderinger af hver enkelt makroregional strategi (2); |
| --- | --- |

2.

| 3. | glæder sig over, at der i Kommissionens rapport peges på konkrete resultater på områderne miljø og klimaændringer samt forskning, innovation, økonomisk udvikling og konnektivitet. Samtidig henviser Kommissionen med rette til de problemer, som de ansvarlige for gennemførelsen af de makroregionale strategier står over for: forskelle i forvaltningskapacitet og økonomisk udvikling samt problemer med flerniveaustyring og finansiering; |
| --- | --- |

3.

| 4. | bifalder konklusionerne fra Rådet for Den Europæiske Union af 21. maj 2019 om gennemførelsen af EU's makroregionale strategier (3), hvori de deltagende lande opfordres til at styrke ejerskabet og sikre passende politisk støtte på nationalt plan og samtidig fremme inddragelsen af lokale og regionale interessenter, og understreger betydningen af fortsat at anvende makroregionale strategier som en strategisk ramme, der fremmer en mere sammenhængende og synergisk gennemførelse af EU's politikker, programmer og fonde; |
| --- | --- |

4.

| 5. | fremhæver, at det ikke kun er koordineringen på makroregionalt og nationalt plan, der er vigtig for flerniveaustyringen. Det er endnu vigtigere, at repræsentanter for byer og regioner inddrages direkte; |
| --- | --- |

5.

| 6. | minder på ny om, at de makroregionale strategier bygger på en reel og grundlæggende europæisk vision (4), og glæder sig over, at Kommissionen i rapporten fastslår, at makroregionale strategier rummer et stort potentiale og bidrager på en unik og innovativ måde til samarbejde inden for EU og med nabolande. Udvalget gentager, at EU har brug for en grænseoverskridende vision for territorial udvikling (5); |
| --- | --- |

6.

| 7. | påpeger, at Lissabontraktatens mål om økonomisk, social og territorial samhørighed endnu ikke er opfyldt. Økonomisk vækst og de deraf følgende velfærdsgevinster for borgerne giver EU en reel styrke. Ved at udnytte potentialet til fremme af økonomisk vækst hos alle myndighedsniveauer i EU kan de makroregionale strategier yde et væsentligt bidrag til, at levestandarden for befolkningen i naboområder udlignes inden for en rimelig tidsfrist, og strategierne kan dermed yde et effektivt bidrag til at opfylde samhørighedsmålet i EU-traktaten. Forbedring af borgernes velfærd skal være kernen i alle strategipapirer; |
| --- | --- |

7.

| 8. | minder igen om, at de makroregionale strategier har udviklet sig til et fremragende territorialt baseret koordineringsinstrument, der kan sikre en »mere effektiv udnyttelse af makroregioners fælles potentiale« (6). De skaber mulighed for en reel flerniveaustyring uden nyt bureaukrati og mindsker kløften mellem EU-politik og lokalpolitik gennem den direkte inddragelse af repræsentanter for byer og regioner; |
| --- | --- |

8.

| 9. | glæder sig over Kommissionens arbejde med klyngepolitikker og opfordrer til en langt tættere sammenkobling af klyngepolitikker og makroregionale strategier. Dette ville bidrage til økonomisk vækst og opfyldelse af samhørighedsmålene, idet hovedformålet med den nævnte politik er at styrke de regionale konkurrencefordele. Klyngerne har allerede ydet et reelt og meget positivt bidrag i forbindelse med gennemførelsen af de makroregionale strategier. For eksempel etableres der ved hjælp af projektet »DanuBioValNet« (7) i Donauområdet nye værdikæder for økologiske produkter. Makroregionale strategier fremmer oprettelsen af klynger, men begrænser dem ikke til referenceområdet for en makroregional strategi; |
| --- | --- |

9.

| 10. | henviser til sin udtalelse om »Gennemførelsen af de makroregionale strategier« (8), hvor udvalget støtter princippet om de »tre gange ja« til forbedring af de makroregionale strategiers funktion: »RU siger ja til bedre synergier med finansieringsinstrumenter, ja til en bedre integration af eksisterende strukturer i de makroregionale strategier og ja til bedre gennemførelse af eksisterende lovgivning«. Udvalget beklager, at Kommissionen ikke har taget hensyn til dette forslag; |
| --- | --- |

10.

| 11. | er fuldt ud enig med det italienske formandskab for EU-strategien for Alperegionen i, at det ville være en win-win-løsning at indarbejde EU's makroregionale strategier i den retlige ramme for samhørighedspolitikken i årene 2021-2027, idet det ville styrke disse strategier og bidrage til at forbedre den territoriale samhørighed i Unionen; |
| --- | --- |

11.

| 12. | er åben over for et initiativ til en ny makroregional strategi, som er fælles for og støttes af flere medlemsstater og regioner, og som skal tackle fælles udfordringer i et afgrænset geografisk område. Ved udarbejdelsen af en ny makroregional strategi skal der tages højde for, at denne ikke må påvirke de eksisterende makroregionale strategiers funktion negativt; |
| --- | --- |

12.

| 13. | støtter initiativet om at udarbejde en EU-strategi for Karpaterregionen, som kan udgøre en permanent ramme for samarbejde mellem lande, regioner og befolkningsgrupper i Karpaterne. Udarbejdelsen af et strategidokument for Karpaterregionen vil på den ene side rette fokus på de problemer, som makroregionen står over for, og på den anden side skabe muligheder for at udnytte det særlige kulturelle og miljømæssige potentiale, som landene i Karpaterne råder over. I forbindelse med udarbejdelsen af denne strategi bør man fremhæve inddragelsen af mange aktører, der repræsenterer såvel det lokale og regionale som det nationale og europæiske niveau, hvilket det arbejde der udføres i den interregionale gruppe »Karpaterne« i Det Europæiske Regionsudvalg blandt andet er et eksempel på; |
| --- | --- |

13.

| 14. | støtter drøftelserne mellem de regioner og stater, der grænser op til Atlanterhavet, og som for øjeblikket deltager i strategien for Atlanterhavet, om oprettelsen af en makroregional strategi baseret på det samarbejde mellem de atlantiske partnere, der har eksisteret i årtier. En makroregional strategi for Atlanterhavsområdet ville supplere den nuværende havstrategi ved at give den en politisk dimension og flerniveaustyring, som kunne omfatte tredjelande og regioner. Dermed ville anvendelsesområdet blive udvidet til territoriale spørgsmål, hvilket ville fremme en større sammenhæng mellem de tematiske prioriteter og de eksisterende finansieringsinstrumenter. Makrostrategien ville hovedsageligt fokusere på det maritime område, herunder havenergi, som er blevet udpeget som en prioritet af de atlantiske interessenter. Andre fokusområder ville være beskæftigelse og uddannelse. |
| --- | --- |

14.

Finansiering og forvaltning

| 15. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger behovet for yderligere at integrere EU's makroregionale strategier og sektorspecifikke strategier såsom Horisont 2020, Erasmus+, Et Kreativt Europa, programmet for virksomheders konkurrenceevne og små og mellemstore virksomheder (COSME), LIFE, Connecting Europe-faciliteten og EU's fond for strategiske investeringer med henblik på at skabe synergier møntet på en fælles løsning af de presserende problemer; |
| --- | --- |

15.

| 16. | bifalder Kommissionens bestræbelser på at skabe større synergieffekter med Den Europæiske Fond for Regionaludvikling gennem sit lovforslag om europæisk territorialt samarbejde (9). Udvalget konstaterer imidlertid, at disse justeringer kun vedrører en meget beskeden del af EU's midler; |
| --- | --- |

16.

| 17. | støtter Kommissionens henstilling om, at der forud for indgåelsen af partnerskabsaftaler foretages en bedre afstemning af prioriteterne for de makroregionale strategier og EU's fonde ved at koordinere aktiviteterne hos de kompetente programmyndigheder og de vigtigste aktører i de makroregionale strategier. De lande og regioner, der er involverede i gennemførelsen af de makroregionale strategier, skal ved hjælp af en bottom-up-tilgang og i fællesskab nå til enighed om prioriteterne for disse strategier; |
| --- | --- |

17.

| 18. | opfordrer Kommissionen til ikke blot at sikre koordinering internt i og mellem medlemsstaterne, men også på et tredje plan, nemlig det europæiske. De makroregionale strategier omfatter en bred vifte af politikområder og udvikles særskilt fra EU's politik for territorialt samarbejde. De politiske strategier, der vedrører finansiering på makroregionalt niveau, er således ikke indbyrdes forbundne. For at sikre en tilgang, der reelt er baseret på flerniveaustyring, bør de makroregionale strategier også gennemføres under Kommissionens direkte ansvar, og det bør sikres, at arbejdet i Kommissionens forskellige generaldirektorater integreres i hver enkelt makroregional strategi; |
| --- | --- |

18.

| 19. | mener, at netværket af nationale myndigheder, der har forvaltet midlerne fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling i Østersøområdet siden 2016, er et godt eksempel på en bottom-up-koordinering, der kan fremmes på andre sektorpolitiske områder og i andre geografiske områder; |
| --- | --- |

19.

| 20. | er helt enig med Kommissionen i, at en vellykket gennemførelse af de makroregionale strategier afhænger af medlemsstaternes og regionernes engagement. Disse strategier vil ikke kunne leve op til deres potentiale og gennemføres effektivt, hvis ikke medlemsstaterne og regionerne modtager de nødvendige finansielle og menneskelige ressourcer; |
| --- | --- |

20.

| 21. | understreger, at makroregionale strategier bidrager til at koordinere aktiviteterne og ekspertisen i eksisterende strukturer og gøre anvendelsen af de tilgængelige finansielle ressourcer mere effektiv. På den måde har de dokumenteret deres betydning for fremme og videreudvikling af princippet om flerniveaustyring i forbindelse med gennemførelsen af EU-projekter. |
| --- | --- |

21.

Det Forenede Kongeriges udtræden af EU

| 22. | Det Europæiske Regionsudvalg bekræfter, navnlig i forbindelse med Det Forenede Kongeriges udtræden af EU, sit synspunkt om, at makroregionale strategier også kan fremme en integreret udvikling, der går ud over EU's grænser. Udvalget foreslår derfor, at det undersøges, hvordan makroregionale strategier kan bidrage til udformningen af de fremtidige forbindelser mellem Det Forenede Kongerige og EU, og det opfordrer begge parter til at inddrage de lokale og regionale myndigheder tæt i de yderligere drøftelser af dette emne; |
| --- | --- |

22.

| 23. | påpeger, at det anerkender de makroregionale strategier, som kan involvere Det Forenede Kongerige og EU-regioner, som et vigtigt instrument, der fremover ville sikre en vedvarende fælles programmering, koordinering og samarbejde mellem byer og regioner i Det Forenede Kongerige og EU. Udvalget opfordrer til, at byer og regioner inddrages aktivt i udformningen af dette samarbejde. |
| --- | --- |

23.

Klynger

| 24. | Det Europæiske Regionsudvalg påpeger, at i en verden, hvor den globale konkurrence ikke længere kun er en konkurrence mellem virksomheder, men også mellem regioner, spiller klynger som ekspertisecentre en vigtig rolle for regionernes velstand, konkurrenceevne og økonomiske udvikling, og de bidrager dermed til den territoriale samhørighed; |
| --- | --- |

24.

| 25. | gør opmærksom på, at klynger er vigtige drivkræfter for innovation, idet de er lige interessante for investorer og innovatorer og forbinder virksomheder, lokale myndigheder, forsknings- og uddannelsesinstitutioner. Udvalget understreger, at det er yderst vigtigt at inddrage klyngerne i udarbejdelsen af strategier for intelligent specialisering, navnlig inden for de af Kommissionen iværksatte tematiske S3-platforme. De makroregionale strategier kan udgøre et naturligt springbræt for en klyngebaseret tilgang. Udvalget understreger, at det er vigtigt at støtte en effektiv samordning mellem strategierne for intelligent specialisering og de regionale og nationale strategier med henblik på at fremme et effektivt tværregionalt samarbejde gennem en større tilstedeværelse af klynger og øget synergi i adgangen til finansieringskilder, og dermed også styrke de makroregionale strategiers merværdi, når det gælder en harmonisk udvikling i de pågældende områder. Udvalget gentager, at det er nødvendigt at sikre bæredygtige finansieringsformer for at styrke klyngeinitiativer i forbindelse med gennemførelsen af strategier for intelligent specialisering inden for rammerne af tværregionalt og tværnationalt samarbejde; |
| --- | --- |

25.

| 26. | påpeger, at samarbejde mellem klynger er et lovende værktøj til forbedring af regionernes innovationskapacitet, og at sammenslutninger af klynger med henblik på grænseoverskridende eller regionalt samarbejde derfor ikke bør begrænses til Europa, men være globalt orienterede med en målsætning om at danne globale klynger. Makroregionale strategier mellem EU-regioner, medlemsstater og, hvor det er relevant, tredjelande kan skabe en passende ramme for et sådant samarbejde; |
| --- | --- |

26.

| 27. | minder på ny om konklusionerne fra Rådet for Den Europæiske Union af 12. marts 2018, hvori der opfordres til at videreudvikle den europæiske klyngepolitik med henblik på at skabe et netværk af regionale klynger baseret på principperne om intelligent specialisering og udvikle disse til europæiske klynger i verdensklasse, der kan støtte fremkomsten af nye værdikæder i hele Europa. Der bør derfor sikres finansielle midler til samarbejde inden for intelligent specialisering i hele EU i det fremtidige Interreg-budget; |
| --- | --- |

27.

| 28. | glæder sig over konklusionerne fra Rådet for Den Europæiske Union af 21. maj 2019 om gennemførelsen af EU's makroregionale strategier (10), hvori der opfordres til at udnytte forbindelserne mellem intelligente specialiseringsstrategier og klynger med henblik på bedre at forbinde økosystemerne samt industri- og innovationspolitikker inden for de makroregionale strategier; |
| --- | --- |

28.

| 29. | opfordrer derfor Kommissionen til at udvikle foranstaltninger, der kan støtte klyngernes aktiviteter og samarbejdet mellem disse yderligere med et særligt fokus på at styrke klyngernes regionale dimension. Derudover bør en territorial og regional tilgang sikre en større sammenhæng og flere synergieffekter i klyngepolitikken; |
| --- | --- |

29.

| 30. | mener, at makroregionale strategier kan bidrage til at skabe gunstige rammevilkår for klynger. Strategierne giver offentlige forvaltninger, især lokale og regionale myndigheder, universiteter, forskningscentre og virksomheder mulighed for at koordinere deres aktiviteter. Grænseoverskridende klynger fremmer i sagens natur samarbejde mellem forskellige partnere på tværs af geografiske grænser og sektorgrænser; |
| --- | --- |

30.

| 31. | opfordrer EU til yderligere at fremme grænseoverskridende samarbejde i sin klyngepolitik, f.eks. ved at støtte søgningen efter internationale partnere til klynger (og deres medlemmer) og ved til en vis grad at finansiere afprøvning og videreudvikling af samarbejdet mellem klynger. Denne tilgang er f.eks. blevet gennemført med succes i forbindelse med projektet »Innovation Express« (11) i Østersøområdet. |
| --- | --- |

31.

En makroregional strategi for Donauområdet

| 32. | Det Europæiske Regionsudvalg bemærker, at Donauområdet udviser betydelige forskelle med hensyn til innovation, idet nogle regioner hører til gruppen af de regioner, der klarer sig bedst i EU, mens andre halter bagefter. Dette skyldes ulige rammevilkår og en bred vifte af forvaltningsprocedurer på området forskning og investeringer. I den sammenhæng efterlyser udvalget en bedre koordinering af de relevante offentlige foranstaltninger og mere intelligente og målrettede investeringer, herunder inden for rammerne af EU-programmer; |
| --- | --- |

32.

| 33. | påpeger, at den relativt stærke vækst i SMV'er er en af de vigtigste faktorer for konkurrenceevnen i Donau-makroregionen. Da SMV'er typisk spiller en central rolle i klyngeinitiativer, og der er en stærk og positiv sammenhæng mellem regionale innovationsresultater og regional konkurrenceevne, kan dette give regionen mulighed for at forbedre sin konkurrenceevne; |
| --- | --- |

33.

| 34. | påpeger, at en forbedring af konkurrenceevnen på makroregionalt niveau kræver en mere aktiv tilgang og en styrkelse af rammen for den fremtidige udvikling af klynger, selv om flere lovende projekter og initiativer fra makroregionerne allerede er i gang. Udvalget opfordrer Kommissionen og de myndigheder, der har ansvaret for gennemførelsen af den makroregionale strategi, til ikke blot at overvåge og vurdere fremskridtene og resultaterne af gennemførelsen af disse initiativer, men også til at drage konklusioner, udveksle erfaringer og tilbyde nye mekanismer, der kan fremme vækst og konkurrenceevne på makroregionalt niveau; |
| --- | --- |

34.

| 35. | går ind for, at det overvejes at udvikle en strategi for intelligent specialisering i Donau-makroregionen under hensyntagen til regionens særlige fordele og behov, f.eks. den relativt stærke vækst i SMV'er; |
| --- | --- |

35.

| 36. | opfordrer til, at der iværksættes en systematisk udveksling af erfaringer, oplysninger og data med andre strategier for makroregioner med henblik på at udvikle makroregionernes konkurrenceevne med fokus på grøn økonomi, innovationssektoren og skabelse af nye jobmuligheder; |
| --- | --- |

36.

| 37. | understreger, at klynger også spiller en vigtig rolle i den tredobbelte helix-tilgang baseret på samarbejde mellem universiteter, offentlige myndigheder og den private sektor. Som følge af, at de befinder sig tæt på de lokale markeder og kender de lokale behov, er de passende instrumenter, når den grundlæggende ide om lokalt baserede foranstaltninger kombineret med en bottom-up-tilgang skal gennemføres. |
| --- | --- |

37.

Konklusioner

| 38. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger nødvendigheden af at støtte ethvert initiativ, der styrker enhed, samarbejde, integration, sikkerhed, social lighed og ægte samhørighed i Den Europæiske Union. Den makroregionale strategi kan yde et væsentligt bidrag til, at levestandarden for befolkningen i naboområder udlignes inden for en rimelig tidsfrist; |
| --- | --- |

38.

| 39. | påpeger, at den makroregionale strategi er kendetegnet ved en grundlæggende europæisk vision, har et stort potentiale og fremmer konkret samarbejde på innovativ vis med henblik på at opfylde fælles mål, som er vigtige for borgerne, uanset hvilket land eller hvilken region de bor i; |
| --- | --- |

39.

| 40. | bemærker, at den makroregionale strategi skaber mulighed for en reel flerniveaustyring, der spænder fra lokale myndigheder til Kommissionen. I den forbindelse skabes der ikke nye bureaukratiske strukturer, men kløften mellem politik på europæisk og lokalt niveau formindskes. Samspillet mellem klyngepolitik og den makroregionale strategi kan bidrage til at fremskynde opfyldelsen af Lissabontraktatens mål om økonomisk, social og territorial samhørighed. |
| --- | --- |

40.

Bruxelles, den 26. juni 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  COM(2019) 21 final.

1

(2)  SWD(2019) 6 final.

2

(3)  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-9895-2019-INIT/da/pdf.

3

(4)  Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om »Gennemførelsen af de makroregionale strategier« (COR-2017-02554).

4

(5)  Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om »Territorial vision 2050, hvilken fremtid?« (COR-2015-04285).

5

(6)  Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om »Gennemførelsen af de makroregionale strategier« (COR-2017-02554).

6

(7)  http://www.interreg-danube.eu/approved-projects/danubiovalnet.

7

(8)  Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om »Gennemførelsen af de makroregionale strategier« (COR-2017-02554).

8

(9)  Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om særlige bestemmelser for målet om europæisk territorialt samarbejde (Interreg), der støttes af Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og de eksterne finansieringsinstrumenter — COM(2018) 374 final, artikel 15, stk. 3.

9

(10)  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-9895-2019-INIT/da/pdf.

10

(11)  http://www.bsr-stars.eu/innovation-express/.

11

---

UDTALELSER

| 29.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 404/6 |
| --- | --- | --- | --- |

29.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 404/6

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — På vej mod en mere effektiv og demokratisk beslutningstagning inden for EU's skattepolitik

(2019/C 404/02)

| Ordfører | : | Christophe ROUILLON (FR/PES), borgmester i Coulaines |
| --- | --- | --- |
| Basisdokument | : | Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd og Rådet: På vej mod en mere effektiv og demokratisk beslutningstagning inden for EU's skattepolitik af 15. januar 2019
  COM(2019) 8 final |

Ordfører

:

Christophe ROUILLON (FR/PES), borgmester i Coulaines

Basisdokument

:

Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd og Rådet: På vej mod en mere effektiv og demokratisk beslutningstagning inden for EU's skattepolitik af 15. januar 2019

COM(2019) 8 final

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg (RU) er enig med Kommissionen i, at globaliseringen, digitaliseringen og udviklingen af serviceøkonomien har igangsat en meget dynamisk udvikling på skatteområdet; |
| --- | --- |

1.

| 2. | minder om, at det allerede har opfordret Kommissionen til at benytte sig af passerellebestemmelsen, som giver mulighed for at indføre afstemning ved kvalificeret flertal, navnlig på skatteområdet (1). Udvalget glæder sig i den forbindelse over Europa-Parlamentets beslutning af 26. marts 2019 om økonomisk kriminalitet, skattesvig og skatteunddragelse (betænkning fra TAX3-udvalget), hvori Kommissionen opfordres til om nødvendigt at anvende proceduren i EUF-traktatens artikel 116; |
| --- | --- |

2.

| 3. | påpeger, at det indre marked i henhold til EUF-traktatens artikel 4, stk. 2, er et område, hvor EU og medlemsstaterne har delt kompetence, og at EUF-traktatens artikel 113 indeholder mekanismer for harmonisering af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende skattepolitik for at sikre det indre markeds funktion og undgå konkurrenceforvridning. RU mener, at forslaget om at indføre afstemning med kvalificeret flertal på dette grundlag, som i overensstemmelse med Kommissionens forpligtelse ikke må gribe ind i medlemsstaternes beføjelser til at fastsætte direkte skatter for enkeltpersoner eller virksomheder, bør gå hånd i hånd med en større inddragelse af Europa-Parlamentet og de nationale og regionale myndigheder, eftersom visse regioner har lovgivningsbeføjelser på skatteområdet; |
| --- | --- |

3.

| 4. | bemærker, at Kommissionens forslag ikke har til formål at give EU nye beføjelser. Kommissionen foreslår ej heller at gribe ind i medlemsstaternes beføjelser til at fastsætte direkte skatter for enkeltpersoner og virksomheder; |
| --- | --- |

4.

| 5. | peger på, at et styrket samarbejde (artikel 326-334 i TEUF) kan bringes i anvendelse i skatteanliggender, hvilket giver et minimum af 9 medlemsstater mulighed for at nå til enighed om fælles lovgivning, som det har været tilfældet med afgiften på finansielle transaktioner. Ikke desto mindre bør et styrket samarbejde kun være en sidste udvej, efter at de muligheder, som institutionernes normale funktion giver, er udtømt, da et styrket samarbejde kan føre til en fragmentering af det indre marked og er baseret på en overvejende mellemstatslig tilgang; |
| --- | --- |

5.

| 6. | glæder sig over, at Kommissionen i sit nuværende mandat har fremsat 26 lovgivningsforslag med henblik på at styrke bekæmpelsen af økonomisk kriminalitet og aggressiv skatteplanlægning (2) og forbedre skatteopkrævningen og skatteligheden. Udvalget bemærker, at Rådet har gjort visse fremskridt, for så vidt angår større lovgivningsinitiativer vedrørende reform af selskabsbeskatningen, der dog ikke alle er blevet ført ud i livet endnu; |
| --- | --- |

6.

| 7. | påpeger ligeledes, at andre lovgivningsinitiativer ud over dem vedrørende skatteunddragelse og skatteundgåelse — bl.a. forslaget fra 2011 om at lægge afgift på finansielle transaktioner og forslaget om at beskatte digitale tjenester — som RU har bakket op om, er blevet blokeret af et mindretal af medlemsstater i Rådet. |
| --- | --- |

7.

Europæisk beskatning og demokrati

| 8. | Det Europæiske Regionsudvalg minder om, at der er en tæt sammenhæng mellem beskatning og demokrati, eftersom de liberale demokratiers historie har været præget af en stræben efter skattebetalernes samtykke til at underkaste skatteindtægter og -udgifter en demokratisk kontrol, hvilket princippet »no taxation without representation« vidner om; |
| --- | --- |

8.

| 9. | fremhæver, at bekæmpelse af skattesvig ifølge en nylig Eurobarometerundersøgelse (3) betragtes som et prioriteret indsatsområde for EU af tre fjerdedele af respondenterne. Udvalget mener derfor, at Kommissionen har valgt et passende tidspunkt til at offentliggøre sit forslag med henblik på at bidrage til den demokratiske debat forud for valget til Europa-Parlamentet, og at EU vil få nemmere ved at fordrive den antieuropæiske populisme, hvis den europæiske skattepolitik forvaltes på en mere gennemsigtig og demokratisk måde (»take back control«); |
| --- | --- |

9.

| 10. | bemærker, at multinationale selskabers skatteundgåelse stadig udgør et problem i EU, og mener, at individuelle undersøgelser bør intensiveres, idet en enkelt virksomheds overtrædelse af reglerne ikke afspejler den kollektive adfærd. |
| --- | --- |

10.

Prisen for enstemmighed på skatteområdet

| 11. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at der inden for de samme økonomiske rammer bør findes en balance mellem reguleringen af skattekonkurrencen mellem medlemsstaterne — og endda nogle gange inden for medlemsstaterne — og behovet for at undgå, at en medlemsstats suverænitet på skatteområdet overlapper en anden medlemsstats suverænitet, for eksempel på grund af manglende fastlæggelse af en passende maksimal forskel mellem de respektive skattesatser eller aggressive skattemønstre. En medlemsstats skatteafgørelser kan nemlig i afgørende grad påvirke andre medlemsstaters indtægter og muligheder for at træffe deres egne politiske valg. Derudover begrænses den nationale skattemæssige suverænitet, i takt med at beskatningsgrundlaget bliver mere mobilt. RU finder det derfor hensigtsmæssigt at fremhæve princippet om delt skattemæssig suverænitet på europæisk plan; |
| --- | --- |

11.

| 12. | konstaterer, at der sideløbende med fremskridtene i den europæiske integration og den betydelige og hurtige omstilling af økonomien er opstået en ubalance i integrationen, hvor kapital og tjenesteydelser kan bevæge sig frit i EU, samtidig med at medlemsstaterne fastsætter deres skatteregler uafhængigt af hinanden. Dengang udviklingen af det indre marked hovedsageligt begrænsede sig til handel med varer, var de grænseoverskridende virkninger af beskatning ikke så omfattende som i dag, hvor virksomhederne er stærkt afhængige af immaterielle aktiver, data og automatisering, hvis værditilvækst er vanskelig at kvantificere; |
| --- | --- |

12.

| 13. | mener, at en fælles indsats på europæisk og nationalt plan er en forudsætning for at kunne beskytte EU's og medlemsstaternes budgetter mod tab som følge af skattesvig og ubetalt skat. Udvalget bemærker, at kun de skatteindtægter, der inddrives fuldt ud og effektivt, gør det muligt for medlemsstaterne og de lokale og regionale myndigheder og for EU indirekte at levere bl.a. omkostningseffektive offentlige kvalitetstjenester, navnlig i forbindelse med uddannelse, sundhed, økonomisk overkommelige boliger, sikkerhed og bekæmpelse af kriminalitet, og at finansiere kampen mod klimaændringer, fremme af ligestilling mellem kønnene, den offentlige transport og vigtig infrastruktur med henblik på at nå målene om bæredygtig udvikling. Dette kan på sigt føre til en lettelse af det samlede skattetryk for de europæiske byer og virksomheder; |
| --- | --- |

13.

| 14. | er af den opfattelse, at enstemmighed på skatteområdet også har hindret gennemførelsen af andre af EU's bedrifter, navnlig klima- og energirammen for 2030, herunder revisionen af energibeskatningsdirektivet, der har til formål at integrere CO2-emissioner i afgiftssatsen for brændstof, den cirkulære økonomi og reformen af ordningen for egne indtægter; |
| --- | --- |

14.

| 15. | bemærker, at virksomhedernes mange strategier for skatteundgåelse ifølge en nylig undersøgelse har medført tab af indtægter i EU, der skønnes at gå fra 50-70 mia. euro, alene som følge af overførsel af overskud og svarende til mindst 17 % af selskabsskatteindtægterne i 2013, til 160-190 mia. euro, hvis man medregner skønnet tabt indkomst som følge af individuelle skatteordninger for de store multinationale selskaber; |
| --- | --- |

15.

| 16. | minder om, at de lokale og regionale myndigheder ligeledes er ofre for skatteundgåelse, eftersom de lokale og regionale skatter opkræves på baggrund af det nationale beskatningsgrundlag, og de lokale og regionale myndigheder i de fleste medlemsstater modtager en del af indtægterne fra den nationale selskabsbeskatning; |
| --- | --- |

16.

| 17. | understreger, at EU's momsregler går tilbage til 1993, hvor de kun var tænkt som en overgangsordning. Kravet om enstemmighed har umuliggjort enhver gennemgribende reform på trods af den seneste teknologiske udvikling og forandringer på markedet. I mange tilfælde anvender medlemsstaterne stadig forskellige regler for indenlandske og udenlandske transaktioner. Udvalget understreger, at dette udgør en væsentlig hindring for fuldførelsen af det indre marked og medfører bekostelige procedurer for det stigende antal europæiske virksomheder, der opererer på tværs af grænserne. En forenkling og modernisering af momsreglerne i EU ville mindske den administrative byrde for grænseoverskridende virksomheder og skabe en samlet besparelse for virksomhederne på 15 mia. EUR om året. Den nuværende situation er særligt skadelig for SMV'er, der ikke råder over tilstrækkelige finansielle og menneskelige ressourcer til at håndtere de juridisk komplekse skatteregler; |
| --- | --- |

17.

| 18. | mener, at hvis man afskaffer kravet om enstemmighed på skatteområdet, vil EU ikke længere skulle nøjes med at forsvare den holdning, der repræsenterer den laveste europæiske fællesnævner, men vil derimod få mulighed for at være mere ambitiøs i forbindelse med de internationale overvejelser på skatteområdet, navnlig inden for rammerne af OECD's arbejde med digital beskatning og overførsel af overskud. |
| --- | --- |

18.

Om køreplanen

| 19. | Det Europæiske Regionsudvalg støtter en trinvis tilgang som foreslået af Kommissionen og mener, at denne tilgang bør følges inden for rammerne af det europæiske semester og gøre det muligt at tage fat på især aggressive skatteplanlægningsordninger; |
| --- | --- |

19.

| 20. | ser gerne, at der som et første skridt bliver indført afstemning ved kvalificeret flertal for initiativer, der ikke har nogen direkte indvirkning på medlemsstaternes beskatningsrettigheder og -grundlag og skattesatser, men som er nødvendige for at forbedre det administrative samarbejde og den gensidige bistand mellem medlemsstaterne i forbindelse med bekæmpelsen af skattesvig og skatteunddragelse. Udvalget ser også gerne, at det første skridt kommer til at omfatte initiativer, der skal gøre det nemmere for EU's virksomheder at overholde skattereglerne; |
| --- | --- |

20.

| 21. | undrer sig over, at Kommissionen foreslår, at man først benytter sig af den særlige passerellebestemmelse i EUF-traktatens artikel 192, stk. 2, på miljøområdet som et næste skridt, på trods af at skattepolitikken er et vigtigt EU-værktøj til opnåelse af målene for bæredygtig udvikling. Udvalget mener derfor, at Kommissionen bør foreslå, at man anvender passerellebestemmelsen for miljøbeskatning allerede som et første skridt. Der er især et presserende behov for at udarbejde en samordnet europæisk strategi for beskatning af luftfartssektoren, som i øjeblikket ikke er underlagt nogen europæiske skatteregler, f.eks. med hensyn til indførelse af moms på flybilletter eller beskatning af brændstof. |
| --- | --- |

21.

Bruxelles, den 26. juni 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  Se punkt 6 i resolutionen om Kommissionens arbejdsprogram for 2019 (RESOL-VI/33), der blev vedtaget den 6. februar 2019.

1

(2)  Kommissionen definerer aggressiv skatteplanlægning som det at udnytte teknikaliteter i et skattesystem eller uforeneligheder mellem to eller flere skattesystemer for at slippe med lavere skat.

2

https://ec.europa.eu/taxation_customs/sites/taxation/files/taxation_papers_71_atp_.pdf

(3)  http://www.europarl.europa.eu/news/en/headlines/economy/20160707STO36204/tax-fraud-75-of-europeans-want-eu-to-do-more-to-fight-it.

