# Den Europæiske Unions C 14/2020

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 14 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 63. årgang15. januar 2020 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 14

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

63. årgang15. januar 2020

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | I   Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser |
| | UDTALELSER |
| | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg |
| 2020/C 14/01 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om den europæiske søjle for sociale rettigheder — evaluering af den indledende gennemførelse og anbefalinger vedrørende fremtiden (initiativudtalelse) | 1 |
| 2020/C 14/02 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om gennemførelse af den globale aftale om sikker, velordnet og regulær migration baseret på EU's værdier (initiativudtalelse) | 24 |
| 2020/C 14/03 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om udvikling af synergier på tværs af forskellige køreplaner for den cirkulære økonomi (initiativudtalelse) | 29 |
| 2020/C 14/04 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om 10 år med Østpartnerskabet: betragtninger om resultater og den fremtidige politik (initiativudtalelse) | 34 |
| 2020/C 14/05 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om international handel og turisme — En global dagsorden for bæredygtig udvikling (initiativudtalelse) | 40 |
| 2020/C 14/06 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om digitalisering, kunstig intelligens og lige muligheder — Hvordan kan EU stå stærkere i det globale kapløb om fremtidige færdigheder og uddannelse og samtidig garantere den sociale inklusion?  (sonderende udtalelse på anmodning af det finske rådsformandskab) | 46 |
| 2020/C 14/07 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om sammenfatning af omkostninger og fordele ved investeringer i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen (sonderende udtalelse på anmodning af det finske rådsformandskab) | 52 |
| 2020/C 14/08 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om en arbejdsverden i forandring og længere levetid/en aldrende befolkning — Forudsætningerne for, at ældre arbejdstagere kan forblive aktive på arbejdsmarkedet i den nye arbejdsverden  (sonderende udtalelse på anmodning fra det finske formandskab) | 60 |
| 2020/C 14/09 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om fiskeriets sociale dimension (sonderende udtalelse) | 67 |

Indhold

Side

I   Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser

UDTALELSER

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

2020/C 14/01

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om den europæiske søjle for sociale rettigheder — evaluering af den indledende gennemførelse og anbefalinger vedrørende fremtiden (initiativudtalelse)

1

2020/C 14/02

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om gennemførelse af den globale aftale om sikker, velordnet og regulær migration baseret på EU's værdier (initiativudtalelse)

24

2020/C 14/03

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om udvikling af synergier på tværs af forskellige køreplaner for den cirkulære økonomi (initiativudtalelse)

29

2020/C 14/04

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om 10 år med Østpartnerskabet: betragtninger om resultater og den fremtidige politik (initiativudtalelse)

34

2020/C 14/05

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om international handel og turisme — En global dagsorden for bæredygtig udvikling (initiativudtalelse)

40

2020/C 14/06

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om digitalisering, kunstig intelligens og lige muligheder — Hvordan kan EU stå stærkere i det globale kapløb om fremtidige færdigheder og uddannelse og samtidig garantere den sociale inklusion?  (sonderende udtalelse på anmodning af det finske rådsformandskab)

46

2020/C 14/07

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om sammenfatning af omkostninger og fordele ved investeringer i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen (sonderende udtalelse på anmodning af det finske rådsformandskab)

52

2020/C 14/08

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om en arbejdsverden i forandring og længere levetid/en aldrende befolkning — Forudsætningerne for, at ældre arbejdstagere kan forblive aktive på arbejdsmarkedet i den nye arbejdsverden  (sonderende udtalelse på anmodning fra det finske formandskab)

60

2020/C 14/09

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om fiskeriets sociale dimension (sonderende udtalelse)

67

---

| | III   Forberedende retsakter |
| --- | --- |
| | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg |
| 2020/C 14/10 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Bedre regulering: Vi gør status og fastholder engagementet (COM(2019) 178 final) | 72 |
| 2020/C 14/11 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 715/2007 om typegodkendelse af motorkøretøjer med hensyn til emissioner fra lette personbiler og lette erhvervskøretøjer (Euro 5 og Euro 6), om adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer (COM(2019) 208 final — 2019/0101 (COD)) | 78 |
| 2020/C 14/12 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 2012/2002 med henblik på at yde finansiel bistand til medlemsstaterne til at afhjælpe en alvorlig økonomisk byrde, som de påføres som følge af Det Forenede Kongeriges udtræden af Unionen uden en aftale  (COM(2019) 399 final — 2019/0183 (COD)) | 84 |
| 2020/C 14/13 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Mere effektiv beslutningstagning inden for social- og arbejdsmarkedspolitikken: Kortlægning af områder med henblik på øget overgang til beslutningstagning med kvalificeret flertal  (COM(2019) 186 final) | 87 |
| 2020/C 14/14 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om oplægget På vej mod et bæredygtigt Europa i 2030 (COM(2019) 22 final) | 95 |
| 2020/C 14/15 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd og Rådet — En mere effektiv og demokratisk beslutningstagning inden for EU's energi- og klimapolitik (COM(2019) 177 final) | 105 |
| 2020/C 14/16 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En luftfartsstrategi for Europa: Opretholde og fremme høje sociale standarder  (COM(2019) 120 final) | 112 |
| 2020/C 14/17 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om at bemyndige Tyskland til at ændre sin eksisterende bilaterale aftale om vejtransport med Schweiz med henblik på at tillade cabotagekørsel i forbindelse med international personbefordring med bus i grænseregionerne i de to lande (COM(2019) 221 final) og om om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om at bemyndige Italien til at forhandle og indgå en aftale med Schweiz med henblik på at tillade cabotagekørsel ved udførsel af international personbefordring med bus i grænseregionerne mellem de to lande (COM(2019) 223 final) | 118 |
| 2020/C 14/18 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet — Vejledning vedrørende forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger i Den Europæiske Union (COM(2019) 250 final) | 122 |
| 2020/C 14/19 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EU) nr. 1309/2013 om oprettelse af Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen (2014-2020)  (COM(2019) 397 final — 2019/0180 (COD)) | 129 |
| 2020/C 14/20 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EU) 2017/2403 for så vidt angår fiskeritilladelser til EU-fiskerfartøjer i Det Forenede Kongeriges farvande og fiskeri, der udøves af Det Forenede Kongeriges fiskerfartøjer i EU-farvande  (COM(2019) 398 final – 2019/0187 (COD)) | 130 |
| 2020/C 14/21 | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EU) 2019/501 og forordning (EU) 2019/502 for så vidt angår deres anvendelsesperiode  (COM(2019) 396 final — 2019/0179 (COD)) | 131 |

III   Forberedende retsakter

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

2020/C 14/10

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Bedre regulering: Vi gør status og fastholder engagementet (COM(2019) 178 final)

72

2020/C 14/11

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 715/2007 om typegodkendelse af motorkøretøjer med hensyn til emissioner fra lette personbiler og lette erhvervskøretøjer (Euro 5 og Euro 6), om adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer (COM(2019) 208 final — 2019/0101 (COD))

78

2020/C 14/12

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 2012/2002 med henblik på at yde finansiel bistand til medlemsstaterne til at afhjælpe en alvorlig økonomisk byrde, som de påføres som følge af Det Forenede Kongeriges udtræden af Unionen uden en aftale  (COM(2019) 399 final — 2019/0183 (COD))

84

2020/C 14/13

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Mere effektiv beslutningstagning inden for social- og arbejdsmarkedspolitikken: Kortlægning af områder med henblik på øget overgang til beslutningstagning med kvalificeret flertal  (COM(2019) 186 final)

87

2020/C 14/14

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om oplægget På vej mod et bæredygtigt Europa i 2030 (COM(2019) 22 final)

95

2020/C 14/15

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd og Rådet — En mere effektiv og demokratisk beslutningstagning inden for EU's energi- og klimapolitik (COM(2019) 177 final)

105

2020/C 14/16

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En luftfartsstrategi for Europa: Opretholde og fremme høje sociale standarder  (COM(2019) 120 final)

112

2020/C 14/17

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om at bemyndige Tyskland til at ændre sin eksisterende bilaterale aftale om vejtransport med Schweiz med henblik på at tillade cabotagekørsel i forbindelse med international personbefordring med bus i grænseregionerne i de to lande (COM(2019) 221 final) og om om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om at bemyndige Italien til at forhandle og indgå en aftale med Schweiz med henblik på at tillade cabotagekørsel ved udførsel af international personbefordring med bus i grænseregionerne mellem de to lande (COM(2019) 223 final)

118

2020/C 14/18

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet — Vejledning vedrørende forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger i Den Europæiske Union (COM(2019) 250 final)

122

2020/C 14/19

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EU) nr. 1309/2013 om oprettelse af Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen (2014-2020)  (COM(2019) 397 final — 2019/0180 (COD))

129

2020/C 14/20

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EU) 2017/2403 for så vidt angår fiskeritilladelser til EU-fiskerfartøjer i Det Forenede Kongeriges farvande og fiskeri, der udøves af Det Forenede Kongeriges fiskerfartøjer i EU-farvande  (COM(2019) 398 final – 2019/0187 (COD))

130

2020/C 14/21

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EU) 2019/501 og forordning (EU) 2019/502 for så vidt angår deres anvendelsesperiode  (COM(2019) 396 final — 2019/0179 (COD))

131

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

I Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser

UDTALELSER

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/1 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/1

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om den europæiske søjle for sociale rettigheder — evaluering af den indledende gennemførelse og anbefalinger vedrørende fremtiden

(initiativudtalelse)

(2020/C 14/01)

Ordfører: Bernd SCHLÜTER

Medordfører: Cinzia DEL RIO

| Plenarforsamlingens beslutning | 24.1.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2
  Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 10.9.2019 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 25.9.2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 117/44/3 |

Plenarforsamlingens beslutning

24.1.2019

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

10.9.2019

Vedtaget på plenarforsamlingen

25.9.2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

117/44/3

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | En realistisk fremtid for Den Europæiske Union kan efter EØSU's opfattelse kun baseres på et sundt økonomisk fundament i kombination med en stærk social dimension (1), og EØSU har konsekvent slået til lyd for opadgående konvergens og en mere effektiv socialpolitik på både EU-niveau og medlemsstatsniveau (2). Den europæiske sociale model bør også styrkes og opdateres som en international reference. En effektiv gennemførelse af den europæiske søjle for sociale rettigheder (EPSR) fra 2017 bekræfter, at der stadig er et fælles engagement i den europæiske sociale model inden for rammerne af en ny socialt inkluderende strategi. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Når der iværksættes tiltag med henblik på at gennemføre EPSR gennem både politiske programmer og lovgivningsinitiativer på EU-niveau og nationalt niveau, er det nødvendigt at overholde både traktaternes mål og principper, kompetencefordelingen mellem EU-institutionerne henholdsvis medlemsstaterne og om nødvendigt klausulen om garanti mod forringelser. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Den europæiske lovgivning bør fastsætte en ramme med generelle fælles standarder på relevante områder, som respekterer den særlige situation i de enkelte medlemsstater og de enkelte sociale systemer og anerkender, at borgerne skal have reelle sociale rettigheder, som kan håndhæves, både på EU-niveau og nationalt niveau. Søjlens mål bør respekteres inden for alle EU's politikområder, ved at man anvender den horisontale klausul (3). |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EPSR gennemføres i øjeblikket via lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige foranstaltninger, gennem målrettet finansiering og ændringer i processen for det europæiske semester, som bør målrettes mod at udløse opadgående konvergens og fastsætte sociale minimumsstandarder for at skabe lige vilkår. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Det er vigtigt at fastsætte og vedtage grundlæggende standarder for pålidelige og effektive sociale beskyttelsessystemer (4) og basale tjenesteydelser af almen interesse, som løbende bør evalueres af uafhængige eksperter. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Kommissionen og Europa-Parlamentet bør foreslå mekanismer, som kan sikre, at alle de repræsentative sociale aktører på alle relevante niveauer inddrages i gennemførelsen af EPSR på en hensigtsmæssig måde (5). Det gælder også arbejdsmarkedets parter og civilsamfundets organisationer. Der bør rettes et særligt fokus mod overenskomstforhandlingernes forskellige roller i de forskellige medlemsstater og styrkelsen af overenskomstforhandlingerne på nationalt niveau, idet de kan foregribe eller være et alternativ til lovgivning på bestemte områder af arbejdsmarkedet. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Gennemførelsen af EPSR kræver et solidt budgetgrundlag og investeringer på EU- og medlemsstatsniveau gennem passende finansiering i FFR ved hjælp af en »gylden regel«for offentlige investeringer med et socialt formål og de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene), som tydeligere kan målrettes EPSR, tillige med hensigtsmæssige skattepolitikker (6). |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Det europæiske semester og de nationale reformprogrammer — som også gælder lande uden for eurozonen — er ligesom den sociale resultattavle centrale instrumenter til gennemførelse og overvågning af søjlen (7). |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | En ny europæisk semesterproces bør opfylde sociale målsætninger inden for rammerne af en overvågning af sociale ubalancer, og der bør indføres nye målbare indikatorer sammen med målrettede sociale landespecifikke henstillinger. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Løbende overvågning af gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder med obligatorisk høring af sociale aktører bør fremmes. EØSU foreslår, at der oprettes et EU-forum for socialpolitik, der er knyttet til semesterprocessen. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU har allerede efterlyst en tydelig og velkoordineret køreplan, hvori der fastlægges prioriteter for gennemførelsen af søjlen og håndhævelsen af eksisterende sociale rettigheder og standarder. Først og fremmest bør man behandle grundlæggende behov og rettigheder, navnlig for sårbare grupper, forskelle når det gælder muligheder, indkomst og formue internt i og mellem medlemsstaterne, inkluderende politikker og ordentlige forhold for offentlige tjenester, tjenester uden profit for øje samt sociale virksomheder. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | Denne udtalelse udstikker overordnede retningslinjer, giver en generel evaluering af de første skridt og fremsætter anbefalinger til de vigtigste instrumenter. Den indeholder en opdatering i forhold til de fremskridt, der er opnået for de vedtagne foranstaltninger og de tilgængelige instrumenter på EU-niveau, fordelt på EPSR's tre hovedområder — lige muligheder og adgang til arbejdsmarkedet, retfærdige arbejdsforhold og social beskyttelse og inklusion — og fremsætter forslag til de næste skridt. |
| --- | --- |

1.12.

2.   Baggrund og retningslinjer for gennemførelsen

| 2.1. | Den europæiske søjle for sociale rettigheder — EPSR — blev højtideligt proklameret på det sociale topmøde om fair job og vækst i Göteborg i november 2017. Den er baseret på de overordnede principper i EU's traktater, der forankrer borgernes grundlæggende rettigheder, som de relevante aktører fortsat har ansvaret for at håndhæve. Artikel 9 og artikel 151 i EUF-traktaten fastsætter målsætningerne for den europæiske sociale model, som det inden for rammerne af en ny socialt inkluderende strategi er nødvendigt at tilpasse de ændringer, der er sket på arbejdsmarkedet og i samfundet. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EU og medlemsstaterne har gradvist indført og forbedret foranstaltninger med det formål at opnå bedre arbejds- og levevilkår for borgerne med en europæisk social model som et konkurrenceparameter for EU's økonomi. Samtidig har man erkendt, at dens gennemførelse og opdatering fortsat er et af EU's mål. Der er ekstremt store forskelle i og mellem EU-medlemsstaterne, mellem forskellige sociale grupper og mellem de sociale sikringsordninger. Mange lande oplever udfordringer, nogle EU-lande har mere inklusive socialsystemer, mens andre ikke opfylder de grundlæggende behov. EPSR bør få medlemsstaterne og EU til at tilvejebringe moderne løsninger på EU-borgernes aktuelle problemer og sikre lige vilkår for bæredygtige virksomheder i den globale konkurrence. EPSR er en politisk forpligtelse, som bør få EU-institutionerne, medlemsstaterne, arbejdsmarkedets parter, civilsamfundsorganisationer og alle andre relevante aktører til at engagere sig indenfor deres respektive kompetencer i en ånd af gensidig respekt og til direkte fordel for alle borgere. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Den nylige »100-års-erklæring«fra ILO om fremtidens arbejdsliv, som blev vedtaget på den internationale arbejdskonference, kortlægger en række vigtige indsatsområder, og peger på foranstaltninger, som kan modernisere arbejdsretten og forebygge udstødelse, og den forudser også en række investeringer på områderne menneskelig kapacitet, arbejdspladser samt værdigt og varigt arbejde, som kan skabe det bedste miljø for virksomhedernes trivsel og for menneskers fremskridt mod mere retfærdige arbejds- og levevilkår, samtidig med at der tages højde for nationale forhold og arbejdsmarkedspartenes særlige rolle. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | FN's 2030-dagsorden indeholder 17 mål for bæredygtig udvikling, som EU har forpligtet sig til at opfylde inden 2030, og gennemførelsen af EPSR vil bidrage hertil. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.4.1. | EØSU mener, at en realistisk fremtid for Europa kun kan baseres på en kombination af et sundt økonomisk fundament og en stærk social dimension. Det er udvalgets overbevisning, at EU har behov for en fornyet konsensus om en bæredygtig økonomisk og social strategi, således at EU's løfte om at arbejde for afbalanceret økonomisk vækst og sociale fremskridt og dermed større velfærd for EU's borgere kan indfries (8). |
| --- | --- |

2.4.1.

| 2.4.2. | I Sibiuerklæringen af 9. maj 2019 (9) forpligtede EU's medlemsstater sig til at levere resultater, der hvor det betyder mest, og fortsat være ambitiøse på de væsentligste områder, samt altid holde princippet om retfærdighed i hævd. |
| --- | --- |

2.4.2.

| 2.5. | På EU-niveau er EPSR indtil nu blevet gennemført via:






  a) | lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige foranstaltninger, hvor der lægges vægt på håndhævelse og gennemgang af de nuværende sociale regler, og som kan ajourføres efter behov |
| --- | --- | --- |

2.5.

a)

lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige foranstaltninger, hvor der lægges vægt på håndhævelse og gennemgang af de nuværende sociale regler, og som kan ajourføres efter behov

| b) | målrettet finansiering og |
| --- | --- |

b)

målrettet finansiering og

| c) | visse indledende ændringer i processen for det europæiske semester. |
| --- | --- |

c)

visse indledende ændringer i processen for det europæiske semester.

2.6.   Lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige foranstaltninger på EU-niveau og nationalt niveau

| 2.6.1. | Der er behov for åbne, dynamiske og mobile arbejdsmarkeder for at støtte nye og mere forskelligartede karriereforløb og gnidningsløse overgange mellem job, sektorer og beskæftigelsesstatus. Der er brug for en indsats for at afhjælpe den manglende overensstemmelse mellem udbud og efterspørgsel på arbejdsmarkedet. Uddannelsessystemerne bør tilpasses bedre til arbejdsmarkedets behov. Reformer bør se på positive foranstaltninger til fremme af aktive aldring af arbejdsstyrken, gøre pensionssystemerne bæredygtige og tilstrækkelige og integrere migranter i arbejdsstyrken. |
| --- | --- |

2.6.1.

| 2.6.2. | I forbindelse med at der træffes foranstaltninger til gennemførelse af søjlen, vil EU og medlemsstaterne anvende alle de politiske redskaber, de anser for nødvendige til at nå deres fælles mål. Det gælder også politiske programmer og lovgivningsmæssige foranstaltninger. Nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet, bindende værdier, mål og principper i traktaterne vil afgøre, på hvilket niveau sådanne foranstaltninger skal træffes, og det niveau, som giver den bedste merværdi for de berørte parter og bidrager til en effektiv gennemførelse af EPSR, vil blive valgt. Kompetencefordelingen og, hvor det er relevant, klausulen om garanti mod forringelser skal respekteres. |
| --- | --- |

2.6.2.

| 2.6.3. | Som led i deltagelsesdemokratiet og bestræbelserne på at skabe bedre regulering vil EU og medlemsstaterne på forhånd høre arbejdsmarkedets parter i henhold til artikel 153-155. Hvad enten arbejdsmarkedets parter under en sådan høring viser vilje til at handle uafhængigt i et system med social dialog eller ej, vil EU og medlemsstaterne undlade at intervenere på det pågældende politiske område, i det omfang arbejdsmarkedets parter er i stand til at levere og opfylde den pågældende foranstaltnings målsætninger. |
| --- | --- |

2.6.3.

| 2.6.4. | I forbindelse med gennemførelsen af EPSR er det nødvendigt at tage hensyn til andre relevante interessenters ansvarsområder og deltagelse, f.eks. offentlige sociale ydelser, foreninger for sociale nonprofit-ydelser og boligselskaber, offentlige forsikringer, socialøkonomiske virksomheder, socialforsorg og ungdomsorganisationer, forbrugere af sociale ydelser og repræsentanter for sårbare grupper. |
| --- | --- |

2.6.4.

| 2.6.5. | Medlemsstaterne, EU's institutioner, arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationerne bør føre tilsyn med gennemførelsen af EPSR og effektiviteten af de eksisterende foranstaltninger. EU's institutioner bør støtte medlemsstaterne og de sociale aktører på nationalt niveau i forbindelse med gennemførelsen af EPSR. |
| --- | --- |

2.6.5.

| 2.6.6. | EU's lovgivning bør inden for relevante områder fastlægge en ramme med generelle og tydelige fælles standarder, som respekterer den specifikke situation i de enkelte medlemsstater, er i stand til at tilpasse sig mangfoldigheden af sociale systemer og interessenternes roller og anerkender borgernes reelle sociale rettigheder på europæisk og nationalt niveau, som kan håndhæves, samt omfatter en merværdi på europæisk plan (10). Søjlens mål bør respekteres inden for alle EU's politikområder, også gennem anvendelse af den horisontale klausul (artikel 9 i EUF-traktaten). |
| --- | --- |

2.6.6.

| 2.6.7. | Gennemførelsen af EPSR har til formål at udløse opadgående konvergens, forbedre de sociale forhold og forholdene på arbejdsmarkedet for europæiske arbejdstagere og borgere, forbedre og skabe effektive og pålidelige sociale sikringsordninger (11) samt moderne, videnskabeligt baserede, kvalitetsvurderede social- og sundhedstjenester, navnlig offentlige og nonprofit-tjenester, fastsætte minimumsstandarder for at bekæmpe social dumping og samtidig skabe lige vilkår for velfungerende økonomier, beskæftigelse og bæredygtige virksomheder. Samtidig med, at borgerne får større tillid til EU. Socialpolitiske strategier bør også tage hensyn til SMV'ers interesser og tilstræbe rimelige markedsvilkår for dem. Det er vigtigt at oprette og godkende grundlæggende standarder for så vidt angår tjenesteydelser af almen interesse (såsom boliger, vand og sociale tjenester), som løbende bør vurderes, herunder også af uafhængige eksperter (forskningsinstitutter, akademier osv.) som kan modtage økonomisk støtte, og hvis rapporter kan offentliggøres. Først og fremmest bør man behandle borgernes og de sårbare gruppers grundlæggende behov og kritiske forskelle når det gælder muligheder, indkomst og formue internt i og mellem medlemsstaterne. |
| --- | --- |

2.6.7.

| 2.6.8. | Der bør lægges særlig vægt på overenskomstforhandlingernes og de kollektive aftalers forskellige roller på nationalt niveau. Disse kan foregribe lovgivningen eller være et alternativ hertil ved at regulere bestemte aspekter af arbejdsmarkedet og ansættelsesforhold. Arbejdsmarkedets parter kan således spille en rolle i gennemførelsesprocessen og bevise, at de kan opnå samme retsvirkning. I nogle medlemsstater er de kollektive overenskomstforhandlinger ikke strukturerede, og andelen af arbejdstagere, der er omfattet af kollektive overenskomster, er yderst lav. Derfor er der fortsat forskelle i adgangen til de sociale rettigheder, som er forankret i EPSR. I sådanne tilfælde bør lovgivningen tages i brug. |
| --- | --- |