3

---

| 29.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 404/9 |
| --- | --- | --- | --- |

29.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 404/9

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — En stedbaseret tilgang til EU's industripolitik

(2019/C 404/03)

| Ordfører | : | Jeannette BALJEU (NL/ALDE),
  medlem af provinsrådet for Zuid-Holland |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Jeannette BALJEU (NL/ALDE),

medlem af provinsrådet for Zuid-Holland

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Indledning

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at industrien forstået som produktionen af varer og tjenesteydelser udgør en hjørnesten i en innovativ, bæredygtig og diversificeret økonomi og kan sikre den europæiske konkurrenceevne samt kvalitetsarbejdspladser i EU; |
| --- | --- |

1.

| 2. | fastholder sin overbevisning om, at Kommissionen og medlemsstaterne bør undersøge samtlige industripolitiske muligheder i EU-traktaten, jf. artikel 173 i TEUF, især ved at benytte sig af muligheden for at »tage ethvert initiativ, der kan bidrage til at fremme den [...] nævnte samordning (i medlemsstaterne på det industripolitiske område), navnlig initiativer, der tager sigte på at opstille retningslinjer og indikatorer, tilrettelægge udveksling af bedste praksis og udarbejde de nødvendige elementer til periodisk overvågning og evaluering« i samarbejde med de regionale interessenter; |
| --- | --- |

2.

| 3. | understreger, at industrien er af afgørende betydning for de europæiske regioner og byer og for de snesevis af millioner af arbejdspladser, den skaber, og at den i kraft af sin natur opererer i en global kontekst, hvor handel er en vigtig drivkraft for vækst, som skaber både fordele og udfordringer. |
| --- | --- |

3.

| 4. | mener, at SMV'ernes særlige betydning for merværdi, innovation og beskæftigelse bør fremhæves. Netop små og mellemstore virksomheder har stor indvirkning på industriens evne til at indstille sig fleksibelt på nye krav, f.eks. i forbindelse med globaliseringen og digitaliseringen. EU's industripolitiske strategi bør indeholde passende koncepter til at bevare og skabe favorable betingelser for disse virksomheder i særdeleshed; |
| --- | --- |

4.

| 5. | mener, at udfordringerne og mulighederne i industrien består i at blive klar til fremtiden og fastholde sit vigtige bidrag til fremgang og beskæftigelse såvel som at sikre en bæredygtig udvikling og etablering af en kulstofneutral og cirkulær økonomi; |
| --- | --- |

5.

| 6. | understreger, at der i en kulstofneutral og cirkulær økonomi er behov for investeringer i nye innovative teknologier og digitalisering samt i relaterede færdigheder i alle europæiske regioner for at øge Europas konkurrencemæssige fordel; |
| --- | --- |

6.

| 7. | understreger derfor, at der er behov for en strategisk vision for den europæiske industri, som er forankret i en stedbaseret tilgang, med henblik på hurtigt at kunne reagere på forandringer i økonomien og industrien samt for at fastholde en konkurrencedygtig position på verdensplan; |
| --- | --- |

7.

| 8. | mener, at der er behov for en koordineret europæisk tilgang med henblik på at sikre, at den europæiske industri er i stand til at håndtere global konkurrence, og at denne ligeledes bør fokusere på at forbedre sammenhængen mellem lovrammer og reguleringsstandarder, fjerne de overdrevne og unødvendige reguleringsmæssige og administrative byrder, fremme fælleseuropæisk samarbejde og partnerskaber, sikre konkurrencedygtige energiomkostninger og tilvejebringe passende defensive handelsinstrumenter såvel i traditionelle sektorer såsom stål, tekstil, kemisk industri, landbrug og skibsindustrien som i de nye sektorer. Der bør f.eks. hurtigst muligt indføres en toldtarif på stålprodukter for at forsvare den europæiske stålindustri; |
| --- | --- |

8.

| 9. | mener, at industripolitikkens rolle er at tilvejebringe en gunstig ramme, der gør det muligt for industrien at fremme sin konkurrenceevne, og som kombinerer en blanding af horisontale og tværsektorielle stedbaserede fremgangsmåder samt, hvor det er nødvendigt, målrettede sektorspecifikke foranstaltninger i hele værdikæden; |
| --- | --- |

9.

| 10. | glæder sig over Kommissionens meddelelse med titlen »Investering i en intelligent, innovativ og bæredygtig industri: En ny strategi for Unionens industripolitik« (1) og dens fremhævelse af partnerskaber med medlemsstater, regioner, byer og den private sektor som et vigtigt skridt mod at tilvejebringe et redskab, der kan stimulere den industrielle konkurrenceevne og innovation i Europa. Udvalget bifalder endvidere Kommissionens forslag til samhørighedspolitikken efter 2020, som sætter fokus på at styrke samarbejdet mellem regionale økosystemer i alle dele af Europa og på at styrke den internationale og industrielle dimension af intelligent specialisering; |
| --- | --- |

10.

| 11. | bemærker, at europæisk industri bør støttes i form af både økonomiske og ikkeøkonomiske aktioner og foranstaltninger, og i sidstnævnte tilfælde f.eks. inden for rammerne af uddannelses-, erhvervsuddannelses-, forsknings- og innovationspolitik; |
| --- | --- |

11.

| 12. | glæder sig over Kommissionens initiativ til at oprette en rundbordskonference på højt plan med titlen »Industri 2030«, hvori Regionsudvalget har status som observatør (2); |
| --- | --- |

12.

| 13. | glæder sig over opfordringerne fra Kommissionen, Europa-Parlamentet og Rådet til at videreudvikle en omfattende strategi for EU's industri med fokus på 2030 og fremefter, som indeholder strategiske mål og indikatorer for industrien på mellemlang og lang sigt, og som skal ledsages af en handlingsplan med konkrete foranstaltninger; |
| --- | --- |

13.

| 14. | understreger behovet for en tilgang med styring på flere niveauer, der er baseret på partnerskab og dialog med medlemsstaterne, de lokale og regionale myndigheder og interessenterne (3); |
| --- | --- |

14.

| 15. | opfordrer til, at der i denne strategi indgår en stærk territorial dimension, der respekterer nærhedsprincippet. Udvalget giver udtryk for sin vilje til at støtte Rådet og dets formandskab i at udvikle en mere stedbaseret industripolitisk strategi; |
| --- | --- |

15.

| 16. | mener, at en strategi for EU's industri også bør omfatte en detaljeret og evidensbaseret revision af EU's regler for statsstøtte- og fusionskontrol for at sikre lige vilkår på internationalt plan i overensstemmelse med globale handelspolitiker og multilaterale aftaler. Samtidig bør denne strategi også omfatte investerings- og innovationspotentialet ved statsstøtte og fusioner; |
| --- | --- |

16.

| 17. | glæder sig over dokumentet fra Det Europæiske Center for Politisk Strategi (4), som foreslår, at der findes en ny balance mellem åbenhed og beskyttelse af det europæiske marked med henblik på at skabe mere lige konkurrencevilkår på verdensplan, samtidig med at den industrielle innovation og produktivitet opbygges derhjemme; |
| --- | --- |

17.

| 18. | mener, at industrien er nødt til at gennemføre en vidtrækkende omstilling for at kunne opfylde målsætningerne i Parisaftalen om reaktionen på truslen fra klimaændringer (5), samtidig med at det må sikres, at den forbliver konkurrencedygtig. Udvalget mener endvidere, at omfanget af den omstilling, som både industrien og samfundet står over for, kræver omgående handling, en delt vision og integrerede løsninger blandt alle interessenterne og på alle politiske niveauer, eftersom kun en tilgang på flere niveauer vil kunne sikre, at interessenterne tilslutter sig økonomipolitiske beslutninger af en sådan størrelsesorden; |
| --- | --- |

18.

| 19. | støtter den politik for et fair indre marked, som Kommissionen har forelagt inden for rammerne af EU's industripolitik, og som håndterer udfordringen med et arbejdsmarked i forandring i overensstemmelse med den europæiske søjle for sociale rettigheder. |
| --- | --- |

19.

1. budskab: en konkurrencedygtig europæiske industri kræver en kombineret tilgang, hvor en stedbaseret regionalpolitik ledsages af interregionalt samarbejde

| 20. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at regionernes konkurrencefordele i høj grad hænger sammen med lokale industrier, geografiske aktiver, regionale industrielle innovationsøkosystemer, erhvervsuddannelsesinstitutioner og videregående uddannelsesinstitutioner og den tilgængelige arbejdsstyrke samt ekspertise; |
| --- | --- |

20.

| 21. | understreger betydningen af at udforske, udvinde og udnytte europæiske primære og sekundære råstoffer for den lokale udvikling og de industrielle værdikæder i regionerne. I en bæredygtig stedbaseret tilgang skal der tages hensyn til de regionale særpræg og udviklingsmuligheder, der kan udnyttes, samt til mulige klyngesynergier; |
| --- | --- |

21.

| 22. | mener, at en stedbaseret tilgang bør baseres på virksomheders og innovationsøkosystemers potentiale til at fremme industriel modernisering og udvikle territoriale strategier for innovation og integration på regionalt, lokalt, bymæssigt eller grænseoverskridende niveau; |
| --- | --- |

22.

| 23. | bemærker, at dette kræver velfungerende samarbejdsnetværk, såsom makroregionale strategier, og klynger med deltagelse af de centrale partnere. Udvalget understreger endvidere, at disse netværks og klyngers interregionale samarbejde er altafgørende for udvikling af synergier, udveksling af ekspertise, peerlæring og opnåelse af en kritisk masse via fælles investeringer med henblik på at gennemføre innovationer i de industrielle værdikæder i hele Europa. Denne mellemregionale tilgang vil kun lykkes ved at udnytte digitaliseringens muligheder og udveksle oplysninger; |
| --- | --- |

23.

| 24. | understreger, at regionale og lokale myndigheder og andre organisationer spiller en nøglerolle i relation til aktivt at etablere de krævede interregionale og grænseoverskridende samarbejder; |
| --- | --- |

24.

| 25. | understreger, at bæredygtigt samarbejde mellem regioner bør række ud over »ad hoc-initiativer«, og kræver en strukturel ramme for samarbejde, der er baseret på langsigtede forpligtelser, og som bygger på det arbejde, der allerede er udført med de eksisterende strategier for intelligent specialisering inden for rammerne af de fremtidige interregionale innovationsinvesteringer; |
| --- | --- |

25.

| 26. | bemærker, at information om regionale aktiviteter inden for innovation, nuværende kapaciteter (infrastrukturer, ekspertise) og potentiale i den cirkulære økonomi er afgørende. Udvalget bemærker endvidere, at de eksisterende data ofte er spredte og opdelte, hvilket begrænser deres brugbarhed for regionerne, og opfordrer derfor Kommissionen til at iværksætte en egentlig indsamling af dokumentation under hensyntagen til det lokale og regionale perspektiv på EU's industristrategi; |
| --- | --- |

26.

| 27. | anbefaler, at Kommissionen i forbindelse med en ny stedbaseret tilgang som foreslået i Kommissionens forslag til samhørighedspolitikken efter 2020 øger støtten til interregionalt og grænseoverskridende samarbejde også i relation til nuværende initiativer såsom Vanguardinitiativet eller tematiske partnerskaber for intelligent specialisering omfattende stadig flere regioner; |
| --- | --- |

27.

| 28. | opfordrer i forbindelse med programmeringsperioden efter 2020 til at øge EU's støtte til regionale økosystemer og klynger inden for rammerne af interregionale investeringer i innovation, der er baseret på den intelligente specialiseringstilgang, samt udvide og udbrede nuværende initiativer såsom platformen for intelligent specialisering vedrørende omstilling af industrien og regionernes pilotinitiativ. Udvalget mener endvidere, at det er vigtigt at udvikle instrumenter til gennemførelse af fælles interregionale investeringsprojekter i industrien i tæt samarbejde med regioner og partnerskaber for intelligent specialisering; |
| --- | --- |

28.

| 29. | understreger, at tematiske platforme for intelligent specialisering bør have tilstrækkelig finansiering, eftersom regionerne ikke altid har de ressourcer, som en ordentlig og struktureret deltagelse heri kræver; |
| --- | --- |

29.

| 30. | opfordrer Kommissionen til at videreudvikle mæglingsværktøjer med henblik på at udpege og aktivt styrke samarbejdet om strategier for intelligent specialisering for at fremme en løbende proces, hvori regionerne udpeger de prioriterede områder, hvor samarbejde er afgørende med henblik på at bevare europæisk lederskab; |
| --- | --- |

30.

| 31. | anbefaler, at Kommissionen tilskynder til industriel innovation baseret på strategier for intelligent specialisering i alle regioner ved at fremme specifikke støtteordninger, som giver veludviklede regioner mulighed for at samarbejde om konkrete projekter med mindre veludviklede regioner til gensidig fordel og om samarbejdsprojekter mellem udviklede regioner og relevante projekter mellem mindre udviklede regioner til gensidig fordel. |
| --- | --- |

31.

2. budskab: Da store samfundsmæssige forandringer ofte kræver, at de europæiske regioner arbejder sammen, spiller regionale myndigheder en afgørende rolle med hensyn til opgaveorienterede initiativer og i relation til at omsætte sektorpolitikker til praksis

| 32. | Det Europæiske Regionsudvalg mener, at en opgaveorienteret politisk tilgang kan anvendes som et værktøj til at imødekomme store samfundsmæssige udfordringer og støtte tilgangen med styring på flere niveauer, og at strategien for intelligent specialisering kan bidrage til at afstemme regionale dagsordener og investeringer efter EU's prioriteter; |
| --- | --- |

32.

| 33. | understreger, at der for at kunne imødekomme de samfundsmæssige udfordringer er behov for yderligere investeringer i forskning og innovation med henblik på at støtte industriel udmærkelse og udnytte nye muligheder, samt at forsøg og risikotagning bør støttes i undersøgelsesprocessen. Udvalget går ind for at lette udbredelsen af innovation og nye teknologier i industrien; |
| --- | --- |

33.

| 34. | understreger, at regionerne spiller en vigtig rolle med hensyn til at forbinde, udvikle og støtte det regionale innovationsøkosystem, organisere kortlægningen af tilgængelige kapaciteter og inddrage forskellige interessentgrupper i en ægte efterspørgselsbaseret og fælles tilgang til at fastsætte industrielle mål, og opfordrer derfor til, at regionerne deltager i forvaltningen af den opgaveorienterede tilgang, herunder i partnerskaber og missionsudvalg; |
| --- | --- |

34.

| 35. | anbefaler, at Kommissionen fastsætter tydelige mellem- og langsigtede mål i de opgaveorienterede politikker og omsætter disse til politikker, der indarbejdes i struktur- og investeringsfondene, Horisont Europa og programmet for et digitalt Europa; |
| --- | --- |

35.

| 36. | anbefaler, at de lokale og regionale myndigheder aktivt bestræber sig på at gå forrest i nogle af disse opgaver og på at sikre, at der etableres en interregional tilgang. Udvalget anbefaler endvidere, at denne skal være i overensstemmelse med og fremmes af tilgængelige europæiske instrumenter, og opfordrer derfor Kommissionen til at sikre aktiv inddragelse af regionale interessenter i styringen af missionerne i det nye Horisont Europa; |
| --- | --- |

36.

| 37. | opfordrer Kommissionen til at fremme pilotprojekter i klynger med regioner, hvilket gør det muligt at udføre forsøg under anvendelse af en IPCEI (6)-lignende tilgang, men i mindre målestok, og således fremme interregionalt samarbejde. |
| --- | --- |

37.

3. budskab: De regionale og lokale myndigheder bør sikre tilgængeligheden af færdigheder, der kan støtte omstillingen i industrien, og fremme erhvervsuddannelsesinstitutionernes samarbejde, som støttes af en europæisk strategi

| 38. | Det Europæiske Regionsudvalg bemærker, at den hurtigt skiftende industrielle omstilling, energiomstilling, digitalisering og den cirkulære økonomi kræver, at der udvikles nye tværfaglige færdigheder; |
| --- | --- |

38.

| 39. | glæder sig over bestræbelserne på at koordinere forskellige instrumenter på EU-niveau, og som er set i den nye dagsorden for færdigheder i Europa, handlingsplanen for digital uddannelse og strategien for digitale færdigheder; |
| --- | --- |

39.

| 40. | understreger, at der er et presserende behov for at forudse nødvendigheden af samt støtte og fremme løbende udvikling af færdigheder, revalidering og omskoling af den nuværende arbejdsstyrke, navnlig for så vidt angår digitale færdigheder; |
| --- | --- |

40.

| 41. | anerkender, at EU's industrielle arbejdsstyrke omfatter et stort antal personer, der har en faglig uddannelse; |
| --- | --- |

41.

| 42. | er enig i, at fordelene ved den industrielle omstilling i højere grad skal udbredes, og at de, der er i fare for at blive overset, bør have muligheder og støttes i deres tilpasning. Udvalget mener i denne henseende, at politiske initiativer er nødt til at opprioritere tilvejebringelse af muligheder for livslang læring til lavtuddannede arbejdstagere med henblik på at sikre, at de får en rimelig adgang til de nye teknologiske færdigheder, der er krævet i industrien; |
| --- | --- |

42.

| 43. | understreger betydningen af en aktiv kompetenceudvikling for alle fagfolk i arbejdslivet og inden for alle industrisektorer, og foreslår derfor, at der udvikles effektive koncepter, der kan anvendes i hele Europa, for udveksling af ny viden, ajourføring af færdigheder og udvikling af individuelle evner i samarbejde med arbejdsgivere og uddannelsesinstitutioner; |
| --- | --- |

43.

| 44. | mener derfor, at det er vigtigt, at der anlægges en fælleseuropæisk tilgang til færdighedspolitikker af hensyn til den fremtidige konkurrenceevne i den europæiske industri, og at der er behov for meget større investeringer i menneskelig kapital, grunduddannelses- og erhvervsuddannelsessystemer og livslang læring samt i selve industrien; |
| --- | --- |

44.

| 45. | mener, at iværksætteruddannelse, fremme af erhvervsmæssige færdigheder, peerlæring og udveksling af bedste praksis bør støttes yderligere med henblik på at gøre det muligt for industrielle aktører at tilpasse sig de nye forretningsmodeller og arbejde effektivt sammen i konkurrencedygtige europæiske værdikæder; |
| --- | --- |

45.

| 46. | anbefaler, at Kommissionen styrker tværregionale uddannelsesprogrammer såsom Erasmus+, og at den lægger vægt på erhvervsuddannelse og talenters mulighed for at færdes i hele Europa; |
| --- | --- |

46.

| 47. | anmoder om, at de kompetente myndigheder stiller fleksible midler til rådighed for omskoling på regionalt niveau frem for på sektorniveau og gentager sin opfordring til, at ESF+ bør høre under forordningen om fælles bestemmelser for samhørighedspolitikken efter 2021, således at alle krav vedrørende partnerskabsprincippet og inddragelse af det regionale niveau i udviklingen af programmer under ESF+ kan opfyldes; |
| --- | --- |

47.

| 48. | anbefaler, at de lokale og regionale myndigheder samarbejder om fælles uddannelses- og forskningsdagsordener med henblik på at omsætte EU's færdighedsprioriteter og støtte tværregionale læringsmuligheder. |
| --- | --- |

48.

4. budskab: Den europæiske industri og regeringerne er nødt til at udvise lederskab inden for bæredygtighed ved at træffe foranstaltninger

| 49. | Det Europæiske Regionsudvalg mener, at EU er i front med hensyn til den globale omstilling til en kulstofneutral og cirkulær økonomi. udvalget mener derfor, at den europæiske industri er nødt til at gå forrest med hensyn til at bidrage til modvirkning af klimaændringer, opfyldelse af målene i Parisaftalen, bevarelse af ressourcer, forebyggelse af miljøforringelse og imødegåelse af skiftende forventninger fra forbrugere i den grønne økonomi; |
| --- | --- |

49.

| 50. | understreger, at virksomheders overgang til mere bæredygtige og ressourceeffektive forretningsmodeller både vil hjælpe miljøet og skabe konkurrencemæssige fordele, hvilket fører til innovation og skabelse af nye arbejdspladser samt muligheder for iværksættere; |
| --- | --- |

50.

| 51. | understreger, at det er vigtigt, at industrier og borgere informeres om fordelene ved nye tilgange såsom en cirkulær og kulstofneutral økonomi samt deleøkonomier. Udvalget mener, at disse nye tilgange kræver et skift i indstillingen hos både forbrugerne (f.eks. med hensyn til genanvendelse og genbrug) og industrien, som gradvis er nødt til at tilpasse sig de nye behov som et element i den langsigtede strategiske planlægning; |
| --- | --- |

51.

| 52. | mener, at Europa er nødt til at udnytte sin førende rolle i alle sektorer og imødekomme stigende global konkurrence inden for grøn produktion, bioøkonomi og teknologier for ren energi for at kunne omstille til en bæredygtig industri; |
| --- | --- |

52.

| 53. | påpeger, at en regions omstilling til en cirkulær og kulstofneutral økonomi er et langsigtet projekt, som alene kan lykkes ved hjælp af en trinvis tilgang, og i nogle tilfælde gennemgribende fornyelse, der udformes med gennemførlige delmål uden at overbelaste borgere og sektorer, som f.eks. bilindustrien. Man bør være særlig opmærksom på at styrke modstandsdygtigheden i landdistrikter, der er i fare for at blive kørt agterud i den økonomiske omstillingsproces; |
| --- | --- |

53.

| 54. | understreger, at der er store hindringer, som skal overvindes, herunder en mangel på korrekte markedssignaler og incitamenter til at udforme produkter til en cirkulær økonomi, høje omstillingsomkostninger for virksomheder, lovgivningsmæssige hindringer, utilstrækkelig information til forbrugerne og dårligt fungerende markeder for sekundære råmaterialer; |
| --- | --- |

54.

| 55. | mener, at fælleseuropæisk og interregionalt samarbejde spiller en vigtig rolle med hensyn til at hjælpe regionerne med at udvikle en strategisk tilgang til realisering af den cirkulære og kulstofneutrale økonomis potentiale; |
| --- | --- |

55.

| 56. | støtter idéen om at anvende strategiske offentlige udbud som et værktøj til at fremme innovation som anerkendt af Kommissionen i 2015 i dennes handlingsplan for den cirkulære økonomi (7), og som fremgår af de relevante offentlige udbudsdirektiver, men mener, at disse reglers kompleksitet ofte opfordrer regionale og lokale myndigheder til risikoaversion; |
| --- | --- |

56.

| 57. | anbefaler, at de regionale og lokale myndigheder vedtager et tværsektorielt økonomisk udviklingsperspektiv, der vedrører flere sektorer, og som integrerer affaldshåndtering og miljøstyring i en integreret tilgang til den cirkulære økonomi; |
| --- | --- |

57.

| 58. | opfordrer regioner og byer til fuldt ud at udnytte de muligheder, der ligger i samhørighedspolitikken efter 2020, til at anvende innovative løsninger på klimaproblematikken og omstillingen til en cirkulær økonomi; |
| --- | --- |

58.

| 59. | opfordrer til en holistisk, koordineret tilgang med styring på flere niveauer med henblik på at sikre den fornødne sammenhæng mellem de forskellige politiske instrumenter og tiltag på forskellige niveauer. Udvalget mener, at omstillingen til en kulstoffattig og cirkulær økonomi bør tage hensyn til hele værdikæden og fremstillingsindustrien som helhed samt små og mellemstore virksomheder og startup-virksomheder; |
| --- | --- |

59.

| 60. | opfordrer Kommissionen til at yde yderligere støtte til udviklingen af fælles strategier på bestemte områder såsom hydrogen og syntetiske brændstoffer og til at støtte mere bæredygtige teknologiers udbredelse på markedet. |
| --- | --- |

60.

5. budskab: Regionale innovationsorienterede strategiske offentlig-private partnerskaber er afgørende for at øge udbredelsen af nye teknologier i industrien

| 61. | Det Europæiske Regionsudvalg bemærker, at innovation er vanskelig, navnlig for startup-virksomheder og SMV'er, da ibrugtagning af nye teknologier ofte ledsages af store investeringer og kræver ekspertise, og understreger, at der fortsat eksisterer en kløft for digitale færdigheder på tværs af sektorer og regioner i Europa; |
| --- | --- |

61.

| 62. | mener, at samarbejde mellem industrien, forskningsorganisationer og regionale myndigheder er vigtigt for at skabe industriel innovation; |
| --- | --- |

62.

| 63. | påskønner de digitale innovationsknudepunkter, EC-afprøvningsfaciliteterne og de teknologiske infrastrukturer som eksempler på innovationsorienterede offentlig-private partnerskaber; |
| --- | --- |

63.

| 64. | støtter, at der i strategierne for intelligent specialisering efter 2020 lægges vægt på at fjerne de flaskehalse, der hæmmer udbredelsen af nye idéer til virksomheder; |
| --- | --- |

64.

| 65. | støtter de 281 digitale innovationsknudepunkter i EU, som er en del af programmet for et digitalt Europa og har til formål at øge interregionalt samarbejde; |
| --- | --- |

65.

| 66. | understreger, at der bør etableres et samarbejde mellem disse offentlig-private partnerskaber på fælleseuropæisk niveau med henblik på at sikre, at industrien har uhindret adgang til eksisterende banebrydende teknologier og infrastrukturer i hele Europa. Der bør desuden skabes opmærksomhed om sådanne ressourcer, og de økonomiske midler til deres udbredelse bør stilles til rådighed; |
| --- | --- |

66.

| 67. | mener, at der yderligere er behov for en koordineret overordnet strategi samt en strategi med henblik på at øge regionalt samarbejde på et operationelt niveau; |
| --- | --- |

67.

| 68. | understreger, at det for at øge et digitalt innovationsknudepunkts virkning bør sikres, at det ikke er et separat organ, der drives selvstændigt og konkurrerer med andre, men dannes som en del af et netværk, hvor koordineringen kan ske med deltagelse af en række interessenter, f.eks. universiteter, forskningsinstitutter, innovationscentre osv.; |
| --- | --- |

68.

| 69. | anbefaler, at regionale myndigheder bør inddrages i udvælgelsen og operationaliseringen af de europæiske digitale innovationsknudepunkter i det kommende program for et digitalt Europa; |
| --- | --- |

69.

| 70. | anbefaler, at lokale og regionale myndigheder fremmer bæredygtighed og innovation gennem udbud, der støtter intelligente byer, og andre relevante initiativer og forbinder de forskellige aktører fra industrien samt forsknings- og uddannelsesinstitutionerne; |
| --- | --- |

70.

| 71. | anbefaler, at regionerne inddrages i etableringen af en bæredygtig tilgang til samarbejde mellem offentlig-private partnerskaber på andre områder end digitalisering (herunder andre forsøgs- og testfaciliteter). Udvalget mener, at denne inddragelse bør omfatte udarbejdelse af en omfattende oversigt over aktiviteterne i regionerne og en vurdering af deres komplementaritet; |
| --- | --- |

71.

| 72. | understreger, at der er behov for at udvikle en samlet strategi for indsamling, systematisering og udbredelse af oplysninger om tilgængelige infrastrukturer og innovationskapaciteter i hele Europa; |
| --- | --- |

72.

| 73. | understreger, at kunstig intelligens har stadig større betydning for den europæiske industri, og at EU spiller en ledende rolle i den henseende, eftersom EU repræsenterer 32 % af forskningsinstitutionerne for kunstig intelligens på verdensplan. Udvalget minder på denne baggrund om sin egen holdning til kunstig intelligens, som det gav udtryk for i sin udtalelse af 6. februar 2019, og tilslutter sig desuden Europa-Parlamentets anbefalinger (8); |
| --- | --- |

73.

| 74. | glæder sig over Det Europæiske Råds opfordring til Kommissionen om, inden udgangen af 2019, at fremlægge en langsigtet vision med konkrete tiltag til den europæiske industris fremtid. |
| --- | --- |

74.

Bruxelles, den 26. juni 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  COM(2017) 479 final.

1

(2)  Kommissionens beslutning C(2017) 8565 af 15.12.2017 om oprettelse af High Level Industrial Roundtable »Industry 2030«.

2

(3)  Konklusioner om en ny strategi for EU's industripolitik, Rådet (konkurrenceevne), den 30. november 2017 (705/17).

3

(4)  EU Industrial Policy after Siemens-Alstom: finding a new balance between openness and protection, Kommissionen, marts 2019.

4

(5)  De Forenede Nationer (2015).

5

(6)  Important projects of common European interest (IPCEI) (vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse).

6

(7)  Kredsløbet lukkes — en EU-handlingsplan for den cirkulære økonomi (COM(2015) 614 final).

7

(8)  Jf. Europa-Parlamentets beslutning af 12. februar 2019 om en omfattende europæisk industripolitik om kunstig intelligens og robotteknologi (2018/2088(INI)).

8

---

| 29.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 404/16 |
| --- | --- | --- | --- |

29.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 404/16

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Mål for bæredygtig udvikling: et udgangspunkt for en langsigtet EU-strategi for et bæredygtigt Europa inden 2030

(2019/C 404/04)

| Ordfører | : | Arnoldas ABRAMAVIČIUS (LT/EPP),
  medlem af byrådet i Zarasai distriktskommune |
| --- | --- | --- |
| Basisdokument | : | Meddelelse fra Kommissionen — Oplæg »På vej mod et bæredygtigt Europa i 2030«
  COM(2019) 22 final |

Ordfører

:

Arnoldas ABRAMAVIČIUS (LT/EPP),

medlem af byrådet i Zarasai distriktskommune

Basisdokument

:

Meddelelse fra Kommissionen — Oplæg »På vej mod et bæredygtigt Europa i 2030«

COM(2019) 22 final

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg (RU) glæder sig over EU's oplæg »På vej mod et bæredygtigt Europa i 2030« og opfordrer Kommissionen og Det Europæiske Råd til at gøre gennemførelsen af 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling og dens 17 mål for bæredygtig udvikling til en prioritet på deres politiske dagsorden og en overordnet målsætning i EU's næste strategiske plan for 2019-2024 og derefter. Udvalget stoler endvidere på, at den nye Kommission vil skabe et handlingsgrundlag med en ny strategi for bæredygtig udvikling i hele EU og en gennemførelsesplan, sådan som det allerede blev efterlyst i Det Europæiske Råds konklusioner af 18. oktober 2018; |
| --- | --- |

1.

| 2. | bakker op om den vidtspændende definition af målene for bæredygtig udvikling som en ramme for den politiske indsats til imødegåelse af de mange udfordringer, vi står over for — økonomiske, sociale, miljømæssige, styringsrelaterede, eksterne — og fremhæver, at det er nødvendigt, at alle aktører har en fælles forståelse af bæredygtig udvikling og målene for bæredygtig udvikling, hvis sidstnævnte skal gennemføres fuldt ud til gavn for borgerne og de kommende generationer. Det primære mål er at afhjælpe fattigdom og mindske ulighederne. Inden for planetens ressourcemæssige grænser må det være målet ikke at lade nogen i stikken, sikre en fredelig verden og skabe og dele velstand; |
| --- | --- |

2.

| 3. | insisterer på, at de 17 mål for bæredygtig udvikling er universelle og udelelige. Politisk sammenhæng mellem gennemførelsesforanstaltningerne er en central forudsætning for opfyldelsen af målene. |
| --- | --- |

3.

Fra tanke til handling

| 4. | Det Europæiske Regionsudvalg mener, at af de tre scenarier, som Kommissionen har fremsat for at puste liv i debatten om EU's næste skridt til realisering af 2030-dagsordenen, er scenarie 1 det eneste, der omhandler både interne og eksterne EU-tiltag, og som omfatter alle politikområder; |
| --- | --- |

4.

| 5. | mener, at det set i lyset af målene for bæredygtig udviklings komplekse karakter og resultaterne af RU/OECD-undersøgelsen om de lokale og regionale tiltag til opfyldelse af målene for bæredygtig udvikling (1) haster med en overordnet EU-strategi til koordinering af gennemførelsen på alle forvaltningsniveauer, som omfatter tidsfrister og konkrete målsætninger frem mod 2030 i kombination med overvågnings og evalueringsmekanismer, og som dermed fremmer scenarie 1; |
| --- | --- |

5.

| 6. | fremhæver, at gennemførelsesmålene på området bæredygtig udvikling og de dertil knyttede politiske strategier bør baseres på såvel en bottom-up som en top-down-tilgang, der inddrager alle forvaltningsniveauer og relevante interessenter, og hvor der opstilles både nationale og regionalt differentierede mål. Denne strategi for et bæredygtigt Europa i 2030 bør afløse den nuværende Europa 2020-strategi; |
| --- | --- |

6.

| 7. | fastholder, at EU-institutionerne og medlemsstaterne straks bør fremskynde deres tiltag til opfyldelse af målene for bæredygtig udvikling og integrere alle politikker, som anført i scenarie 2; |
| --- | --- |

7.

| 8. | fremhæver, at der er brug for eksterne tiltag, som beskrevet i scenarie 3. Hvis der udelukkende fokuseres på eksterne tiltag, vil dette imidlertid ikke blot skade EU's troværdighed på internationalt niveau, men også være en mangel på anerkendelse af, at EU og EU's medlemsstater er langt fra at opfylde alle målene for bæredygtig udvikling. Det ville dermed også forhindre fremskridt i opfyldelsen af målene internt i EU; |
| --- | --- |

8.

| 9. | understreger, at ambitionerne med hensyn til at opfylde målene for bæredygtig udvikling skal være højere på alle niveauer, dvs. det europæiske, nationale, regionale og lokale. |
| --- | --- |

9.

Inddragelsen af regioner og byer

| 10. | Det Europæiske Regionsudvalg fremhæver, at målet om ikke at lade nogen i stikken kræver, at alle forvaltningsniveauer sikrer tværgående integration og udformer (territoriale) politikker, der sikrer gensidig støtte og sammenhæng. Udvalget opfordrer til at oprette en mekanisme til vurdering af fremskridt og til afdækning af de vigtigste udfordringer for gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling i praksis samt til sikring af, at ressourcerne bliver udnyttet effektivt; |
| --- | --- |

10.

| 11. | påpeger, at 65 % af de 169 delmål under de 17 mål for bæredygtig udvikling i høj grad kræver inddragelse af regioner og byer i gennemførelsen og overvågningen, hvis de skal opfyldes (2). Byer og regioner har ansvaret for at tilpasse målene for bæredygtig udvikling til de lokale forhold, ikke kun som gennemførelsesaktører, men som de politiske beslutningstagere, der er tættest på borgerne, virksomhederne og lokalsamfundene. Resultaterne af RU/OECD-undersøgelsen bekræfter indsatsen hos byer og regioner, idet 59 % af respondenterne var i færd med at gennemføre målene for bæredygtig udvikling. Mange europæiske regioner og byer har været pionerer (3) inden for gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling på lokalt plan og har demonstreret, at regioner og byer spiller en afgørende rolle, hvis målene for bæredygtig udvikling skal gennemføres effektivt og hurtigt; |
| --- | --- |

11.

| 12. | fremhæver lovende frontløberinitiativer som OECD's »Cities and Regions for the Sustainable Development Goals« og FN's »25 + 5 SDG Cities Leadership Platform«, når det drejer sig om at bistå regioner og byer, der har meldt sig frivilligt, med at gennemføre målene for bæredygtig udvikling. For FN-initiativets vedkommende er tidsfristen endda rykket 5 år frem; |
| --- | --- |

12.

| 13. | understreger med udgangspunkt i sin undersøgelse om en territorial tilgang til målene for bæredygtig udvikling (4) vigtigheden af at opbygge regioner og byers kapacitet og kompetencer til at gennemføre målene for bæredygtig udvikling under hensyntagen til de lokale forhold og styrke aktuelle initiativers synlighed samt fremme regioner og byers brug af EU's Strukturreformtjeneste (5), hvis målsætninger bør stemme overens med målene for bæredygtig udvikling; |
| --- | --- |

13.

| 14. | giver tilsagn om at støtte gennemførelsesprocessen for målene for bæredygtig udvikling på lokalt og regionalt plan og undgå dobbeltarbejde ved at fremme partnerskaber med internationale (6) og europæiske sammenslutninger (7); |
| --- | --- |

14.

| 15. | understreger, at Kommissionen og Regionsudvalget sammen med andre europæiske organisationer spiller en nøglerolle i indsatsen for at fremme peerevaluering, udveksling, samarbejde og gensidig læring mellem regioner og byer i hele EU; |
| --- | --- |

15.

| 16. | opfordrer til en fuldstændig anerkendelse af regionernes rolle i forbindelse med gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling i EU. De lokale og regionale myndigheder spiller en vigtig rolle for udviklingen af værdier og udformningen af de samfundsmæssige forbindelser, og det er derfor bydende nødvendigt, at de inddrages i de foranstaltninger, der skal sikre en bæredygtig udvikling i hele EU; |
| --- | --- |

16.

| 17. | påpeger, at de enkelte regioner i EU er meget forskellige hvad angår udviklingsniveau, demografi, produktionsstruktur og industrialisering. Der er derfor behov for en fleksibel og stedbaseret tilgang i mindre udviklede regioner, perifere regioner og ø-regioner samt regioner, der står over for en energiomstilling; |
| --- | --- |

17.

| 18. | støtter etableringen af et praksisfællesskab for europæiske regioner i tilknytning til målene for bæredygtig udvikling under ledelse af nrg4SD; |
| --- | --- |

18.

| 19. | understreger de overordnede økonomiske, sociale og territoriale uligheder på verdensplan samt internt i og mellem EU's medlemsstater. Selvom målene for bæredygtig udvikling tager højde for udfordringerne i tilknytning til urbanisering i form af mål for bæredygtig udvikling nr. 11, er det nødvendigt at sikre en afbalanceret regional udvikling i EU, således at ingen borgere eller områder lades i stikken; |
| --- | --- |

19.

| 20. | fremhæver betydningen af reel synergi mellem og integration af offentlige og private, lokale, regionale, nationale og europæiske midler og af samarbejde mellem den offentlige og private sektor om strategisk udvikling og investeringer i opfyldelse af målene for bæredygtig udvikling inden 2030; |
| --- | --- |

20.

| 21. | fremhæver, at samhørighedspolitikken er EU's vigtigste investeringsinstrument, når det gælder regioner og byers gennemførelse af målene for bæredygtig udvikling og sikring af deres økonomiske, sociale og territoriale udvikling. Udvalget anmoder derfor om, at de kommende EU-midler til samhørighedspolitikken i perioden 2021-2027 forbliver tilgængelige for alle regioner og fremmer alle borgeres deltagelse med udgangspunkt i et juridisk bindende europæisk adfærdskodeks for partnerskab. Målene for EU's næste samhørighedspolitik bør i højere grad stemme overens med målene for bæredygtig udvikling, så der sikres en bedre gennemførelse og sammenhæng i tiltagene; |
| --- | --- |

21.

| 22. | understreger, at målene for bæredygtig udvikling, selvom de inkluderer et mål for byerne i form af mål nr. 11, ikke omfatter en specifik regional målsætning, og at der kun indirekte henvises til regional udvikling i afsnittet om arealanvendelse. En nøje tilpasning af samhørighedspolitikken til målene for bæredygtig udvikling indebærer derfor, at alle områderelevante mål og ikke kun mål 11 tages i betragtning ved programmeringen af midlerne til EU's nye samhørighedspolitik; |
| --- | --- |

22.

| 23. | fremhæver modellen med EU's dagsorden for byerne, når det handler om at fremme dialogen om bæredygtig byudvikling mellem alle forvaltningsniveauer. Denne proces kan give inspiration til styringen af EU's fremtidige strategiske dagsorden 2019-2024, således at EU kan imødegå udfordringerne i tilknytning til opfyldelsen af målene for bæredygtig udvikling på mere effektiv vis; |
| --- | --- |

23.

| 24. | fremhæver potentialet i RU's forslag (8) om, at den fremtidige samhørighedspolitik for perioden efter 2020 bør støtte regioner og byers indsats for at »give målene for bæredygtig udvikling et lokalt tilsnit« og tilpasse gennemførelsen af bæredygtige strategier for byudvikling til deres lokale forhold; |
| --- | --- |

24.

| 25. | understreger betydningen af EU-finansieringsinstrumenter for landbrug, forskning og innovation og EFSI og anvendelsen af disse sammen med samhørighedsmidlerne for at opnå synergieffekter med henblik på at opfylde målene for bæredygtig udvikling fuldt ud. |
| --- | --- |

25.