2.6.8.

| 2.6.9. | Firepartserklæringen om en ny start for den sociale dialog tilskynder til udvikling af effektive overenskomstforhandlinger. Arbejdsmarkedets parters fælles tilsagn om gennemførelse af EPSR afspejles i de europæiske arbejdsmarkedsparters fælles arbejdsprogram 2019-2021, som også vil blive gennemført nationalt i medlemsstaterne, hvilket vil bidrage til den nationale reformproces. Arbejdsprogrammet for perioden 2019-2021 vil indeholde specifikke forslag til emner, som knytter sig til gennemførelsen af EPSR, såsom forhandlinger om en autonom rammeaftale for digitalisering, herunder muligheder og vilkår for at koble sig på og af, forbedring af arbejdsmarkedets og de sociale ordningers produktivitet og kompetenceudvikling (12). |
| --- | --- |

2.6.9.

| 2.6.10. | Civilsamfundets rolle skal nyde større anerkendelse og styrkes. Det er nødvendigt at styrke den civile dialog for at sikre, at mennesker, herunder unge (13) og personer i sårbare situationer, eller som er udsat for diskrimination, føler, at de er i stand til at deltage i udformningen, gennemførelsen og revisionen af politikkerne (14). EØSU er netop nu ved at skyde nationale debatter i gang i udvalgte EU-medlemsstater, som skal handle om, hvordan man inddrager civilsamfundet bedre i det europæiske semester (15). |
| --- | --- |

2.6.10.

| 2.6.11. | Kommissionen har truffet praktiske foranstaltninger med sigte på at gennemføre søjlen på EU-niveau og har for nyligt offentliggjort et ajourført faktablad, som indeholder de lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige initiativer, der er blevet vedtaget indtil nu (16). EØSU har allerede efterlyst en tydelig og velkoordineret køreplan (17), hvori der fastlægges prioriteter for gennemførelsen af søjlen. |
| --- | --- |

2.6.11.

| 2.6.12. | Foranstaltninger til gennemførelse af EPSR bør baseres på en videnskabelig analyse af den nuværende retlige og konkrete situation for social- og sundhedspolitikker i medlemsstaterne og på EU-plan og bør inddrage sociale aktører. EØSU foreslår, at der oprettes et EU-forum for socialpolitik. EU har nemlig brug for et permanent forum for kommunikation, bedste praksis, evaluering, ekspertseminarer, sociale programmer, overholdelse af EU's og medlemsstaternes regler og reformprojekter for medlemsstaternes og EU's politikker. Da bedre håndhævelse af de eksisterende sociale rettigheder fortsat er et spørgsmål, der vækker bekymring, bør Kommissionen og medlemsstaterne forbedre overholdelsen af EU's regler. Det nye forum skal være knyttet til semesterprocessen. |
| --- | --- |

2.6.12.

| 2.6.13. | Ikkelovgivningsmæssige foranstaltninger, som kan være supplerende værktøjer til en effektiv gennemførelse af EPSR, omfatter bløde lovgivningsinstrumenter såsom gensidig anerkendelse af velfungerende ordninger, fælles incitamenter, den åbne koordinationsmetode, gensidig læring, peerevalueringer, medlemsstaternes engagement i medierne samt programmer, der har afskrækkende virkning (18). EØSU bifalder initiativer, der har til formål at mobilisere civilsamfundet og de berørte aktører, og som kan støttes økonomisk, som f.eks. Stand Up for the Social Pillar (19). |
| --- | --- |

2.6.13.

2.7.   Finansielle politikker og sammenhængende og målrettet anvendelse af EU-midler

| 2.7.1. | For at blive korrekt gennemført har EPSR behov for et budgetmæssigt råderum og investeringer på både europæisk og nationalt niveau. Den bør indarbejdes i de økonomiske politikker, finans- og budgetpolitikkerne og i den fremtidige EU-strategi, idet der anlægges en helhedsorienteret og sammenhængende tilgang. Målet om højere produktivitet og mindre indkomstforskelle gennem uddannelse, styrkelse af folks handlekraft og social inklusion spiller i denne henseende en central rolle (20). Gennemførelsen af EPSR bør udgøre et af de styrende principper for udformningen af den næste flerårige finansielle ramme i EU. Dette kræver en sammenhængende anvendelse af midler, og at søjlen anvendes som en rettesnor for de operationelle programmer og som et værktøj til at fastslå indvirkningen af struktur- og investeringsfondene, ESF+ og InvestEU-fonden samt alle andre relevante udgiftsområder i EU-budgettet. Kriterierne for at få adgang til EU-midlerne bør på en konstruktiv og hensigtsmæssig måde vedrøre søjlens rettigheder og principper, samtidig med at der tages hensyn til situationen i de enkelte medlemsstater og alle sociale aktørers bidrag. EU-midler bør ikke erstatte offentlig finansiering af moderne, lettilgængelige sociale sikringsordninger af høj kvalitet i medlemsstaterne. |
| --- | --- |

2.7.1.

| 2.7.2. | Forhandlingerne om den næste flerårige finansielle ramme bør sigte mod at sikre passende finansiering til beskæftigelses- og socialpolitikker. EU's budget- og gældsregler (21) bør revideres, så de respekterer de grundlæggende rettigheder såvel som målene i traktaterne og EPSR. Velfungerende økonomier, gældskontrol og sociale mål bør være i en passende balance. Som EØSU gentagne gange har gjort opmærksom på (22), er det muligt at øge de offentlige investeringer i medlemsstaterne ved hjælp af en »gylden regel«for offentlige investeringer med et socialt mål, hvilket vil gøre det muligt at opnå større fleksibilitet i budgetreglerne. Øgede indkomstniveauer, bæredygtig vækst, styrkelse af den sociale samhørighed og forebyggelse af udstødelse er fælles mål, man kan overveje. De offentlige investeringer vil også kunne øges ved hjælp af især de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene), som tydeligere kan målrettes de målsætninger, der er fremhævet i EPSR (23). Hensigtsmæssige skattepolitikker, der bl.a. er rettet mod effektiv bekæmpelse af skattesvig, skatteundgåelse og aggressiv skatteplanlægning, bør gøre det muligt at rejse yderlige midler, som kan bidrage til finansieringen af EPSR (24). |
| --- | --- |

2.7.2.

2.8.   Det europæiske semester

| 2.8.1. | EPSR påvirker styringen af den europæiske økonomi. Den er allerede indarbejdet i delmålsdokumenterne for det europæiske semester og var genstand for landespecifikke henstillinger i 2018. Den fælles beskæftigelsesrapport 2019 (25) fik en fremtrædende rolle i det europæiske semester sammen med den årlige vækstundersøgelse. |
| --- | --- |

2.8.1.

| 2.8.2. | EØSU betragter det europæiske semester og de nationale reformprogrammer — som også gælder lande uden for eurozonen — som centrale instrumenter til gennemførelse og overvågning af søjlen (26). Det kan være nødvendigt med en referenceramme, benchmarks og en samordnet indsats for at støtte medlemsstaternes, EU-institutionernes og arbejdsmarkedspartenes bestræbelser på at forbedre resultaterne af beskæftigelses- og socialpolitikkerne.
  Den sociale resultattavle bør løbende overvåge fremgangen med gennemførelsen af søjlen i både den fælles beskæftigelsesrapport og landerapporterne. Den bør arbejde sammen med de allerede eksisterende mekanismer til overvågning af beskæftigelsesresultater (EPM) og resultaterne for social beskyttelse (SPPM), som er udviklet af medlemsstaterne. Den sociale resultattavle kan forbedres, da dens benchmarkteknik (baseret på afvigelsen i forhold til EU-gennemsnittet) kan resultere i en overdrevet optimistisk fremstilling af medlemsstaternes sociale resultater. Resultattavlens 14 indikatorer og delindikatorer (35 i alt) bør løbende tages op til revision med inddragelse af arbejdsmarkedsparterne og civilsamfundsorganisationerne for at tilpasse den til de politiske målsætninger og skiftende socioøkonomiske situationer i Europa. |
| --- | --- |

2.8.2.

Den sociale resultattavle bør løbende overvåge fremgangen med gennemførelsen af søjlen i både den fælles beskæftigelsesrapport og landerapporterne. Den bør arbejde sammen med de allerede eksisterende mekanismer til overvågning af beskæftigelsesresultater (EPM) og resultaterne for social beskyttelse (SPPM), som er udviklet af medlemsstaterne. Den sociale resultattavle kan forbedres, da dens benchmarkteknik (baseret på afvigelsen i forhold til EU-gennemsnittet) kan resultere i en overdrevet optimistisk fremstilling af medlemsstaternes sociale resultater. Resultattavlens 14 indikatorer og delindikatorer (35 i alt) bør løbende tages op til revision med inddragelse af arbejdsmarkedsparterne og civilsamfundsorganisationerne for at tilpasse den til de politiske målsætninger og skiftende socioøkonomiske situationer i Europa.

| 2.8.3. | Et nyt europæisk semester bør opfylde sociale mål inden for rammerne af en overvågning af den sociale ubalance for at rette op på, at kravene i overvejende grad er af finanspolitisk og makroøkonomisk karakter. Den sociale resultattavle bør overvåge og være rettet mod alle søjlens rettigheder og principper samt inkludere nye målbare indikatorer. Sådanne indikatorer kunne, ud over statistikker, omfatte reel adgang til sociale ydelser af høj kvalitet, sociale rettigheder, som kan håndhæves, social og arbejdsmarkedsrelateret integration af migranter, andel af arbejdstagere, der er omfattet af kollektive overenskomster, de sociale aktørers deltagelse i semesterprocessen og adgangen til lærepladser og videregående uddannelser af høj kvalitet. Kommissionen bør overvåge gennemførelsen af de nationale reformplaner i tæt samarbejde med arbejdsmarkedets parter og relevante civilsamfundsorganisationer og derigennem fremme de landespecifikke henstillinger på socialområdet. Antallet af anbefalinger og deres struktur bør være passende og bør indebære kontrol af, hvilke fremskridt der gøres med de prioriteter, der indgår i køreplanen. |
| --- | --- |

2.8.3.

| 2.8.4. | Inddragelsen af arbejdsmarkedets parter bør styrkes i tråd med bestemmelserne i EUF-traktaten og de bør få mulighed for at blive hørt i forbindelse med udformningen og gennemførelsen af økonomiske politikker samt beskæftigelses- og socialpolitikker i overensstemmelse med national praksis. Det er nødvendigt, at arbejdsmarkedets parter inddrages i tilstrækkelig grad og på det rette tidspunkt, da man derved kan styrke engagementet i politikkerne, hvorved det bliver lettere at gennemføre disse under hensyntagen til både arbejdstagernes og arbejdsgivernes interesser. Samarbejde mellem arbejdsmarkedets parter kan være en drivkraft, der gør de økonomiske politikker, beskæftigelsespolitikkerne og politikkerne for social integration vellykkede, bæredygtige og inklusive (27). Det bør være obligatorisk at høre arbejdsmarkedets parter (28). |
| --- | --- |

2.8.4.

| 2.8.5. | Det har ligeledes vist sig at være effektivt, at civilsamfundsorganisationer, sammenslutninger af serviceudbydere og udbydere af offentlige forsikringer deltager i udformningen af politikker, som gennemfører EPSR via det europæiske semester. |
| --- | --- |

2.8.5.

| 2.8.6. | Med henblik på den stadig større rolle, som det europæiske semester spiller i styringen af, hvordan EU-budgettet anvendes, bør dette ikke skade nuværende eller fremtidige klausuler, som sikrer gennemsigtighed, åbenhed og ansvarlighed i planlægningen og anvendelsen af EU-budgettet. |
| --- | --- |

2.8.6.

| 2.8.7. | Veludformede benchmarks kan fungere som en rettesnor for de nødvendige nationale reformer, der tager sigte på at øge arbejdsmarkedets og de sociale systemers resultater. Der bør foretages en klar prioritering af de emner, der er omfattet, med fokus på dem, der vil have en positiv indvirkning på konkurrenceevnen og beskæftigelsen og de sociale systemers bæredygtighed, inklusivitet og effektivitet. Denne opgave bør være en fælles bestræbelse fra Rådets, Kommissionens, medlemsstaternes og arbejdsmarkedsparternes side. Tilsvarende bør de nationale arbejdsmarkedsparter inddrages fuldt ud af de nationale regeringer, når søjlens principper og rettigheder gennemføres. |
| --- | --- |

2.8.7.

3.   Status for gennemførelsen og forslag til næste skridt

| 3.1. | Dette afsnit, som er baseret på baggrunden og retningslinjerne for gennemførelsen, og som henviser til punkt 2.6.1, 2.6.2 og 2.6.3 vedrørende fordelingen af kompetencer mellem EU-institutionerne og medlemsstaterne og inddragelsen af alle berørte parter, kortlægger en række prioriteter, som der bør tages hånd om i de kommende måneder. Der er imidlertid ikke tale om en udtømmende liste over foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre søjlen. |
| --- | --- |

3.1.

3.2.   Lige muligheder og adgang til arbejdsmarkedet

| 3.2.1. | Der blev i 2019 vedtaget et direktiv om balance mellem arbejdsliv og privatliv, som skulle give familier, ikke mindst kvinder og børn, konkrete fordele, idet det indfører en minimumsstandard for forældre og omsorgspersoner. De nationale arbejdsmarkedsparter spiller i henhold til artikel 153 i EUF-traktaten en afgørende rolle i forhold til gennem kollektive overenskomster at sikre, at direktivet gennemføres hurtigt, og at EU-retten tilpasses de faktiske behov i det pågældende land, samtidig med at de aftaler eller den lovgivning, der allerede opfylder direktivets standarder, overholdes. |
| --- | --- |

3.2.1.

| 3.2.2. | I forbindelse med gennemførelsen af direktivet om balance mellem arbejdsliv og familieliv bør der være særligt fokus på levedygtige og retfærdige løsninger i forhold til at yde tilstrækkelig kompensation til de arbejdstagere, der gør brug af forældreorlov. Der bør også være fokus på fleksible arbejdsvilkår samt på at inkludere en mulig revision af Barcelonamålene. Man bør derudover overveje børnepasning og andre plejeordninger til en overkommelig pris med henblik på at støtte familierne. |
| --- | --- |

3.2.2.

| 3.2.3. | EØSU har efterlyst en integreret strategi for ligestilling mellem kønnene (29). I lyset af de europæiske ministres fælles erklæring om kønsligestilling (30) opfordrer EØSU til, at lønforskellene mellem kønnene udryddes (31). Navnlig bør der tages hensyn til SMV'ernes behov for at sikre, at man undgår overdrevne administrative byrder. |
| --- | --- |

3.2.3.

| 3.2.4. | Det er stadig afgørende at anerkende behovet for at tage fat på og undersøge virkningerne af lønforskelle på kvinders fremtidige pensioner, pensionsforskelle og kvindernes større risiko for fattigdom. |
| --- | --- |

3.2.4.

| 3.2.5. | EØSU understreger på ny, at arbejdsmarkedsdeltagelsen og arbejdets kvalitet kan forbedres ved hjælp af øgede investeringer i aktive arbejdsmarkedspolitikker og fastsættelse af fælles standarder for velfungerende offentlige arbejdsformidlinger (32). Det gælder også tjenester for beskæftigelse uden gevinst for øje, som sigter mod at reducere varigheden af tiden mellem job og derved sikre, at de tillærte færdigheder anvendes, at der ydes støtte til flere og mere forskelligartede karrierer, samt at man bevæger sig i retning mod stabile ansættelseskontrakter (33). Bekæmpelse af langtidsledighed, integration af migranter på arbejdsmarkedet og reintegration af arbejdsløse personer, der er ved at miste modet, er et andet centralt politikområde, hvor der er akut behov for målrettede foranstaltninger, der kan omfatte arbejdstageres ret til at modtage støtte til jobsøgning, uddannelse og omskoling. |
| --- | --- |

3.2.5.

| 3.2.6. | Sikring af retten til livslang læring for alle bør være et punkt på EU's dagsorden (34). De nationale systemer for almen uddannelse og erhvervsuddannelse samt lærlingeuddannelser bør udvikles yderligere med fokus på STEM-områder (naturvidenskab, teknologi, ingeniørvæsen og matematik) og udvikling af vekseluddannelsessystemer, som vil føre til bedre matchning af kvalifikationer til arbejdsmarkedets behov. |
| --- | --- |

3.2.6.

3.3.   Retfærdige arbejdsforhold

| 3.3.1. | På kort sigt bør der fokuseres på overvågning af gennemførelsen af det reviderede direktiv om udstationering af arbejdstagere, som stadfæster princippet om ligebehandling, og direktivet om gennemsigtige og forudsigelige arbejdsvilkår, som fastsætter minimumsrettigheder for alle ansættelsesforhold, sammen med oprettelsen af en europæisk arbejdsmarkedsmyndighed, der har til formål at forbedre håndhævelsen af EU-reglerne og øge arbejdstilsynets effektivitet. |
| --- | --- |

3.3.1.

| 3.3.2. | EØSU anbefaler, at medarbejderindflydelsen i virksomhederne styrkes, navnlig med henblik på at øge produktiviteten og forvalte indførelsen af nye teknologier samt styre indvirkningen heraf på arbejdets tilrettelæggelse og arbejdsstyrkens færdigheder. I forbindelse hermed ser EØSU frem til resultatet af forhandlingerne mellem de europæiske arbejdsmarkedsparter om rammeaftalen vedrørende digitalisering. |
| --- | --- |

3.3.2.

| 3.3.3. | EØSU støtter udviklingen — inden for rammerne af den sociale dialog på de rette nationale niveauer og EU-niveauer — af egnede foranstaltninger til en »retfærdig omstilling«, hvorved der indføres foranstaltninger og tiltag med henblik på at forvalte, ændre og give minimumsbeskyttelse i tilfælde af omorganisering af arbejdspladser eller kollektive afskedigelser, som skyldes omstillinger (som følge af teknologi, demografi, globalisering, klimaforandringer eller den cirkulære økonomi), herunder retten til at deltage i overenskomstforhandlinger for at foregribe ændringer og yde støtte til berørte arbejdstagere (direktivet vedrørende kollektive afskedigelser (35)). EØSU ser endvidere frem til medlovgivernes vedtagelse af Globaliseringsfonden. |
| --- | --- |

3.3.3.

| 3.3.4. | Medarbejderinddragelse i virksomhedsledelsen som led i retten til information og høring bør tilpasses de nye retlige rammer for ikkefinansielle oplysninger (36), og det bør sikres, at der udvises den fornødne omhu i henhold til kravene om ansvarlighed fra virksomhedernes side. |
| --- | --- |

3.3.4.

| 3.3.5. | EØSU mener, at det med henblik på at forebygge fattigdom blandt lønmodtagere vil være nyttigt at fastsætte benchmarks, som kan hjælpe med at vurdere de lave lønningers tilstrækkelighed, herunder ved at fremme analyser og udveksling af god praksis gennem de tilgængelige gensidige læringsprocesser og ved at indføre fælles Standarder for fastsættelse af gennemsigtige og forudsigelige mindstelønninger, der hvor de findes, og arbejdsmarkedets parter ønsker dem. |
| --- | --- |

3.3.5.

| 3.3.6. | Med tanke på den betydning, der i ILO's 100-års-erklæring tillægges sundhed og sikkerhed, anbefaler EØSU også, at der træffes foranstaltninger, som sikrer, at arbejdstagerne kan drage fordel af de bedste teknologier med henblik på at forbedre sundheden og sikkerheden på arbejdspladsen og forebygge ulykker. Det bør foregå under behørig hensyntagen til de følger, som dette kan have for privatlivets fred og præstationskontrol. |
| --- | --- |

3.3.6.

| 3.3.7. | Alle medlemsstaterne bør have de samme muligheder for at gøre brug af effektive overenskomstforhandlingssystemer. I de tilfælde, hvor det skønnes nødvendigt, bør de juridiske og operationelle rammer fastlægges eller forbedres med det formål, at der kan gennemføres frie, uafhængige og effektive overenskomstforhandlinger. Juridiske og operationelle rammer bør støttes af passende ressourcer til kapacitetsopbygning hos arbejdsmarkedets parter i ESF+ og fremme social dialog og inddragelse af arbejdsmarkedets parter, navnlig i det europæiske semester. |
| --- | --- |

3.3.7.

3.4.   Social beskyttelse og inklusion

| 3.4.1. | EPSR indeholder foranstaltninger, der har til formål at garantere social beskyttelse for alle, der bor i EU. Socialpolitikker på EU- og medlemsstatsniveau har bidraget til at forbedre den europæiske sociale model, som bør opdateres med udgangspunkt i EPSR's mål. Det er nødvendigt at sikre balancen mellem individuelt ansvar — for arbejdstagere og virksomheder med sociale bidrag — og solidaritet for at imødegå de nye udfordringer som følge af globalisering, digitalisering, klimaforandringer og arbejdskraftens mobilitet. |
| --- | --- |

3.4.1.

| 3.4.2. | Særligt vigtige er de principper og rettigheder, der er forbundet med de grundlæggende behov og lige rettigheder, der gælder for sårbare grupper, som omhandlet i søjlens kapitel 3, såsom vanskeligt stillede børn og unge samt personer uden tilstrækkelige ressourcer. En effektiv dagsorden for personer med handicap er et af EØSU's vigtige mål (37). De grundlæggende rettigheder og principper gennemføres ikke i alle medlemsstater. En tilstrækkelig minimumsindkomst (14) kombineret med aktiv støtte til beskæftigelse (4), tilstrækkelig indkomst for ældre (15), adgang til uddannelse (1) samt tilvejebringelse af boliger og bistand til de hjemløse (19) er ikke garanteret overalt i EU, hvilket ligeledes er tilfældet med pålidelige og effektive ydelser og tjenester. |
| --- | --- |

3.4.2.

| 3.4.3. | Nye teknologiers og digitaliseringens potentiale for innovation bør udnyttes i forbindelse med offentlige tjenester og socialøkonomien, samtidig med at man respekterer borgernes rettigheder (38). Samtidig bør der gøres noget ved sociale og kulturelle udfordringer, der kan hidrøre fra kommercielle digitale platforme (39), og ubalancer i konkurrencen, så det bliver muligt at genskabe retfærdige forhold for SMV'er, opnå lokal trivsel samt social inklusion i mindre gunstigt stillede regioner. |
| --- | --- |

3.4.3.

| 3.4.4. | I visse medlemsstater tildeles solidariske ydelser og tjenester ikke til alle og er ikke omfattet af adgangen til domstolsprøvelse. Sideløbende med god praksis og fremgang viser landerapporterne også dårligt koordinerede og integrerede socialpolitikker, utilstrækkelige ordninger, en høj risiko for fattigdom, ingen aktiv inklusion, markante regionale forskelle og mangel på investeringer i og adgang til sundhedspleje og andre tjenester af almen interesse. For at håndtere dette problem bør offentlige myndigheder og nonprofittjenester have stillet passende betingelser til rådighed, så man sikrer leveringen af offentlige tjenesteydelser af god kvalitet. |
| --- | --- |

3.4.4.

| 3.4.5. | EØSU glæder sig over Rådets henstilling om adgang til social beskyttelse for arbejdstagere og selvstændige, der tager højde for forskellene i adgangen til social beskyttelse, som personer, der ikke er ansat på standardkontrakter, og personer, der driver forskellige former for selvstændig virksomhed, står over for. Dette bør kombineres med yderligere foranstaltninger med henblik på gennemførelse af henstillingen, eksempelvis en vurdering i henhold til den ramme for overvågning, man er nået til enighed om i henstillingen, og baseret på handlingsplaner indgivet af medlemsstaterne og bidrag fra arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationer. |
| --- | --- |

3.4.5.

| 3.4.6. | Der er ligeledes akut behov for at forstærke medlemsstaternes kapacitet til at aktivere sociale overførsler for at opfylde menneskers grundlæggende behov fra fødsel til alderdom. Dette indebærer:






  — | vedtagelse af et europæisk rammedirektiv om en minimumsindkomst for at dæmme op for fattigdom og fremme et inkluderende arbejdsmarked (40) |
| --- | --- | --- |

3.4.6.