Inddragelse af alle interessenter

| 26. | Det Europæiske Regionsudvalg fremhæver, at den transformative karakter af målene for bæredygtig udvikling gør det nødvendigt, at alle samfundslag og økonomiske sektorer tager medansvar for disse mål. Udvalget understreger, at den private sektor og de økonomiske aktører spiller en vigtig rolle for gennemførelsen og opfyldelsen af målene for bæredygtig udvikling inden 2030; |
| --- | --- |

26.

| 27. | minder om, at mennesker står i centrum for målene for bæredygtig udvikling, og at partnerskab, deltagelse og muligheder for indflydelse er kerneværdier i bæredygtig udvikling. Det er nødvendigt at inddrage borgere i alle aldre, civilsamfundet i al dets mangfoldighed, den akademiske verden, offentlige organer og den private sektor i multistakeholderdialoger for at kortlægge og finde fælles løsninger til opfyldelse af målene for bæredygtig udvikling og samtidig finde den rette balance i de uundgåelige kompromiser; |
| --- | --- |

27.

| 28. | fremhæver den store betydning af udvikling, der starter nedefra, gunstige rammevilkår og iværksætterånd i byer og regioner for at opfylde målene for bæredygtig udvikling og sikre intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst; |
| --- | --- |

28.

| 29. | slår til lyd for omfattende oplysningskampagner om fordelene ved bæredygtig udvikling, så der sikres opbakning til opfyldelsen af disse mål i samfundet på lang sigt og i alle aldersgrupper. |
| --- | --- |

29.

En EU-styring af målene for bæredygtig udvikling

| 30. | Det Europæiske Regionsudvalg opfordrer den nye Kommission til at påtage sig en ledende rolle i etableringen af en flerniveau-, multistakeholder- og tværsektoriel styring under scenarie 1, således at det bliver muligt at integrere alle dimensioner af målene for bæredygtig udvikling i alle EU's politikker, samtidig med at der sikres sammenhæng mellem politikkerne i de forskellige sektorer og inddragelse af alle forvaltningsniveauer og interessenter, herunder borgerne, i den politiske beslutningsproces; |
| --- | --- |

30.

| 31. | fremhæver, at læring spiller en vigtig rolle, idet politisk lederskab er yderst vigtigt, og bemærker, at både politikere og forvaltninger har brug for efteruddannelse og må inddrages i opfyldelsen af målene for bæredygtig udvikling. Den enkelte EU-institution skal integrere målene for bæredygtig udvikling i sin egen styringsmodel; |
| --- | --- |

31.

| 32. | anbefaler, at den næste formand for Kommissionen udpeger et specialiseret team under sit kabinet, der skal samarbejde med alle kommissærer og screene alle politiske forslag vedrørende målene for bæredygtig udvikling. Teamet bør henlede opmærksomheden på potentielle konflikter og nødvendige kompromiser og have ansvaret for at integrere målene for bæredygtig udvikling i alle EU-politikker. Dette vil indebære en stærk koordinering på tværs af generaldirektoraterne; |
| --- | --- |

32.

| 33. | opfordrer kraftigt til, at den næste formand for Kommissionen hvert år aflægger rapport om gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling til Europa-Parlamentet under sin tale om Unionens tilstand og til Rådet (almindelige anliggender); |
| --- | --- |

33.

| 34. | opfordrer kraftigt Rådet til at tilskynde til gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling og fremme gensidig læring på nationalt niveau ved at drøfte frivillige nationale revisioner i Rådet (almindelige anliggender) forud for de planlagte præsentationer på FN's politiske fora på højt niveau; |
| --- | --- |

34.

| 35. | opfordrer kraftigt Europa-Parlamentet, som medlovgiver, til at integrere målene for bæredygtig udvikling på alle relevante politikområder og inddrage alle sine udvalg i gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling. Udvalget opfordrer Europa-Parlamentet til at udpege faste ordførere for målene for bæredygtig udvikling i alle dets udvalg; |
| --- | --- |

35.

| 36. | giver tilsagn om at arbejde med målene for bæredygtig udvikling på en integreret og sammenhængende vis og integrere disse mål i alle underudvalg og udtalelser; |
| --- | --- |

36.

| 37. | lægger op til et samarbejde med Kommissionen og andre partnere om overvågningen af gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling på lokalt/regionalt plan. Udvalget bifalder arbejdet i Kommissionens multistakeholderplatform for målene for bæredygtig udvikling som udtryk for en åben og deltagelsesbaseret styring. Udvalget støtter i høj grad en videreførelse af platformen med det formål at involvere regioner, byer, civilsamfundet, den akademiske verden og erhvervslivet i en inklusiv dialog om bæredygtighed og skabe en følelse af medansvar for målene for bæredygtig udvikling; |
| --- | --- |

37.

| 38. | bifalder, at Kommissionen indarbejdede platformens henstillinger i sit oplæg; |
| --- | --- |

38.

| 39. | forestiller sig, at platformen bliver et permanent rådgivende organ, som EU's beslutningstagere, Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet, kan høre vedrørende en overordnet strategi for et bæredygtigt Europa i 2030. Platformen kunne også orientere de nye EU-kommissærer og MEP'er om målene for bæredygtig udvikling; |
| --- | --- |

39.

| 40. | efterlyser en regelmæssig inddragelse af europæiske, nationale og subnationale platforme i EU-multistakeholderplatformens arbejde for at styrke platformens arbejde og repræsentativitet; |
| --- | --- |

40.

| 41. | opfordrer alle EU-institutioner til at engagere sig i en løbende interinstitutionel dialog om målene for bæredygtig udvikling, herunder Kommissionen, Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Regionsudvalg og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg med det formål at sikre politikkohærens i tråd med mål for bæredygtig udvikling nr. 17. |
| --- | --- |

41.

Integrering af målene for bæredygtig udvikling i EU's politikker

| 42. | Det Europæiske Regionsudvalg tilskynder Kommissionen til at anvende retningslinjerne for bedre regulering som et redskab til at udforme lovgivning, der tager højde for alle dimensioner af målene for bæredygtig udvikling. Disse retningslinjer bør klart vise alle de faktorer, der skal indgå i overvejelserne, hvis man ønsker at udforme en bæredygtig strategi; |
| --- | --- |

42.

| 43. | bemærker, at det vil være nødvendigt at indgå kompromiser mellem de forskellige dimensioner af målene for bæredygtig udvikling, og efterlyser systematiske forudgående konsekvensanalyser, der skal kortlægge mulige synergieffekter og konflikter, samt vurdere eventuelle kompromiser på gennemsigtig vis under hensyntagen til de umiddelbare og langsigtede konsekvenser. Territoriale konsekvensanalyser og deltagelsesbaserede dialoger med borgere og interessenter på lokalt og regionalt niveau vil have afgørende betydning for at sikre accept af de trufne beslutninger og en god politikudformning; |
| --- | --- |

43.

| 44. | ønsker at foregå med et godt eksempel set i forhold til andre institutioner og organisationer og forpligter sig til hvert år at afholde konferencer for at præsentere de lokale og regionale myndigheders erfaringer og bedste praksis; |
| --- | --- |

44.

| 45. | opfordrer alle EU-institutioner og medlemsstater til at tilpasse det europæiske semester til målene for bæredygtig udvikling og en efterfølgende EU-strategi for et bæredygtigt Europa i 2030. En flerårig vejledning bør sikre, at det europæiske semester håndhæver EU-strategien og bliver et koordinerings- og håndhævelsesredskab for målene for bæredygtig udvikling, og at den årlige vækstundersøgelse derfor bliver til den »årlige undersøgelse af bæredygtig udvikling«; |
| --- | --- |

45.

| 46. | efterspørger en flerårig EU-undersøgelse vedrørende bæredygtig udvikling, som kan lancere en flerårig national cyklus for evaluering og rapportering, inklusive henstillinger. Undersøgelsen bør gøre status over gennemførelsen af EU's strategi og medlemsstaternes handlingsplaner for bæredygtig udvikling. Dette ville danne grundlaget for EU-landenes frivillige nationale revisioner i FN-sammenhæng; |
| --- | --- |

46.

| 47. | anmoder om, at Kommissionen i styringen af det bæredygtige europæiske semester inddrager alle relevante tjenestegrene i Kommissionen og undgår »siloinitiativer«; |
| --- | --- |

47.

| 48. | gentager sin anmodning om, at styringen af det europæiske semester baseres på principperne om partnerskab og flerniveaustyring og inddrager EU's regioner og byer som ligeværdige partnere fra starten af den årlige cyklus med udgangspunkt i et adfærdskodeks (9) (10); |
| --- | --- |

48.

| 49. | opfordrer EU-institutionerne til at anvende EU-budgettet til at integrere målene for bæredygtig udvikling i alle politikker, navnlig ved at sætte en stopper for støtten til fossile brændstoffer og styrke bæredygtighedskriterierne i forbindelse med offentlige udbud; |
| --- | --- |

49.

| 50. | bekræfter, at det er nødvendigt at overvåge gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling, og efterlyser disaggregerede data, i det mindste på NUTS2-niveau og om nødvendigt på lokalt niveau, der gør det muligt at forbedre politikudformningen, når det nationale gennemsnit er misvisende; |
| --- | --- |

50.

| 51. | gentager (11) behovet for at se på andet end BNP og anvende supplerende indikatorer, der ikke er af rent økonomisk karakter, men som registrerer den transformerende karakter af målene for bæredygtig udvikling, og som på NUTS2-niveau som et minimum bør måles ved hjælp af opdelte data, der er relevante for opfyldelsen af målene for bæredygtig udvikling; |
| --- | --- |

51.

| 52. | påpeger, at pionerregioner og -byer udarbejder deres egne indikatorer og indsamler data i et partnerskab med lokale aktører, herunder den private sektor. Udvikling af lokale indikatorer er en god lejlighed til at fremme deltagelse og ejerskab. 40 % af respondenterne i RU/OECD-undersøgelsen svarede imidlertid, at de ikke anvender nogen form for indikatorer. EU's indikatorer anvendes måske ikke, fordi der på NUTS2-niveau ikke findes tilgængelige data, der kan anvendes lokalt; |
| --- | --- |

52.

| 53. | foreslår, at EU's Fælles Forskningscenter opretter en dataplatform for målene for bæredygtig udvikling i byer med det formål at udarbejde en europæisk håndbog over byer, der frivilligt gennemfører disse mål. Udvalget fremhæver desuden arbejdet i World Council City Data, som udformer ISO-standarder for indikatorer for intelligente og modstandsdygtige byer samt OECD's arbejde med et visualiseringsredskab, der kombinerer officielle indikatorer med modeller på regionalt og lokalt niveau, så der kan tages højde for regionale forskelle; |
| --- | --- |

53.

| 54. | opfordrer Eurostat til at inkludere dette arbejde og de målte fremskridt i sin årlige overvågningsrapport, der også bør omfatte kvalitative data. RU er parat til at samarbejde og styrke samarbejdet med disse partnere om at overvåge gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling på lokalt og regionalt niveau; |
| --- | --- |

54.

| 55. | gentager, at mange regioner og byer træder i aktion og går forrest i denne omstilling med vellykkede bottom-up-initiativer såsom borgmesterpagten for klima og energi og RU's ambassadører på området. Denne udvikling, der starter nedefra, kan tage fart og virkelig skabe fremgang med hensyn til gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling. |
| --- | --- |

55.

Den eksterne dimension af målene for bæredygtig udvikling

| 56. | Det Europæiske Regionsudvalg insisterer på, at EU bør tage højde for den eksterne dimension af målene for bæredygtig udvikling, når de gennemføres, herunder de eksterne konsekvenser af Unionens politikker, f.eks. den fælles landbrugspolitik og handelspolitikken. De interne og eksterne dimensioner befinder sig ikke i hver sin verden, og det er afgørende, at der sikres sammenhæng i politikkerne for bæredygtig udvikling; |
| --- | --- |

56.

| 57. | anmoder om, at der etableres et partnerskab mellem EU og det nationale, regionale og lokale niveau, der kan bidrage til gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling gennem udviklingssamarbejde; |
| --- | --- |

57.

| 58. | anmoder om en bedre overvågning af de globale forsyningskæders rolle, så det sikres, at retsstatsprincippet og menneskerettighederne respekteres, at cirkulær økonomisk praksis indføres, og et overforbrug af ressourcer undgås; |
| --- | --- |

58.

| 59. | betoner den store betydning af decentraliseret samarbejde og RU-initiativer såsom Kommissionens og RU's forum »Byer og regioner for udviklingssamarbejde«, som i februar 2019 havde fokus på bæredygtige bypartnerskaber med over 500 deltagere fra flere end 80 lande, og som har formuleret konkrete politiske anbefalinger til fremme af bæredygtig udvikling gennem regionale og lokale partnerskaber, og Nicosiainitiativet, der støtter libyske kommuner. Disse RU-initiativer viser, at EU-støtten ikke udelukkende bør gå til store partnerskabsprojekter mellem storbyer, men også gives til decentraliserede samarbejdsinitiativer af forskelligt omfang og omfattende forskellige typer af områder; |
| --- | --- |

59.

| 60. | beklager, at Kommissionens forslag til det nye instrument for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde (NDICI) ikke omfatter en særlig tematisk budgetpost for støtte til lokale myndigheder; |
| --- | --- |

60.

| 61. | opfordrer Kommissionen til at støtte den økonomiske og sociale integration af unge, kvinder og fordrevne befolkningsgrupper i udviklingslande. Partnerskabslogikken i decentraliseret samarbejde kan bidrage til at ændre opfattelsen af migration, så denne ikke opfattes som en trussel, men som en mulighed, navnlig set i lyset af den nøglerolle, som regioner og byer spiller for migranternes integration i værtssamfundet. |
| --- | --- |

61.

EU-politikker

| 62. | Det Europæiske Regionsudvalg er enig i oplæggets analyse og forslaget om at prioritere det videre arbejde med fire politiske klynger og fire horisontale katalysatorer, men supplerer med følgende bemærkninger: |
| --- | --- |

62.

| 63. | holder fast i, at der i den nye FFR ud over den foreslåede stigning i klimaintegrationsmålet til 25 % bør tildeles tilstrækkelige økonomiske ressourcer til bæredygtig udvikling, og at det endvidere bør sikres, at tildelingen af midler ikke undergraver gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling; |
| --- | --- |

63.

| 64. | understreger, at det haster med at vedtage de strategier og fastlægge de foranstaltninger, der sikrer en ressourceeffektiv cirkulær økonomi ved at gennemføre Parisaftalen uden yderligere forsinkelser; |
| --- | --- |

64.

| 65. | fremhæver, at RU i en særskilt udtalelse (12) undersøger forbindelsen mellem FN's mål for bæredygtig udvikling, økologisk omstilling og Parisaftalen om klimaændringer yderligere. I udtalelsen vil der blive redegjort for EU's byers og regioners strategiske syn på, hvordan omstillingen til en ressourceeffektiv, CO2-fattig, klimaneutral og biologisk mangfoldig økonomi kan realiseres. |
| --- | --- |

65.

| 66. | fremhæver, at bæredygtigt forbrug og bæredygtig produktion også kræver en reduktion af brugen af ikke-vedvarende ressourcer i absolutte tal, når målet er at sikre tilstrækkelige ressourcer og ikke blot ressourceeffektivitet; |
| --- | --- |

66.

| 67. | understreger bioøkonomiens særlige potentiale til at fremme uafhængigheden af fossile brændstoffer og modvirke klimaændringerne ved hjælp af kulstofneutralitet. Størst mulig brug af biobaserede produkter i så mange sektorer som muligt er med til at sikre og skabe arbejdspladser på nye, bæredygtige markeder, navnlig også i førhen mindre industrialiserede regioner; |
| --- | --- |

67.

| 68. | mener, at regionerne kan bidrage til at nå målet om en betydelig stigning i de innovative biobaserede industriers andel af bruttonationalproduktet inden for det næste årti; |
| --- | --- |

68.

| 69. | opfordrer til en opfølgning på Kommissionens handlingsplan for finansiering af bæredygtig vækst, da finansiering skal bruges som løftestang for forandringer, der giver afkast i form af bæredygtighed og ikke kun i økonomisk henseende (13); |
| --- | --- |

69.

| 70. | opfordrer til, at de europæiske virksomheder og industrisektorer inddrages i bæredygtighedsindsatsen som en integreret del af EU's strategi for industrien 2030, således at de kan fremskynde omstillingen til en mere bæredygtig praksis. Et sådant forslag indgår allerede i henstillingerne fra EU's multistakeholderplatform om gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling og bør drøftes yderligere på rundbordsmødet på højt plan om industrien »Industri 2030«. Bioøkonomi integreret med målene for bæredygtig udvikling bør indgå i disse drøftelser; |
| --- | --- |

70.

| 71. | påpeger, at den fælles landbrugspolitik i overensstemmelse med princippet om udviklingsvenlig politikkohærens bør begunstige udviklingen af et bæredygtigt landbrug i udviklingslandene, der medvirker til at bevare befolkningen i landdistrikterne og garanterer deres fødevaresikkerhed. Med henblik herpå bør EU's landbrugs- og fødevareeksport ikke finde sted til priser, der er lavere end de europæiske produktionsomkostninger; |
| --- | --- |

71.

| 72. | beklager, at oplægget ikke fremhæver betydningen af tilgængelig offentlig transport i forbindelse med etableringen af bæredygtige transportsystemer i byer og regioner og de lokale og regionale myndigheders afgørende rolle i den henseende; |
| --- | --- |

72.

| 73. | foreslår, at der med udgangspunkt i EU's bæredygtighedsdagsorden sættes gang i nye tiltag på internationalt niveau omfattende initiativer for at mindske drivhusgasudledningen i IMO (søtransport) og ICAO (lufttransport), især ved at EU opfordrer til en global afgift på petroleum og, hvis man ikke i ICAO kan nå til enighed om en sådan afgift, overvejer ensidigt at træffe skridt til f.eks. at ophæve afgiftsfritagelsen på flybrændstof for flyvninger inden for EU eller opkræver en brændstofafgift på luftfragt; |
| --- | --- |

73.

| 74. | bemærker, at det er nødvendigt, at den europæiske mobilitetssektor øger sin konkurrenceevne gennem innovation. Roll-out-planen for alternative brændstoffer og digital vejinfrastruktur skal realiseres af de lokale og regionale myndigheder i samarbejde med den private sektor og med støtte fra EU-budgettet; |
| --- | --- |

74.

| 75. | gentager i lyset af de store sociale uligheder, der beskrives i oplægget, såsom at mere end 22 % af EU-borgerne er i risiko for fattigdom, sin opfordring til fuldt ud at gennemføre den europæiske søjle for sociale rettigheder og have lige så stor fokus på faktorer for social bæredygtighed som for miljømæssig bæredygtighed og dermed bevise, at EU's mål er, at ingen borgere eller regioner lades i stikken. Det er således dokumenteret, at socialt skrøbelige områder ofte også er de mest udsatte for de negative konsekvenser, hvis udviklingen ikke er bæredygtig; |
| --- | --- |

75.

| 76. | anmoder om en mere regionalt bestemt overvågning af den europæiske søjle for sociale rettigheder. RU er for øjeblikket i færd med at udvikle en regional social resultattavle, som kan anvendes til dette formål; |
| --- | --- |

76.

| 77. | bemærker, at man bør vie fremme af aktiv og sund aldring blandt EU-borgerne særlig opmærksomhed og skifte fra et institutionelt fokus til en strategi, der tager udgangspunkt i lokalsamfundet; |
| --- | --- |

77.

| 78. | gentager sin opfordring til gennemførelse af en europæisk boligdagsorden (14), der som opfølgning på boligpartnerskabet under EU's dagsorden for byerne ville bidrage betydeligt til gennemførelsen af mål nr. 11 for bæredygtig udvikling (bæredygtige byer og lokalsamfund) og tillige til mål nr. 1 (afskaf fattigdom), nr. 7 (økonomisk overkommelig energi) og nr. 10 (mindre ulighed); |
| --- | --- |

78.

| 79. | fremhæver, at udviklingen af digitale teknologier med hjælp fra regioner og byer i EU kan forvandle de demografiske forandringer til en tredobbelt gevinst for Europa ved at: forbedre livskvaliteten for den aldrende befolkning, sikre et skifte i retning af mere bæredygtige sundheds- og plejesystemer og skabe bæredygtig økonomisk vækst og arbejdspladser i seniorøkonomien; |
| --- | --- |

79.

| 80. | fremhæver, at lokale og regionale myndigheder har en vigtig rolle at spille, når det drejer sig om at sikre en ligelig kønsfordeling, men erkender, at kvinder er betydeligt underrepræsenterede i hele EU og kun stiller 15 % af de folkevalgte borgmestre, 32 % af kommunalbestyrelsesmedlemmerne og 33 % af medlemmerne af de regionale parlamenter og forsamlinger (15); |
| --- | --- |

80.

| 81. | støtter anerkendelsen og synliggørelsen af ikke-formel og uformel læring inden for ungdomsarbejde. Ungdoms- og idrætsorganisationer, der leverer ikke-formelle og uformelle uddannelsesprogrammer i aktivt medborgerskab uden for skolevæsenet, er særligt vigtige, når det drejer sig om at forbedre de unges færdigheder og kompetencer; |
| --- | --- |

81.

| 82. | understreger potentialet i EU's metoder for intelligent specialisering, der kan udgøre et vigtigt element i politikken for et bæredygtigt Europa i 2030. Det Fælles Forskningscenters platform for intelligent specialisering hjælper regionerne med at anvende strukturfondsmidler, når de skal integrere deres regionale innovationsstrategier med målene for bæredygtig udvikling, bl.a. ved hjælp af de »Science meets Regions«-arrangementer, der organiseres af RU og Det Fælles Forskningscenter. Komplementaritet mellem intelligent specialisering og gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling på regionalt niveau skaber en vigtig merværdi for den bæredygtige vækst; |
| --- | --- |

82.

| 83. | fremhæver, at emissionshandelssystemet bør være et vigtigt næste skridt i realiseringen af oplægget; |
| --- | --- |

83.

| 84. | beklager, at der i den seneste tale om Unionens tilstand ikke blev henvist til »den omfattende tværkontinentale frihandelsaftale mellem EU og Afrika«. Denne aftale bør tage udgangspunkt i målene for bæredygtig udvikling og den store rolle, som handel kan spille i opfyldelsen af disse; |
| --- | --- |

84.

| 85. | efterlyser en fornyet social dialog inden for virksomhedsledelse med henblik på at fremme målene for bæredygtig udvikling og nye forretningsmodeller, der styrker det økonomiske demokrati og sikrer bæredygtig vækst; |
| --- | --- |

85.

| 86. | fremhæver, at den sociale økonomi spiller en positiv rolle i indsatsen for at bekæmpe arbejdsløshed og fremme en inklusiv og vedvarende vækst. Dette har særlig stor betydning i regioner præget af udvandring, hurtig aldring af befolkningen, mangel på økonomisk dynamik og en ringe udviklet iværksætterånd. I sådanne regioner repræsenterer socialøkonomiske organisationer en af måderne, hvorpå gode intentioner kan fremme iværksætteri og sikre den mest fordelagtige brug af de lokale ressourcer. |
| --- | --- |

86.

Bruxelles, den 26. juni 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  Der blev i forbindelse med undersøgelsen modtaget over 400 svar. Resultater og yderligere oplysninger kan ses på https://cor.europa.eu/en/news/Pages/SDGs_survey.aspx.

1

(2)  UN Sustainable Development Solution Network (2016), Getting Started with the SDGs in Cities. A Guide for Stakeholders, http://unsdsn.org/wp-content/uploads/2016/07/9.1.8.-Cities-SDG-Guide.pdf.

2

(3)  F.eks. Baskerlandet, Ålandsøerne, Espoo, Gent, Utrecht og Nordrhein-Westfalen.

3

(4)  En undersøgelse bestilt af Det Europæiske Regionsudvalg: En territorial tilgang til gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling i EU — Det Europæiske Regionsudvalgs rolle (2019).

4

(5)  COR 2018/3764 — Udtalelse om reformstøtteprogrammet og en europæisk investeringsstabiliseringsfunktion, pkt. 12, ordfører: Olga Zrihen (BE/PES).

5

(6)  Organisationer såsom OECD, ICLEI, UNDP ART-initiativet og UN-Habitat, og sammenslutninger såsom nrg4SD, UCLG'er og globale taskforcer.

6

(7)  Såsom CEMR, Eurocities, CPMR, ESDN og EEAC-netværket.

7

(8)  Udtalelse om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden efter 2020.

8

(9)  Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Forbedring af forvaltningen af det europæiske semester: En adfærdskodeks for inddragelsen af de lokale og regionale myndigheder (CdR 2016/5386) (EUT C 306 af 15.9.2017, s. 24)

9

(10)  Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Det europæiske semester og samhørighedspolitikken: tilpasning af strukturreformer til langsigtede investeringer (CdR 2018/5504).

10

(11)  Se Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om Indikatorer for territorial udvikling — BNP og mere, der blev vedtaget den 11. februar 2016.

11

(12)  Et bæredygtigt Europa i 2030: Opfølgning på FN's mål for bæredygtig udvikling, på den økologiske omstilling og på Parisaftalen om klimaændringer (ENVE-VI/039), ordfører: Sirpa Hertell (FI/EPP).

12

(13)  Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om finansiering af bæredygtig vækst (2182/2018), der blev vedtaget den 6. december 2018.

13

(14)  Se Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om en europæisk boligdagsorden (CDR 1529/2017), der blev vedtaget den 1. december 2017.

14

(15)  Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder, databasen for ligestillingsstatistik, 2017.

15

---

| 29.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 404/24 |
| --- | --- | --- | --- |

29.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 404/24

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om en bæredygtig europæisk bioøkonomi: større økonomisk, social og miljømæssig sammenhæng

(2019/C 404/05)

| Ordfører | : | Jácint HORVÁTH (HU/PES), kommunalbestyrelsesmedlem i Nagykanizsa |
| --- | --- | --- |
| Basisdokument | : | En bæredygtig europæisk bioøkonomi: Større økonomisk, social og miljømæssig sammenhæng
  COM(2018) 673 final |

Ordfører

:

Jácint HORVÁTH (HU/PES), kommunalbestyrelsesmedlem i Nagykanizsa

Basisdokument

:

En bæredygtig europæisk bioøkonomi: Større økonomisk, social og miljømæssig sammenhæng

COM(2018) 673 final

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Generelle bemærkninger

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg (RU) glæder sig over Kommissionens meddelelse »En bæredygtig europæisk bioøkonomi: større økonomisk, social og miljømæssig sammenhæng«, hvor der foreslås en handlingsplan til iværksættelse af en fornyet EU-strategi vedrørende bioøkonomi i løbet af de kommende år. Udvalget mener at kunne spille en central rolle ved at indgå i en dialog med Kommissionen; |
| --- | --- |

1.

| 2. | vurderer, at den offentliggjorte handlingsplan er tilstrækkelig ambitiøs, og at gennemførelsen af de heri indeholdte foranstaltninger er afgørende for, at den europæiske bioøkonomi kan udvikle sig i et passende tempo; |
| --- | --- |

2.

| 3. | mener desuden, at udviklingen af bioøkonomien indebærer et stort potentiale for vækst og beskæftigelse, og påpeger, at dette kun kan opnås, hvis regionale og lokale aktører arbejder tæt sammen i praksis og forfølger fælles mål. Udvalget understreger endvidere den bæredygtige bioøkonomis betydning for opfyldelsen af målene for bæredygtig udvikling; |
| --- | --- |

3.

| 4. | er overbevist om, at europæiske, nationale, regionale og lokale bioøkonomiinitiativer bør harmoniseres ved at udnytte de positive virkninger af flerniveaustyring, så man skaber de bedste betingelser for udviklingen i Europa. Også i bioøkonomien spiller det lokale og regionale niveau en vigtig rolle med hensyn til at fremme samarbejdet mellem universiteter, erhvervslivet, den offentlige sektor og civilsamfundet ved hjælp af »firedobbelt helix«-modellen; |
| --- | --- |

4.

| 5. | fremhæver de ekstraordinære muligheder for udvikling af bioøkonomien, der ligger i perioden 2021-2027. Lokale og regionale myndigheder er nøglen til gennemførelsen af EU's samhørighedspolitik og af et stort antal regionale strategier for intelligent specialisering, der gør det muligt at medfinansiere programmer og projekter, der styrker bioøkonomien; |
| --- | --- |

5.

| 6. | fremhæver tillige, at Kommissionen desuden har planer om fra 2021 at indføre en pligt til at udarbejde bioøkonomiske handlingsplaner på det mest hensigtsmæssige territoriale niveau — hvilket vil indebære en styrkelse af de lokale og regionale myndigheders rolle — og om at forvalte programmerne så direkte som muligt med de berørte sektorer og borgere i henhold til nærhedsprincippet og princippet om forvaltning på flere myndighedsniveauer. For at skabe en bæredygtig og cirkulær bioøkonomi skal aktiviteter på regionalt og lokalt plan forankres solidt, da lokalbefolkningerne er opmærksomme på de eksisterende værdikæder i regionerne. Regionerne investerer i grundlæggende tjenester og kapacitet, så den lokale og regionale tilgang er garanti for en solid forbindelse til regionale særpræg og regional specialisering; |
| --- | --- |

6.

| 7. | mener, at det er nødvendigt med en regelmæssig revision af de retlige rammer for også at tackle retlige hindringer for investeringer med henblik på at realisere en vellykket vision for den størst mulige udvidelse af bioøkonomien; |
| --- | --- |

7.

| 8. | er overbevist om, at udviklingen af en bæredygtig europæisk bioøkonomi vil føre til jobskabelse, navnlig i kyst- og landdistrikterne, gennem den stigende deltagelse af primærproducenterne i de lokale bioøkonomier. De bioøkonomiske sektorer skønner, at der kan skabes en million nye arbejdspladser inden 2030; |
| --- | --- |

8.

| 9. | opfordrer indtrængende alle EU-lande til inden 2021 at udvikle en national bioøkonomistrategi som en del af planlægningen af den næste flerårige finansielle ramme 2021-2027 for at lette mulighederne for koordinering af udviklingsprogrammerne; |
| --- | --- |

9.

| 10. | opfordrer alle regioner i Europa, som et af de mest velegnede territoriale niveauer for gennemførelse af bioøkonomistrategier, til inden udgangen af 2024 at udarbejde bioøkonomihandlingsplaner eller et separat kapitel om bioøkonomi som en del af deres overordnede udviklingsstrategi. Set i lyset af at bioøkonomiens økologiske grænser rækker videre end de administrative, mener udvalget ligeledes, at interregionale strategier kan indgå i overvejelserne med henblik på at styrke grænseoverskridende og interregionalt samarbejde (twinning, netværk mm.) med regioner med en lignende profil. Samtidig bør bioøkonomiske partnerskaber fremmes inden for makroregions- og havområdestrategier; |
| --- | --- |

10.

| 11. | opfordrer til, at det sikres, at væksten i grønne offentlige indkøb i fremtiden bliver så stærk som muligt i EU, og understreger, at udviklingen af bioøkonomien er afgørende i denne forbindelse. Udvalget påpeger i den henseende, at offentlige udbud er et vigtigt instrument, som kan fremme udviklingen af biobaserede produkter og løsninger. Støtte til og muliggørelse af dette kræver ofte EU-støtte i form af krav om miljøvenligt design, standarder, klima- og miljømæssige produktdeklarationer samt strategier for udviklingsaktiviteter; |
| --- | --- |

11.

| 12. | bemærker med bekymring, at der ifølge en nylig rapport fra Det Fælles Forskningscenter er en høj risiko for, at omkring 11 % (mere end 20 mio. hektar) af landbrugsjorden i EU vil blive opgivet i perioden 2015-2030 som følge af faktorer relateret til jordernes biofysiske egnethed, bedriftsstruktur og landbrugets levedygtighed, bestande og regionale særegenheder (1). På baggrund af ovenstående fremhæver udvalget det store potentiale i opgivet landbrugsjord til øget produktion af forskellige typer bioressourcer, forudsat at en sådan diversificeret anvendelse ikke er til fare for landbrugsjord med høj landskabsværdi og heller ikke forringer biodiversiteten og potentialet til genopretning af naturtyper og genforvildning; |
| --- | --- |

12.

| 13. | påpeger, at udvalget i en tidligere udtalelse om reformen af den fælles landbrugspolitik (2) med hensyn til miljø- og fødevareområdet understregede behovet for at fordoble det geografiske område, der dyrkes økologisk i medlemsstaterne, eller i det mindste at afsætte 30 % af det udnyttede landbrugsareal i medlemsstaterne til dette formål; |
| --- | --- |

13.

| 14. | støtter konklusionerne i rapporten om midtvejsevalueringen af EU's skovstrategi, ifølge hvilken revisionen af skovstrategien og reformen af bioøkonomistrategien bør koordineres. Der skal sikres sammenhæng mellem EU's forskellige politikker i forbindelse med udvikling af skovbioøkonomien og fremme af innovation. |
| --- | --- |

14.

Styrkelse og opskalering af de biobaserede sektorer, frigørelse af investeringer og åbning af markeder

| 15. | Det Europæiske Regionsudvalg mener, at innovationer inden for bioøkonomi i øjeblikket kun tiltrækker erhvervsinvestorer, hvis de har at gøre med udvikling af produkter med en høj merværdi. Det er nødvendigt at finjustere støtteordningerne for at udvikle teknologier i forhold til biobaserede produkter med en lav markedsværdi, men som har til formål at erstatte fossile produkter. Der er behov for tydeligere prismekanismer for bioenergiressourcer, uden at det specificeres nærmere, hvordan ressourcerne skal anvendes. Relevant prisfastsættelse af fossile ressourcer danner grundlag for at gøre bioøkonomien konkurrencedygtig; |
| --- | --- |

15.

| 16. | er af den opfattelse, at etableringen af et harmoniseret system til regulering af standarder for bæredygtigt producerede produkter og deres affald samt stabilitetsgarantien for dette system på medlemsstatsniveau er et vigtigt skridt fremad for organisationer, der er involveret i forskning, udvikling og fremstilling af biobaserede produkter; |
| --- | --- |

16.

| 17. | opfordrer Kommissionen til at støtte processerne i forbindelse med produktion og salg af biobaserede produkter i EU-medlemsstater og forøgelse af antallet af teknologier inden for bæredygtig bioøkonomi. EU bør profilere sig som førende i sektoren ved at udvikle de mest avancerede teknologier inden for bioøkonomien med henblik på at fremme skabelse af arbejdspladser og sikre et udbud af biobaserede produkter af høj kvalitet; |
| --- | --- |

17.

| 18. | understreger, at man i de gældende bestemmelser skal undgå en tung administrativ byrde for brugerne af bioressourcer. På nuværende tidspunkt fastsættes sådanne krav om rapportering af bæredygtighed og økonomi, også for forretningspartnere, i både statsstøttereglerne og direktivet om vedvarende energi (RED II). Det er også vigtigt at undgå mikroforvaltning af anvendelsen af forskellige bioenergiressourcer, under forudsætning af at ressourcerne opfylder kravene om at mindske klimapåvirkning og forbedre bæredygtigheden. Specielt i bioraffinaderier anvendes forskellige ressourcestrømme til mange forskellige formål, bl.a. biobrændstoffer; |
| --- | --- |

18.

| 19. | mener, at udviklingen af bioøkonomien, navnlig i de mindre udviklede regioner, er knyttet til konkrete projekter, og at banebrydende innovationer gør det muligt at holde gang i udviklingen. Med hensyn til BIOEAST og lignende initiativer med deltagelse af mere end én medlemsstat foreslår RU, at Kommissionen tilskynder til at styrke positive synergier gennem tematiske programmer og tilskud. Det er vigtigt, at forbindelsen mellem teknologioverførselsaktiviteter og biomasseressourcer i regionerne også fører til påviselige resultater for samfundet som bevis for, at den bæredygtige bioøkonomi er det »grønne« hjerte, der banker i den cirkulære økonomi; |
| --- | --- |

19.

| 20. | mener, at man bør overveje at justere energibeskatningsdirektivet og statsstøttereglerne for at sætte skub i energiomstillingen og gøre vedvarende energi mere konkurrencedygtig på markedet end fossile brændstoffer, uden at dette betragtes som ulovlig statsstøtte; |
| --- | --- |

20.

| 21. | glæder sig over, at Kommissionen i de kommende år har planer om at indføre et politisk støtteinstrument for at rette op på de territoriale skævheder i bioøkonomien, men understreger behovet for at sikre, at dette redskab fungerer i hvert fald indtil udgangen af 2027, så man på effektiv vis reducerer de territoriale forskelle, der tidligere er opstået på dette område; |
| --- | --- |

21.

| 22. | glæder sig over medtagelsen af bioteknologi i strategierne for intelligent specialisering (RIS3) i flere EU-lande. Intelligente specialiseringsstrategier, hvis udarbejdelse var en forhåndsbetingelse for adgang til europæiske forsknings-, udviklings- og innovationsfonde (F & U & I) i programmeringsperioden 2014-2020, er samtidig også politikinstrumenter, som gennem en oversigt over regionale og territoriale karakteristika, sektorer og teknologiske prioriteter udgør benchmarks for gennemførelsen af politikker. Udvalget mener endvidere, at bioøkonomiske regionale strategier for intelligent specialisering er mere effektive, hvis de baseres på en samordnet indsats både mellem naboregioner og på medlemsstatsniveau, ikke kun med hensyn til beskytte miljøet på lang sigt og biodiversiteten, men også med hensyn til at udnytte bioøkonomiens potentiale; |
| --- | --- |

22.

| 23. | anser det for nødvendigt at øge støtten til bioteknologi, både med hensyn til forsknings- og innovationsprioriteter (F & I) og investeringsprioriteter. I kraft af sin videnbase og sine instrumenter er bioteknologien i stand til, ikke blot at mindske de negative virkninger på miljøet, men også at fremme udviklingen af biobaserede industrier på en bæredygtig måde, fordi den udgør forbindelsen mellem de forskellige trin i forarbejdningen af biomasse; |
| --- | --- |

23.

| 24. | bifalder foranstaltning 1.5 i handlingsplanen, som omfatter udvikling af 300 bæredygtige bioraffinaderier (3). I forbindelse med opførelsen af et nyt bioraffinaderi foreslår RU, at regioner, der er mindre udviklet på bioøkonomiområdet, modtager hjælp til at mindske deres efterslæb i overensstemmelse med reglerne for og tilskuddene til den fælles landbrugspolitik og det 9. rammeprogram med udgangspunkt i data fra det fælles indikator- og overvågningssystem. Indførelse af teknologiske innovationer kombineret med udvikling af relaterede videnoverførselssystemer vil sikre en miljømæssigt forsvarlig udnyttelse af økosystemernes potentiale, hvilket kan munde ud i bæredygtige biomassekæder; |
| --- | --- |

24.

| 25. | mener, at det for at optimere, omstille og integrere værdikæder er vigtigt med en aktiv inddragelse af lokale og regionale aktører, især SMV'er, så hele forretningskæden, og ikke blot de primære producenter involveres. Det er vigtigt at støtte SMV'ernes teknologiske og forretningsrelaterede omstillingsprocesser i retning af bioøkonomien. |
| --- | --- |

25.

Hurtig indførelse af lokale bioøkonomier på tværs af Europa

| 26. | Det Europæiske Regionsudvalg anbefaler, at Kommissionen lægger særlig vægt på formidling af information til de ansvarlige i de kommunale forvaltninger og landdistrikter, således at de kan integrere produktions- og forarbejdningsmulighederne for biomasse i de strategiske, langsigtede planlægnings- og budgetteringsprocesser; |
| --- | --- |

26.

| 27. | understreger, at konsultationer mellem naboregioner bør skabe mulighed for at udvikle teknologier og løsninger for cirkulært økologisk landbrug inden for rammerne af et gensidigt samarbejde; |
| --- | --- |

27.

| 28. | mener, at byer bør omdannes til vigtige knudepunkter for den cirkulære bioøkonomi. Cirkulær forvaltning af materialer og genanvendelse (eller eventuelt regenerering) af affald, herunder organisk affald, i byerne er af stor betydning, og iværksættelsen heraf kræver ikke blot infrastruktur og indsamlings-, behandlings-, genanvendelses- og regenereringssystemer, men også en bevidstgørelse blandt befolkningen. Udvalget opfordrer Kommissionen til at sørge for en koordinering af de nødvendige ressourcer til dette formål, hvilket også omfatter fælles og supplerende udvikling af teknologiske tilpasninger og videnoverførselssystemer; |
| --- | --- |

28.

| 29. | er navnlig af den opfattelse, at styringsspørgsmål rent faktisk hverken behandles i strategien eller handlingsplanen. For gennemførelsen af de processer, der er beskrevet i handlingsplanen, er det nødvendigt at tildele de pågældende aktører klare ansvarsområder under fuld respekt for flerniveaustyringen for at sikre gennemførelsen af de enkelte elementer i strategien; |
| --- | --- |

29.

| 30. | finder det er nødvendigt at harmonisere lovgivningen, da de 28 medlemsstater i øjeblikket anvender forskellige regler for de biomassekildestrømme, der udgør de vigtigste råstoffer i bioøkonomiens værdikæder, og for de affaldsstrømme, der stammer fra deres behandling; |
| --- | --- |

30.

| 31. | er af den opfattelse, at organisationer (såsom European Chemical Regions Network — ECRN), platforme (såsom Bio-based Industries Consortium — BIC) og virksomhedsklynger, der er i stand til at maksimere resultat- og videnpotentialet og forene lokale og regionale initiativer, effektivt kan fremme bioøkonomiske processer. Det vil i fremtiden være særlig vigtigt at inddrage dem i videnoverførselssystemer. |
| --- | --- |

31.

Forståelse af bioøkonomiens økologiske grænser

| 32. | Det Europæiske Regionsudvalg foreslår, at man anvender de økologiske grænser og økosystemer frem for de administrative grænser som grundlag for vurdering af potentialet for biomasseproduktion. For at nå handlingsplanens mål bør de producerede mængder biomasse vurderes nøjagtigt og registreres i et fælles system. Dette forudsætter et koordineret samarbejde mellem regionerne, og det er vigtigt at udvikle og definere standardiserede målings- og kontrolmetoder med henblik på denne vurdering; |
| --- | --- |

32.

| 33. | glæder sig over Kommissionens støtte til udarbejdelsen af kortlægningssystemer og statistiske systemer til overvågning af økosystemet i overensstemmelse med handlingsplanens foranstaltning 3.2. RU foreslår imidlertid at udvikle og iværksætte et fælles europæisk system af indikatorer til overvågning af biomasseproduktion. Det er afgørende, at der etableres en fælles informationsramme for installation af downstream-procesteknologier og optimering af deres drift med hensyn til energieffektivitet, miljøbeskyttelse og biomasselogistik; |
| --- | --- |

33.

| 34. | foreslår, at der udvikles et fælles system af indikatorer, der kan give informationer om regionernes aktiviteter ved hjælp af grundlæggende indikatorer og specifikke indikatorer. Når der er tale om grundlæggende indikatorer, foreslås det at holde øje med følgende parametre: 1) BNP for hver enkelt region (procentdel af det nationale BNP); 2) international aktivitet inden for F & U & I; 3) besparelser på fossile energikilder; 4) nedbringelse af navnlig ammoniakemissionerne (NH3) og de vigtigste drivhusgasser (CO2, CH4); 5) produktion af vedvarende energi (i dette tilfælde foreslås det at standardisere foranstaltningens størrelse). De specifikke indikatorer, der er i stand til at karakterisere regionernes resultater i forhold til bioøkonomistrategiens handlingsplan, er: 1) antallet af nye job (i tilknytning til udviklingen af bioøkonomien); 2) bioøkonomiens rolle for så vidt angår de regionale resultater; 3) omfanget af bestræbelserne på at bevare og udvikle den biologiske mangfoldighed (tildelte midler); 4) miljøbeskyttelse og reduktion af mængden af affald; |
| --- | --- |

34.

| 35. | mener, at udvidelsen af grænseoverskridende støtteordninger til innovationsprocesser og samarbejde, der specifikt støtter udviklingen af bioøkonomien, yder et effektivt bidrag til den grænseoverskridende koordinering af strategierne i naboregioner. Samarbejde med fokus på tilsvarende miljømæssige, sociale og økonomiske tilgange kan være en rettesnor for en specialisering af uddannelserne på lokalt plan og samtidig have en positiv indvirkning på beskæftigelsesniveauet i de forskellige sektorer; |
| --- | --- |

35.

| 36. | anbefaler at fremme mekanismer til at foretage afvejninger mellem biodiversitet og produktion og tilstræbe synergier mellem de forskellige politikker. De stadig hurtigere klimaændringer fører også til forandringer på mikroregionalt plan; |
| --- | --- |

36.

| 37. | opfordrer til, at der udvikles en global udviklingsramme, der kan bidrage til koordinering af klimapolitiske foranstaltninger på EU-plan for at bekæmpe tab af biodiversitet og forandringer af miljøet ved at bevare og forbedre jordressourcerne og jordens frugtbarhed; |
| --- | --- |

37.

| 38. | glæder sig over etableringen af en bioøkonomistrategi, der er i tråd med målene for bæredygtig udvikling, og som ledsages af en handlingsplan, hvis hjørnesten er at beskytte produktionsområderne mod overudnyttelse, samtidig med at potentialet i biomasse styrkes. Udvalget glæder sig tillige over beskyttelsen af ressourcer, der fungerer som produktionsgrundlag, og opfordrer Kommissionen til at sikre regionerne større lighed i adgangen til midler, der anvendes til oplysning. |
| --- | --- |

38.

Finansiering af bioøkonomien

| 39. | Det Europæiske Regionsudvalg glæder sig over Kommissionens forslag til den næste flerårige finansielle ramme for 2021-2027, der har til hensigt at give et kraftigt skub opad til forskning og innovation inden for områder og sektorer, der er omfattet af bioøkonomien, navnlig med afsættelsen af 10 mia. EUR (4), dvs. omkring 10 % af budgetoverslaget, til klyngen »Fødevarer og naturressourcer« under programmet »Horisont Europa« (5). Udvalget glæder sig desuden i særdeleshed over indføjelsen af »bæredygtige, inklusive og cirkulære biobaserede løsninger« i programmets otte partnerskabsområder; |
| --- | --- |

39.

| 40. | understreger imidlertid, at udviklingen af bioøkonomien kræver en holistisk tilgang, hvilket også betyder, at finansieringen kræver en samtidig og koordineret anvendelse af forskellige kilder. RU anser det for nødvendigt, at Kommissionen forbedrer komplementariteten af en række finansielle instrumenter og udformer hensigtsmæssige værktøjer til koordinering af midlerne under Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond Plus, Den Europæiske Hav- og Fiskerifond, den fælles landbrugspolitik samt de ressourcer, der er til rådighed for F & U & I og i InvestEU-programmets finansieringsinstrumenter, således at medlemsstater og regioner fuldt ud kan udnytte de tilgængelige midler til at støtte bioøkonomien; |
| --- | --- |

40.

| 41. | understreger den betydning, man bør tillægge InvestEU-programmet som fremtidig finansieringskilde for bioøkonomien, og opfordrer derfor til at det sikres, at bioøkonomien forbliver et målområde for finansiering og fortsat er blandt de områder, der er omfattet af InvestEU-programmet; |
| --- | --- |

41.

| 42. | minder om, at det planlagte mål om, at 25 % af EU's budgetudgifter skal bidrage til opnåelsen af klimamålene, ikke synes tilstrækkeligt til at nå de mål, der er fastsat i Parisaftalen. RU havde allerede i sin udtalelse om pakken om den flerårige finansielle ramme for perioden 2021-2027 (6) anført, at forslaget om de kommende finansielle overslag bør tilstræbe en forpligtelse på mere end 30 % af udgifterne, der således vil fremme en dekarbonisering af energisektoren, industrien og transportsystemet samt overgangen til en cirkulær økonomi. Disse målsætninger fremmer bioøkonomiens udvikling i en passende rytme; |
| --- | --- |

42.

| 43. | gentager, at Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om oprettelse af Horisont Europa — rammeprogrammet for forskning og innovation — indeholder velbegrundede, særlige foranstaltninger for regionerne i EU's yderste periferi for så vidt angår deres adgang til EU's horisontale programmer, under hensyntagen til deres strukturelle, sociale og økonomiske situation. RU beklager, at det samme ikke gør sig gældende for den foreslåede tekst og det derfor vil være vanskeligt i programmet at tage hensyn til disse regioners særlige behov og unikke aktiver som forsøgsmiljøer for forskning og innovation, bl.a. inden for bioøkonomi og klimaforandringer, i overensstemmelse med regionernes strategier for intelligent specialisering. |
| --- | --- |

43.

Almen uddannelse, erhvervsuddannelse og bevidstgørelse om bioøkonomi

| 44. | Det Europæiske Regionsudvalg er bekymret over statistikkerne, der viser, at gennemsnitsalderen for producenter og iværksættere i bioøkonomien øges hvert år. Man kan hævde, at manglen på afløsere for en aldrende befolkning og på videnoverførsel samt den manglende erhvervelse af de nødvendige nye færdigheder og kompetencer truer den fremtidige forsyning af tilstrækkelige — og stadig flere — kvalitetsfødevarer. Man bør prioritere udviklingen af passende systemer for overførsel af viden inden for bioøkonomien og de innovative, sociale, økonomiske og økologiske dimensioner af forbindelserne mellem sektorer; |
| --- | --- |

44.

| 45. | mener, at den nødvendige arbejdsstyrke til bæredygtige, biobaserede værdikæder, der er tilpasset økosystemet, vil være tilgængelig på lang sigt, hvis man lægger vægt på opfyldelse af de specifikke behov for arbejdskraft i bioøkonomisektorerne ved hjælp af progressive og sammenhængende uddannelsesmoduler allerede fra grundskolen samt moduler for videreuddannelse og livslang læring udarbejdet af medlemsstaterne på grundlag af den åbne koordinationsmetode. RU mener, at udviklingen af disse moduler er absolut nødvendig, eftersom alle uddannelsesniveauer, også når det gælder videreuddannelse og livslang læring, bør omfatte viden om miljøkultur og bæredygtighedsbehov. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen til at gøre det lettere for medlemsstaterne i fællesskab at udpege og definere fælles mål og midler samt opfylde dem på EU-niveau; |
| --- | --- |

45.

| 46. | understreger, at markedets efterspørgsel efter biobaserede produkter er afgørende for udviklingen af den biobaserede økonomi. Udvalget henleder opmærksomheden på, at det er nødvendigt at føre tiltag og oplysningskampagner, men også at støtte efterspørgslen, hvilket kræver samarbejde mellem Kommissionen, regionerne og kommunerne. |
| --- | --- |

46.

Bruxelles, den 26. juni 2019.

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

Karl-Heinz LAMBERTZ

---

(1)  Agricultural Land Abandonment in the EU within 2015-2030, JRC Policy Insights (oktober 2018), findes på https://ec.europa.eu/jrc/sites/jrcsh/files/jrc113718.pdf.

1

(2)  Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om reformen af den fælles landbrugspolitik (COR-2018-03637).

2

(3)  OECD, Meeting Policy Challenges for a Sustainable Bioeconomy (Tage de politiske udfordringer op med henblik på en bæredygtig bioøkonomi), 2018, ISBN 9789264292345; BIO-TIC, A roadmap to a thriving industrial biotechnology sector in Europa, (En køreplan for en bioteknologisk sektor, der trives i Europa) 2015.

3

Meeting Policy Challenges for a Sustainable Bioeconomy

A roadmap to a thriving industrial biotechnology sector in Europa

(4)  COM(2018) 435 af 7.6.2018: Om oprettelse af Horisont Europa — rammeprogrammet for forskning og innovation og om reglerne for deltagelse og formidling.

4

(5)  COM(2018) 321 final af 2.5.2018: Et moderne budget for en Union, der beskytter, styrker og forsvarer — Den flerårige finansielle ramme for 2021-2027.

5

(6)  COR-2018-02389.

6

---

| 29.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 404/30 |
| --- | --- | --- | --- |

29.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 404/30

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Styrkelse af STE(A)M-uddannelser i EU

(2019/C 404/06)

| Ordfører | : | Csaba BORBOLY (RO/EPP), formand for regionalrådet i Harghita |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Csaba BORBOLY (RO/EPP), formand for regionalrådet i Harghita

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg (RU) glæder sig over, at en stor del af de lokale og regionale myndigheder i Europa erkender, at de står over for vigtige muligheder og har et stort ansvar med hensyn til at fastlægge en sammenhængende og integreret strategi for undervisningen i STEM-fag (naturvidenskab, teknologi, ingeniørvirksomhed og matematik) og for udviklingen af færdigheder og kvalifikationer i relation til disse fag, som globalt set indtager en stadig mere fremtrædende plads på forskellige undervisningstrin; |
| --- | --- |

1.

| 2. | understreger, at selv om væksten i stærkt innovationsintensive økonomiske sektorer som IKT, robotteknologi, automatisering, teknisk forskning og udvikling, logistik og diverse ingeniøraktiviteter må forventes at fortsætte med uformindsket styrke, vil en uhensigtsmæssig tilrettelæggelse af undervisningen i STEM-fagene kunne lægge en dæmper på den; |
| --- | --- |

2.

| 3. | mener, at selv om man i forbindelse med STEM-fagene ganske vist godt kan tale om en gennemprøvet undervisningsmetode, som har været anvendt i flere årtier, og hvis materielle forudsætninger allerede er på plads, er det ikke desto mindre nødvendigt at træffe nye foranstaltninger, eftersom der er brug for flere undervisere, som er i stand til at nedbryde de traditionelle faggrænser og i stedet anvende en tværfaglig projektorienteret tilgang til undervisningen. Denne tilgang skal være baseret på anvendt forskning og en videnskabelig metode. Dette skal endvidere ses i lyset af behovet for at investere i dette område, hvilket indtil nu ikke har været afspejlet i mange af medlemsstaternes undervisningspolitikker; |
| --- | --- |

3.

| 4. | understreger, at man ikke bør begrænse undervisningen i de enkelte STEM-fag eller videnskabelige discipliner til at foregå parallelt med og uafhængigt af hinanden. Et af de bærende principper er tværtimod, at undervisningen ikke skal planlægges og foregå isoleret, men derimod i sammenhæng med de øvrige discipliner og inden for rammerne af et system, som i praksis er tværfagligt; |
| --- | --- |

4.

| 5. | konstaterer, at antallet af arbejdspladser ifølge en række forskellige undersøgelser vil stige mærkbart, også på mellemlangt sigt, i sektorer med tilknytning til STEM-fagene, og at det i stort set alle medlemsstater er inden for dette område, at arbejdsløsheden er lavest; |
| --- | --- |

5.

| 6. | advarer om, at den skarpe opdeling mellem humanistiske og naturvidenskabelige fag ifølge Det Verdensøkonomiske Forum (1) ikke forbereder de nye generationer på de nye multifunktionelle roller, som de ansatte får brug for såvel tekniske som sociale og analytiske færdigheder til at varetage. Udvalget efterlyser derfor et stærkt fokus på STEAM-fag, som sætter elever og studerende i stand til at løse komplekse problemer og bibringer dem kreativitet, evnen til at tænke kritisk, kompetencer inden for personaleledelse og kognitiv fleksibilitet; |
| --- | --- |

6.

| 7. | finder det vigtigt at pege på, at internationale resultater inden for STEM-området viser, at det er umagen værd at medtænke disse fag, ikke blot i undervisningen på de videregående uddannelser, men også at lægge fundamentet for dem på alle niveauer, fra grundskolen og videre op. Det skal ske ved at udvide de grundlæggende kompetencer, som skal være tilgængelige for alle, til også at omfatte basisviden inden for STEM-fagene og især tekniske og videnskabelige færdigheder; |
| --- | --- |

7.

| 8. | mener, at det i tråd med nærhedsprincippet og princippet om forvaltning på flere myndighedsniveauer er værd at undersøge, hvordan det lokale og regionale niveau med udgangspunkt i den åbne koordinationsmetode kan bidrage til at rette op på de nuværende mangler og misforhold mellem STEM-uddannelser, -arbejdskraft og -arbejdspladser gennem koordinering, og på den måde skabe lige vilkår i Europa; |
| --- | --- |

8.

| 9. | minder om, at man af hensyn til nærhedsprincippet og decentraliseringsbestræbelserne i medlemsstaterne bør være opmærksom på, at de lokale og regionale myndigheder, som finansierer skoler eller på anden måde støtter uddannelsessystemet, helt afgjort har deres plads i denne proces, da de spiller en afgørende rolle i mobiliseringen af EU-midler; |
| --- | --- |

9.

| 10. | mener, at initiativer, strategier, handlingsplaner og offentlig-private partnerskaber, som iværksættes inden for STEM-fagene på lokalt og regionalt niveau, kan spille en fremtrædende rolle, når det gælder om at få lukket udviklingsgabet mellem de forskellige regioner. Ofte vil man se, at en forbedring af de kompetencer, der er forbundet med job inden for STEM-fagene, ikke kræver en traditionel, dyr uddannelsesinfrastruktur, og at der særligt inden for erhvervs- og voksenuddannelserne findes et utal af muligheder for at oprette kortere specialuddannelsesforløb, som ind imellem kun varer nogle få måneder. Rådighed over en kvalificeret arbejdsstyrke inden for STEM-fagene i de enkelte regioner spiller en afgørende rolle for deres konkurrencedygtighed, og derfor kan det vise sig yderst effektivt at inddrage de forskellige lokale og regionale myndigheder i arbejdet hermed. Hvis man behandler STEM-fagene som en lokal og regional uddannelsesmæssig prioritet og samordner investeringer og initiativer rettet mod udvikling af disse fag, kan man derfor i høj grad bidrage til at mindske de negative virkninger af hjerneflugt ved at skabe passende karrieremuligheder i lokal- og regionalområdet for personer, der arbejder inden for STEM-fagene; |
| --- | --- |

10.

| 11. | vurderer, at hvis man inddrager erhvervs- og brancheorganisationer, som også er aktive og veletablerede på lokalt og regionalt plan, i planlægningen af uddannelserne og selve uddannelsesaktiviteterne, vil det øge STEM-strategiens effektivitet og lade den lokale og regionale merværdi og de lokale og regionale interesser komme bedre til udtryk og gøre sig gældende; |
| --- | --- |

11.

| 12. | Med henblik på programmeringen af samhørighedspolitikkens midler for 2021-2027 og i overensstemmelse med det europæiske semesters landerapporter, der udsteder retningslinjer herfor, opfordres Kommissionen og medlemsstaterne til på lokalt og regionalt plan at prioritere støtten til initiativer i forbindelse med STEM-fagene tilstrækkeligt og træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at der foretages de nødvendige investeringer med medlemsstats- eller EU-midler, og at planlægningen af samhørighedspolitikken indeholder en mere målrettet tilgang til manglende STEM-kvalifikationer. Udvalget opfordrer også Kommissionen til, at den, når den udarbejder retningslinjerne for beskæftigelsen og i forbindelse med »et styrket udbud af arbejdskraft og færdigheder«, som griber ind over for strukturelle svagheder i uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemerne, opmuntrer medlemsstaterne til at yde tilstrækkelig støtte til initiativer i forbindelse med STEM-fagene, da de kan bidrage til at fastholde en europæisk økonomisk model baseret på viden, som kan udvikles på en vellykket måde og samtidig være inklusiv og fremme lige muligheder; |
| --- | --- |

12.

| 13. | mener, at det nu er på tide, at Kommissionen ud over de prisværdige og ambitiøse projekter i forbindelse med det europæiske uddannelsesområde sikrer, at alle prioriteter, der er knyttet til STEM-fagene, behandles i den direkte forvaltning af de relevante EU-programmer. Udvalget anbefaler endvidere, at Kommissionen promoverer fremvisningen og udvekslingen af bedste praksis på STEM-området, også gennem en hertil beregnet EU-portal; |
| --- | --- |

13.

| 14. | anbefaler, at Kommissionen og medlemsstaterne koordinerer deres indsats for at sikre






  — | en ikke-kønsdiskriminerende tilgang inden for undervisning, rådgivning og udvikling af læseplaner i STEM-fagene, |
| --- | --- | --- |

14.

—

en ikke-kønsdiskriminerende tilgang inden for undervisning, rådgivning og udvikling af læseplaner i STEM-fagene,

| — | at resultattavlen »Women in Digital« (WID), som er Kommissionens resultattavle, der én gang om året måler kvinders deltagelse i den digitale økonomi, udvides til også at evaluere kvinders tilegnelse af STEM-kvalifikationer og inklusion i STEM-job, |
| --- | --- |

—

at resultattavlen »Women in Digital« (WID), som er Kommissionens resultattavle, der én gang om året måler kvinders deltagelse i den digitale økonomi, udvides til også at evaluere kvinders tilegnelse af STEM-kvalifikationer og inklusion i STEM-job,

| — | at de etniske og sproglige mindretals sproglige rettigheder også beskyttes i den innovative uddannelsesindsats, så deres undervisningsmaterialer og læseplaner ikke halter bagefter, |
| --- | --- |

—

at de etniske og sproglige mindretals sproglige rettigheder også beskyttes i den innovative uddannelsesindsats, så deres undervisningsmaterialer og læseplaner ikke halter bagefter,

| — | direkte og effektive foranstaltninger og udveksling af god praksis med hensyn til at nå ud til unge i uddannelsessystemet og unge, som ikke er i beskæftigelse eller under uddannelse, for både at tiltrække dem til STEM-uddannelser og STEM-job. |
| --- | --- |

—

direkte og effektive foranstaltninger og udveksling af god praksis med hensyn til at nå ud til unge i uddannelsessystemet og unge, som ikke er i beskæftigelse eller under uddannelse, for både at tiltrække dem til STEM-uddannelser og STEM-job.

Udvalget efterlyser tillige konkrete foranstaltninger, der udfordrer kønsstereotyperne, fremmer kvinders STEM-kvalifikationer og uddannelse inden for STEM-fag og slår til lyd for flere kvinder i STEM-relateret beskæftigelse og iværksætteri;

| 15. | er foruroliget over, at der de seneste årtier har kunnet konstateres tre mangler, når det gælder STEM-fagene:






  i) | i hele Europa er der på alle uddannelsesniveauer mangel på lærere, som er specialiserede inden for STEM- fagene |
| --- | --- | --- |

15.

i)

i hele Europa er der på alle uddannelsesniveauer mangel på lærere, som er specialiserede inden for STEM- fagene

| ii) | i mange tilfælde er elevernes interesse for STEM-fagene dalende |
| --- | --- |

ii)

i mange tilfælde er elevernes interesse for STEM-fagene dalende

| iii) | de resultater, som skabes i uddannelsessystemet, er ikke altid i overensstemmelse med arbejdsmarkedets behov; |
| --- | --- |

iii)

de resultater, som skabes i uddannelsessystemet, er ikke altid i overensstemmelse med arbejdsmarkedets behov;

| 16. | mener imidlertid ikke, at disse spørgsmål bør ses som et problem, men snarere som en konkret udfordring, og at man for at kunne løfte denne udfordring effektivt er nødt til at lægge en målrettet plan, oprette partnerskaber på lokalt og regionalt niveau og samarbejde med arbejdsgiverne. At kun ni medlemsstater i øjeblikket råder over en national strategi for STEM-fagene, understreger bare, at det haster med at få alle medlemsstater til at tage spørgsmålet seriøst og forvalte det bedst muligt gennem lokale og regionale strategier; |
| --- | --- |

16.

| 17. | understreger, at andelen af kvinder inden for disse uddannelser og fag stadig er lav, hvilket på den ene side betyder, at der stadig er et stort arbejde at gøre med henblik på at skabe ligestilling mellem kønnene, men også at der inden for dette område og disse fag er et vækstpotentiale. For unge piger kan rollemodeller spille en væsentlig betydning med hensyn til at opmuntre dem til at overveje STEM-fagene. For alle aldersgrupper er det nødvendigt at iværksætte en række foranstaltninger, herunder erhvervsvejledningsprogrammer og særlige stipendier for studerende og praktikanter. Undersøgelser viser, at en udligning af den kønsbestemte forskel inden for STEM-fagene ville bidrage til en stigning i EU's BNP pr. indbygger fra 2,2 til 3,0 % og øge beskæftigelsen i EU med 850 000 til 1 200 000 job inden udgangen af 2050, mens kvinders lige deltagelse i den hurtigt voksende og dog stærkt kønsopdelte IKT-sektor ville medføre en gevinst på omkring 9 mia. EUR for EU's BNP på årsbasis (2); |
| --- | --- |

17.

| 18. | bemærker, at i 35 europæiske lande er færre end 1 ud af 5 færdiguddannede inden for datalogi i dag kvinder (3). Udvalget påpeger, at det er så meget desto vigtigere at finde en løsning på kvalifikationskløften på STEM-området, eftersom skabelsen af nye job i stadig stigende grad sker i sektorer med tilknytning til STEM-fagene. Hvert år skabes der således 120 000 nye job inden for IKT. Ifølge Kommissionen kan Europa komme til at opleve en mangel på kvalificerede IKT-medarbejdere på op til 900 000 personer i 2020 (4). Udvalget gør i den forbindelse opmærksom på, at hvis man skal hjælpe flere piger og kvinder til at tage STEM-fagene til sig, kræver det et partnerskab mellem forældre, uddannelsesinstitutioner, alle forvaltningsniveauer og erhvervslivet, hvor opmuntring og mentorordninger samt anvendelse af kvindelige rollemodeller er nøgleelementer; |
| --- | --- |

18.

| 19. | ser ligeledes store muligheder for de regionale universiteter og folkeuniversiteter i forbindelse med udbredelsen af STEM-fag, eftersom universitetsuddannelser og -discipliner på STEM-området kan internationaliseres, hvilket kan gøre dem særligt attraktive for de ambitiøse universiteter. Mulighederne opstår også i forbindelse med, at de nye retningslinjer for STEM-fagene, dvs. udvikling af gruppearbejde, fremme af tværfaglige synergier, udbredelse af praktikordninger og støtte til disse, styrkelse af den projektorienterede undervisning samt inddragelse af dårligt stillede og handicappede studerende og studerende fra minoriteter i undervisnings- og uddannelsesaktiviteterne, kan gøre de regioner og deres universiteter og erhvervsskoler, hvor innovative aktører tidligt udnytter de muligheder, som STEM-fagene giver, til førende på området; |
| --- | --- |

19.

| 20. | understreger, at når der udbydes STEM-moduler på lokalt og regionalt niveau, kan særlig lokal viden integreres i uddannelsestilbuddet, hvilket må forventes også på dette område at udvide de lokale og regionale myndigheders muligheder og kompetencer; |
| --- | --- |

20.

| 21. | henleder opmærksomheden på, at hvis man tilføjer et element af kunst, kreativitet og design til STEM-fagene, vil det ligeledes give mulighed for at drage nytte af særlige lokale og regionale løsninger og traditioner. Samtidig vil en sådan udvidelse af STEM-fagene til STEAM-fag skabe reelle muligheder for innovation når det gælder undervisningen, som hvis de udnyttes ordentligt, ligeledes vil give de europæiske regioner mulighed for at gå forrest med et godt eksempel i global sammenhæng, hvilket vil kunne sætte ekstra skub i deres stadig større innovationsevne, eftersom inddragelsen af kunst kan føre til en mærkbar stigning i kreativiteten på dette område. Udvalget minder om, at ifølge en nylig undersøgelse fra OECD (5) bliver kunstundervisning stadig vigtigere i innovationsdrevne samfund, og et stigende antal universiteter udvikler nye former for tværfaglige læseplaner; |
| --- | --- |

21.

| 22. | mener dels, at det ville være hensigtsmæssigt også at udvide oplysnings- og tilskyndelsesaktiviteterne vedrørende STEM- og STEAM-fagene til forældrene, og dels at det er afgørende at finde metoder, som på en passende og tiltrækkende måde kan henlede børnenes opmærksomhed på de forskellige STEM-elementer på et meget tidligt stadie, allerede i forbindelse med førskoleprogrammer; |
| --- | --- |

22.

| 23. | opfordrer Kommissionen til at træffe de nødvendige foranstaltninger i forbindelse med opfølgningen på og fornyelsen af Bolognaprocessen og inden for rammerne af den proces, som skal føre til automatisk gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, og anmoder Kommissionen om at sørge for, at spørgsmålet om snarlig gensidig anerkendelse af eksamensbeviser og uddannelser inden for STEM-fagene behandles som en prioritet og på en ordentlig måde; |
| --- | --- |

23.

| 24. | opfordrer medlemsstaterne og Kommissionen til ved hjælp af de disponible instrumenter og i forståelse med de lokale og regionale myndigheder og ved at inddrage de regionale universiteter og folkeuniversiteterne at kortlægge kursusmodeller vedrørende STEM og STEAM til de forskellige undervisningsniveauer. Det gør det muligt at introducere STEM-fagene nemmere og på en mere fleksibel måde, selv i form af et lokalt undervisningsprogram. Udvalget opfordrer Kommissionen til at foreslå en integreret kompetenceramme for STEM med henblik på at forbedre sammenligneligheden og uddannelsesresultaterne i EU; |
| --- | --- |

24.

| 25. | opfordrer Kommissionen og Eurostat til at finjustere metoden til indsamling af data i henhold til disses relevans og sikre, at de undervisningssystemer, hvor der undervises separat i STEM-fagene, og de undervisningssystemer, som er baseret på en helhedsorienteret fortolkning af STEM-fagene, kan adskilles klart, samt afklare den regionale dimension, hvilket ligeledes vil fremme udarbejdelsen af lokale og regionale strategier på STEM-området. |
| --- | --- |

25.