—

vedtagelse af et europæisk rammedirektiv om en minimumsindkomst for at dæmme op for fattigdom og fremme et inkluderende arbejdsmarked (40)

| — | udforskning af muligheden for at fastsætte fælles minimumsstandarder på området for arbejdsløshedsforsikring i EU-medlemsstaterne (41) |
| --- | --- |

—

udforskning af muligheden for at fastsætte fælles minimumsstandarder på området for arbejdsløshedsforsikring i EU-medlemsstaterne (41)

| — | sikring af handicappedes adgang til sociale og politiske hverv |
| --- | --- |

—

sikring af handicappedes adgang til sociale og politiske hverv

| — | genbehandling af formlen for »udgifter som følge af aldring«og omdannelse af denne til et koncept om »værdig aldring«, som sætter tilstrækkeligheden af pensioner, sundhedstjenester og langtidspleje i centrum for den økonomiske forvaltning uden at glemme fokus på pensionssystemernes bæredygtighed |
| --- | --- |

—

genbehandling af formlen for »udgifter som følge af aldring«og omdannelse af denne til et koncept om »værdig aldring«, som sætter tilstrækkeligheden af pensioner, sundhedstjenester og langtidspleje i centrum for den økonomiske forvaltning uden at glemme fokus på pensionssystemernes bæredygtighed

| — | oprettelse af specifikke programmer for offentligt ejet lejeboligbyggeri og for adgang til boliger til fordel for lavindkomsthusstande |
| --- | --- |

—

oprettelse af specifikke programmer for offentligt ejet lejeboligbyggeri og for adgang til boliger til fordel for lavindkomsthusstande

| — | investering i børnepasningsfaciliteter til direkte fordel for børn og vanskeligt stillede unge. EØSU hilser Kommissionens og Europa-Parlamentets forslag om at indføre en børnegaranti velkommen |
| --- | --- |

—

investering i børnepasningsfaciliteter til direkte fordel for børn og vanskeligt stillede unge. EØSU hilser Kommissionens og Europa-Parlamentets forslag om at indføre en børnegaranti velkommen

| — | sikring af adgang til kvalitetsundervisning for alle og udvidelse af ungdomsgarantien. |
| --- | --- |

—

sikring af adgang til kvalitetsundervisning for alle og udvidelse af ungdomsgarantien.

| 3.4.7. | EØSU anmoder EU-medlovgiverne om at genoptage forhandlingerne om en revision af forordning 883 om koordinering af de sociale sikringsordninger og opfordrer medlemsstaterne til at fremskynde gennemførelsen af den europæiske lov om tilgængelighed. |
| --- | --- |

3.4.7.

| 3.4.8. | De sociale tjenesters, socialøkonomiske virksomheders og nonprofitorganisationernes rolle bør fremmes ved hjælp af målrettede foranstaltninger og særlige midler. |
| --- | --- |

3.4.8.

3.5.   Tværgående foranstaltninger

| 3.5.1. | EPSR bør ændre kendetegnene ved og kravene til bedre regulering på EU-niveau og nationalt niveau, således at alle kriterierne, herunder cost-benefit-analyserne, fuldt ud afspejler de økonomiske, sociale og miljømæssige konsekvenser på de områder, der reguleres, og også tager hensyn til konsekvenser for SMV'erne. |
| --- | --- |

3.5.1.

| 3.5.2. | Specifikke ressourcer, herunder særlige budgetposter, bør gøres tilgængelige for lokale myndigheder, arbejdsmarkedets parter og andre civilsamfundsorganisationer for at opmuntre til og støtte de foranstaltninger, de er nødt til at træffe for at gennemføre EPSR (konferencer, undersøgelser, uddannelse, oplysning, udveksling af eksperter osv.). |
| --- | --- |

3.5.2.

Bruxelles, den 25. september 2019.

Luca JAHIER

Formand

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT C 81 af 2.3.2018, s. 145, punkt 1.2 og 2.2.

1

(2)  Se f.eks. udvalgets udtalelser EUT C 13 af 15.1.2016, s. 40, EUT C 81 af 2.3.2018, s. 145 og EUT C 440 af 6.12.2018, s. 135.

2

(3)  Artikel 9 i EUF-traktaten.

3

(4)  EUT C 13 af 15.1.2016, s. 40.

4

(5)  Som oplistet i punkt 2.6.3.

5

(6)  EUT C 262 af 25.7.2018, s. 1, punkt 1.5 og 1.6.

6

(7)  EUT C 125 af 21.4.2017, s. 10, punkt 6.3.1.

7

(8)  EUT C 81 af 2.3.2018, s. 145, punkt 2.2.

8

(9)  https://www.consilium.europa.eu/da/press/press-releases/2019/05/09/the-sibiu-declaration/.

9

(10)  EUT C 440 af 6.12.2018, s. 28, punkt 3.3.

10

(11)  EUT C 13 af 15.1 2016, s. 40.

11

(12)  European Social Dialogue, Work Programme 2019-2021.

12

(13)  Betydningen af at inddrage unge mennesker i dialogen blev taget op i flere nationale debatter, f.eks. i Slovenien.

13

(14)  EUT C 125 af 21.4.2017, s. 10.

14

(15)  EUT C 125 af 21.4.2017, s. 10.

15

(16)  https://ec.europa.eu/commission/sites/beta-political/files/european_pillar_one_year_on.pdf.

16

(17)  EUT C 81 af 2.3.2018, s. 145, punkt 1.3.

17

(18)  Der henvises til værktøjskassen for bedre regulering med supplerende eller alternative foranstaltninger til hård lovgivning.

18

(19)  https://www.etuc.org/en/pressrelease/stand-social-pillar-alliance-social-economy-enterprises-trade-unions-and-civil-society

19

(20)  EUT C 271 af 19.9.2013, s. 91, punkt 2.3.

20

(21)  EUT C 177 af 18.5.2016, s. 35.

21

(22)  EUT C 227 af 28.6.2018, s. 1, punkt 1.8 og 3.6, EUT C 327 af 12.11.2013, s. 11, EUT C 227 af 8.6.2018, s. 95, punkt 1.4, EUT C 226 af 16.7.2014, s. 21, EUT C 262 af 25.7.2018, s. 1, punkt 3.14, og EUT C 190 af 5.6.2019, s. 24, punkt 1.8.

22

(23)  EUT C 262 af 25.7.2018, s. 1, punkt 1.5.

23

(24)  EUT C 262 af 25.7.2018, s. 1, punkt 1.6.

24

(25)  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-6167-2019-INIT/da/pdf.

25

(26)  EUT C 125 af 21.4.2017, s. 10, punkt 6.3.1.

26

(27)  EUT C 282 af 20.8.2019, s. 32, punkt 3.3.2.

27

(28)  EUT C 282 af 20.8.2019, s. 32, punkt 3.3.5.

28

(29)  EUT C 240 af 16.7.2019, s. 3, punkt 1.3.

29

(30)  Den fælles erklæring »Gender Equality as a Priority of the European Union today and in the future«, som blev underskrevet ved det uformelle møde mellem EU's ligestillingsministre den 12. oktober 2018 i Wien.

30

(31)  EUT C 110 af 22.3.2019, s. 26, punkt 3.1.1 og 3.1.3.

31

(32)  EØSU har vedtaget en udtalelse specifikt om offentlige arbejdsformidlinger, EUT C 353 af 18.10.2019, s. 46.

32

(33)  EUT C 353 af 18.10.2019, s. 46.

33

(34)  EUT C 237 af 6.7.2018, s. 8, punkt 4.10.

34

(35)  Rådets direktiv 98/59/EF af 20. juli 1998 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser (EFT L 225 af 12.8.1998, s. 16).

35

(36)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/95/EU af 22. oktober 2014 om ændring af direktiv 2013/34/EU for så vidt angår offentliggørelse af ikkefinansielle oplysninger og oplysninger om mangfoldighed for visse store virksomheder og koncerner (EUT L 330 af 15.11.2014, s. 1).

36

(37)  SOC/616 — Udformningen af EU's dagsorden for handicappedes rettigheder 2020-2030 (under udarbejdelse).

37

(38)  EUT C 353 af 18.10.2019, s. 1.

38

(39)  EUT C 353 af 18.10.2019, s. 17.

39

(40)  EUT C 190 af 5.6.2019, s. 1.

40

(41)  EØSU forbereder en udtalelse, SOC/583, om »Fælles minimumsstandarder for arbejdsløshedsforsikring i EU's medlemsstater«(under udarbejdelse).

41

---

BILAG

Følgende ændringsforslag blev forkastet under afstemningen, men opnåede mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer (forretningsordenens art. 59, stk. 3):

Punkt 2.3

Ændres som følger:

| 2.3. | Den nylige »100-års-erklæring« fra ILO om fremtidens arbejdsliv, som blev vedtaget på den internationale arbejdskonference, kortlægger en række vigtige indsatsområder for ILO. I erklæringen opfordrer den internationale arbejdskonference også alle medlemmer til under hensyntagen til de nationale forhold og på baggrund af trepartssamarbejde og social dialog samt med støtte fra ILO at arbejde individuelt og kollektivt for yderligere at udvikle konferencens menneskecentrerede tilgang til fremtidens arbejde. Erklæringen berører spørgsmål som f.eks.
  og peger på foranstaltninger, som kan modernisere arbejdsretten og forebygge udstødelse, og den forudser også en række investeringer på områderne
  styrkelse af menneskelig kapacitet og, arbejdspladser samt fremme af vedvarende, inklusiv og bæredygtig økonomisk vækst, fuld og produktiv beskæftigelse og anstændigt arbejde for alle
  værdigt og varigt arbejde, som kan skabe det bedste miljø for virksomhedernes trivsel og for menneskers fremskridt mod mere retfærdige arbejds- og levevilkår, samtidig med at der tages højde for nationale forhold og arbejdsmarkedspartenes særlige rolle |
| --- | --- |

2.3.

Begrundelse

De foreslåede ændringer har til formål at sikre, at teksten i punktet svarer til indholdet i ILO's 100-års-erklæring. Hvad angår formålet med denne udtalelse se endvidere den generelle erklæring om, hvordan ILO's medlemmer bør arbejde — individuelt og kollektivt — for at støtte konferencens tilgang til fremtidens arbejde.

Afstemningsresultat

| For | 56 |
| --- | --- |
| Imod | 121 |
| Hverken for eller imod | 3 |

For

56

Imod

121

Hverken for eller imod

3

Punkt 2.5

Ændres som følger:

| 2.5. | På EU-niveau er EPSR indtil nu blevet gennemført via: |
| --- | --- |

2.5.

| a) | lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige foranstaltninger, hvor der lægges vægt på håndhævelse og gennemgang af de nuværende sociale regler, og som kan ajourføres efter behov |
| --- | --- |

a)

lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige foranstaltninger, hvor der lægges vægt på håndhævelse og gennemgang af de nuværende sociale regler, og som kan ajourføres efter behov

| b) | målrettet finansiering og |
| --- | --- |

b)

målrettet finansiering og

| c) | visse indledende ændringer i processen for det europæiske semester. |
| --- | --- |

c)

visse indledende ændringer i processen for det europæiske semester.

Begrundelse

Dette punkt handler om de foranstaltninger, der indtil videre er blevet truffet med henblik på at gennemføre den europæiske søjle for sociale rettigheder på EU-plan. Det giver derfor ikke mening at tale om ajourføring af de nuværende regler.