Bruxelles, den 26. juni 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  The World Economic Forum, Global Challenge Insight Report, januar 2016.

1

(2)  Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder (EIGE) (2017) om »økonomiske fordele ved ligestilling mellem mænd og kvinder i EU«.

2

(3)  OECD Gender Data Portal, Where are tomorrow's female scientists (https://www.oecd.org/gender/data/wherearetomorrowsfemalescientists.htm).

3

(4)  Digital skills, jobs and the need to get more Europeans online (https://ec.europa.eu/commission/commissioners/2014-2019/ansip/blog/digital-skills-jobs-and-need-get-more-europeans-online_en).

4

(5)  Art for Art's Sake? The impact of Arts education (https://read.oecd-ilibrary.org/education/art-for-art-s-sake_9789264180789-en#page1).

5

---

| 29.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 404/34 |
| --- | --- | --- | --- |

29.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 404/34

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Mod en omfattende EU-ramme for hormonforstyrrende stoffer

(2019/C 404/07)

| Ordfører | : | Uno SILBERG (EA/EE), formand for kommunalrådet i Kose |
| --- | --- | --- |
| Basisdokument | : | Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Mod en omfattende EU-ramme for hormonforstyrrende stoffer
  COM(2018) 734 final |

Ordfører

:

Uno SILBERG (EA/EE), formand for kommunalrådet i Kose

Basisdokument

:

Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Mod en omfattende EU-ramme for hormonforstyrrende stoffer

COM(2018) 734 final

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Generelle bemærkninger

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg (RU) mener, at det er vigtigt, at Kommissionen har iværksat en omfattende screening af EU's eksisterende retlige ramme for hormonforstyrrende stoffer og mener også, at der er behov for at ajourføre EU's tilgang til hormonforstyrrende stoffer, så den forbliver teknisk tidssvarende og fortsat håndterer disse stoffer på sammenhængende vis på tværs af forskellige områder, idet der bygges videre på den øgede viden, de opnåede resultater og de indhøstede erfaringer; |
| --- | --- |

1.

| 2. | er bekymret over, at den videnskabelige dokumentation, der sammenkæder eksponering for hormonforstyrrende stoffer med sygdomme hos mennesker og negative virkninger for vilde dyr og planter, er blevet mere omfattende siden 1999; |
| --- | --- |

2.

| 3. | finder den information om hormonforstyrrende stoffer, der hidtil har været rettet mod offentligheden, bekymrende overfladisk, idet mange borgere sandsynligvis ikke kender til begreberne »endokrin funktion« og »hormonforstyrrende stoffer«; |
| --- | --- |

3.

| 4. | støtter Kommissionens initiativer, hvormed den sikrer et højt beskyttelsesniveau for EU-borgerne og miljøet, og samtidig foretager en tilpasning af det indre marked under hensyntagen til de nye forhold og til gavn for forbrugerne; |
| --- | --- |

4.

| 5. | henleder opmærksomheden på de potentielle interessekonflikter mellem et højt beskyttelsesniveau for borgerne og miljøet og virksomhedernes ønske om økonomisk gevinst. Derfor bør der på forhånd tages højde for foranstaltningernes følgevirkninger og de dertil knyttede risici for økonomien; |
| --- | --- |

5.

| 6. | opfordrer Kommissionen til ikke at udskyde udarbejdelsen og vedtagelsen af den nye strategi for hormonforstyrrende stoffer yderligere; |
| --- | --- |

6.

| 7. | opfordrer til, at den nye strategi suppleres med en klar tidsplan med henblik på at gennemføre hensigtsmæssige kriterier for hormonforstyrrende stoffer i al relevant EU-lovgivning og navnlig opnå fremskridt med hensyn til at reducere de mest sårbare gruppers eksponering for disse kemikalier; |
| --- | --- |

7.

| 8. | opfordrer Kommissionen til hurtigst muligt at udligne de eksisterende forskelle mellem de bestemmelser i EU-lovgivningen, der omhandler hormonforstyrrende stoffer, og harmonisere dem med udgangspunkt i formodningen om, at det ikke er muligt at fastsætte en tærskelværdi for eksponering med tilstrækkelig sikkerhed; |
| --- | --- |

8.

| 9. | opfordrer medlemsstaterne og Kommissionen til at prioritere borgernes sundhed og samtidig tage højde for forbrugernes og erhvervslivets interesser og afsætte flere midler til en uafhængig offentligt finansieret forskning i hormonforstyrrende stoffer, sikre alternativer og andre innovative løsninger; |
| --- | --- |

9.

| 10. | mener, at EU er førende i det internationale samarbejde om undersøgelse, kontrol og identificering af hormonforstyrrende stoffer. Udvalget er fortaler for en bedre dataindsamling og -udveksling og støtter ideen om en international klassificering af de hormonforstyrrende stoffer. |
| --- | --- |

10.

Forskning i hormonforstyrrende stoffer

| 11. | Det Europæiske Regionsudvalg er overbevist om, at myndighederne på alle regerings- og forvaltningsniveauer bør bidrage til finansieringen af forskningen i hormonforstyrrende stoffer med det formål at udjævne videnskløften og fremskaffe den hårdt tiltrængte viden; |
| --- | --- |

11.

| 12. | understreger, at der skal informeres om, hvordan og i hvilket omfang mennesker og andre levende organismer eksponeres for hormonforstyrrende stoffer, hvordan stofferne spredes, og hvilke virkninger de har på menneskers sundhed og på vilde dyr og planter; |
| --- | --- |

12.

| 13. | støtter i høj grad forslaget i meddelelsen om at stille forskningsmidler til rådighed via »Horisont Europa« med henblik på en nærmere undersøgelse af følgende aspekter: »blandingseffekt« eller »cocktaileffekt«, fare- og risikovurdering, eliminering af problematiske stoffer i produktions- og bortskaffelsesfasen, økoinnovation, afbødning af miljøforurening og samspillet mellem kemikalier, produkter og affald; |
| --- | --- |

13.

| 14. | opfordrer Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) og Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) til at styrke samarbejde og koordinering med det formål at udnytte de eksisterende ressourcer effektivt til udarbejdelsen af omfattende vurderinger; |
| --- | --- |

14.

| 15. | henviser til rapporten om omkostningerne ved manglende handling (»The Cost of Inaction«) (1) fra Nordisk Ministerråd, som anslår de (fulde) omkostninger ved hormonforstyrrende stoffers indvirkning på mænds reproduktive sundhed i EU-28 til at være på 1.267 mio. EUR om året; |
| --- | --- |

15.

| 16. | henleder opmærksomheden på resultaterne af en anden undersøgelse (2), hvor hormonforstyrrende stoffer kædes sammen med en svækkelse af IQ og en dermed forbundet reduktion af de intellektuelle evner samt med autisme, ADHD-lidelser, endometriose, uterusfibromer, fedme hos børn og voksne, type 2-diabetes, kryptorchisme, infertilitet hos mænd og øget dødelighed som følge af testosteronmangel. Ifølge undersøgelsen resulterer dette i årlige omkostninger på 163 mia. EUR i Europa (1,28 % af EU's BNP); |
| --- | --- |

16.

| 17. | er bekymret over den definition, der blev givet i 2002 under det internationale program for sikkerhed i forbindelse med kemikalier — et fælles program for flere FN-agenturer, herunder Verdenssundhedsorganisationen — hvor et hormonforstyrrende stof defineres som »et/en udefra kommende stof eller blanding af stoffer, der ændrer hormonsystemets funktion eller funktioner og som følge heraf har sundhedsskadelige virkninger hos en intakt organisme eller dens afkom eller i (under)populationer«, idet den med den aktuelle viden er for snæver og der ikke tages tilstrækkeligt hensyn til virkningerne på vilde dyr og planter; |
| --- | --- |

17.

| 18. | foreslår, at man på grundlag af den aktuelle viden overvejer følgende definition af hormonforstyrrende stoffer: »hormonforstyrrende stoffer er eksternt tilførte stoffer eller blandinger af kemiske stoffer, som ændrer funktionen/funktionerne af hormoner og hormonsystemet og derved er skadelige for fysiologi og udviklingsprocesser, herunder menneskers og dyrs og deres efterkommeres sundhed«; |
| --- | --- |

18.

| 19. | understreger, at det ikke er tilstrækkeligt blot at undersøge sammenhængen mellem hormonforstyrrende stoffer og sygdomme hos mennesker. Emnet skal behandles med udgangspunkt i ønsket om at beskytte menneskers sundhed, vilde dyr og planter og miljøet samt forebygge følgevirkninger for samfundet i bred forstand i såvel social som økonomisk henseende; |
| --- | --- |

19.

| 20. | fremhæver, at der er enighed om, at det mest kritiske tidspunkt for eksponering for hormonforstyrrende stoffer er i vigtige udviklingsperioder såsom fosterudvikling og pubertet. Udvalget finder det bekymrende, at eksponering for hormonforstyrrende stoffer i disse perioder kan have varige virkninger og resultere i øget modtagelighed over for sygdomme senere i livet; |
| --- | --- |

20.

| 21. | anbefaler, at man uddyber og udbreder kendskabet til, hvorfor sygdomme opstår, f.eks. i forbindelse med det stigende antal børn født med autisme og det voksende antal tilfælde af testikelkræft; |
| --- | --- |

21.

| 22. | understreger desuden, at den eksisterende videnskab ikke giver tilstrækkeligt grundlag for at fastsætte en grænseværdi, hvorunder der ikke forekommer negative virkninger. Hormonforstyrrende stoffer bør derfor betragtes som stoffer uden nedre grænser, hvor enhver udsættelse for stofferne kan indebære en risiko, navnlig i kritiske udviklingsperioder (prænatalt, postnatalt og pubertet), og hvor der tages højde for sammensætningers virkninger; |
| --- | --- |

22.

| 23. | er bekymret over, at videnskaben hidtil hovedsageligt har fokuseret på et begrænset antal endokrine virkemåder: I de senere år har det dog vist sig, at andre områder af hormonsystemet også kan være følsomme over for hormonforstyrrende stoffer, og at sådanne sammen kan have en additiv virkning (en »blandingseffekt« eller »cocktaileffekt«), således at eksponering for en kombination af hormonforstyrrende stoffer kan have skadelig virkning ved koncentrationer, hvor der ikke er observeret nogen individuel virkning; |
| --- | --- |

23.

| 24. | anser det for nødvendigt med yderligere forskning, især med støtte fra Horisont 2020-programmet, der kan klarlægge de virkninger, som eksponering for hormonforstyrrende stoffer har for ætiopatogenese, for udvikling af sygdomme og for vilde dyr og planter; |
| --- | --- |

24.

| 25. | anser det for nødvendigt at forske i udformning, videreudvikling og validering af testmetoder samt i udvikling af prognosemodeller; |
| --- | --- |

25.

| 26. | bifalder, at der inden for rammerne af Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD) er gjort en målrettet indsats for at gøre forsøgsretningslinjer for identifikation af hormonforstyrrende stoffer mere tilgængelige og afhjælpe de svagheder i forbindelse med testning, der er konstateret på EU-plan og på internationalt plan; |
| --- | --- |

26.

| 27. | opfordrer Kommissionen til at støtte målrettede forskningsprojekter — hertil hører også udvikling af nye test- og analysemetoder — vedrørende stoffer, der kan påvirke hormonsystemet, og fokusere på de negative virkninger af lave koncentrationer eller eksponering for en kombination af stoffer; |
| --- | --- |

27.

| 28. | opfordrer Kommissionen til at udvikle in vitro- og in silico-metoder for at minimere dyreforsøg i forbindelse med screening af hormonforstyrrende stoffer; |
| --- | --- |

28.

| 29. | glæder sig over den hidtil støttede og bestilte forskning og håber, at der vil blive afsat betydeligt flere budgetmidler til den fremtidige forskning i hormonforstyrrende stoffer. |
| --- | --- |

29.

EU's hidtidige politiske foranstaltninger og regulering af hormonforstyrrende stoffer

| 30. | Det Europæiske Regionsudvalg bifalder Kommissionens forskellige initiativer og forslag vedrørende hormonforstyrrende stoffer, herunder forslaget til en forordning om åbenhed og bæredygtighed i risikovurderingen, den europæiske plaststrategi, drikkevandsdirektivet, den nye aftale for forbrugerne, varepakken og ajourføringen af de eksisterende retlige rammer for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen; |
| --- | --- |

30.

| 31. | minder imidlertid om, at Kommissionen i Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1386/2013/EU af 20. november 2013 om et generelt EU-miljøhandlingsprogram frem til 2020 med titlen »Et godt liv i en ressourcebegrænset verden« (3) blev forpligtet til at træffe horisontale foranstaltninger til bl.a. »minimering af eksponeringen for hormonforstyrrende stoffer« inden 2015, og at der frem mod 2018 skulle udarbejdes en EU-strategi på dette område. Udvalget beklager derfor, at det dokument, der nu forelægges, ikke står mål med disse tilsagn fra 2013; |
| --- | --- |

31.

| 32. | henviser til, at principperne om bedre lovgivning ikke bør forsinke foranstaltninger, som tilsigter at undgå eller mindske potentielt alvorlige eller uoprettelige konsekvenser for menneskers og/eller miljøets sundhed, jf. forsigtighedsprincippet i EU-traktaterne; |
| --- | --- |

32.

| 33. | minder igen om, at EU har forpligtet sig til at tage temaet skadelige stoffer op på internationalt plan og henviser til WHO Europa-erklæringerne fra Parma og Ostrava; |
| --- | --- |

33.

| 34. | bifalder den valgte tilgang i Frankrig, Sverige, Danmark og Belgien, som har valgt at styrke beskyttelsen af deres borgere ved hjælp af omfattende nationale foranstaltninger, der begrænser anvendelsen af hormonforstyrrende stoffer. Udvalget opfordrer Kommissionen til at tage udgangspunkt i disse foregangslande og sikre det højest mulige beskyttelsesniveau for alle borgere i Europa; |
| --- | --- |

34.

| 35. | mener, at der i al lovgivning skal fokuseres mere på aktiviteterne tidligere i forløbet, det vil sige, at der bør stilles større krav til producenter af kemikalier, lægemiddelproducenter m.fl. Det er ikke omkostningseffektivt at fokusere på yderligere rensningsniveauer i drikkevandsanlæg og i spildevandsrensningsanlæg; |
| --- | --- |

35.

| 36. | er bekymret over, at det i modsætning til f.eks. tobaksvarer ikke vil være muligt helt at undgå stoffer med hormonforstyrrende virkning, idet de findes overalt og finder vej til de europæiske borgeres organismer, uden at borgerne er klar over eller ønsker dette; |
| --- | --- |

36.

| 37. | opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til i en passende form og på et tilgængeligt sprog at informere de europæiske borgere om de risici, der er forbundet med hormonforstyrrende stoffer, deres virkninger og mulighederne for at mindske eksponeringen; |
| --- | --- |

37.

| 38. | efterlyser et forbud mod bisphenoler og phthalater i materialer bestemt til kontakt med fødevarer; |
| --- | --- |

38.

| 39. | påpeger, at bisphenol A (BPA) ofte erstattes med bisphenol S (BPS), bisphenol F (BPF) og bisphenol HPF (BHPF), som der hidtil er forsket mindre i, men som tilsyneladende har en lignende hormonforstyrrende virkning. Udvalget mener derfor, at de lovgivende instanser ikke kun skal regulere enkelte stoffer, men hele grupper af beslægtede stoffer. Hvis ingen pålidelige data beviser det modsatte, bør stoffer med ensartede strukturer antages at have samme skadelige toksikologiske egenskaber som det mest giftige kendte stof fra den gruppe, de tilhører; |
| --- | --- |

39.

| 40. | bemærker, at en tilgang baseret på forsigtighedsprincippet og en konsekvent overholdelse af dette også er i den (kemiske) industris egen interesse og bidrager til investeringer i forskning og udviklingen af innovative, miljøvenlige produkter samt sikre og bæredygtige alternativer, hvilket har en positiv indvirkning på udviklingen af det indre marked og økonomien som helhed; |
| --- | --- |

40.

| 41. | foreslår, at de retlige rammer og EU's beskyttelsesbestemmelser i forbindelse med hormonforstyrrende stoffer, som har direkte indvirkning på menneskers sundhed, moderniseres, således at f.eks. lovgivning og retningslinjer for kosmetik også beskytter gravide kvinder; |
| --- | --- |

41.

| 42. | foreslår at undersøge »arealer og områder med høj risiko«, såsom landbrugsjord og græsarealer, der gødes med slam fra rensningsanlæg, områder omkring deponerings- og forbrændingsanlæg eller i bredere forstand regioner såsom Østersøen, Middelhavet, Donauområdet osv. |
| --- | --- |

42.

Vejen frem for EU's politiske foranstaltninger vedrørende hormonforstyrrende stoffer — De planlagte foranstaltningers indvirkning på lokalt og regionalt niveau

| 43. | Det Europæiske Regionsudvalg bifalder, at Kommissionen vil iværksætte en kvalitetskontrol for at vurdere, om den relevante EU-lovgivning om hormonforstyrrende stoffer opfylder det overordnede mål om at beskytte menneskers sundhed og miljøet ved at minimere eksponeringen for disse stoffer; |
| --- | --- |

43.

| 44. | bakker op om indsatsen for at opnå en forståelse for hormonforstyrrende stoffer, der er baseret på ajourført videnskabelig dokumentation, og om en politikudformning, der ligeledes er baseret på en sådan dokumentation; |
| --- | --- |

44.

| 45. | mener, at det er af afgørende betydning, at borgerne informeres bedst muligt om hormonforstyrrende stoffer og deres spredning samt om de farer, de indebærer; |
| --- | --- |

45.

| 46. | mener, at det er vigtigt, at Kommissionen mobiliserer alle kræfter for at identificere giftige kemikalier, herunder hormonforstyrrende stoffer, i produkter samt fastlægger og indfører en tilsvarende informativ produktmærkning; |
| --- | --- |

46.

| 47. | bemærker, at de lokale og regionale myndigheder almindeligvis ikke har beføjelser til at vedtage lovgivning om hormonforstyrrende stoffer, men at de ikke desto mindre er forpligtet til at sørge for befolkningens velfærd (i de fleste EU-medlemsstater har det regionale niveau ansvaret for sundhedssystemerne); |
| --- | --- |

47.

| 48. | anser det derfor for vigtigt, og samtidig etisk og økonomisk forsvarligt, at det lokale og regionale niveau inddrages i debatten om hormonforstyrrende stoffer, idet de som bekendt påvirker nuværende og kommende generationers sundhed; |
| --- | --- |

48.

| 49. | er ikke i tvivl om, at de lokale og regionale myndigheder er parate til at beskytte fremtidige generationer uden at lade sig påvirke af det stigende pres fra en stærk industri og nogle af EU's handelspartnere; |
| --- | --- |

49.

| 50. | fremhæver i mangel af passende og omfattende national lovgivning og EU-lovgivning om hormonforstyrrende stoffer initiativer såsom »byer og områder uden hormonforstyrrende stoffer«, »ikke-farlige byer« og »pesticidfrie byer«, som er vedtaget af lokale og regionale myndigheder for at mindske deres indbyggeres eksponering for hormonforstyrrende stoffer, navnlig de mest sårbare grupper, børn og gravide kvinder; |
| --- | --- |

50.

| 51. | finder det yderst vigtigt at fremme EU's politiske foranstaltninger på området hormonforstyrrende stoffer og analysere virkningerne af de planlagte foranstaltninger på lokalt og regionalt plan; |
| --- | --- |

51.

| 52. | minder om, at der i dag inden for sundhedsvæsenet er brug for visse phthalater for at gøre medicinsk udstyr tilstrækkeligt blødt. Det er vigtigt at fremme udviklingen af nye produkter med samme ydeevne, inden phthalatindholdet reduceres. Ved fortsat anvendelse af disse stoffer er det også vigtigt at sikre en hensigtsmæssig bortskaffelse af produkterne, efter at de er blevet anvendt, gennem effektive indsamlingssystemer og destruktion; |
| --- | --- |

52.

| 53. | er overbevist om, at prioriteringen af indikatorer for menneskers sundhed frem for industriens og det indre markeds interesser skaber nye udfordringer i forbindelse med udvikling og anvendelse af bæredygtige teknologier på sundheds- og miljøområdet og sandsynligvis vil styrke virksomhedernes konkurrenceevne, idet virksomhederne derved tilskyndes til at innovere og investere i mere intelligente langsigtede løsninger. Den skal dog være baseret på solid videnskabelig dokumentation og ledsages af en analyse af de socioøkonomiske konsekvenser. |
| --- | --- |

53.

Bruxelles, den 26. juni 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  https://www.norden.org/en/publication/cost-inaction

1

(2)  https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/27003928

2

(3)  EUT L 354 af 28.12.2013, s. 171.

3

---

| 29.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 404/39 |
| --- | --- | --- | --- |

29.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 404/39

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Den grænseoverskridende dimension af katastroferisikoreduktion

(2019/C 404/08)

| Ordfører | : | Roberto CIAMBETTI (ECR/IT), formand for og medlem af regionalrådet i Veneto |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Roberto CIAMBETTI (ECR/IT), formand for og medlem af regionalrådet i Veneto

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg (RU) understreger, at de stadig hyppigere og kraftigere skader, som følger i kølvandet på naturkatastrofer, har konsekvenser for menneskers liv og i økonomisk forstand. Naturkatastrofer dræber hvert år ca. 90 000 mennesker og rammer næsten 160 millioner mennesker i hele verden. I perioden fra 1980 til 2016 kunne ca. 83 % af de økonomiske tab i EU's medlemsstater tilskrives naturkatastrofer forårsaget af vejr- og klimaforhold; |
| --- | --- |

1.

| 2. | understreger, at katastrofer ikke kender til grænser, og forebyggelse og modstandsdygtighed og en effektiv indsats i nødsituationer kræver derfor grænseoverskridende samarbejde. Et effektivt grænseoverskridende samarbejde vil være til betydelig fordel for de 37,5 % af befolkningen i EU, som bor i grænseregionerne; |
| --- | --- |

2.

| 3. | understreger, at et omfattende grænseoverskridende strømudfald, et såkaldt »blackout«, også kan være årsag til alvorlige nødsituationer, hvilket gør, at det i høj grad vil være hensigtsmæssigt at gennemføre specifikke foranstaltninger til katastroferisikoreduktion og styrke de grænseoverskridende kontakter; |
| --- | --- |

3.

| 4. | gentager, at kapacitet til at reducere risikoen for og konsekvenserne af katastrofer betydeligt skal indgå i alle EU's politiske strategier for investeringer, således at de offentlige midler hjælper lokalsamfundene med at blive mere modstandsdygtige over for de negative følger af katastrofer, og borgernes liv ikke bringes i fare. Udvalget beklager, at de europæiske struktur- og investeringsfonde generelt og samhørighedsfonden især ikke stiller som betingelse for gennemførelsen af EU-støttede infrastrukturprojekter, at der foretages en vurdering af katastroferisikoen; |
| --- | --- |

4.

| 5. | påpeger, at der, til trods for at EU for øjeblikket har to instrumenter (civilbeskyttelsesmekanismen og EU's solidaritetsfond), som skal bidrage til at koordinere indsatsen og styrke modstandsdygtigheden over for naturkatastrofer, er behov for, at forvaltningen i højere grad foregår på flere niveauer, hvis målene i Sendairammen for katastrofeforebyggelse 2015-2030 skal opnås i et tæt samarbejde med FN's Sekretariat for Katastrofeforebyggelse. Derudover må princippet om, at investeringer skal reducere risikoen for katastrofer, i fremtiden fast forankres i EU, herunder i det europæiske semester og i EU's fonde. |
| --- | --- |

5.

Generelle bemærkninger

| 6. | Det Europæiske Regionsudvalg bemærker, at det i tidligere udtalelser har gjort opmærksom på de grænseoverskridende trusler og katastrofer, som rammer regioner i to eller flere EU-medlemsstater, og har efterlyst et bedre samarbejde mellem naboregioner for at garantere, at forebyggelsesindsatsen bliver fælles, og at beredskabet koordineres (1); |
| --- | --- |

6.

| 7. | bemærker, at der i forbindelse med planlægning proaktivt skal tages højde for behovene, som de udvikler sig i de forskellige regioner, herunder regionerne i den yderste periferi, og som afhænger af risici, sårbarhed og eksponering; |
| --- | --- |

7.

| 8. | bemærker, at der i Europa på nationalt niveau og de relevante subnationale niveauer er meget forskellige risikostyringsstrukturer og -metoder. I de fremtidige risikovurderinger kunne en mere systematisk tilgang derfor nok være hensigtsmæssig i forhold til den grænseoverskridende dimension af risiciene; |
| --- | --- |

8.

| 9. | støtter og opmuntrer til udarbejdelse af nationale, regionale og lokale strategier og planer for risikostyring, herunder udvikling af fælles grænseoverskridende strategier for grænseregioner og effektiv koordinering af disse strategier. Udvalget har endvidere bedt om, at der afsættes tilstrækkelige ressourcer til programmer, der støtter grænseoverskridende samarbejde inden for katastroferisikoreduktion og krisestyring (2); |
| --- | --- |

9.

| 10. | mener, at planerne for risikoforebyggelse og -styring bl.a. bør indeholde risikoscenarier i stor målestok på tværs af regioner med henblik på at overvåge og føre tilsyn med de hændelser, som planerne omhandler, så de bedre kan bidrage til en regional forståelse og risikovurdering. Studier af sårbarhed og risikoeksponering og af fare- og miljøkarakterisering, som resulterer i en kortlægning af risici, er nødvendige forudsætninger for planerne for risikoforebyggelse og -styring. Grænseoverskridende planer af denne karakter bør være tilgængelige for borgerne og være tilstrækkeligt kendte på begge sider af grænsen, så katastrofer kan forebygges og begrænses, og der er et beredskab klar; |
| --- | --- |

10.

| 11. | gør opmærksom på behovet for at styrke risikostyringsstrukturen gennem fremme af grænseoverskridende samarbejde; |
| --- | --- |

11.

| 12. | understreger betydningen af en bedre forståelse af den grænseoverskridende dimension af katastroferisikoreduktion i Europa, og at denne forståelse er nødvendig og tilfører en merværdi i forhold til mere effektivt og på lang sigt at reducere risikoen for katastrofer; |
| --- | --- |

12.

| 13. | gentager, at det er enig (3) i Kommissionens forslag om en forordning, hvormed der etableres en grænseoverskridende europæisk mekanisme (4) som et led i indsatsen for at fjerne hindringer for det grænseoverskridende samarbejde, herunder også inden for katastroferisikoreduktion. Med henblik på et bedre grænseoverskridende samarbejde og katastrofeforebyggelse kan der for de mest sårbare regioner som regionerne i den yderste periferi, øer og kystregioner iværksættes nye forberedende projekter; |
| --- | --- |

13.

| 14. | fremhæver, at et land får hjælp af de deltagende lande i EU's civilbeskyttelsesmekanisme, når de ikke på egen hånd er i stand til at håndtere en katastrofe. Men når trusler og grænseoverskridende katastrofer rammer regioner i to eller flere medlemsstater, er der brug for et mere effektivt samarbejde mellem naboregioner for at sikre, at forebyggelsesindsatsen og koordineringen af beredskabet foregår i fællesskab; |
| --- | --- |

14.

| 15. | bemærker, at et velovervejet katastrofeberedskab og en optimal kommunikation i krisesituationer kræver specifikke koordinerings- og kommunikationsstrategier, som i høj grad vil blive styrket af et kendskab til nabolandets sprog; |
| --- | --- |

15.

| 16. | bemærker i den forbindelse, at de fleste lande har indgået bilaterale aftaler (som ikke nødvendigvis kun er mellem to lande) med deres nabolande, som også vedrører grænseoverskridende samarbejde i tilfælde af katastrofer. Alligevel bør der være større fokus på risikoforebyggelse og -mindskelse og på udarbejdelse af beredskabsstrategier; |
| --- | --- |

16.

| 17. | glæder sig over, at Europa-Parlamentet og Rådet er nået til foreløbig enighed om at styrke EU's eksisterende civilbeskyttelsesmekanisme og om EU's beredskab over for katastrofer — rescEU, hvor der bl.a. er mere fokus på grænseoverskridende risici. |
| --- | --- |

17.

De lokale og regionale myndigheders rolle og grænseoverskridende projekter

| 18. | Det Europæiske Regionsudvalg ser gerne, at de lokale og regionale myndigheder inddrages mere i EU-støttede projekter relateret til katastroferisici, således at disse projekter kan videreføres og kopieres i andre områder, hvor risikosituationen er den samme; |
| --- | --- |

18.

| 19. | opfordrer medlemsstaterne til også at inddrage de lokale og regionale myndigheder i beslutningen om planlagte investeringer under alle relevante programmer og i drøftelserne af eventuelle ændringer; |
| --- | --- |

19.

| 20. | opfordrer til en mere aktiv gennemførelse af de grænseoverskridende projekter for katastroferisikoreduktion med det sigte at gøre mere udbredt brug af de strukturfondsmidler, der er øremærket til dette formål; |
| --- | --- |

20.

| 21. | ser gerne, at de væsentligste EU-incitamenter rettes mod det lokale og regionale niveau med henblik på at fremme det grænseoverskridende samarbejde om risikoreduktion, ikke mindst inden for forebyggelse, undervisning og uddannelse; |
| --- | --- |

21.

| 22. | understreger, at de lokale aktører spiller en central rolle med hensyn til at reducere katastroferisici og opbygge modstandsdygtighed, og at de eksisterende initiativer til fremme af katastroferisikobegrænsning på lokalt niveau som f.eks. FN's Sekretariat for Katastrofeforebyggelses kampagne for modstandsdygtige byer har stor værdi; |
| --- | --- |

22.

| 23. | finder det særligt vigtigt, at man gennem EU-civilbeskyttelsesmekanismen og EU's Solidaritetsfond investerer, også økonomisk, i planlægningen af risikoreduktion, navnlig med henblik på klimaændringerne og de heraf følgende ekstreme hændelser. |
| --- | --- |

23.

Grænseoverskridende samarbejde

Planlægning

| 24. | Det Europæiske Regionsudvalg bemærker, at der er behov for kontinuerlig grænseoverskridende planlægning i forhold til de risikoscenarier, der omfatter flere lande for i fællesskab at identificere, evaluere og kortlægge risici. Dette er nødvendigt af hensyn til både udviklingen i de grænseoverskridende områder og beskyttelsen af udstrakte områder og for at overvåge og holde opsyn med de forventede hændelser; |
| --- | --- |

24.

| 25. | håber på, at der bliver nedsat videnskabelige udvalg, således at der kan fastlægges bedre risikoscenarier, og viden og kompetencer kan indgå i et netværk. Udvalgene bør sammensættes efter specialisering på grundlag af sammenlignelige risikofaktorer for homogene områder (f.eks. skovbrande i Middelhavsområdet, pludselige eller gradvise oversvømmelser i Centraleuropa osv.) og skabe mulighed for hurtig indgriben og dialog med de lokale myndigheder, hvilket skal sikre, at de råder over økonomiske, menneskelige og materielle ressourcer; |
| --- | --- |

25.

| 26. | bemærker, at det for de ansvarlige beslutningstagere inden for civilbeskyttelse på grund af den nedsatte finansiering hos nogle lokale og regionale myndigheder bliver endnu vigtigere med bedre evalueringer fra lokalsamfund, enkeltpersoner og projekter inden for civilbeskyttelse. Udvalget mener, at indekset for social modstandsdygtighed, INDRIX, som er resultatet af det grænseoverskridende projekt, INDRIX, der blev medfinansieret af EU, er velegnet til at vurdere et lokalsamfunds modstandsdygtighed på grundlag af statistiske data og data indtastet netop til dette formål. Takket være projektet er det ved hjælp af bestemte sociale indikatorer (uddannelsesniveau, sundhedstilstand, arbejdsløshedsprocent, udbudte tjenester osv.) blevet muligt at vurdere risikoopfattelsen i de forskellige lokalsamfund og især at identificere de lokalsamfund, som er mest risikoudsatte og mest sårbare. Udvalget opfordrer de kompetente institutioner til at evaluere de obligatoriske forsikringsinstrumenter, der er blevet udviklet mod naturkatastrofer, og som er harmoniserede på EU-niveau med forsikringspræmier, der afhænger af risikoniveauet. Formålet skal bl.a. være at fremme kendskabet hertil og enkeltpersoners forståelse af vigtigheden af at træffe forholdsregler for at mindske den moralske risiko og garantere rimelig og ensartet skadesgodtgørelse til alle europæiske borgere; |
| --- | --- |

26.

| 27. | bemærker, at der er behov for en fælles database i visse grænseoverskridende områder. Databasen skal indeholde oplysninger om materialer, midler, udstyr, frivilliges faglige specialisering samt hjælpemidlers placering og logistik; |
| --- | --- |

27.

| 28. | bemærker, at databasen bør etableres og forvaltes både for at forbedre katastrofeberedskabet, men også for at understøtte den socioøkonomiske og kulturelle genopbygning i de katastroferamte områder i et fælles grænseoverskridende perspektiv; |
| --- | --- |

28.

| 29. | mener, at de allerede eksisterende positive eksempler på grænseoverskridende samarbejde bør tages i betragtning og kopieres. Det kunne f.eks. være:






  — | de fælles dansk-tyske øvelser inden for civilbeskyttelse DANGEREX 07, DANGERFloodEx 2010 og katastrofeberedskab uden grænser; |
| --- | --- | --- |

29.