Afstemningsresultat

| For | 56 |
| --- | --- |
| Imod | 124 |
| Hverken for eller imod | 2 |

For

56

Imod

124

Hverken for eller imod

2

Punkt 2.6

Ændres som følger:

| 2.6. | Generelle bemærkninger til
  Lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige foranstaltninger på EU-niveau og nationalt niveau |
| --- | --- |

2.6.

Begrundelse

Hovedoverskriften og underoverskriften i dette afsnit foreslås ændret, således at den afspejler den tekst, der foreslås tilføjet i de nye punkter, der stilles forslag om nedenfor.

Afstemningsresultat

| For | 49 |
| --- | --- |
| Imod | 126 |
| Hverken for eller imod | 8 |

For

49

Imod

126

Hverken for eller imod

8

Første nye punkt før det nuværende punkt 2.6.1

Et første nyt punkt tilføjes før det nuværende punkt 2.6.1:

Den grundlæggende forudsætning for gennemførelse — generel indstilling

Begrundelse

Hovedoverskriften og underoverskriften i dette afsnit foreslås ændret, således at den afspejler den tekst, der foreslås tilføjet i de nye punkter, der stilles forslag om nedenfor.

Afstemningsresultat

| For | 55 |
| --- | --- |
| Imod | 119 |
| Hverken for eller imod | 5 |

For

55

Imod

119

Hverken for eller imod

5

Nyt punkt tilføjes efter punkt 2.6.1

Nyt punkt tilføjes efter punkt 2.6.1:

Udgangspunktet må være, at spørgsmål, der mangler en klar tværnational dimension inden for arbejdsretten, behandles mere hensigtsmæssigt på nationalt plan. EU-lovgivning, der bygger på en one-size-fits-all-model, og som ikke tager hensyn til forskelle mellem karakteren og størrelsen af virksomheder, sektorer eller traditioner og systemer i medlemsstaterne, skal undgås. En sådan lovgivning mindsker desuden muligheden for, at fagforeninger og arbejdsgiverorganisationer kan forhandle aftaler, der er skræddersyede til forskellige industrier, hvilket er særlig vigtigt i lande, hvor arbejdsmarkedets parter har en høj grad af frihed til at regulere arbejds- og ansættelsesvilkår, både uafhængigt og som et supplement til national lovgivning.

Begrundelse

Gives mundtligt.

Afstemningsresultat

| For | 51 |
| --- | --- |
| Imod | 116 |
| Hverken for eller imod | 6 |

For

51

Imod

116

Hverken for eller imod

6

Punkt 2.6.4

Ændres som følger:

| 2.6.4. | Medlemsstaterne,
  og EU's institutioner, arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationerne bør føre tilsyn med gennemførelsen af EPSR og effektiviteten af de eksisterende foranstaltninger inden for rammerne af det europæiske semester og samtidig sikre, at arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationerne inddrages. EU's institutioner bør støtte medlemsstaterne og de sociale aktører på nationalt niveau i forbindelse med gennemførelsen af EPSR. |
| --- | --- |

2.6.4.

Begrundelse

Ændringen indføres for at afspejle, at der er forskel på den rolle, som henholdsvis EU og medlemsstaterne og arbejdsmarkedsparterne og civilsamfundet spiller i forbindelse med tilsynet med og gennemførelsen af EPSR.

Afstemningsresultat

| For | 54 |
| --- | --- |
| Imod | 120 |
| Hverken for eller imod | 1 |

For

54

Imod

120

Hverken for eller imod

1

Punkt 2.6.5

Punktet udgår.

| 2.6.5 | EU's lovgivning bør inden for relevante områder fastlægge en ramme med generelle og tydelige fælles standarder, som respekterer den specifikke situation i de enkelte medlemsstater, er i stand til at tilpasse sig mangfoldigheden af sociale systemer og interessenternes roller og anerkender borgernes reelle sociale rettigheder på europæisk og nationalt niveau, som kan håndhæves, samt omfatter en merværdi på europæisk plan (1). Søjlens mål bør respekteres inden for alle EU's politikområder, også gennem anvendelse af den horisontale klausul (artikel 9 i EUF-traktaten). |
| --- | --- |

2.6.5

Begrundelse

Gives mundtligt.

Afstemningsresultat

| For | 48 |
| --- | --- |
| Imod | 123 |
| Hverken for eller imod | 5 |

For

48

Imod

123

Hverken for eller imod

5

Punkt 2.6.5

Ændres som følger:

| 2.6.5. | EU's lovgivning bør inden for relevante områder fastlægge en ramme, der sigter mod
  med generelle og tydelige fælles
  gennemførlige standarder, som respekterer den specifikke situation i de enkelte medlemsstater, er i stand til at tilpasse sig mangfoldigheden af sociale systemer og interessenternes roller og anerkender borgernes reelle sociale rettigheder på europæisk og nationalt niveau, som kan håndhæves, samt omfatter en merværdi på europæisk plan (2). Søjlens mål bør respekteres inden for alle EU's politikområder, også gennem anvendelse af den horisontale klausul (artikel 9 i EUF-traktaten). |
| --- | --- |

2.6.5.

Begrundelse

Når målet er at respektere mangfoldigheden i medlemsstaterne i forbindelse med det sociale system, kan der ikke kræves generelle eller fælles standarder.

Afstemningsresultat

| For | 48 |
| --- | --- |
| Imod | 120 |
| Hverken for eller imod | 4 |

For

48

Imod

120

Hverken for eller imod

4

Punkt 2.6.6

Ændres som følger:

| 2.6.6. | Gennemførelsen af EPSR har til formål at udløse opadgående konvergens med hensyn til beskæftigelse og sociale resultater, forbedre og tilpasse de sociale forhold og forholdene på arbejdsmarkedet for europæiske arbejdstagere og borgere, forbedre og skabe effektive, bæredygtige og pålidelige sociale sikringsordninger (3)) samt moderne, videnskabeligt baserede, kvalitetsvurderede social- og sundhedstjenester, navnlig offentlige og nonprofit tjenester, tilvejebringe rimelige arbejdsvilkår
  fastsætte minimumsstandarder for at bekæmpe social dumping og samtidig skabe lige vilkår for velfungerende økonomier, beskæftigelse og bæredygtige virksomheder. Samtidig med, at borgerne får større tillid til EU. Socialpolitiske strategier bør også tage hensyn til SMV'ers interesser og tilstræbe rimelige markedsvilkår for dem. Det er vigtigt at oprette og godkende grundlæggende standarder for så vidt angår tjenesteydelser af almen interesse (såsom boliger, vand og sociale tjenester), som løbende bør vurderes, herunder også af uafhængige eksperter (forskningsinstitutter, akademier osv.) som kan modtage økonomisk støtte, og hvis rapporter kan offentliggøres. Først og fremmest bør man behandle borgernes og de sårbare gruppers grundlæggende behov og kritiske forskelle når det gælder muligheder, indkomst og formue internt i og mellem medlemsstaterne. Social inklusion baseret på lige muligheder og rimelige levevilkår bør fremmes af alle medlemsstater. |
| --- | --- |

2.6.6.

Begrundelse

Gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder bør resultere i opadgående konvergens af beskæftigelsesmæssige og sociale resultater, da det er resultaterne, der afgør, om de politiske valg har været vellykkede. Som det anføres i søjlens præambel (pkt. 12), er hensigten med den europæiske søjle for sociale rettigheder at tjene som rettesnor for effektive beskæftigelsesmæssige og sociale resultater i håndteringen af nuværende og fremtidige udfordringer. Teksten bør også nævne tilpasning af de sociale forhold og forholdene på arbejdsmarkedet (ikke kun forbedring), da en sådan tilpasning kan vise sig nødvendig som følge af ændringer i samfundet og arbejdslivet. De sociale sikringsordninger skal være pålidelige og effektive, men også bæredygtige.

Den europæiske søjle for sociale rettigheder handler ikke om at fastsætte minimumsstandarder for at bekæmpe social dumping, så denne passage bør slettes.

Listen over emner, der bør håndteres som en prioritet, bør ikke indeholde spørgsmål, der ikke er omfattet af søjlens principper (f.eks. forskelle i indkomst og formue inden for de enkelte medlemsstater eller mellem forskellige medlemsstater).

Afstemningsresultat

| For | 53 |
| --- | --- |
| Imod | 115 |
| Hverken for eller imod | 3 |

For

53

Imod

115

Hverken for eller imod

3

Punkt 2.6.7

Ændres som følger:

| 2.6.7. | Der bør lægges særlig vægt på overenskomstforhandlingernes og de kollektive aftalers forskellige roller på nationalt niveau. Disse kan foregribe lovgivningen eller være et alternativ hertil ved at regulere bestemte aspekter af arbejdsmarkedet og ansættelsesforhold. Arbejdsmarkedets parter kan således spille en rolle i gennemførelsesprocessen og bevise, at de kan opnå samme retsvirkning. I nogle medlemsstater er de kollektive overenskomstforhandlinger ikke strukturerede, og andelen af arbejdstagere, der er omfattet af kollektive overenskomster, er yderst lav. Derfor er der fortsat forskelle i adgangen til de sociale rettigheder, som er forankret i EPSR. I sådanne tilfælde bør lovgivningen tages i brug.
  EØSU opfordrer derfor medlemsstaterne til at styrke kapaciteten hos de nationale arbejdsmarkedsparter. |
| --- | --- |

2.6.7.

Begrundelse

Vi foreslår at lade slutningen af andet punktum udgå, da det ikke er klart, hvad der menes med »opnåelse af samme retsvirkning«. De nationale systemer er forskellige med hensyn til den rolle, som kollektive forhandlinger og lovgivning spiller i reguleringen af arbejdsmarkedet, de niveauer, hvor der føres forhandlinger (på tværs af sektorer, i sektorer, virksomheder og på arbejdspladser, på regionalt plan eller erhvervsgrupper), og den måde, hvorpå forhandlingerne på forskellige niveauer kan hænge sammen (kilde: Eurofound).

Afstemningsresultat

| For | 59 |
| --- | --- |
| Imod | 114 |
| Hverken for eller imod | 2 |

For

59

Imod

114

Hverken for eller imod

2

Punkt 2.6.8

Ændres som følger:

| 2.6.8. | Firepartserklæringen om en ny start for den sociale dialog tilskynder til udvikling af effektive overenskomstforhandlinger. Arbejdsmarkedets parters fælles tilsagn om gennemførelse af EPSR afspejles i de europæiske arbejdsmarkedsparters fælles arbejdsprogram 2019-2021, som også vil blive gennemført nationalt i medlemsstaterne, hvilket vil bidrage til den nationale reformproces. Arbejdsprogrammet for perioden 2019-2021 omfatter følgende seks prioriteter: digitalisering, forbedring af arbejdsmarkedets og de sociale systemers resultater, kompetencer, håndtering af psykosociale aspekter og risici på arbejdspladsen, kapacitetsopbygning med henblik på en stærkere social dialog samt cirkulær økonomi
  vil indeholde specifikke forslag til emner, som knytter sig til gennemførelsen af EPSR, såsom forhandlinger om en autonom rammeaftale for digitalisering, herunder muligheder og vilkår for at koble sig på og af, forbedring af arbejdsmarkedets og de sociale ordningers produktivitet og kompetenceudvikling (4). |
| --- | --- |

2.6.8.

Begrundelse

Det er vigtigt at sikre, at udtalelsen følger ordlyden i de europæiske arbejdsmarkedsparters arbejdsprogram. (F.eks. nævnes muligheden for at koble sig af og på i arbejdsprogrammet i forbindelse med erklæringen om at afholde et fælles informationsindsamlingsseminar med henblik på at udforske forskellige scenarier).

Afstemningsresultat

| For | 53 |
| --- | --- |
| Imod | 115 |
| Hverken for eller imod | 6 |

For

53

Imod

115

Hverken for eller imod

6

Punkt 2.6.10

Ændres som følger:

| 2.6.10. | Kommissionen har truffet praktiske foranstaltninger med sigte på at gennemføre søjlen på EU-niveau og har for nyligt offentliggjort et ajourført faktablad, som indeholder de lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige initiativer, der er blevet vedtaget indtil nu (5). EØSU har allerede givet udtryk for sin overbevisning om, at en klar køreplan for gennemførelsen af EPSR vil bidrage til at fremme konvergens og til at opfylde dens mål. efterlyst en tydelig og velkoordineret køreplan (6)
  , hvori der fastlægges prioriteter for gennemførelsen af søjlen. |
| --- | --- |

2.6.10.