—

de fælles dansk-tyske øvelser inden for civilbeskyttelse DANGEREX 07, DANGERFloodEx 2010 og katastrofeberedskab uden grænser;

| — | sikkerhedsforanstaltninger mod oversvømmelser og begrænsning af de tværnationale skader i Savabassinet (Brod Posavina-distriktet i Kroatien og Mačvadistriktet i Serbien); |
| --- | --- |

—

sikkerhedsforanstaltninger mod oversvømmelser og begrænsning af de tværnationale skader i Savabassinet (Brod Posavina-distriktet i Kroatien og Mačvadistriktet i Serbien);

| — | RiKoSt:-strategierne for risikokommunikation (i Kärnten, Østrig, og Alto Adige, Italien, indtil oktober 2020); |
| --- | --- |

—

RiKoSt:-strategierne for risikokommunikation (i Kärnten, Østrig, og Alto Adige, Italien, indtil oktober 2020);

| — | U-SCORE-II: peer reviews mellem byer (pilotprojekter i Portugal, Italien og Storbritannien); |
| --- | --- |

—

U-SCORE-II: peer reviews mellem byer (pilotprojekter i Portugal, Italien og Storbritannien);

| — | den mobile øvelsesfacilitet (MÜB) ved den øvre Rhin og kongressen for den tysk-fransk-schweiziske øvre Rhin-konference om temaet »Blackout — omfattende grænseoverskridende strømudfald« (2016). |
| --- | --- |

—

den mobile øvelsesfacilitet (MÜB) ved den øvre Rhin og kongressen for den tysk-fransk-schweiziske øvre Rhin-konference om temaet »Blackout — omfattende grænseoverskridende strømudfald« (2016).

Uddannelse

| 30. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger betydningen af gennem incitamenter at fremme uddannelsesforløb for de unge og opfordrer medlemsstaterne og de lokale og regionale myndigheder til at fremme særlige universitetsprogrammer og projekter om risikobegrænsning. Endvidere understreger udvalget, at de unge kan deltage i solidaritetsaktiviteter inden for katastroferisikoforebyggelse via Det Europæiske Solidaritetskorps (5). Denne slags aktiviteter kan have karakter af frivilligt arbejde, læreplads, praktikophold eller erhvervspraktik; |
| --- | --- |

30.

| 31. | gør opmærksom på behovet for særlige kurser for de ansatte ved lokale myndigheder (bl.a. som led i kampagnen for at gøre byer mere modstandsdygtige), da de som de direkte ansvarlige over for borgerne og for områdebeskyttelsen og -udviklingen har brug for større viden og bedre vidensværktøjer; |
| --- | --- |

31.

| 32. | opfordrer til større fokus på uddannelsen af frivillige og sagkyndige for at højne deres specialisering gennem incitamenter og oprettelse af kursusforløb, der tager udgangspunkt i risiciene i de forskellige lande og især i grænseområder, med det mål at øge områdekendskabet og iværksætte fælles og koordinerede overvågnings-, tilsyns- og nødforanstaltninger; |
| --- | --- |

32.

| 33. | gentager, at der via de lokale myndigheder og frivillige bør iværksættes oplysningskampagner for at udbrede kendskabet til de eksisterende risici og til, hvordan man beskytter sig selv, samt initiativer til gensidig læring på lokalt og regionalt plan gennem peer reviews mellem byer og regioner; |
| --- | --- |

33.

| 34. | understreger, at tværnationale kurser bør være i overensstemmelse med de risikoscenarier, der er defineret i de grænseoverskridende forebyggelses- og risikostyringsplaner. Alle, som beskæftiger sig direkte med risici på begge sider af grænsen, fra tekniske eksperter til frivillige organisationer, bør — om muligt sammen — deltage i disse uddannelseskurser; |
| --- | --- |

34.

| 35. | understreger behovet for at styrke e-læringsplatforme som for eksempel undervisningsprogrammet vedrørende civilbeskyttelsesmekanismen og skabe flere pladser på de åbne onlinekurser inden for civilbeskyttelse; |
| --- | --- |

35.

| 36. | mener, at EU's solidaritetsfond sikrer regionerne bedre informationskampagner via de støtteforanstaltninger, som allerede virker godt for EU's medlemsstater og kandidatlandene. EU's solidaritetsfond er et vigtigt støtteinstrument for de berørte regioner, når der er behov for en ekstraordinær indsats for at genopbygge områder, der rammes af naturkatastrofer og vejrrelaterede katastrofer, da naturkatastrofer ikke stopper ved grænsen. |
| --- | --- |

36.

Nødberedskab

| 37. | Det Europæiske Regionsudvalg fremhæver behovet for at fremme en fælles og standardiseret grænseoverskridende varslingsmekanisme bl.a. for at sikre kommunikation i realtid om alle hændelser og katastrofer, som kan få følgevirkninger for regioner i en anden medlemsstat; |
| --- | --- |

37.

| 38. | gør opmærksom på, at grænseoverskridende aftaler er nødvendige for at harmonisere og forkorte den tid, det tager at få katastrofehjælpssystemer og de frivillige aktiveret, ved at kortlægge juridiske hindringer og opfordre til samarbejde og optimere hjælpemiddel- og personalelogistikken. Udvalget opfordrer til, at der indgås aftaler vedrørende vandrisici for at udvikle et bedre kendskab til den organisatoriske og funktionelle drift af dæmninger, således at der rettidigt kan gribes ind for at mindske risikoen for oversvømmelse nedstrøms i en anden medlemsstat; |
| --- | --- |

38.

| 39. | opfordrer til, at der udarbejdes forkortelser, der skal bruges til identifikation af redningskoordineringscentre på de forskellige territoriale niveauer, med det formål at harmonisere og standardisere den anvendte terminologi; |
| --- | --- |

39.

| 40. | opfordrer til, at der fastlægges harmoniserede procedurer for den præventive kommunikation og fælles operationelle procedurer for nødsituationer; |
| --- | --- |

40.

| 41. | anbefaler anvendelse af IT-applikationer til at advare borgerne i realtid; |
| --- | --- |

41.

| 42. | opfordrer medlemsstaterne til at anerkende og certificere de fagpersoner (der bedst kan defineres som katastroferisikoforvaltere), som kan bistå de lokale og regionale myndigheder med planlægningen og især i nødsituationer med tværfaglige og horisontale kundskaber, evner og kompetencer. |
| --- | --- |

42.

Nærhedsprincippet

| 43. | Det Europæiske Regionsudvalg er enig i, at EU har kompetence til at gennemføre tiltag for at understøtte, koordinere eller supplere medlemsstaternes tiltag på civilbeskyttelsesområdet. |
| --- | --- |

43.

Bedste praksis

| 44. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at der er flere eksempler på bedste praksis for grænseoverskridende samarbejde inden for katastroferisikoreduktion, som kan videreføres og udvikles på optimal vis, herunder:






  — | fælles øvelser, som sikrer en fælles fremgangsmåde, gensidig forståelse, og at beredskabsniveauet er det samme i tilfælde af en katastrofe; |
| --- | --- | --- |

44.

—

fælles øvelser, som sikrer en fælles fremgangsmåde, gensidig forståelse, og at beredskabsniveauet er det samme i tilfælde af en katastrofe;

| — | formidling af harmoniseret information, udveksling af bedste praksis og tilegnelse af viden om initiativer, metoder, værktøjer osv. i naboregioner; |
| --- | --- |

—

formidling af harmoniseret information, udveksling af bedste praksis og tilegnelse af viden om initiativer, metoder, værktøjer osv. i naboregioner;

| — | fælles bevidstgørelses- og oplysningskampagner over for personer, der bor i grænseområder med høj risiko, med inddragelse af relevante parter (f.eks. dage for katastroferisikoreduktion i forskellige byer og kommuner); |
| --- | --- |

—

fælles bevidstgørelses- og oplysningskampagner over for personer, der bor i grænseområder med høj risiko, med inddragelse af relevante parter (f.eks. dage for katastroferisikoreduktion i forskellige byer og kommuner);

| 45. | bakker kraftigt op om projektet b-solutions, der er iværksat af De Europæiske Grænseregioners Arbejdsfællesskab (AEBR) med det sigte at kortlægge juridiske og administrative hindringer for det grænseoverskridende samarbejde inden for katastrofeforebyggelse og -reduktion. Det gør opmærksom på, at AEBR under den første indkaldelse af forslag i 2018 udvalgte 10 forslag, som blev omdannet til pilotprojekter, men at mange problemer endnu ikke er løst (ambulancer, brandmænd og helikoptere, som kan krydse nogle, men ikke alle grænser, administrative formaliteter forbundet med overførsel af døde, asymmetrisk levering af tjenester over grænser, problemer med forsikring, anerkendelse af eksamensbeviser osv.). Udvalget opfordrer alle regioner, som støder på lignende hindringer, til at deltage i de fremtidige indkaldelser af forslag; |
| --- | --- |

45.

| 46. | understreger behovet for, at regioner, der rammes af katastrofer, fremlægger fælles løsninger for deres respektive nationale regeringer. Et eksempel herpå er samarbejdet mellem det nordlige Portugal og Galicien i Spanien, som fremlægger deres prioriteter for de problemstillinger, der kan løses på »iberiske topmøder«, for centralregeringerne. Et andet eksempel er det tætte samarbejde mellem regionerne i den yderste periferi på De Kanariske Øer, Azorerne og Madeira inden for rammerne af Interreg MAC-programmet, som også tredjelande i nærområdet, såsom Kap Verde, Mauretanien og Senegal har tilsluttet sig. |
| --- | --- |

46.

Bruxelles, den 27. juni 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om Hyogohandlingsplanen for perioden efter 2015: risikostyring med henblik på modstandsdygtighed (EUT C 271 af 19.8.2014, s. 61).

1

(2)  Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om Handlingsplan for Sendairammen for katastrofeforebyggelse 2015-2030 (EUT C 272 af 17.8.2017, s. 32).

2

(3)  Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om en grænseoverskridende mekanisme (vedtaget den 5. december 2018, endnu ikke offentliggjort i EUT).

3

(4)  Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om en mekanisme til at imødegå retlige og administrative hindringer i en grænseoverskridende sammenhæng (COM(2018) 373 final).

4

(5)  Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse 2018/03892 om det europæiske solidaritetskorps og den nye EU-strategi for unge (ordfører: Matteo Bianchi).

5

---

| 29.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 404/44 |
| --- | --- | --- | --- |

29.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 404/44

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — En ny europæisk dagsorden for at fremme udviklingen af maritime industrier

(2019/C 404/09)

| Ordfører | : | Christophe CLERGEAU (FR/PES), medlem af regionalrådet i Pays-de-la-Loire |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Christophe CLERGEAU (FR/PES), medlem af regionalrådet i Pays-de-la-Loire

POLITISKE ANBEFALINGER

I)   Centrale politiske anbefalinger for at fremme udviklingen af maritime industrier i Europa

Bevidsthed om udfordringerne og valg af en ny og mere offensiv industripolitik

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg (RU) opfordrer til bevidstgørelse om udviklingsmulighederne, men ligeledes om truslerne mod de maritime industrier i Europa. De skal med støtte fra myndigheder på europæisk, nationalt og regionalt niveau mobilisere sig for at gennemføre deres miljø- og energimæssige omstilling og ligeledes deres digitalisering og deres industrielle revolution og gøre erhvervene attraktive på ny. Disse udfordringer skal tages op, samtidig med at de trues af en ny konkurrence fra Asien inden for segmenterne for skibe med høj merværdi, hvor Europa indtager en førerposition. Disse konkurrenter, som forsøger at tilegne sig de europæiske teknologier, benytter sig af illoyal konkurrence, der er kendetegnet ved social dumping og miljødumping, der finansieres med offentlig støtte i strid med reglerne for international handel. De europæiske myndigheder bør arbejde med dette emne med henblik på at opnå fair konkurrence. Det skal bemærkes, at denne illoyale konkurrence nu også gør sig gældende i fiskerisektoren; |
| --- | --- |

1.

| 2. | understreger mangfoldigheden inden for de maritime industrier, som er et trumfkort, der kan styrke synergierne mellem brancher og de territoriale virkninger: bygning, reparation og ophugning af civile og militære skibe (fra luksuslinere til lystbåde, fra fiskerbåde til forsyningsskibe eller passagerskibe og ikke mindst flådefartøjer), vedvarende marine energikilder, olie- og gasindustrien, infrastrukturer i havne, i kystområder og offshore, fiskeri, akvakultur, skaldyrsfiskeri og den blå bioøkonomi; |
| --- | --- |

2.

| 3. | går ind for fortsat at fremme udviklingen af fiskeri, skaldyrsfiskeri og akvakultur, så disse sektorer er afbalancerede og miljømæssigt, socialt og økonomisk bæredygtige samt fremme et generationsskifte, hvor uddannelse og forbedring af forholdene om bord er grundlæggende elementer; |
| --- | --- |

3.

| 4. | mener, at de maritime industrier i lighed med rum- eller luftfartsindustrien bør have en ambitiøs industristrategi og en konkret gennemførelsesramme, der er tilpasset deres karakteristika: udfordringer med suverænitet, høj kapitalintensitet, produktion af korte serier, lange livscykler og højt risikoniveau, stort behov for forskning, innovation og uddannelse; |
| --- | --- |

4.

| 5. | peger på behovet for at støtte udviklingen af offshorevindenergi på dybt vand som et middel til at begrænse brugen af kystnære lavvandede havområder til fordel for andre aktiviteter inden for den blå økonomi; |
| --- | --- |

5.

| 6. | minder om, at de maritime industrier udgør den næststørste sektor målt på beskæftigelse inden for den blå økonomi. Europa har i en situation med global vækst en førerposition på talrige områder og skaber mange højtkvalificerede og varige industriarbejdspladser; |
| --- | --- |

6.

| 7. | henleder opmærksomheden på havnenes vigtige rolle, idet disse udgør strategisk infrastruktur, som ikke kun er begrænset til knudepunkter for handel og transport, men som også i stadig højere grad manifesterer sig som industri- og innovationsplatforme, hvor grænsefladen med de tilstødende byer kan udnyttes endnu bedre. Det er derfor vigtigt, at der planlægges en passende støtte til virksomheder på land (1), der allerede udfører aktiviteter i forbindelse med den blå økonomi, eller som kan udvikle sådanne ved hjælp af afprøvede diversificeringsmuligheder; |
| --- | --- |

7.

| 8. | henleder opmærksomheden på hav- og fiskeriaktiviteternes samfundsøkonomiske betydning for så vidt angår levering af sikre fødevarer af høj kvalitet og minder om betydningen af deres kulturelle og kulturarvsmæssige aspekter — et nøgleelement, når det gælder om at puste nyt liv i turismen. Udvalget fremhæver de nødvendige synergier og komplementariteten mellem de traditionelle aktiviteter og de nye sektorer, der skal udvikles med henblik på beskæftigelse og bæredygtig udvikling; |
| --- | --- |

8.

| 9. | anser de maritime industrier for at være en af de vigtigste løftestænger med henblik på at nå målene for bæredygtig udvikling for Europa. Deres produkter, tjenesteydelser og innovationer udgør rent faktisk et meget vigtigt bidrag, der kan ledsage de aktiviteter, der er nødvendige for at gennemføre omstillingen på de forskellige områder; man bemærker navnlig:






  — | udforskning af havene, udvikling af viden om havene og havbunden |
| --- | --- | --- |

9.

—

udforskning af havene, udvikling af viden om havene og havbunden

| — | styrket bekæmpelse af klimaforstyrrelser, navnlig gennem søtransport |
| --- | --- |

—

styrket bekæmpelse af klimaforstyrrelser, navnlig gennem søtransport

| — | udvikling af vedvarende havenergi og havvindmøller samt elektricitetssammenkobling mellem landene i Den Europæiske Union med henblik på at øge vægten af vedvarende energi i elektricitetsmixet og dens integration på europæisk plan |
| --- | --- |

—

udvikling af vedvarende havenergi og havvindmøller samt elektricitetssammenkobling mellem landene i Den Europæiske Union med henblik på at øge vægten af vedvarende energi i elektricitetsmixet og dens integration på europæisk plan

| — | tilstedeværelse på havet, overvågning og sikkerhed; operationer til søs også i kampen mod plast |
| --- | --- |

—

tilstedeværelse på havet, overvågning og sikkerhed; operationer til søs også i kampen mod plast

| — | viden om og nyttiggørelse af marine bioressourcer, bæredygtig udvikling af fiskeri, akvakultur og den blå cirkulære økonomi; |
| --- | --- |

—

viden om og nyttiggørelse af marine bioressourcer, bæredygtig udvikling af fiskeri, akvakultur og den blå cirkulære økonomi;

| 10. | deler konklusionerne i evalueringen af ordningen »LeaderSHIP 2020«, som EØSU vedtog i 2018 (2), hvori man understreger begrænsningerne for gennemførelsen og manglen på præcise og kvantificerbare mål; |
| --- | --- |

10.

| 11. | anmoder om, at der indføres en ny og grundigt revideret metode for »LeaderSHIP 2030« med forslag om en »European blue new deal«, der kombinerer tre elementer: en handels- og konkurrencepolitik, der har til formål at bevare vores interesser og skabe europæiske vindere, mobilisering og tilpasning af de enkelte EU-politikker til de maritime industriers behov og særtræk samt vedtagelse af de seks operationelle mål, som de lokale, nationale og europæiske aktører skal mobiliseres omkring i perioden 2020-2027:






  — | dekarbonisering af søtransporten og bygning af miljøvenlige skibe: nulemission, nul dumping i havene og nul støj |
| --- | --- | --- |

11.

—

dekarbonisering af søtransporten og bygning af miljøvenlige skibe: nulemission, nul dumping i havene og nul støj

| — | bekæmpelse af affald i havene, navnlig plastaffald |
| --- | --- |

—

bekæmpelse af affald i havene, navnlig plastaffald

| — | maritime industrier 4.0, en tværgående tilgang til gavn for ydeevnen og beskæftigelsens kvalitet inden for alle de maritime industrier |
| --- | --- |

—

maritime industrier 4.0, en tværgående tilgang til gavn for ydeevnen og beskæftigelsens kvalitet inden for alle de maritime industrier

| — | Europa i en førerposition på verdensplan inden for alle vedvarende marine energikilder |
| --- | --- |

—

Europa i en førerposition på verdensplan inden for alle vedvarende marine energikilder

| — | europæisk strategi for en ny blå bioøkonomi, der skaber dynamik inden for fiskeri, akvakultur og udnyttelse af marine bioressourcer |
| --- | --- |

—

europæisk strategi for en ny blå bioøkonomi, der skaber dynamik inden for fiskeri, akvakultur og udnyttelse af marine bioressourcer

| — | lancering af en europæisk mission for udforskning af oceanerne, der skal øge kendskabet til marine miljøer i alle verdenshavene. |
| --- | --- |

—

lancering af en europæisk mission for udforskning af oceanerne, der skal øge kendskabet til marine miljøer i alle verdenshavene.

Disse seks målsætninger indebærer specifikke industrielle udfordringer og skal også tages med i betragtning i den åbne refleksionsproces for en maritim »mission« i Horisont Europa;

| 12. | opfordrer til vedtagelse af strategier for de maritime industrier i regionerne i den yderste periferi og de europæiske øer, der har til formål at fremme aktiviteterne på tre prioriterede områder: havne, selvforsyning med billig kulstoffri energi og den blå bioøkonomi, herunder fiskeri og akvakultur; |
| --- | --- |

12.

| 13. | minder om, at det for de maritime industriers fremtid er vigtigt at placere de maritime spørgsmål centralt i EU's fremtidige politikker og i iværksættelsen af regionalpolitiske fonde. |
| --- | --- |

13.

European Sea Tech: etablere europæiske netværk for at skabe forbindelse mellem regionale innovationsøkosystemer; mobilisere regionerne for at strukturere industrielle værdikæder

| 14. | Det Europæiske Regionsudvalg mener, at de maritime industrier først og fremmest er kendetegnet ved en territorial forankring i de kystregioner, der råder over avancerede regionale innovationsøkosystemer. De nationale og europæiske politikker skal først og fremmest baseres på disse regionale innovationsøkosystemer og de tilknyttede intelligente specialiseringsstrategier for at være fleksible og effektive; |
| --- | --- |

14.

| 15. | foreslår, at der indføres en »European Sea Tech«-ordning for at samle de regionale innovationsøkosystemer, så der oprettes flere samarbejdsnetværk med henblik på at:






  — | animere delsektorerne og strukturere de industrielle værdikæder i Europa |
| --- | --- | --- |

15.

—

animere delsektorerne og strukturere de industrielle værdikæder i Europa

| — | klarlægge og ledsage udfordringerne med industriel omstilling, navnlig den miljømæssige, energimæssige og digitale omstilling |
| --- | --- |

—

klarlægge og ledsage udfordringerne med industriel omstilling, navnlig den miljømæssige, energimæssige og digitale omstilling

| — | udvikle nye og mere integrerede tjenester, produkter og økonomiske modeller, som er bedre rustet til den globale konkurrence. |
| --- | --- |

—

udvikle nye og mere integrerede tjenester, produkter og økonomiske modeller, som er bedre rustet til den globale konkurrence.

Kommissionen vil udarbejde indkaldelser af interessetilkendegivelser med henblik på etablering af temanetværk. De enkelte regionale (eller interregionale) økosystemer kan udtrykke interesse i at deltage i flere netværk i forbindelse med strategierne for intelligent specialisering i deres region. Økosystemer, der kombinerer forskellige kompetencer og samler flere netværk, skal udgøre de »centrale økosystemer« i »European Sea Tech«-ordningen.

Hvert netværk skal være så inklusivt som muligt og inddrage alle de forskellige europæiske regioners kompetencer. Inden for netværkene vil spørgsmål vedrørende bæredygtig udvikling, F & U, industrielle resultater, finansiering og kvalifikationer blive behandlet systematisk.

Disse netværk vil mere effektivt end en centraliseret europæisk platform udgøre et fundament, hvorfra man kan udvikle samarbejdet mellem regionerne, og som kan danne grundlag for operationelle projekter, der er relevante for forskellige EU-politikker.

Den rolle »European Sea Tech« skulle spille, ville også være at fremme overførsel af teknologi, erfaringer og færdigheder mellem de forskellige netværk og sektorer inden for de maritime erhverv;

| 16. | påpeger betydningen af initiativet European Sea Tech med hensyn til at anlægge en tværgående tilgang til de maritime erhverv og fremskynde overgangen til grønne og digitale maritime erhverv ved at mobilisere samtlige teknologier og færdigheder i alle dele af det maritime erhverv for at gøre dem tilgængelige for andre sektorer; |
| --- | --- |

16.

| 17. | bekræfter på ny sin støtte til projektet om et marint videns- og innovationsfællesskab (VIF), men konstaterer, at dette projekt koncentrerer sig om bæredygtig forvaltning af marine ressourcer, og derfor i bedste fald kun kan repræsentere et af de netværk, der udgør »European Sea Tech«-ordningen; |
| --- | --- |

17.

| 18. | håber, at de projekter, der gennemføres af European Sea Techs netværk for innovationsøkosystemer, kan støttes som europæiske partnerskaber og medfinansieres af Horisont Europa og de andre fonde, der er tilgængelige. Disse projekter bør kunne omfatte finansiering af pilotlinjer, prototyper og demonstrationsprojekter; |
| --- | --- |

18.

| 19. | gentager tillige sin efterlysning af en maritim køreplan inden for Horisont Europa, udtrykkelig inddragelse af de videnskabelige og teknologiske udfordringer for de maritime erhverv i søjle 2 og et mobiliseringsmål på 10 % af Horisont Europa-budgettet til at finansiere projekter med en betydelig indvirkning på den blå økonomi og de maritime erhverv. |
| --- | --- |

19.

II)   Konkrete forslag til mobilisering og tilpasning af EU's politikker efter 2020 til gavn for de maritime industrier

International handel og konkurrence

| 20. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger med hensyn til de maritime industrier og tjenesteydelser, at der er behov for en ny »realistisk« handelspolitik, der er baseret på gensidighed, for at forsvare beskæftigelsen og Europas suverænitet over for de offensive og illoyale strategier, der praktiseres af store maritime nationer, navnlig i Asien. Når det er muligt og effektivt, bør denne politik fremme et stabilt, multilateralt handelssystem, som er baseret på retfærdige og gennemsigtige regler, der sikrer rimelige betingelser og fair konkurrence. Den bør søge at indgå gavnlige aftaler med handelspartnere og støtte sig på WTO's rolle; |
| --- | --- |

20.

| 21. | mener med hensyn til globaliserede verdensmarkeder, at konkurrencepolitikken bør give mulighed for at skabe europæiske vindere, idet man til stadighed sikrer en fair og afbalanceret konkurrence inden for EU. Udvalget bekræfter merværdien af retningslinjerne for statsstøtte til søtransport og behovet for en enkel, stabil og konkurrencedygtig skatteramme for at nå dette mål; |
| --- | --- |

21.

| 22. | henleder Kommissionens opmærksomhed på betydningen af en bedre kontrol med investeringsstrømmene fra tredjelande og af at begrænse og nedbringe de eventuelle skadelige virkninger af teknologioverførsel på den europæiske industri, navnlig i forbindelse med store internationale kontrakter; |
| --- | --- |

22.

| 23. | ønsker, at der indgås præcise forpligtelser i forbindelse med forvaltningen af civile og militære offentlige indkøb, f.eks. ved at stille strikse krav til levering af visse produkter og tjenesteydelser, der tidligere er blevet identificeret som strategiske eller særligt sårbare over for global konkurrence. |
| --- | --- |

23.

Finansiering af projekter

| 24. | Det Europæiske Regionsudvalg ønsker en hurtig gennemførelse af projektet med en platform til finansiering af projekter inden for den blå økonomi, der skal omfatte en bistandsordning, men også en specifik investeringsfond til finansiering af innovative projekter og projekter med høj risiko. Hovedformålet med platformen bør være at fokusere på at yde fordelagtig finansiering til projekter, der af traditionelle aktører anses for at være for risikable, og dermed reagere på markedssvigt. Denne ordning bør fungere i tæt samarbejde med medlemsstaterne og regionerne for at sikre komplementariteten af interventionsredskaberne og kontinuitet i ledsagelsen af projekterne. Platformen skal navnlig baseres på netværkene og de »centrale økosystemer« inden for »European Sea Tech«-ordningen; |
| --- | --- |

24.

| 25. | opfordrer desuden Kommissionen til at fastsætte et mål og en metode til mobilisering af den blå økonomi og de maritime erhverv for europæiske investeringsinstrumenter, der skal lanceres under InvestEU, navnlig i forbindelse med Horisont Europa-programmet; |
| --- | --- |

25.

| 26. | insisterer på, at der er behov for redskaber til at nedbringe finansieringsomkostningerne ved strukturelle projekter og for omfattende forfinansiering af de største indkøb og investeringer (passagerskibe, LNG-udstyr, vedvarende marine energikilder osv.); |
| --- | --- |

26.

| 27. | understreger, at der er behov for specifik finansiering til regionerne i den yderste periferi i betragtning af deres særlige begrænsninger og forhold. Disse regioner tilfører Europa en helt særlig maritim dimension på grund af deres strategisk beliggenhed i Atlanterhavet, Det Indiske Ocean og Det Caribiske Hav samt unikke naturressourcer som anerkendt af Kommissionen selv; |
| --- | --- |

27.

| 28. | understreger betydningen af at fremme praksis med innovative indkøb (innovative procurement), som gør det muligt at slække på udbudsbestemmelserne for erhvervelse af fremspirende teknologi, som endnu ikke er blevet indført på en standardiseret måde på markedet. Denne tilgang fremskynder markedsføringen af innovationer ved at give virksomheder, der tilbyder nye tjenester og produkter, mulighed for at finde deres første kunder hurtigere; |
| --- | --- |

28.

| 29. | understreger, at de lovgivningsmæssige begrænsninger i den maritime sektor og den tid, det tager at behandle ansøgningerne, er en stor hindring for gennemførelsen af tests og forsøg på havet. Udvalget foreslår, at der nedsættes en europæisk arbejdsgruppe bestående af Kommissionen, medlemsstaterne, regionerne og de økonomiske aktører med henblik på at udbrede god praksis og fremme en positiv tendens i de nationale referencerammer; |
| --- | --- |

29.

| 30. | anser det for hensigtsmæssigt at overveje at gå endnu videre og i sidste ende oprette et »Maritime Advanced Research Projects Agency« med udgangspunkt i det amerikanske DARPA, og således i en dedikeret finansieringsramme yde støtte til banebrydende innovation med anerkendelse af retten til fiasko og fuld hensyntagen til SMV'ers og midcapselskabers udviklingsmæssige begrænsninger; |
| --- | --- |

30.

| 31. | foreslår, at aktørerne i de maritime industrier efter brexit får adgang til specifikke midler, der bevilges som støtte til de hårdest ramte geografiske områder, således at der kan skabes nye udviklings- og beskæftigelsesmuligheder; |
| --- | --- |

31.

| 32. | påpeger betydningen af initiativet European Sea Tech med hensyn til at anlægge en tværgående tilgang til de maritime erhverv og fremskynde overgangen til grønne og digitale maritime erhverv ved at mobilisere samtlige teknologier og færdigheder i alle dele af det maritime erhverv for at gøre dem tilgængelige for andre sektorer. Der bør også anlægges en tværgående tilgang, når det gælder aktiviteter henholdsvis til søs og på land samt for så vidt angår de øvrige industrisektorer og digitale erhverv, som skaber innovationer, der kan anvendes direkte på det maritime område, eller som med fordel kan tilpasses til det maritime område. |
| --- | --- |

32.

Maritime industrier 4.0

| 33. | Det Europæiske Regionsudvalg minder om udfordringerne med industri 4.0 hvad angår den miljø- og energimæssige omstilling, industriens resultater, digitaliseringen, herunder af produktionsprocesserne, samt samarbejdet i lokale og europæiske værdikæder. Udvalget støtter i den forbindelse målsætningen »green shipyard 2050« for de skibsværfter, der gennemgår en miljømæssig og energimæssig omstilling; |
| --- | --- |

33.

| 34. | minder ligeledes om, at livslang uddannelse, udviklingen og kvaliteten af beskæftigelsen, arbejdsbetingelserne og mobiliseringen af lønmodtagernes erfaring og kreativitet hænger uløseligt sammen med denne industrielle omstilling; |
| --- | --- |

34.

| 35. | mener, at innovation og investeringer i produktionen på dette område bør være en prioritet for EU's politik for støtte til de maritime industrier og navnlig bør rettes mod SMV'er; |
| --- | --- |

35.

| 36. | insisterer på den fælles løftestang for fremskridt, som samarbejdet mellem den civile og den militære sektor kan udgøre, idet man navnlig fremmer udveksling af teknologi og viden — i begge retninger — samt mobilitet for menneskelige kompetencer; |
| --- | --- |

36.

| 37. | gør opmærksom på det interessante i at tilskynde til omstilling for offshore olie- og gasvirksomheder og deres diversificeringsstrategier i retning af andre sektorer i den blå økonomi. Disse virksomheder råder rent faktisk over et højt niveau af ekspertise omkring havene, et forbilledligt kendskab til lange og komplekse projekter og værdifulde færdigheder, der kan bidrage til udviklingen af de maritime erhverv (forsyningsfartøjer, undervandsrobotteknik, forankringssystem, automatiseringssystemer osv.). De kan med fordel og kollektivt geninvestere en del af overskuddet fra kulbrinter i investeringsfonde i den blå økonomi og i vedvarende havenergi; |
| --- | --- |

37.

| 38. | fremhæver, at den teknologiske revolution betyder, at skibene går fra at være analoge enheder til digitaliserede transportplatforme, hvilket rummer muligheder for øget integration og samkøring af forskellige digitale systemer. Dette ændrer arbejdsgangene i sektoren fx i interaktionen mellem skibene og de landbaserede kontorer, kontakten mellem skibene samt mellem skibene og myndighederne. Det er i den henseende vigtigt, at de europæiske maritime industrier og myndighederne omfavner de muligheder, som digitaliseringen medfører i den internationale konkurrence; |
| --- | --- |

38.

| 39. | understreger det absolutte behov for at overveje og støtte digitalisering og — mere generelt — nye teknologier for kunstig intelligens (AI) inden for maritim innovation; |
| --- | --- |

39.

| 40. | foreslår, at der tages højde for en række emner, ikke kun teknologiske, men også specifikke for udviklingen af nye tjenester, inden for støtte- og finansieringsprogrammer, såsom selvstændige undervandsfartøjer og -robotter (AUV), farvandsovervågning og prediktiv vedligeholdelse, hvor forpligtelserne med hensyn til resultater og performance i kontraktlige vilkår bliver endnu vigtigere end de investerede ressourcer. Derudover bør man fremme oprettelsen af platforme, der skal sikre konvergens mellem de forskellige medlemsstaters forskellige havovervågningsteknologier med henblik på at øge interoperabiliteten mellem overvågningsaktiviteterne, forbedre effektiviteten af operationer til søs, lette gennemførelsen af EU-lovgivningen og politikker på området og dermed fremme en bedre kontrol med det europæiske maritime rum. |
| --- | --- |

40.

Beskæftigelse, kompetencer og uddannelse

| 41. | Det Europæiske Regionsudvalg anerkender betydningen af at styrke den sociale dialog på sektorniveau og tilrettelægge forholdet mellem ansættelse og uddannelse inden for maritime industrisektorer. Udvalget anmoder om, at specifikke platforme skal varetage disse opgaver, både på transportområdet og inden for marine bioressourcer samt fremstillingsindustrien og skibsværfterne. Opmærksomheden henledes især på behovet for at tilpasse og fremme uddannelse på hav- og fiskeriområdet på en måde, så der støttes op om generationsskiftet inden for fiskeri, akvakultur og skaldyrsfiskeri. Der er ligeledes behov for at tilpasse og fremme universitetsuddannelser inden for handelsflåden. Det er desuden nødvendigt at etablere et system til at sikre effektiviteten af uddannelsesprogrammer og passende uddannelse af undervisere; |
| --- | --- |

41.

| 42. | understreger, at udviklingen af offshore aktiviteter indebærer, at lønmodtagere, der besidder stærke maritime kompetencer, mobiliseres, og at der tilbydes omfattende videreuddannelse til de personer, der ikke har erfaring med at arbejde offshore. I den forbindelse tydeliggøres behovet for kampagner rettet mod unge for at tiltrække talenter og inddrage nye fagfolk både i den del af sektoren, der opererer på landjorden, og den del, der opererer på havet i handelsflåden og i fiskeriet; |
| --- | --- |

42.

| 43. | glæder sig over de fremskridt, der er gjort med vedtagelsen af de seneste direktiver om udstationering, som er meget udbredt i den maritime sektor, og opfordrer til, at der oprettes et system til anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer og ikke kun af eksamensbeviser og certifikater, for fuldt ud at implementere princippet om lige løn for lige arbejde; |
| --- | --- |

43.

| 44. | mener, at arbejdstagernes mobilitet i EU er et positivt element, når det gælder om så godt som muligt at tilrettelægge værdikæderne i de maritime erhverv samt at forholde sig til udviklingen af aktiviteterne. Man bør sigte mod dette mål, samtidig med at man bevarer og styrker de færdigheder, der er nødvendige for at opfylde virksomhedernes behov, først og fremmest på lokalt plan og derefter på europæisk plan. |
| --- | --- |

44.

III)   En specifik tilgang og specifikke forslag til de store maritime industrisektorer

Digitalisering af de maritime erhverv

| 45. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger det absolutte behov for at overveje og støtte digitalisering og — mere generelt — nye teknologier for kunstig intelligens (AI) inden for maritim innovation. Udvalget foreslår, at der inden for støtte- og finansieringsprogrammerne tages højde for en række emner, ikke blot af teknologisk karakter, men også specifikke for udviklingen af nye tjenester, såsom selvstændige undervandsfartøjer og -robotter (AUV) eller farvandsovervågning og prediktiv vedligeholdelse. |
| --- | --- |

45.

Den blå bioøkonomi

| 46. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger bioøkonomiens store potentiale, som endnu ikke udnyttes til fulde, med adskillige anvendelsesområder på markederne (fødevarer og foder, farmakologi, kosmetik, energi) og stor indvirkning på lokalsamfundene. Udvalget understreger, at man bør prioritere de mest modne og vigtige økonomiske sektorer: fiskeri, akvakultur og havbrug; |
| --- | --- |

46.

| 47. | glæder sig over mobiliseringen i denne sektor, som er i fremgang, navnlig takket være »forummet for den blå bioøkonomi«, som ledes af Generaldirektoratet for Maritime Anliggender og Fiskeri. Udvalget mener, at man efter en periode med omfattende investeringer i FoU bør prioritere industrialisering og markedsføring af nye processer, der har vist sig at være vigtige, og som kun beherskes i lille skala; |
| --- | --- |

47.

| 48. | ønsker, at denne sektor opprioriteres ved investering i hele værdikæden, udvinding eller fremstilling af bioressourcer frem til fasen for forædling og valorisering af produkterne; |
| --- | --- |

48.

| 49. | foreslår således at bygge bro til mere modne, maritime sektorer, som f.eks. fiskeri og akvakultur, med henblik på den efterfølgende proces for nyttiggørelse og forarbejdning af fiskevarer, der skaber den største merværdi; |
| --- | --- |

49.

| 50. | understreger betydningen af den maritime cirkulære økonomi for at støtte udviklingen af den blå bioøkonomi (anvendelse af nuludsmid i fiskeriet, genopretning fra lavvandsgrænsen, rester fra udnyttelsen af alger, behandling af affald og plast osv.); |
| --- | --- |

50.

| 51. | opfordrer EU til at støtte udforskningen af alle have og oceaner i verden, navnlig med henblik på at styrke viden om havene og klimavidenskab (kulstofcyklus og CO2-absorption, forsuring og stigende vandstand osv.) eller endog at klassificere de forskellige energi- og ikke-energirelaterede områder for bedre at kunne vurdere havressourcernes potentiale (geotermisk energi, strategiske mineraler osv.). |
| --- | --- |

51.

Bygning af civile og militære skibe

| 52. | Det Europæiske Regionsudvalg bekræfter den strategiske karakter af EU's investeringer i differentieringsfaktorer inden for skibsbyggeri, navnlig vedrørende digitalisering og omstillingen på miljø- og energiområdet. Det drejer sig om at forbedre vores konkurrenceevne og genvinde markedsandele. Spørgsmålet om finansiering er ligeledes af central betydning for skibsværftsindustrien; |
| --- | --- |

52.

| 53. | henleder opmærksomheden på de nye markeder, der er forbundet med disse overgange: integration af ren fremdrift i skibe, innovative, kulstoffattige fremdriftssystemer (nye koncepter for sejl), tankskibe, elektriske færger, fartøjer, der er afsat til transport af varer over korte afstande, forsyningsskibe i havne- og kystområder, osv.; |
| --- | --- |

53.

| 54. | understreger betydningen af at styrke forbindelserne og det lokale samarbejde mellem skibsværfterne og deres underleverandørkæde inden for rammerne af maritime klynger. Udvalget understreger ligeledes, at der er behov for at støtte regioner med en stor værftsindustri, der beskæftiger mange små og mellemstore virksomheder. Udvalget ønsker specifikke ledsageforanstaltninger for værdikæderne inden for udstyrssektoren, som udgør 50 % af markedsandelene på verdensplan og med en omsætning, der er dobbelt så stor som skibsværftsindustriens. I sin handels- og finansieringspolitik bør EU også fremme anvendelsen af europæisk udstyr på skibe, der er bygget uden for EU; |
| --- | --- |

54.

| 55. | tilskynder, inden for rammerne af »European Sea Tech«, til et systematisk arbejde for i skibsværftssektorens værdikæder at inddrage nye aktører, som kan bidrage til øget produktionskapacitet, mobilisering af færdigheder og styrkelse af den europæiske konkurrenceevne; |
| --- | --- |

55.

| 56. | understreger, at skibsreparation og bygning af små fartøjer er strategiske industrielle aktiviteter for regionerne i den yderste periferi, eftersom flåderne og det flydende materiel operer i disse farvande under øforhold og med en beliggenhed i den yderste periferi langt fra det europæiske kontinent, hvilket i høj grad påvirker logistikken for samt vedligeholdelsen og udskiftningen af små fartøjer. For at støtte de maritime aktiviteters effektive vækst i disse regioner bør der derfor ydes særlig støtte til sådanne industrielle aktiviteter; |
| --- | --- |

56.

| 57. | mener, at de maritime spørgsmål skal være i centrum for de nye forsvars- og sikkerhedspolitikker, hvilket kræver et helt særligt fokus på bygning af militære flådefartøjer. Udvalget foreslår i denne forbindelse, at der i stigende grad tages hensyn til støtte til udvikling af teknologier med dobbelt anvendelse, der kan udnyttes inden for både den civile og militære sektor; |
| --- | --- |

57.

| 58. | understreger behovet for at styrke kapaciteten i de flåder, der udfører statslige tilsyns- og sikkerhedsopgaver, og mener, at disse suveræne opgaver skal varetages af skibe, der er bygget i Europa. Udvalget mener, at en korrekt tilrettelæggelse af disse opgaver, navnlig i forbindelse med brexit og migrationsudfordringerne, indebærer, at man tager udgangspunkt i de eksisterende nationale flåder i tæt samarbejde med Frontex, og forudsætter en europæisk solidaritetsindsats for at støtte de lande, der er mest involveret i disse missioner af større fælles interesse. |
| --- | --- |

58.

Vedvarende marine energikilder

| 59. | Det Europæiske Regionsudvalg anser de vedvarende marine energikilder for at være en sektor med stort potentiale for både at yde et betydeligt bidrag til produktion af vedvarende energi, strukturere en industriel værdikæde, der skaber varig lokal beskæftigelse i mange regioner, og opnå succes på eksportmarkedet. Udvalget minder dog om, at projekter til havs bør gennemføres på en miljømæssigt forsvarlig måde og være forenelige med eller endog i synergi med eksisterende aktiviteter på stedet; |
| --- | --- |

59.

| 60. | påpeger den særdeles imponerende nedbringelse af omkostningerne for havvindmølleparker i Europa, efter at de første anlæg blev installeret i 1991, og frem for alt takket være struktureringen af en succesrig europæisk industrisektor igennem de sidste ti år; |
| --- | --- |

60.

| 61. | minder om vigtigheden af, at skibene repareres og kontrolleres og til sidst ophugges, når de er udtjente. Det anbefales derfor, at Kommissionen udarbejder en specifik plan med henblik på at udstyre EU med passende faciliteter til den rette gennemførelse af disse opgaver, herunder de nødvendige budgetmæssige midler; |
| --- | --- |

61.

| 62. | minder om, at den fortsatte udvikling af denne sektor indebærer, at man fortsætter de bestræbelser, man har indledt på europæisk plan, navnlig inden for FoU (mere end 3 mia. EUR i investeringer), men i dag skal træffe klare politiske valg, der i første omgang afhænger af medlemsstaterne: fastsættelse af mængder og tidsplaner for ambitiøse udbud for vindmøller, der er fastmonteret på havbunden, som i dag er den mest veludviklede teknologi, men ligeledes for nye teknologier som flydende vindmøller, undervandsturbiner og bølgeenergi, der kræver en tilstrækkelig og garanteret afregningspris til at sikre investeringer og sætte gang i en industriel produktion; |
| --- | --- |

62.

| 63. | tilskynder til, at man på europæisk plan indfører særlige instrumenter til støtte for investeringer på europæisk plan, men også til projektgarantier og risikostyringsværktøjer. Oprettelsen af sådanne værktøjer vil kunne mindske finansieringsomkostningerne betydeligt og dermed hurtigt sænke kostprisen for den elektricitet, der produceres; |
| --- | --- |

63.

| 64. | glæder sig over de betydelige fremskridt, der er gjort i de seneste år med hensyn til afprøvning af prototyper og demonstrationsprojekter for ny teknologi i praksis, navnlig i forbindelse med undervandsturbiner med udsigt til i stadig større grad kontrolleret og troværdig nedbringelse af omkostningerne, hvilket kan føre til en åbning af markedet ved hjælp af tilpassede tilbagekøbstakster og dermed styrkelse af de europæiske aktørers globale førerposition; |
| --- | --- |

64.

| 65. | anmoder indtrængende om, at EU sætter sig som mål at blive førende på verdensplan inden for flydende vindmøller, og anbefaler, at Kommissionen og medlemsstaterne ser nærmere på idéen om koordinerede eller fælles udbud for derved at tilbyde markedet større mængder og større synlighed. En lignende tilgang kunne udvikles for undervandsturbiner og bølgeenergi til de prækommercielle pilotanlæg; |
| --- | --- |

65.

| 66. | understreger betydningen af at indføre en specifik tilgang i områder, der ikke er forbundne, navnlig i øområder, hvilket giver mulighed for at tilbyde globale løsninger for en kulstoffri energiuafhængighed ved at kombinere teknologierne, navnlig vedvarende marine energikilder, i henhold til kendetegnene ved de enkelte områder. I dette perspektiv bør man intensivere udviklingen af maskiner med middeleffekt; |
| --- | --- |

66.

| 67. | foreslår, at udviklingen af disse løsninger for energiuafhængighed også afprøves og valideres i multifunktionelle offshorestrukturer, idet de lægger op til en øget maritimisering ikke kun af industrielle aktiviteter, men i sidste ende også af det menneskelige liv i bred forstand. Det bør bemærkes, at disse langsigtede perspektiver nødvendigvis vil skulle opfylde strenge krav med hensyn til bæredygtighed og håndtering af miljøpåvirkningen i projekternes samlede livscyklus. |
| --- | --- |

67.

IV)   Havne, en stor udfordring for dynamikken i de maritime industrier

Platforme og infrastrukturer i havne, kystområder og offshore

| 68. | Det Europæiske Regionsudvalg påpeger, at havnene har mulighed for at udgøre scenen for udvikling af »blå vækst«-projekter, ved at kombinere deres aktiviteter med deres potentiale. De kan således fungere som et godt eksempel, der kan udbredes til alle kystområder; |
| --- | --- |

68.

| 69. | insisterer på, at havnene uanset deres status fortsat betragtes som strategiske aktiver, som de offentlige myndigheder fortsat skal investere i, og at konkurrencereglerne og kontrollen med statsstøtte giver mulighed for at foretage disse investeringer; |
| --- | --- |

69.

| 70. | understreger behovet for at yde EU-støtte til havneinfrastrukturer i regionerne i den yderste periferi i betragtning af manglen på alternativer til fragtfart, og i betragtning af at statsstøtte til sådanne infrastrukturer på grund af den rent lokale dimension ikke fordrejer konkurrencen på EU’s indre marked; |
| --- | --- |

70.

| 71. | fremhæver havnenes dobbelte opgave ved både at være omdrejningspunkter for den maritime transport og modtageplatforme for de maritime industrier og de tilknyttede innovations- og uddannelsesforanstaltninger. Udvalget henleder opmærksomheden på, at havnene fungerer som et regionalt trækplaster for nye industriaktiviteter i deres umiddelbare omgivelser eller i deres bagland; |
| --- | --- |

71.

| 72. | understreger betydningen af logistikkæder og maritime tjenester i havnene. Udvalget understreger ligeledes interessen i, ud over tekniske innovationer, at udveksle nye økonomiske modeller og servicemodeller i havnene, ved eksempelvis at tage udgangspunkt i deres gradvise digitalisering (intelligente havne) og potentialet for forbedring og optimering af processerne ved at gøre brug af data (big data); |
| --- | --- |

72.

| 73. | anbefaler, at man skaber mulighed for et bedre samspil mellem havnene og deres bymæssige omgivelser, idet man samtidig styrker havnenes beslutningskompetence og sørger for at bevare havnenes arealer med henblik på den fremtidige udvikling; |
| --- | --- |

73.

| 74. | foreslår, at der inden for »European sea tech« oprettes et netværk af havne, der beskæftiger sig med udvikling af den blå økonomi i forlængelse af arbejdet i »det europæiske havneforum« og dets undergrupper »havne og knudepunkter for blå vækst« samt »grønne havne«; |
| --- | --- |

74.

| 75. | understreger sektorens betydning for anlæg og miljøprojekter i havne og kystområder med henblik på at indrette arealerne og kyststrækningen og ledsage tilpasningen til klimaforandringerne; |
| --- | --- |

75.

| 76. | foreslår at gøre havnene til væksthuse og eventuelt på sigt også operatører af nye offshore-infrastrukturprojekter, det være sig offshore havne eller mere generelt gensidige platforme for aktiviteter inden for den blå økonomi (omladning, logistikcenter, produktion af vedvarende marine energikilder, akvakultur, reparation af skibe, videnskabeligt grundlag osv.); |
| --- | --- |

76.

| 77. | foreslår, at der igangsættes en refleksionsproces om de såkaldte »sekundære« havnes funktionelle rolle, mellem specialisering på markeder med lavt volumen og styrkelse/supplering i forhold til nærtliggende store industrihavne. |
| --- | --- |

77.

Dekarbonisering af havne og søtransport

| 78. | Det Europæiske Regionsudvalg mener, at man hurtigst muligt bør øge støtten til investeringer i havnene til LNG-forsyningsanlæg til skibe og mere generelt til infrastrukturer, der bidrager til at reducere skibenes miljøaftryk (elektrificering ved kajen ved hjælp af lavemissionsteknologi). Udvalget mener, at denne omstilling til renere energiformer og nye energivektorer er en prioritering for gennemførelsen af målene for reduktion af drivhusgasser og sundhedsskadelig røg, og at rederne bør have støtte til at tilpasse og forny deres flåde. Udvalget understreger, at biogas produceret af bioressourcer (fra planter, landbrug og madaffald) også kan bidrage til værdikæden for LNG med henblik på at reducere drivhusgasemissionerne yderligere i forhold til de nuværende løsninger; |
| --- | --- |

78.

| 79. | foreslår, at man undersøger muligheden for at skabe en blå LNG-korridor for de europæiske øer og regioner i den yderste periferi på linje med Europa-Parlamentets beslutning af 25. oktober 2018 om etablering af infrastruktur for alternative brændstoffer i Den Europæiske Union: tid til handling! (2018/2023(INI)). Udvalget minder i den sammenhæng om behovet for tilstrækkelige finansielle instrumenter til at støtte sådanne investeringer, som fortsat er relativt store i disse områder; |
| --- | --- |

79.

| 80. | henleder opmærksomheden på behovet for at støtte forskning og udvikling inden for offshore-akvakultur ved at kombinere eksisterende viden om havteknik på dybt hav og Industri 4.0 med henblik på at mindske forekomsten af akvakulturbrug i kystnære havområder til fordel for øvrige aktiviteter inden for den blå økonomi, som har brug for de samme havområder; |
| --- | --- |

80.

| 81. | mener, at F&U-arbejde giver mulighed for at anvende flydende syntetiske brændstoffer, der produceres fra kul og vedvarende energi. Udvalget mener desuden, at man bør undersøge denne mulighed med forsigtighed, og at disse teknologier skal bevise, at de er konkurrencedygtige sammenlignet med andre alternativer, og at de har et lavt miljøaftryk og bidrager positivt til bekæmpelsen af drivhuseffekten i hele cyklussen. Indtil videre er dette ikke bevist; |
| --- | --- |

81.

| 82. | anerkender, at brugen af LNG kun kan dække en overgangsperiode og opfordrer til, at man udvikler brugen af elforsyning til skibe i havne og af eldrevne skibe, udnytter sol- og vindenergi på skibe og sigter mod konkurrencedygtig produktion og anvendelse af brint med bæredygtig oprindelse inden for skibstransport (i forbindelse med udvikling af bæredygtige marine energikilder og navnlig sektorer med stort produktionspotentiale såsom fastmonterede og flydende havvindmøller); |
| --- | --- |

82.

| 83. | opfordrer i den henseende til, at man i havnene opbygger den intelligente netinfrastruktur, der skal til for at indføre elforsyningskilder fra vedvarende energi, systemer for elforsyning i havne, elektrisk mobilitet og andre teknologier, der er relevante for intelligente net. |
| --- | --- |

83.

Bruxelles, den 27. juni 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  NAT-V-044 — »Innovation i den blå økonomi: indfrielse af havenes potentiale for vækst og beskæftigelse«, ordfører: Adam Banaszak.

1

(2)  https://www.eesc.europa.eu/en/our-work/opinions-information-reports/opinions/leadership-2020-maritime-technology

2

---

| 29.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 404/53 |
| --- | --- | --- | --- |

29.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 404/53

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Flerniveauforvaltning og tværsektorielt samarbejde for at bekæmpe energifattigdom

(2019/C 404/10)

| Ordfører | : | Kata TÜTTŐ (HU/PES), byrådsmedlem i det 12. bydistrikt i Budapest |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Kata TÜTTŐ (HU/PES), byrådsmedlem i det 12. bydistrikt i Budapest

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Indledende bemærkninger

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg (RU) minder om, at det allerede i en række tidligere udtalelser har understreget vigtigheden af at tage højde for energifattigdom ved udarbejdelsen af de forskellige politikker, og betragter det som en af de vigtigste politiske udviklingstendenser i de seneste år, at nødvendigheden af også at interessere sig for de sociale konsekvenser under udformningen af energi- og klimapolitikkerne anerkendes udtrykkeligt — både nu og fremover. Bekæmpelse af energifattigdom; bør derfor fortrinsvis håndteres gennem alle relevante nationale politikker og EU-lovgivningen; |
| --- | --- |

1.

| 2. | understreger, at en af de største problematikker i forbindelse med de sociale konsekvenser er energifattigdom, som er tæt knyttet til Regionsudvalgets nuværende prioriteter; |
| --- | --- |

2.

| 3. | mener, at en forvaltning af bekæmpelsen af energifattigdom, hvor der tages hensyn til såvel generelle EU-synspunkter som til lokale og regionale forhold, i vid udstrækning kan bidrage til at øge borgernes tillid til EU og bringe Unionen tættere på borgerne, men også til gennemførelsen af Parisaftalen og energiunionen; |
| --- | --- |

3.

| 4. | glæder sig over, at Kommissionens lovgivningspakke »Ren energi til alle europæere« anerkender vigtigheden af at sætte en stopper for energifattigdom og flere gange udtrykkeligt henviser til dette; |
| --- | --- |

4.

| 5. | henleder opmærksomheden på, at den næste udfordring efter etableringen af en ramme på EU-niveau er at omdanne de generelle bestemmelser i pakken om ren energi til tilpasninger af de forskellige specifikke elementer af lovgivningen under fuld hensyntagen til situationen i de forskellige regioner — en proces, hvor det på den ene side vil være nødvendigt at bevare overensstemmelsen med EU's generelle rammebestemmelser og på den anden at fastlægge en ramme og fremgangsmåder med udgangspunkt i den foreliggende viden og i anerkendelsen af diverse aspekter af energifattigdom; |
| --- | --- |

5.

| 6. | glæder sig over de fremskridt, der er gjort i lovgivningsprocessen vedrørende vigtige elementer i »Ren energi«-pakken, navnlig Europa-Parlamentets holdning til de fælles regler for det indre marked for elektricitet og dets udtrykkelige anerkendelse af behovet for omfattende dataindsamling om energifattigdom i medlemsstaterne, den foreslåede fleksibilitet for medlemsstaterne til at gribe ind på markedet for at bekæmpe energifattigdom og udvidelsen af definitionen af »sårbare kunder« (artikel 28) (1); |
| --- | --- |

6.

| 7. | støtter navnlig Europa-Parlamentets anmodning om vejledning fra Kommissionen om de kriterier, der skal anvendes til at definere et »betydeligt antal af husstande, der befinder sig i energifattigdom« (også i forbindelse med artikel 3, stk. 3, litra d), i forordning (EU) 2018/1999 om integrerede nationale energi- og klimaplaner), og støtter fuldt ud Europa-Parlamentets præmis om, at ethvert antal husstande, der lever i energifattigdom, kan betragtes som væsentligt; |
| --- | --- |

7.

| 8. | bemærker, at ingen i fremtiden må kunne hævde, at energifattigdom ikke findes, idet problemet allerede er velkendt og nu i stigende grad anerkendes i EU's lovgivningsmæssige ramme med udtrykkelige forpligtelser for medlemsstaterne. Der er behov for konkrete politikker og foranstaltninger. Udvalget bemærker imidlertid, at den præcise definition af de forskellige aspekter og virkninger af energifattigdom samt de nødvendige indikatorer til at måle dem skal udvikles med fuld opmærksomhed på de mange forskellige regionale og lokale forhold for at sikre, at de politiske foranstaltninger kan målrettes og gennemføres effektivt; |
| --- | --- |

8.

| 9. | understreger imidlertid, at der allerede findes banebrydende erfaringer på lokalt og regionalt niveau i kampen mod energifattigdom, blandt andet det værdifulde arbejde, der udføres af partnerskabet om boliger inden for rammerne af EU's dagsorden for byerne; |
| --- | --- |

9.

| 10. | bemærker, at en af de bedste metoder til udryddelse af energifattigdom på europæisk niveau bygger på investeringer i energieffektivitet og et velfungerende og konkurrencedygtigt indre marked, der sikrer lave priser; |
| --- | --- |

10.

| 11. | glæder sig over, at den nye forordning om forvaltning af energiunionen udgør en ramme, der giver de lokale og regionale myndigheder mulighed for at komme til orde og som en prioritet beskæftige sig med energifattigdom; |
| --- | --- |

11.

| 12. | erkender, at energifattigdom er en stor samfundsmæssig udfordring med sociale, økonomiske og miljømæssige virkninger, som skal håndteres hurtigst muligt på alle forvaltningsniveauer og kræver en tværsektoriel samlet tilgang, hvor der tages hensyn til forholdet mellem målene og de sociale og miljømæssige instrumenter. |
| --- | --- |

12.

Hvad menes der i bund og grund med energifattigdom?

| 13. | Det Europæiske Regionsudvalg minder om, at borgmesterpagten om klima og energi definerer energifattigdom som »en situation, hvor en husstand eller et individ ikke har råd til basal energiforsyning (opvarmning, køling, belysning, mobilitet og strøm) til sikring af en rimelig levestandard pga. en kombination af lav indkomst, høje energiudgifter og lav energieffektivitet i hjemmet«; |
| --- | --- |

13.

| 14. | understreger, at én ud af ti europæere ikke kan opvarme sin bolig ordentligt om vinteren, at én ud af fem EU-borgere ikke har råd til aircondition om sommeren, og at mere end 80 mio. europæere derudover bor i fugtige hjem med spor af skimmelsvamp, hvilket også skal ses i forhold til deres vanskeligheder med at opvarme og nedkøle deres boliger tilstrækkeligt; |
| --- | --- |

14.

| 15. | påpeger, at kvinder i stigende og voldsommere grad end tidligere trues og berøres af energifattigdom i lighed med andre former for fattigdom og samtidig med disse, navnlig på grund af den ulige fordeling mellem kvinder og mænd af indkomst og husligt arbejde og omsorgsarbejde i familien samt den højere andel af kvinder blandt enlige forældre og ældre, der bor alene. |
| --- | --- |

15.

Behov for en samlet tilgang

| 16. | Det Europæiske Regionsudvalg erkender, at energifattigdom er et yderst komplekst problem, som kun kan løses via fælles og koordineret hensyntagen til de forskellige sociale, tekniske, økonomiske og budgetmæssige aspekter; |
| --- | --- |

16.

| 17. | gør opmærksom på, at det for at kunne gøre status over energifattigdom og arbejde hen imod løsninger er nødvendigt at indsamle en lang række oplysninger og analysere dem grundigt. Udvalget understreger i denne forbindelse navnlig, som anført i RU's egen territoriale konsekvensanalyse, behovet for yderligere information opdelt på NUTS 3-niveau og derunder, hvor dette måtte være relevant, samt behovet for videreudvikling af passende indikatorer til at måle de forskellige aspekter og virkninger af energifattigdom på lokalt plan og for en mere effektiv indsamling/behandling af disponibel information for at gøre denne tilgængelig for de politiske beslutningstagere; |
| --- | --- |

17.

| 18. | understreger, at bekæmpelse af energifattigdom kræver anvendelse af forskellige politiske instrumenter og hensyntagen til spørgsmål om energieffektivitet og social beskyttelse; |
| --- | --- |

18.

| 19. | fastholder imidlertid, at den samlede tværgående tilgang under ingen omstændigheder kan bruges som påskud til at forfølge sektorielle, kommercielle eller andre politiske mål og interesser, som ikke er knyttet til bekæmpelse af energifattigdom; |
| --- | --- |

19.

| 20. | henleder de europæiske lokale og regionale myndigheders opmærksomhed på, at gennemførelsen af den samlede tilgang er særlig vigtig, men at den kan opnås relativt enkelt på lokalt og regionalt niveau. Det er imidlertid af afgørende betydning at udveksle erfaringer og udnytte andre former for samarbejde for at gøre dette muligt; |
| --- | --- |

20.

| 21. | understreger, at situationen for husholdninger, der er berørt af energifattigdom, er meget forskelligartet og i alle tilfælde har særlige karakteristika. De berørte personer kan være lejere eller ejere, som bor i byområder eller landdistrikter og generelt også har andre vanskeligheder, der kræver en retfærdig, innovativ, åben og inklusiv tilgang. Det er yderst vigtigt, at alle relevante aktører samarbejder om denne tilgang; |
| --- | --- |

21.

| 22. | påpeger, at energifattigdom ikke kun drejer sig om boligernes tilstand, men også har direkte indvirkning på de berørte personers fysiske og mentale sundhed og er en hindring for deres sociale relationer, indlæring, muligheder for at drive forretning og mange andre aktiviteter. |
| --- | --- |

22.

Støtte — ikke kun til observation af fænomenet energifattigdom, men også til udryddelse heraf!

| 23. | Det Europæiske Regionsudvalg mener, at de offentlige politikkers succes på EU-plan generelt afhænger af, at der defineres tilstrækkeligt ambitiøse, konkrete og målbare mål; |
| --- | --- |

23.

| 24. | understreger, at det endelige mål for en politik til udryddelse af energifattigdom kun kan være en fuldstændig udryddelse af fænomenet, men at det kræver mere kortsigtede mål at skabe en effektiv politisk proces; |
| --- | --- |

24.

| 25. | opfordrer Kommissionen til at foreslå konkrete mål for nedbringelsen af energifattigdom inden 2030 og udryddelsen af denne inden 2050. |
| --- | --- |

25.

Hvad der må gøres på EU-plan

| 26. | Det Europæiske Regionsudvalg glæder sig over, at sikring af adgang til energi indgår i FN's mål for bæredygtig udvikling, og at der i den europæiske søjle for sociale rettigheder, som blev lanceret i november 2017, også lægges stor vægt på social beskyttelse, idet energifattigdom er et godt eksempel på et problem, der kræver handling, også på EU-niveau; |
| --- | --- |

26.

| 27. | glæder sig over den strategiske vision, som Kommissionen vedtog i november 2018 med titlen »En ren planet for alle«, der sigter mod at opnå et klimaneutralt Europa i 2050, samtidig med at der ikke blot sikres større velstand og jobskabelse, men også social rimelighed med henblik på at opnå en retfærdig omstilling; |
| --- | --- |

27.

| 28. | opfordrer EU-institutionerne og medlemsstaterne til at sikre, at alle rent faktisk kan nyde godt af retten til energi til overkommelige priser, og til i den forbindelse at undersøge muligheden for at indføre et moratorium for ophør med eller suspension af leveringen af offentlige tjenesteydelser på grund af manglende betaling, således at ingen husstande efterlades uden basal varme- og køleforsyning; |
| --- | --- |

28.

| 29. | er af den opfattelse, at de alt for høje omkostninger til energi ikke udelukkende kan sænkes på baggrund af konkurrence og selvregulering på markedet, og at EU derfor bør indføre retlige rammer, som giver medlemsstaterne og de lokale myndigheder de rigtige værktøjer til at sikre energi til en overkommelig pris. For at holde energipriserne nede er EU og andre myndigheder først og fremmest nødt til at sikre, at der er et tilstrækkeligt udbud på energimarkederne, at monopolpriser modarbejdes, samt at instrumenterne for energiomstillingen er omkostningseffektive og ikke presser priserne unødigt i vejret; |
| --- | --- |

29.

| 30. | understreger behovet for passende foranstaltninger til at forhindre eller afbøde mulige negative virkninger af energieffektive renoveringer, såsom øgede boligudgifter. I denne forbindelse er det afgørende at sikre en retfærdig fordeling af omkostninger og fordele ved energieffektivitet mellem husejere og lejere; |
| --- | --- |

30.

| 31. | anser det for at være nødvendigt, at lokale og regionale myndigheder fremmer gratis og uafhængig energirådgivning til offentligheden, og støtter en mere aktiv deltagelse af fattige husholdninger i energiproduktionen; |
| --- | --- |

31.

| 32. | mener, at EU-lovgivningen kunne være meget mere ambitiøs, og at det er nødvendigt, at de nationale regeringer samarbejder oprigtigt og engageret med de lokale og regionale myndigheder om at sikre en effektiv flerniveauforvaltning; |
| --- | --- |

32.

| 33. | mener, at det er af afgørende betydning at forenkle og udvide adgangen til EU-midler, idet de begrænsede ressourcer, som personer og grupper der er berørt af energifattigdom råder over, og deres begrænsede adgang til offentlige forvaltningers tjenester ofte spiller en rolle med hensyn til, om dette fænomen opstår eller forstærkes. Udvalget påpeger desuden, at renoverings- og energieffektiviseringstiltag kan være begrænset af beboernes finansielle situation og af lejelovgivning, som gør det svært at få dækket omkostningerne. Udvalget understreger derfor behovet for at sikre passende incitamenter til at investere i energieffektivisering for såvel lejere som husejere og beskyttelse sårbare kunder; |
| --- | --- |

33.

| 34. | opfordrer til et tættere samarbejde mellem det europæiske observatorium for energifattigdom, borgmesterpagten om klima og energi og Eurostat; |
| --- | --- |

34.

| 35. | understreger, at det er af yderste vigtighed, at omdannelsen af energiforbrugere til »prosumenter« indgår i instrumenterne til udryddelse af energifattigdom, og at der med henblik herpå bør tilskyndes til initiativer på alle niveauer for også at give forbrugere, der er berørt af energifattigdom, mulighed for at blive energiproducenter. |
| --- | --- |

35.

De lokale og regionale myndigheders rolle

| 36. | Det Europæiske Regionsudvalg bemærker, at de lokale og regionale myndigheder er i forreste linje i den komplekse kamp mod energifattigdom, da de kan identificere de berørte personer og de konkrete årsager til fænomenet og yde direkte praktisk rådgivning og vejledning til borgerne. Desuden kan mange af foranstaltningerne til bekæmpelse af energifattigdom gennemføres på lokalt plan; |
| --- | --- |

36.

| 37. | understreger, at det i betragtning af at energifattigdom er et meget komplekst spørgsmål, ikke er muligt at finde en ensartet løsning i de forskellige regioner i EU, og at de lokale myndigheder også er nødt til at anlægge en ny samlet tilgang for at finde passende midler med deltagelse af de lokale forvaltninger, som er ansvarlige for de forskellige områder, med henblik på at finde frem til den bedste løsning. Lokale og regionale niveauer har gennem egne energiselskaber, boligselskaber, samarbejde med private aktører, projektmidler, rådgivning osv. en del at skulle have sagt, når det gælder politikker for energieffektivisering og energiproduktion; |
| --- | --- |

37.

| 38. | henleder opmærksomheden på, at politikkerne for forvaltning af energifattigdom muligvis har yderligere fordele for de lokale og regionale myndigheder, idet de medvirker til at realisere andre politiske mål og for eksempel understøtter politikker for energieffektivitet, reduktion af udledningen af drivhusgasemissioner, forbedring af borgernes sundhed, social inklusion og social beskyttelse og dermed generelt borgernes livskvalitet og bæredygtighed; |
| --- | --- |

38.

| 39. | understreger, at en effektiv bekæmpelse af energifattigdom kan hjælpe lokale og regionale myndigheder til yderligere at udvide det sociale grundlag for kampen mod klimaforandringer, i og med at sociale grupper, der hidtil har været mindre aktive og fået mindre opmærksomhed, inddrages; |
| --- | --- |

39.

| 40. | fastholder imidlertid, at alt dette kun vil være muligt, hvis de lokale og regionale myndigheders juridiske og finansielle instrumenter styrkes på passende vis. |
| --- | --- |

40.

Bygningsmassen og energieffektivitet

| 41. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at energieffektivitet danner en vigtig forbindelse mellem målene om klimaneutralitet og målene om en retfærdig energiomstilling, herunder forvaltningen af energifattigdom; |
| --- | --- |

41.

| 42. | mener, at en forbedring af boligmassens energieffektivitet er en af de lokale og regionale myndigheders vigtigste opgaver, og at de i denne forbindelse bør undgå udelukkende at fokusere på socialt boligbyggeri, navnlig i medlemsstater med lave forekomster af sådant byggeri; |
| --- | --- |

42.

| 43. | understreger, at forpligtelsen til årligt at renovere 3 % af medlemsstaternes statslige bygninger med henblik på at forbedre bygningernes energieffektivitet bør følges op af ambitiøse tiltag og støtte til også at øge renoveringstempoet i andre dele af bygningsmassen, idet bestræbelserne på at udrydde energifattigdom ellers ikke vil have nogen chance for at opnå succes i den nærmeste fremtid og det ikke vil være muligt at nå klimamålene; |
| --- | --- |

43.

| 44. | henleder opmærksomheden på, at der er behov for at afsætte så mange EU-midler som muligt til en omfattende renovering af bygningsmassen under hensyntagen til aspektet energifattigdom, så man undgår forsinkelser i energirenoveringen af netop de fattigste lejeres og ejeres ejendomme, hvilket vil øge energifattigdommen og i øvrigt hindre opfyldelsen af klimamålene; |
| --- | --- |

44.

| 45. | tilskynder medlemsstaterne til hurtigst muligt og senest i marts 2020 at gennemføre det reviderede EPBD (2) i national ret, idet forbedringen af den energimæssige ydeevne i den eksisterende bygningsmasse i EU hænger direkte sammen med den fulde gennemførelse af den eksisterende lovgivningsmæssige ramme. |
| --- | --- |

45.