Begrundelse

Vi foreslår at anvende den nøjagtige ordlyd fra udtalelse SOC/564.

Afstemningsresultat

| For | 50 |
| --- | --- |
| Imod | 113 |
| Hverken for eller imod | 4 |

For

50

Imod

113

Hverken for eller imod

4

Punkt 2.6.11

Ændres som følger:

| 2.6.11. | Foranstaltninger til gennemførelse af EPSR bør baseres på en videnskabelig analyse af den nuværende retlige og konkrete situation for social- og sundhedspolitikker i medlemsstaterne og på EU-plan og bør inddrage sociale aktører. EØSU kan fungere som formidler.
  EØSU foreslår, at der oprettes et EU-forum for socialpolitik. EU har nemlig brug for
  skal tilskynde til metoder til
  et permanent forum for kommunikation, udveksling af bedste praksis, evaluering, ekspertseminarer, sociale programmer, overholdelse af EU's og medlemsstaternes regler og reformprojekter for medlemsstaternes og EU's politikker. Da bedre håndhævelse af de eksisterende sociale rettigheder fortsat er et spørgsmål, der vækker bekymring, bør Kommissionen og medlemsstaterne forbedre overholdelsen af EU's regler. Det nye forum skal være knyttet til semesterprocessen. |
| --- | --- |

2.6.11.

Begrundelse

Det er på ingen måde klart, hvad der menes med henvisningen til »et EU-forum for socialpolitik«. Der er ingen grund til at oprette nye instrumenter/platforme, og henvisningen til forummet bør udgå. Det, der er vigtigt, er høring og inddragelse af relevante interessenter i forbindelse med gennemførelsen af EPSR.

Afstemningsresultat

| For | 52 |
| --- | --- |
| Imod | 114 |
| Hverken for eller imod | 3 |

For

52

Imod

114

Hverken for eller imod

3

Punkt 2.7.2

Ændres som følger:

| 2.7.2. | Forhandlingerne om den næste flerårige finansielle ramme bør sigte mod at sikre passende finansiering til beskæftigelses- og socialpolitikker. EU's budget- og gældsregler (7) bør revideres, så de respekterer de grundlæggende rettigheder såvel som målene i traktaterne og EPSR. Performing economies, debt control and social targets should be in an appropriate balance. Som EØSU tidligere
  gentagne gange har gjort opmærksom på (8), vil finansieringen af gennemførelsen af den sociale søjle også i høj grad afhænge af de ressourcer, der er til rådighed på medlemsstatsniveau. Det vil kræve midler fra de offentlige budgetter til investeringer og også til de løbende udgifter til de kommende års aktiviteter. EU's budget- og gældsregler kan lægge grænser for dette (9). Som EØSU allerede har understreget ved gentagne lejligheder (10)
  , bør der ses på mulighederne for at øge fleksibiliteten inden for disse regler, f.eks. med en »gylden regel«, der muliggør offentlige investeringer med et socialt mål med henblik på at opfylde målene for den sociale søjle, først og fremmest ved at øge indkomstniveauer, styrke den sociale samhørighed og forebygge udstødelse af på anden måde dårligt stillede grupper, som ellers ikke kan deltage fuldt ud i samfundet, og samtidig skabe bæredygtig økonomisk vækst
  er det muligt at øge de offentlige investeringer i medlemsstaterne ved hjælp af en »gylden regel« for offentlige investeringer med et socialt mål, hvilket vil gøre det muligt at opnå større fleksibilitet i budgetreglerne. Øgede indkomstniveauer, bæredygtig vækst, styrkelse af den sociale samhørighed og forebyggelse af udstødelse er fælles mål, man kan overveje. De offentlige investeringer vil også kunne øges ved hjælp af især de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene), som tydeligere kan målrettes de målsætninger, der er fremhævet i EPSR (11). Hensigtsmæssige skattepolitikker, der bl.a. er rettet mod effektiv bekæmpelse af skattesvig, skatteundgåelse og aggressiv skatteplanlægning, bør gøre det muligt at rejse yderlige midler, som kan bidrage til finansieringen af EPSR. Garanti for, at yderligere midler bruges effektivt, kræver, at handlingsprogrammer og køreplaner for gennemførelsen af den sociale søjle implementeres som en integreret del af det europæiske semester, og især at der udarbejdes nationale reformprogrammer og konvergensprogrammer (12)). |
| --- | --- |

2.7.2.

Begrundelse

Det er vigtigt at benytte den nøjagtige ordlyd af den udtalelse, der henvises til, for at sikre en bedre balance i teksten og også for at henvise til udsagn fra tidligere udtalelser om gennemførelsen af søjlen som led i det europæiske semester.

Afstemningsresultat

| For | 55 |
| --- | --- |
| Imod | 112 |
| Hverken for eller imod | 4 |

For

55

Imod

112

Hverken for eller imod

4

Punkt 2.8.4

Ændres som følger:

| 2.8.4. | Et nyt
  En ny europæisk semestercyklus bør opfylde sociale mål inden for rammerne af en omfattende overvågning af den sociale ubalance for at rette op på, at kravene i overvejende grad er af finanspolitisk og makroøkonomisk karakter. Den sociale resultattavle bør overvåge og være rettet mod alle søjlens rettigheder og principper samt inkludere nye målbare indikatorer. Sådanne indikatorer kunne, ud over statistikker, omfatte reel adgang til sociale ydelser af høj kvalitet, sociale rettigheder, som kan håndhæves, social og arbejdsmarkedsrelateret integration af migranter, andel af arbejdstagere, der er omfattet af kollektive overenskomster, de sociale aktørers deltagelse i semesterprocessen og adgangen til lærepladser og videregående uddannelser af høj kvalitet. Kommissionen bør overvåge gennemførelsen af de nationale reformplaner i tæt samarbejde med arbejdsmarkedets parter og relevante civilsamfundsorganisationer og derigennem fremme de landespecifikke henstillinger på socialområdet. Antallet af anbefalinger og deres struktur bør være passende og bør indebære kontrol af, hvilke fremskridt der gøres med de prioriteter, der indgår i køreplanen. |
| --- | --- |

2.8.4.

Begrundelse

Det er unødvendigt at tale om et »nyt« europæisk semester, idet det europæiske semester blev introduceret allerede i 2010. Desuden er det ikke nødvendigt at søge et »nyt« europæisk semester, idet alle bestræbelser bør fokusere på at sikre, at det eksisterende europæiske semester fungerer effektivt og resultatorienteret. Man bør snarere henvise til den nye europæiske semestercyklus. Den europæiske søjle for sociale rettigheder ledsages af en »social resultattavle«, der sporer tendenser og resultater på tværs af EU-landene på tre områder med relation til principperne under søjlen. Resultattavlen bidrager til det europæiske semesters samordning af de økonomiske politikker og tjener til at vurdere fremskridtene i retning af en social topkarakter for EU som helhed. Dette betyder, at der finder en omfattende overvågning sted.

Afstemningsresultat

| For | 49 |
| --- | --- |
| Imod | 117 |
| Hverken for eller imod | 4 |

For

49

Imod

117

Hverken for eller imod

4

Nyt punkt før det nuværende punkt 3.1

Nyt punkt tilføjes før det nuværende punkt 3.1:

EØSU har allerede i sin relaterede udtalelse (13) understreget, at søjlen kan blive en god anledning til at vise, at EU-niveauet stadig er i stand til i det relevante omfang at levere et reelt svar på de udfordringer, almindelige mennesker står over for, under fuld overholdelse af kompetencefordelingen og nærhedsprincippet.

Begrundelse

Dette punktum skitserer, hvad der skal holdes for øje med hensyn til gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder og de næste skridt: den europæiske søjle for sociale rettigheder kunne være en god lejlighed til at vise, at EU er i stand til at reagere korrekt, når der er behov for en indsats. Samtidig understreger det betydningen af fuld respekt for kompetencefordelingen og nærhedsprincippet.

Afstemningsresultat

| For | 50 |
| --- | --- |
| Imod | 114 |
| Hverken for eller imod | 4 |

For

50

Imod

114

Hverken for eller imod

4

Første nye punkt efter det nuværende punkt 3.1

Nyt punkt tilføjes efter det nuværende punkt 3.1:

Det er afgørende, at der er synergi mellem EU's og de nationale socialpolitikker og -tiltag. Da EU's sociale model er baseret på forskellige nationale modeller, som skal bevares, er EU nødt til at respektere de nationale kompetencer og mangfoldigheden i medlemsstaternes sociale systemer, som er baseret på dybt rodfæstede politiske valg og samfundsmodeller. EU's vigtigste opgave bør derfor være at tilvejebringe de bedst mulige vilkår for medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter og støtte dem i deres bestræbelser på at indføre identificerede reformer.

Begrundelse

Det er nødvendigt at understrege vigtigheden af synergi mellem EU's og de nationale socialpolitikker og -tiltag, herunder i teksten til konklusioner og anbefalinger. Præamblen til den europæiske søjle for sociale rettigheder fastslår klart »At opnå resultater med hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder er en fælles politisk forpligtelse og et fælles politisk ansvar. (...).« Desuden henviser præamblen eksplicit til behovet for at respektere kompetencefordelingen og tage behørigt hensyn til forskellige socioøkonomiske miljøer og de nationale systemers forskelligartede karakter, herunder arbejdsmarkedsparternes rolle, samt nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet.

Afstemningsresultat

| For | 45 |
| --- | --- |
| Imod | 116 |
| Hverken for eller imod | 4 |

For

45

Imod

116

Hverken for eller imod

4

Punkt 3.2.2

Ændres som følger:

| 3.2.2. | I forbindelse med gennemførelsen af direktivet om balance mellem arbejdsliv og familieliv bør der være særligt fokus på levedygtige og retfærdige løsninger til en overkommelig pris i forhold til at yde tilstrækkelig kompensation til de arbejdstagere, der gør brug af forældreorlov. Der bør også være fokus på fleksible arbejdsvilkår, som er tilpasset behovene på arbejdspladsen
  samt på at inkludere en mulig revision af Barcelonamålene. Man bør derudover overveje børnepasning og andre plejeordninger til en overkommelig pris med henblik på at støtte familierne. |
| --- | --- |

3.2.2.

Begrundelse

Løsninger vedtaget i medlemsstaterne i forbindelse med gennemførelsen af direktivet om balance mellem arbejdsliv og privatliv, som handler om at kompensere arbejdstagere, der gør brug af forældreorlov, tilstrækkeligt, skal også være til at betale. Løsninger vedrørende fleksible arbejdsvilkår er også nødt til at tage hensyn til arbejdspladsens behov.

Da Barcelonamålene blev fastsat af Det Europæiske Råd (i 2002), skal en mulig revision af disse ikke kædes sammen med gennemførelsen af direktivet om balance mellem arbejdsliv og privatliv, og denne del af punktet bør derfor udgå.

Afstemningsresultat

| For | 49 |
| --- | --- |
| Imod | 109 |
| Hverken for eller imod | 5 |

For

49

Imod

109

Hverken for eller imod

5

Punkt 3.2.3

Ændres som følger:

| 3.2.3. | EØSU har efterlyst en integreret strategi for ligestilling mellem kønnene (14). I lyset af de europæiske ministres fælles erklæring om kønsligestilling (15) opfordrer EØSU til, at uberettigede lønforskelle
  lønforskellene mellem kønnene udryddes (16). Navnlig bør der tages hensyn til SMV'ernes behov for at sikre, at man undgår overdrevne administrative byrder. |
| --- | --- |

3.2.3.

Begrundelse

Denne tilføjelse gør teksten mere præcis. Foranstaltningerne til bekæmpelse af lønforskelle bør målrettes bekæmpelse af uberettigede lønforskelle.