Borgmesterpagtens betydning

| 46. | Det Europæiske Regionsudvalg glæder sig over, at borgmesterpagten om klima og energi har placeret spørgsmålet om energifattigdom som den tredje søjle og således spiller en førende rolle med hensyn til at fastholde denne problematik på dagsordenen og finde løsninger. Udvalget understreger borgmesterpagtens uvurderlige rolle i forbindelse med udveksling af viden og erfaringer og med støtte til og metodologiske retningslinjer for europæiske lokale og regionale myndigheder og andre aktører; |
| --- | --- |

46.

| 47. | understreger, at borgmesterpagten fortsat kan regne med støtte fra RU i betragtning af den store værdi, som dens aktive rolle og dybe sociale forankring har for EU-borgerne; |
| --- | --- |

47.

| 48. | opfordrer de europæiske lokale og regionale myndigheder og deres ledere til at tilslutte sig borgmesterpagten og andre klimanetværk og deltage aktivt i deres aktiviteter med særlig fokus på udveksling af god praksis på lokalt plan; |
| --- | --- |

48.

| 49. | minder om, at en gruppe af medlemmer af Det Europæiske Regionsudvalg fungerer som ambassadører for borgmesterpagten og har til opgave at formidle dens aktiviteter og tilskynde så mange som muligt til medlemskab, og mener, at ambassadørerne skal modtage den rette støtte til deres indsats. |
| --- | --- |

49.

Observatorium for energifattigdom

| 50. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at en præcis definition og vurdering af fænomenet energifattigdom er afgørende for planlægningen og gennemførelsen af passende politiske løsninger og foranstaltninger; |
| --- | --- |

50.

| 51. | beklager, at to tredjedele af medlemsstaterne ikke følger udviklingen af energifattigdom på grundlag af kvantitative data; |
| --- | --- |

51.

| 52. | bemærker, at den måde, hvorpå observatoriet for energifattigdom, som Kommissionen har etableret, hidtil har fungeret, er helt i overensstemmelse med de mål, der blev opstillet, da det blev oprettet; |
| --- | --- |

52.

| 53. | opfordrer i betragtning af, at observatoriets virkeperiode er tæt på sin afslutning, Kommissionen til at undersøge betingelserne for at forlænge observatoriets aktiviteter samt udvide dets formål og opgaver, i det omfang det er berettiget, og til at muliggøre dataindsamling og -evaluering, da de oplysninger, som observationscentret indsamler, fortsat vil være nødvendige for en korrekt udarbejdelse af offentlige politikker i fremtiden. |
| --- | --- |

53.

Bruxelles, den 27. juni 2019

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  P8_TA-PROV(2019)0226 vedtaget den 26. marts 2019.

1

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/844 af 30. maj 2018 om ændring af direktiv 2010/31/EU om bygningers energimæssige ydeevne og direktiv 2012/27/EU om energieffektivitet (EUT L 156 af 19.6.2018, s. 75).

2

---

III Forberedende retsakter

Regionsudvalget

| 29.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 404/58 |
| --- | --- | --- | --- |

29.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 404/58

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — En ren planet for alle — En europæisk strategisk og langsigtet vision for en fremgangsrig, moderne, konkurrencedygtig og klimaneutral økonomi

(2019/C 404/11)

| Ordfører | : | Michele EMILIANO (IT/PES), formand for regionalrådet i Puglia |
| --- | --- | --- |
| Basisdokument | : | Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, Regionsudvalget og Den Europæiske Investeringsbank: En ren planet for alle — En europæisk strategisk og langsigtet vision for en fremgangsrig, moderne, konkurrencedygtig og klimaneutral økonomi
  COM(2018) 773 final |

Ordfører

:

Michele EMILIANO (IT/PES), formand for regionalrådet i Puglia

Basisdokument

:

Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, Regionsudvalget og Den Europæiske Investeringsbank: En ren planet for alle — En europæisk strategisk og langsigtet vision for en fremgangsrig, moderne, konkurrencedygtig og klimaneutral økonomi

COM(2018) 773 final

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Gennemførelse af den langsigtede strategi for 2050

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg (RU) bifalder meddelelsen »En ren planet for alle« og støtter målet om at opnå drivhusgasneutralitet (»nulemissioner« beregnet som nettoemissioner) inden 2050. For at nå dette mål opfordrer udvalget Kommissionen til at udarbejde en endnu mere ambitiøs køreplan indeholdende foranstaltninger, der kan sikre, at den globale opvarmning holdes under 1,5 °C i forhold til det førindustrielle niveau, og til at prioritere de mere ambitiøse scenarier. Udvalget opfordrer Kommissionen til at analysere konsekvenserne af de forskellige scenarier for klimaet, sundheden, miljøet og de økonomiske og sociale aspekter og på baggrund af denne evaluering fremlægge forslag til en passende overordnet lovramme, der er i overensstemmelse med strategien for gennemførelse af FN's mål for bæredygtig udvikling. Udvalget bifalder i den forbindelse også det igangværende arbejde på EU-niveau vedrørende oplægget »På vej mod et bæredygtigt Europa i 2030«, herunder også i Regionsudvalget, hvor man overvejer, hvordan de lokale og regionale myndigheder kan inddrages i de vigtige omstillingsprocesser; |
| --- | --- |

1.

| 2. | understreger behovet for at investere i undervisning i og oplysning om klimaspørgsmål for borgerne generelt, men især for de unge, som udtrykker stadig større bekymring over det, de opfatter som for langsomme fremskridt i forhold til at tackle denne udfordring. Udvalget fremhæver, at de lokale og regionale myndigheder i et samarbejde med uddannelsesinstitutioner og civilsamfundsorganisationer kan spille en stor rolle i at fremme dette engagement og opfylde de unges forventninger; |
| --- | --- |

2.

| 3. | gentager sin opfordring til medlemsstaterne og Kommissionen om at etablere en platform på flere niveauer for en permanent dialog om energi, som angivet i forordningen om forvaltning af energiunionen, der også skal behandle klima- og miljøaspekter, og som kan støtte de lokale og regionale myndigheder, civilsamfundsorganisationer, virksomheder og andre berørte parter i forbindelse med energiomstillingen (1). Udvalget påpeger i den forbindelse, at det, såfremt Kommissionen ønsker det, stiller sig til rådighed for oprettelse af en struktur for tekniske drøftelser om gennemførelse af pakken om ren energi på lokalt og regionalt plan; |
| --- | --- |

3.

| 4. | minder om de lokale og regionale myndigheders vigtige rolle i gennemførelsen af de offentlige klima- og energipolitikker og i fremme af de adfærdsændringer, der er nødvendige for, at gennemførelsen bliver effektiv, og det sikres, at alle borgere accepterer ændringerne, idet der bør være en konkret strategi for dekarbonisering, som skal sikre, at målet om »nulemissioner« nås. Udvalget understreger her indsatsen inden for rammerne af borgmesterpagten for klima og energi, og det opfordrer Kommissionen til fortsat at fremme dette initiativ og blåstemple lignende initiativer for at styrke den lokale indsats og etablere en permanent høringsmekanisme på grundlag af Talanoadialogen (2); |
| --- | --- |

4.

| 5. | gør opmærksom på, at initiativer som borgmesterpagten for klima og energi bør støttes. Gennem direkte kontakt mellem lokale myndigheder og Kommissionen skaber pagten mulighed for, at der nedefra kan udarbejdes særlige planer, der med udgangspunkt i handlingsplanerne for bæredygtig energi og klima kan udvikles til integrerede, territoriale forvaltningsplaner for bekæmpelse af klimaændringerne, som er koordineret med de øvrige lokale interessenter i energi- og klimaplanerne, og som understøtter målene for bæredygtig udvikling; |
| --- | --- |

5.

| 6. | opfordrer Kommissionen til at garantere, at de nationale energi- og klimaplaner og de langsigtede nationale strategier afstemmes med Parisaftalen, 2050-strategien og målene for bæredygtig udvikling. Udvalget finder det afgørende, at planerne udarbejdes i en dialog på flere niveauer og efter en deltagelsesbaseret metode, og at de bygger på den gode praksis, der findes på lokalt og regionalt niveau. Det foreslår ligeledes en forkortelse af den tid, der er afsat til regelmæssig revision af disse planer, og at systemet med lokalt og regionalt bestemte bidrag gives officiel status, så det matcher systemet med nationalt bestemte bidrag; |
| --- | --- |

6.

| 7. | opfordrer Kommissionen til, at der i forbindelse med omstillingen til et klimaneutralt Europa aktivt tages hensyn til visse områders, såsom regionerne i den yderste periferi, og borgeres særlige sårbarhed for at afværge risikoen for manglende opbakning til omstillingsprocessen. Det opfordrer endvidere til etablering af et europæisk observatorium for klimaneutralitet, der kan bidrage til at opfylde de nationale indberetningsforpligtelser under forvaltningen af energiunionen og til at kortlægge og overvåge disse sårbarheder, og at der i forhold til EU-oversigten over kvalifikationer foretages en ajourføring af kvalifikationer. I forbindelse med indsatsen for at opnå et klimaneutralt Europa skal der tages højde for de regionale og lokale behov for kvalifikationer, således at udviklingen af bæredygtighedspolitikkerne afpasses i takt med, at kompetencerne til fremtidssikrede kvalitetsjob i de mest sårbare regioner forbedres, og således at en reel udveksling af bedste praksis mellem disse regioner fremmes bl.a. på grundlag af de eksisterende sammensatte indikatorer, eller eventuelt på grundlag af andre indikatorer, der identificeres senere; |
| --- | --- |

7.

| 8. | gør opmærksom på, at Europas regioner er forskellige med hensyn til klima, miljø, landskab, mobilitet og økonomisk og social struktur, idet det understreger, at det er vigtigt, at strategien gennemføres under hensyntagen til de geografiske, geopolitiske og økonomiske kendetegn og ikke blot i forhold til administrative grænser; |
| --- | --- |

8.

| 9. | understreger, at der skal være en helhedsorienteret tilgang omfattende instrumenterne og strategierne under EU's generelle politikker for målene for bæredygtig udvikling, samhørighed og den cirkulære økonomi, men derudover også specifikke tiltag vedrørende f.eks. energipolitik, modvirkning af og tilpasning til klimaændringerne og omstillingen i kulregioner. |
| --- | --- |

9.

Et klimaneutralt energisystem

| 10. | Det Europæiske Regionsudvalg bemærker, at de lokale og regionale myndigheder spiller en nøglerolle i en deltagelsesbaseret gennemførelse af klima- og energipolitikkerne, og anerkender, at de offentlige myndigheder inden for alle sektorer går foran med et godt eksempel, hvilket starter med forvaltningen af de offentlige bygninger og virksomheder, der drives i offentligt regi. På den baggrund understreger udvalget vigtigheden af planer for energieffektivisering af offentlige bygninger og anvendelse af kriterier for bæredygtige offentlige indkøb og energi- og miljøforvaltningssystemer under overholdelse af mindstemiljøkrav (3); |
| --- | --- |

10.

| 11. | opfordrer Kommissionen til fortsat at fremhæve bygningers energieffektivisering som en prioritet med det sigte at nedbringe emissionerne fra eksisterende bygninger og garantere, at ejerne i kraft af offentlige tilskud og finansieringsinstrumenter kan foretage renoveringer, der forbedrer bygningernes energieffektivitet. Endvidere bør de nødvendige investeringer og den nødvendige statsstøtte kategoriseres som kapitaludgifter med henblik på at øge de lokale og regionale myndigheders manøvrerum. Dette vil i høj grad bidrage til at forøge det gennemsnitlige antal bygninger, der renoveres om året; |
| --- | --- |

11.

| 12. | minder om vigtigheden af at beskytte sårbare borgere mod energifattigdom og garantere, at alle borgere har lige adgang til grundlæggende energitjenester; |
| --- | --- |

12.

| 13. | opfordrer Kommissionen til at fremme en cirkulær tilgang i projekteringen, opførelsen og forvaltningen af nye bygninger. Tilgangen bør være bæredygtig, dvs. omfatte energieffektivitet og anvendelse af vedvarende kilder med initiativet Level(s) som forbillede (4). Desuden skal der for byggematerialer og -processer fastlægges krav til klima- og miljøpræstationer ud fra et livscyklusperspektiv, og der skal stilles krav til dokumentationen af de anvendte materialer, hvilket kræver fortsatte investeringer i standarder, krav om miljøvenligt design, miljøvaredeklarationer og informationssystemer for livscyklusanalyser; |
| --- | --- |

13.

| 14. | er af den klare overbevisning, at målet om 32 % vedvarende energi i EU bør tages op til fornyet overvejelse i fremtiden i takt med den teknologiske udvikling i den hensigt at nå op på 40 % inden 2030 for at kunne opnå klimaneutralitet senest i 2050, og at der under alle omstændigheder bør være passende incitamenter for og støtte til de regioner, som er i stand til at overgå dette mål; |
| --- | --- |

14.

| 15. | bifalder, at lokale energifællesskaber formelt forankres i pakken om ren energi (5), og opfordrer medlemsstaterne til at udnytte mulighederne (6) i disse fællesskaber, idet det understreger, at der er behov for målrettede økonomiske støtteordninger, der prioriterer regioner, hvor der er hindringer såsom isolerede elektriske systemer eller systemer, som ikke er sammenkoblet med de store europæiske net. På lokalt og regionalt niveau udgør offentlige og private energiselskaber vigtige instrumenter for omstillingen; |
| --- | --- |

15.

| 16. | understreger vigtigheden af at fremme dekarbonisering og forfølge målet om »nul emissioner« og at tilskynde medlemsstaterne til sammen med regionerne at udarbejde klare køreplaner for omstillingen af fabrikker og infrastrukturer, der anvender fossile brændstoffer, og kernekraftværker med incitamenter til brug af vedvarende energikilder (som brint) og teknologier til dekarbonisering af den europæiske gassektor på grundlag af referencedokumenter om de bedste tilgængelige teknikker (BREF'er). Udvalget bemærker, at rigtige afgifter på fossil energi via kvoter og en socialt ansvarlig beskatning er en afgørende forudsætning for omstillingen til vedvarende energi. Udvalget glæder sig derfor over Kommissionens nylige meddelelse om »En mere effektiv og demokratisk beslutningstagning inden for EU's energi- og klimapolitik« og mener, at mange af forslagene i dette dokument, især hvad angår det helt afgørende element energibeskatning, spiller en central rolle med hensyn til at sikre en koordineret, sammenhængende og rettidig respons på de enorme udfordringer, som EU står over for. |
| --- | --- |

16.

Fysisk planlægning og klimaneutralitet

| 17. | Det Europæiske Regionsudvalg minder om de lokale og regionale myndigheders centrale rolle i gennemførelsen af politikker for bæredygtig mobilitet for personer og varer, bl.a. i byplanlægningen og den fysiske planlægning med det sigte at ændre balancen mellem transportformer, mindske brugen af motorkøretøjer og indskrænke arealudnyttelsen; |
| --- | --- |

17.

| 18. | understreger behovet for at gøre transporten klimaneutral, da det er den eneste sektor, hvor CO2-emissionerne stadig er højere end niveauet i 1990 (7), bl.a. ved at øge den økonomiske og tekniske støtte til europæiske platforme som S3P Energy (8); |
| --- | --- |

18.

| 19. | opfordrer Kommissionen til at frigøre EU-midler til at fremskynde opstillingen af ladestandere til køretøjer for at sikre, at den nuværende infrastruktur ikke er en hindring for udbredelsen af ren mobilitet i Europa og for at være klar til den fremtidige efterspørgsel; |
| --- | --- |

19.

| 20. | understreger vigtigheden af at fremme og finansiere overgangen til kollektive, fælles, multi- og intermodale transportformer bl.a. ved at udvikle logistikplatforme og planer for mobilitetsstyring på lokalt og regionalt niveau, hvori der også tages højde for de særlige forhold i tyndtbefolkede og fjerntliggende regioner, regioner i den yderste periferi og øregioner; |
| --- | --- |

20.

| 21. | understreger, at det er vigtigt, at planerne for mobilitet er afstemt med øget produktion og distribution af grøn elektricitet og vedvarende energi (9), sigter mod nul emissioner fra trafikken og er integreret i byplanlægningen og den fysiske planlægning og, hvor det er relevant, handlingsplanerne for bæredygtig energi og klima, idet udvalget gør opmærksom på disse politikkers afgørende betydning for at øge borgernes livskvalitet og værne om deres sundhed; |
| --- | --- |

21.

| 22. | gør opmærksom på, at der skal være særlig fokus på de dekarboniseringsmuligheder, der findes inden for transport, gennem øget anvendelse af vedvarende energikilder og alternative brændstoffer og som en konsekvens heraf anlæg af særlig infrastruktur, som kan garantere en miljøvenlig og diversificeret forsyning, navnlig ved at styrke de lokale distributionssystemoperatører; |
| --- | --- |

22.

| 23. | understreger vigtigheden af sammenhæng mellem arealanvendelsen, modvirkning af klimaændringerne og tilpasningspotentialet og af tiltag over for landbrugets enorme klimaindvirkning som helt afgørende elementer i enhver strategi for at forene overholdelse af Parisaftalen og målene for bæredygtig udvikling med miljømæssig, sundhedsmæssig og økonomisk-social velfærd; |
| --- | --- |

23.

| 24. | fremhæver øsamfunds rolle som potentielle laboratorier for politikker for klimaneutralitet og behovet for dekarboniseringsforanstaltninger inden for søtransport, idet der dog skal tages hensyn til de sårbare områder, som er stærkt afhængige af søtransporten. |
| --- | --- |

24.

Et klimaneutralt økonomisk system

| 25. | Det Europæiske Regionsudvalg betoner den rolle, som bæredygtige offentlige indkøb spiller for udviklingen af den grønne økonomi og for adfærdsændringer. Det understreger ligeledes vigtigheden af hurtigt at gå over til cirkulære offentlige indkøb og af, at der i den private sektor anvendes miljøstyringssystemer, hvilket i første omgang bør føre til fuld gennemførelse af IED-direktivet (10) og BREF'er i hver eneste produktionssektor og miljøcertificeringssystemerne EMAS og ISO (11); |
| --- | --- |

25.

| 26. | fremhæver, at der mangler en henvisning til affaldssektoren, det europæiske affaldshierarki og principperne for den cirkulære økonomi (12) i strategien, og foreslår derfor foranstaltninger, der gør det muligt hurtigt at få fastlagt ensartede kriterier for affaldsfasens ophør med det sigte at reducere bortskaffelsesoperationerne, øge nyttiggørelsen og minimere de forurenende emissioner fra de deraf følgende industrielle processer. Udvalget understreger, at affald bør minimeres bl.a. gennem krav til produkter om miljøvenligt design, hvad angår kemikalieindhold og genanvendelighed samt investering i sortering og materiale- og energinyttiggørelse; |
| --- | --- |

26.

| 27. | minder om, at det er vigtigt, at der er særlig fokus på regioner med energiintensive industrier og energiinfrastruktur for at garantere, at omstillingen kan påbegyndes hurtigt, og at den bliver rimelig og inkluderende, således at de sociale og miljømæssige konsekvenser begrænses eller udlignes, og udvalget understreger betydningen af at garantere, at de lokale og regionale myndigheder, borgerne, relevante NGO'er, erhvervslivet, universiteter og forskningsinstitutioner deltager i fastlæggelsen af udligningsforanstaltninger for eventuelle negative virkninger af energiomstillingen; |
| --- | --- |

27.

| 28. | minder om, at der skal være garanti for en retfærdig fordeling af miljøomkostningerne og de sundhedsmæssige, miljømæssige, økonomiske og sociale gevinster for de borgere, der berøres af energiinfrastrukturernes beliggenhed og af de forandringer, der er nødvendige for omstillingen. Udvalget understreger, at det især er vigtigt at inddrage de lokale og regionale myndigheder i transitområderne for store strømme af primærenergi, så de sammen med de kompetente nationale myndigheder kan fastlægge kriterierne for fordeling af miljømæssige omkostninger og fordele og dermed sikre, at en rimelig andel af de genererede indtægter tilfalder de borgere, som bliver mest berørt. Udvalget understreger tillige, at alle EU-politikker, herunder EU's handelspolitik over for partnere i tredjelande, skal afstemmes med målet om klimaneutralitet. |
| --- | --- |

28.

Strategier for CO2-optag og -kompensation

| 29. | Det Europæiske Regionsudvalg glæder sig over ajourføringen af EU's bioøkonomiske strategi (13), som fremmer udviklingen af produktionssystemer, der gør, at drivhusgasemissionerne kan nedbringes; |
| --- | --- |

29.

| 30. | gør opmærksom på den store betydning af grønne arealer i byer og landdistrikter for at bekæmpe klimaændringerne, idet de som økologiske systemer fungerer som naturlige kulstofdræn, navnlig i de mest sårbare regioner, herunder regionerne i den yderste periferi og øregioner. Med henblik på at reducere emissionerne fremhæver udvalget betydningen af at forbedre forvaltningen af organisk jord og genoprette tørvemoser og vådområder og af landbrugssystemer og opsamling af emissioner. Udvalget understreger behovet for at fremme og støtte beskyttelsen og den korrekte forvaltning af skovene, og for at landbrugs- og skovpolitikker og politikkerne for forvaltning af hydrogeologiske og klimatiske risici integreres fuldt ud; |
| --- | --- |

30.

| 31. | opfordrer Kommissionen til at inddrage de lokale og regionale myndigheder i gennemførelsen af forordningen om indsatsfordeling og forordningen om arealanvendelse, ændringer i arealanvendelse og skovbrug (LULUCF) (14) gennem fastlæggelse af mål for nedbringelse af emissioner inden 2030 og realistiske initiativer til opnåelse heraf; |
| --- | --- |

31.

| 32. | fremhæver byers og regioners ekspertise med hensyn til at indsamle de data, der er nødvendige for at kunne foretage en opgørelse af drivhusgasemissioner i de sektorer, der er omfattet af LULUCF og indsatsfordelingsforordningen, og henstiller til medlemsstaterne og Kommissionen, at disse myndigheder støttes med henblik på at bygge videre på den kapacitet, de allerede har (15); |
| --- | --- |

32.

| 33. | understreger, at der er behov for at videreudvikle teknikkerne og teknologierne til fuld masse- og energiudnyttelse i produktionssystemerne og for alle former for kompenserende miljøforanstaltninger for diffuse og flygtige emissioner, herunder CO2, som skal udlignes via naturlige økologiske systemer og, hvis der ikke findes andre alternativer, anvendelse af teknikker til CO2-opsamling og -lagring. Udvalget slår dog fast, at effektiviteten af og sikkerheden ved den slags teknologier endnu ikke er afprøvet, og derfor har det højeste prioritet at undgå emissioner. |
| --- | --- |

33.

Finansiering af klimaneutralitet

| 34. | Det Europæiske Regionsudvalg minder om vigtigheden af at garantere tilstrækkelig finansiering for at opfylde målet om en økonomi med nul drivhusgasemissioner ved at forøge den procentdel af BNP, der årligt investeres i energisystemet, og den dertil hørende infrastruktur, og bifalder den handlingsplan for finansiering af bæredygtig vækst, som Kommissionen offentliggjorde i 2018 (16); |
| --- | --- |

34.

| 35. | gentager behovet for at forhøje udgiftsmålet til klimaindsatsen til mindst 30 % af EU-budgettet og gennemføre tilsagnene i Parisaftalen fuldt ud og for, at de nationale regeringer afsætter midler hertil i et langsigtet perspektiv (17); |
| --- | --- |

35.

| 36. | understreger, at det i lyset af de store sociale konsekvenser, der må forventes i forbindelse med omstillingen til en økonomi uden drivhusgasemissioner, vil være nødvendigt med en særlig fond for en retfærdig omstilling, der kan yde støtte til de regioner og samfundssektorer, hvor konsekvenserne af en udfasning af fossile brændstoffer vil få de mest mærkbare konsekvenser på kort sigt; |
| --- | --- |

36.

| 37. | gør opmærksom på, at der er behov for betydelige økonomiske ressourcer til udvikling af innovative løsninger, herunder vedvarende energikilder, og markedsintegrering af disse. Udvalget anser det for vigtigt at udstikke en integreret og fælles tilgang for myndigheder på alle niveauer med det sigte at skabe sammenhæng mellem de forskellige finansieringskilder og opnå en multiplikatoreffekt, øge opmærksomheden omkring eksistensen af forskellige instrumenter og forbedre deres overordnede tilgængelighed. Det understreger desuden behovet for at revidere EU-lovgivningen om vedvarende energi og statsstøtte, så den ikke blot skaber gunstige rammer for, men aktivt fremmer udviklingen af nye nulemissionsteknologier og dermed skaber klimafordele og bæredygtighed. Der er for eksempel brug for at tilpasse energibeskatningsdirektivet og statsstøttereglerne, så energiafgifterne på vedvarende energi reduceres, og den vedvarende energi bliver konkurrencedygtig i forhold til fossil energi; |
| --- | --- |

37.

| 38. | understreger, at investeringer i miljøvenlig infrastruktur på lang sigt er yderst rentable, da de kan føre til en markant forhøjelse af både BNP og beskæftigelsesfrekvensen. Det bemærker endvidere, at investeringer af den slags giver økonomiske besparelser, idet energiforbruget og importen af fossile brændstoffer falder; |
| --- | --- |

38.

| 39. | gentager vigtigheden af enkle, klare og ensartede regler for offentlige udbud og de investeringsfremmende juridiske procedurer (18), og bifalder Kommissionens ambition om at forenkle bestemmelserne for programmeringsperioden 2021-2027 og lade EFRU og struktur- og samhørighedsfondene være omfattet af én forordning (19); |
| --- | --- |

39.

| 40. | minder om, at det er vigtigt, at klimaneutralitet, miljømæssig bæredygtighed og tilpasning til klimaændringerne integreres horisontalt i alle fonde og finansieringsprogrammer, som bør indeholde mål om en klimaneutral økonomi, der skal realiseres gennem fastlæggelse af specifikke indikatorer, og udvalget bifalder initiativet om at gøre det europæiske semester grønnere (20), men efterlyser yderligere handling i den henseende. I den forbindelse foreslås det også at medtage klimarelaterede indikatorer i Kommissionens rapport om varslingsmekanismen 2019; |
| --- | --- |

40.

| 41. | foreslår, at de forudgående konsekvensanalyser af EU-lovforslag ledsages af en vurdering af klimakonsekvenserne og af bidraget til opnåelse af målene i Parisaftalen (21). Udvalget efterlyser desuden en passende konsekvensanalyse af de EU-midler, der er øremærket til sektorer og regioner, der rammes af energiomstillingen, for at sikre tilstrækkelig støtte til processen i de pågældende regioner; |
| --- | --- |

41.

| 42. | understreger, at en høj medfinansieringssats fra EU er vigtig som garanti for, at også små lokale og regionale myndigheder kan deltage, og peger på, at der er behov for særlige metoder og indikatorer, der tager målsætningerne for en klimaneutral økonomi i betragtning ved vurderingen af de projekter, der skal finansieres; |
| --- | --- |

42.

| 43. | fremhæver forsikringsbranchens rolle i forbindelse med dækning af tab og skader med henblik på at øge modstandsdygtigheden på lokalt niveau; |
| --- | --- |

43.

| 44. | glæder sig over omtalen af de besparelser, man forventer sig i sundhedssektoren som en konsekvens af klima- og miljøpolitikkerne, og opfordrer Kommissionen til en yderligere undersøgelse af mulighederne for at kvantificere disse besparelser ved hjælp af bestemte indikatorer og inddragelse af WHO (22). I den forbindelse peger udvalget på erfaringerne med en struktur som WHO's »Healthy Cities Network« og opfordrer til, at der gøres en større indsats for at skabe synergier mellem sådanne initiativer og dem, der fokuserer på energiomstillingen og klimaændringerne i byerne; |
| --- | --- |

44.

| 45. | er enig i målene i handlingsplanen for bæredygtig finansiering om at støtte bæredygtig vækst og i, at den finansielle sektor og private investorer skal kunne bidrage til opfyldelsen af de ambitiøse og fælles målsætninger for klimaet og et bæredygtigt miljø. Udvalget erkender, at rejsning af private midler kræver langsigtet planlægning og stabile lovrammer på EU-, nationalt, regionalt og lokalt niveau; |
| --- | --- |

45.

| 46. | understreger vigtigheden af, at der er en stabil finansieringsramme til forskning og teknologi inden for klimaneutralitet, og udvalget bifalder oprettelsen af innovationsfonden, idet det håber på en hurtig vedtagelse af gennemførelsesforordningen (23) og etablering af »frizoner for viden« med betydelige skattefordele; |
| --- | --- |

46.

| 47. | fremhæver, at det for lokale og regionale myndigheder er vigtigt med en integreret, sammenhængende og overskuelig ramme for forpligtelser og bedste tilgængelige teknikker i form af en portal, der opregner de bedste tilgængelige teknikker i alle sektorer, Horisont 2020-projekter og initiativer inden for rammerne af borgmesterpagten. |
| --- | --- |

47.

Forbindelsen med de internationale forpligtelser og den gældende lovgivning

| 48. | Det Europæiske Regionsudvalg bifalder EU's ambitiøse målsætning om på verdensplan at fremme vedtagelsen af politikker og foranstaltninger, som kan vende den aktuelle ikke bæredygtige udvikling for så vidt angår emissioner, og det opfordrer EU-institutionerne og medlemsstaterne til fast, varigt og konsekvent at inddrage de lokale og regionale myndigheder i gennemførelsen af den globale dagsorden for bæredygtig udvikling og opfyldelsen af de 17 dertil knyttede mål for bæredygtig udvikling (24) og i Parisaftalen, bl.a. ved at inddrage RU i forberedelserne af COP25, således at det sikres, at EU's forhandlingsposition fremmes af alle myndighedsniveauer; |
| --- | --- |

48.

| 49. | anmoder om, at en repræsentant for RU får en anerkendt rolle som observatør i forbindelse med det forberedende arbejde i UNFCCC's organer for at garantere, at de lokale og regionale myndigheders behov og potentiale for at bidrage med konkrete foranstaltninger tages ordentligt i betragtning, og at de kan levere deres egne bidrag til en åben, inklusiv og gennemsigtig evaluering af det fælles arbejde inden for rammerne af den globale statusopgørelse. |
| --- | --- |

49.

Bruxelles, den 27. juni 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Forvaltning af energiunionen og ren energi (2017/C 342/13), https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/?uri=CELEX%3A52017AR0830.

1

(2)  https://unfccc.int/topics/2018-talanoa-dialogue-platform.

2

(3)  Meddelelse fra Kommissionen, COM(2008) 397, om »Handlingsplanen for bæredygtigt forbrug, bæredygtig produktion og en bæredygtig industripolitik«, COM(2008) 400 om »Offentlige indkøb for et bedre miljø« og COM(2015) 614 om »Kredsløbet lukkes — en EU-handlingsplan for den cirkulære økonomi«, vedtaget af Rådet for Den Europæiske Union.

3

(4)  http://ec.europa.eu/environment/eussd/buildings.htm

4

(5)  https://ec.europa.eu/energy/en/topics/energy-strategy-and-energy-union/clean-energy-all-europeans.

5

(6)  Modeller for lokalt energiejerskab og de lokale energifællesskabers rolle i energiomstillingen i Europa (CDR 2515/2018), https://cor.europa.eu/DA/our-work/Pages/OpinionTimeline.aspx?opId=CDR-2515-2018.

6

(7)  Et mobilt Europa: fremme af gnidningsfri mobilitetsløsninger (CDR 3560/2017), https://cor.europa.eu/en/our-work/Pages/OpinionTimeline.aspx?opId=CDR-3560-2017.

7

(8)  https://e3p.jrc.ec.europa.eu/articles/smart-specialisation-platform-energy-s3p-energy.

8

(9)  Fremme af lavemissionsmobilitet (CDR 6151/2017), https://cor.europa.eu/en/our-work/Pages/OpinionTimeline.aspx?opId=CDR-6151-2017.

9

(10)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU af 24. november 2010 om industrielle emissioner (integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (EUT L 334 af 17.12.2010, s. 17), https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/?uri=CELEX:32010L0075.

10

(11)  Kommissionens forordning (EU) 2017/1505 af 28. august 2017 om ændring af bilag I, II og III til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1221/2009 om organisationers frivillige deltagelse i en fællesskabsordning for miljøledelse og miljørevision (EMAS) (EUT L 222 af 29.8.2017, s. 1) , https://www.iso.org/home.html.

11

(12)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/851 af 30. maj 2018 om ændring af direktiv 2008/98/EF om affald (EUT L 150 af 14.6.2018, s. 109), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/852 af 30. maj 2018 om ændring af direktiv 94/62/EF om emballage og emballageaffald (EUT L 150 af 14.6.2018, s. 141), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/850 af 30. maj 2018 om ændring af direktiv 1999/31/EF om deponering af affald (EUT L 150 af 14.6.2018, s. 100) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/849 af 30. maj 2018 om ændring af direktiv 2000/53/EF om udrangerede køretøjer, 2006/66/EF om batterier og akkumulatorer og udtjente batterier og akkumulatorer og 2012/19/EU om affald af elektrisk og elektronisk udstyr (EUT L 150 af 14.6.2018, s. 93).

12

(13)  En bæredygtig europæisk bioøkonomi: Større økonomisk, social og miljømæssig sammenhæng fra 2018 (COM(2018) 673 final).

13

(14)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/842 af 30. maj 2018 om bindende årlige reduktioner af drivhusgasemissioner for medlemsstaterne fra 2021 til 2030 som bidrag til klimaindsatsen med henblik på opfyldelse af forpligtelserne i Parisaftalen og om ændring af forordning (EU) nr. 525/2013 (EUT L 156 af 19.6.2018, s. 26), Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 406/2009/EF af 23. april 2009 om medlemsstaternes indsats for at reducere deres drivhusgasemissioner med henblik på at opfylde Fællesskabets forpligtelser til at reducere drivhusgasemissionerne frem til 2020 (EUT L 140 af 5.6.2009, s. 136) — https://unfccc.int/topics/land-use/workstreams/land-use–land-use-change-and-forestry-lulucf.

14

(15)  Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Lovforslag om forordningen om indsatsfordeling og LULUCF forordningen (EUT C 272 af 17.8.2017, s. 36), https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/?uri=CELEX%3A52016AR5780.

15

(16)  Meddelelse fra Kommissionen »Handlingsplan for finansiering af bærdygtig vækst« (COM(2018) 97).

16

(17)  InvestEU-programmet (CDR 03766/2018), ordfører: Konstantinos Agorastos (EL/EPP).

17

(18)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/23/EU af 26. februar 2014 om tildeling af koncessionskontrakter (EUT L 94 af 28.3.2014, s. 1), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF (EUT L 94 af 28.3.2014, s. 65) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/25/EU af 26. februar 2014 om fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester og om ophævelse af direktiv 2004/17/EF (EUT L 94 af 28.3.2014, s. 243).

18

(19)  Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden, ordfører: Michiel Rijsberman (NL/ALDE).

19

(20)  http://ec.europa.eu/environment/integration/green_semester/index_en.htm

20

(21)  Udtalelse om Klimafinansiering: Et centralt instrument for gennemførelsen af Parisaftalen (COR2108/2017), https://cor.europa.eu/DA/our-work/Pages/OpinionTimeline.aspx?opId=CDR-2108-2017.

21

(22)  https://www.who.int/publications/guidelines/en/

22

(23)  Kommissionens forslag til delegeret forordning af 26. februar 2019 om innovationsfondens drift (C(2019) 1492 final).

23

(24)  Også SDG, som er det engelske akronym for Sustainable Development Goals.

24

---