Afstemningsresultat

| For | 45 |
| --- | --- |
| Imod | 114 |
| Hverken for eller imod | 5 |

For

45

Imod

114

Hverken for eller imod

5

Punkt 3.2.5

Ændres som følger:

| 3.2.5. | EØSU understreger på ny, at arbejdsmarkedsdeltagelsen og arbejdets kvalitet kan forbedres ved hjælp af øgede investeringer i aktive arbejdsmarkedspolitikker og fastsættelse af fælles standarder for velfungerende offentlige arbejdsformidlinger (17). Det gælder også tjenester for beskæftigelse uden gevinst for øje, som sigter mod at reducere varigheden af tiden mellem job og derved sikre, at de tillærte færdigheder anvendes, at der ydes støtte til flere og mere forskelligartede karrierer, samt at man bevæger sig i retning mod varig beskæftigelse
  stabile ansættelseskontrakter (18). Bekæmpelse af langtidsledighed, integration af migranter på arbejdsmarkedet og reintegration af arbejdsløse personer, der er ved at miste modet, er et andet centralt politikområde, hvor der er akut behov for målrettede foranstaltninger, der kan omfatte arbejdstageres ret til at modtage støtte til arbejdstagere til jobsøgning, uddannelse og omskoling. |
| --- | --- |

3.2.5.

Begrundelse

Den første ændring følger af teksten i den citerede udtalelse. Med hensyn til de akutte målrettede foranstaltninger vil det være bedre at formulere det på »mere aktiv vis«. Der er tale om at yde støtte til arbejdstagere til jobsøgning, uddannelse og omskoling ikke om at formulere dette i form af en »rettighed«.

Afstemningsresultat

| For | 47 |
| --- | --- |
| Imod | 110 |
| Hverken for eller imod | 2 |

For

47

Imod

110

Hverken for eller imod

2

Punkt 3.2.6

Ændres som følger:

| 3.2.6. | Sikring af adgang
  retten til livslang læring for alle bør være et punkt på EU's dagsorden (19). De nationale systemer for almen uddannelse og erhvervsuddannelse samt lærlingeuddannelser bør udvikles yderligere med fokus på STEM-områder (naturvidenskab, teknologi, ingeniørvæsen og matematik) og udvikling af vekseluddannelsessystemer, som vil føre til bedre matchning af kvalifikationer til arbejdsmarkedets behov. |
| --- | --- |

3.2.6.

Begrundelse

Der bør rettes fokus mod at fremme politikker, der sikrer, at alle har adgang til livslang læring. Selv om den citerede udtalelse henviser til betydningen af livslang læring og fremme af deltagelse i livslang læring, fastslås det tilsyneladende ikke, at retten til livslang læring bør være på EU's dagsorden.

Afstemningsresultat

| For | 48 |
| --- | --- |
| Imod | 116 |
| Hverken for eller imod | 2 |

For

48

Imod

116

Hverken for eller imod

2

Punkt 3.3.1

Ændres som følger:

| 3.3.1. | På kort sigt bør der fokuseres på overvågning af gennemførelsen af det reviderede direktiv om udstationering af arbejdstagere, hvilket vil sikre beskyttelsen af udstationerede arbejdstagere under deres udstationering i forbindelse med levering af tjenesteydelser
  som stadfæster princippet om ligebehandling, og direktivet om gennemsigtige og forudsigelige arbejdsvilkår, som fastsætter minimumsrettigheder for alle ansættelsesforhold, sammen med oprettelsen af en europæisk arbejdsmarkedsmyndighed, der har til formål at forbedre håndhævelsen af EU-reglerne og øge arbejdstilsynets effektivitet. |
| --- | --- |

3.3.1.

Begrundelse

Den ændrede ordlyd beskriver formålet med direktivet om udstationering af arbejdstagere.

Afstemningsresultat

| For | 4 |
| --- | --- |
| Imod | 118 |
| Hverken for eller imod | 2 |

For

4

Imod

118

Hverken for eller imod

2

Punkt 3.3.2

Ændres som følger:

| 3.3.2. | EØSU opfordrer til
  anbefaler, at
  medarbejderindflydelse
  medarbejderindflydelsen i virksomhederne styrkes, navnlig med henblik på det overordnede mål om at øge produktiviteten og støtte
  forvalte indførelsen af nye teknologier samt styre indvirkningen heraf på arbejdets tilrettelæggelse og arbejdsstyrkens færdigheder. I forbindelse hermed ser EØSU frem til resultatet af forhandlingerne mellem de europæiske arbejdsmarkedsparter om rammeaftalen vedrørende digitalisering. |
| --- | --- |

3.3.2.

Begrundelse

De foreslåede ændringer har til formål at understrege betydningen af medarbejderindflydelse i forbindelse med indførelsen af nye teknologier.

Afstemningsresultat

| For | 46 |
| --- | --- |
| Imod | 118 |
| Hverken for eller imod | 4 |

For

46

Imod

118

Hverken for eller imod

4

Punkt 3.3.3

Ændres som følger:

| 3.3.3. | EØSU støtter udviklingen — inden for rammerne af den sociale dialog på de rette nationale niveauer og EU-niveauer — af egnede foranstaltninger til en »retfærdig omstilling«, hvorved der indføres såvel foranstaltninger og tiltag med henblik på at befordre forandringer
  forvalte, ændre og give
  som passende minimumsbeskyttelse i tilfælde af omorganisering af arbejdspladser eller kollektive afskedigelser, som skyldes omstillinger (som følge af teknologi, demografi, globalisering, klimaforandringer eller den cirkulære økonomi), herunder støtte
  retten til at deltage i overenskomstforhandlinger,
  for at foregribelse af ændringer og ydelse af støtte til berørte arbejdstagere (direktivet vedrørende kollektive afskedigelser (20)). EØSU ser endvidere frem til medlovgivernes vedtagelse af Globaliseringsfonden. |
| --- | --- |

3.3.3.

Begrundelse

Henvisninger til »retten til at deltage i overenskomstforhandlinger« og »direktivet vedrørende kollektive afskedigelser« bør slettes, da en tekst om EØSU's syn på gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder bør fremhæve aspekter, som medlemsstaterne bør tage hensyn til i deres indsats for at udvikle deres arbejdsmarkeder og/eller sociale beskyttelsessystemer.

Afstemningsresultat

| For | 49 |
| --- | --- |
| Imod | 109 |
| Hverken for eller imod | 1 |

For

49

Imod

109

Hverken for eller imod

1

Punkt 3.3.4

Ændres som følger:

| 3.3.4 | Medarbejderinddragelse i virksomhedsledelsen som led i retten til information og høring bør evalueres i lyset af
  tilpasses de nye retlige rammer for ikkefinansielle oplysninger (21), og det bør sikres, at der udvises den fornødne omhu i henhold til kravene om ansvarlighed fra virksomhedernes side. |
| --- | --- |

3.3.4

Begrundelse

Ændringen foreslås for at holde teksten på et mere generelt plan. Det er for tidligt at tale om en tilpasning af de nye retlige rammer for ikkefinansielle oplysninger.

Afstemningsresultat

| For | 49 |
| --- | --- |
| Imod | 114 |
| Hverken for eller imod | 1 |

For

49

Imod

114

Hverken for eller imod

1

Punkt 3.3.5

Ændres som følger:

| 3.3.5. | EØSU mener, at det med henblik på at forebygge fattigdom blandt lønmodtagere vil være nyttigt at fastsætte benchmarks, som kan hjælpe med at vurdere de lave lønningers tilstrækkelighed, herunder ved at fremme analyser og udveksling af god praksis gennem de tilgængelige gensidige læringsprocesser og ved at indføre fælles standarder for fastsættelse af gennemsigtige og forudsigelige mindstelønninger, der hvor de findes, og arbejdsmarkedets parter ønsker dem. |
| --- | --- |

3.3.5.

Begrundelse

Indførelse af fælles standarder for fastsættelse af mindstelønninger er hverken ønskværdigt eller acceptabelt, da lønninger skal drøftes på nationalt plan.

Afstemningsresultat

| For | 51 |
| --- | --- |
| Imod | 114 |
| Hverken for eller imod | 2 |

For

51

Imod

114

Hverken for eller imod

2

Punkt 3.4.6

Ændres som følger:

| 3.4.6. | Der er ligeledes akut behov for at forstærke medlemsstaternes kapacitet til at aktivere sociale overførsler eller andre foranstaltninger for at opfylde menneskers grundlæggende behov fra fødsel til alderdom. Dette indebærer: |
| --- | --- |

3.4.6.

| — | også på europæisk niveau at støtte og styrke medlemsstaternes bestræbelser på at udvikle og ajourføre
  vedtagelse af et europæisk rammedirektiv om en minimumsindkomstordning for at dæmme op for fattigdom og fremme et inkluderende arbejdsmarked (22) |
| --- | --- |

—

også på europæisk niveau at støtte og styrke medlemsstaternes bestræbelser på at udvikle og ajourføre
  vedtagelse af et europæisk rammedirektiv om en minimumsindkomstordning for at dæmme op for fattigdom og fremme et inkluderende arbejdsmarked (22)

| — | udforskning af muligheden for at fastsætte
  udvikle fælles principper
  minimumsstandarder på området for arbejdsløshedsforsikring i EU-medlemsstaterne (23) |
| --- | --- |

—

udforskning af muligheden for at fastsætte
  udvikle fælles principper
  minimumsstandarder på området for arbejdsløshedsforsikring i EU-medlemsstaterne (23)

| — | sikring af handicappedes adgang til sociale og politiske hverv |
| --- | --- |

—

sikring af handicappedes adgang til sociale og politiske hverv

| — | genbehandling af formlen for »udgifter som følge af aldring« og omdannelse af denne til et koncept om »værdig aldring«, som sætter tilstrækkeligheden af pensioner, sundhedstjenester og langtidspleje i centrum for den økonomiske forvaltning uden at glemme fokus på pensionssystemernes bæredygtighed |
| --- | --- |

—

genbehandling af formlen for »udgifter som følge af aldring« og omdannelse af denne til et koncept om »værdig aldring«, som sætter tilstrækkeligheden af pensioner, sundhedstjenester og langtidspleje i centrum for den økonomiske forvaltning uden at glemme fokus på pensionssystemernes bæredygtighed

| — | oprettelse af specifikke programmer for offentligt ejet lejeboligbyggeri og for adgang til boliger til fordel for lavindkomsthusstande |
| --- | --- |

—

oprettelse af specifikke programmer for offentligt ejet lejeboligbyggeri og for adgang til boliger til fordel for lavindkomsthusstande

| — | investering i børnepasningsfaciliteter til direkte fordel for børn og vanskeligt stillede unge. EØSU hilser Kommissionens og Europa-Parlamentets forslag om at indføre en børnegaranti velkommen |
| --- | --- |

—

investering i børnepasningsfaciliteter til direkte fordel for børn og vanskeligt stillede unge. EØSU hilser Kommissionens og Europa-Parlamentets forslag om at indføre en børnegaranti velkommen

| — | oprettelse af et egentligt europæisk læringsområde, fremme
  sikring af adgangen til kvalitetsundervisning for alle samt
  og udvidelse af ungdomsgarantien. |
| --- | --- |

—

oprettelse af et egentligt europæisk læringsområde, fremme
  sikring af adgangen til kvalitetsundervisning for alle samt
  og udvidelse af ungdomsgarantien.

Begrundelse

Eftersom formålet med den europæiske søjle for sociale rettigheder er at vejlede medlemsstaterne i forbindelse med udviklingen af deres sociale systemer, bør dette være fremhævet i første led vedrørende minimumsindkomster. Desuden har den udtalelse, der henvises til, en modudtalelse som bilag, hvori der gives udtryk for et andet synspunkt.

Da der ikke foreligger noget konkret forslag fra Kommissionen om børnegarantien, er det for tidligt at udtrykke støtte hertil.

Der bør ligeledes henvises til behovet for at oprette et egentligt europæisk læringsområde.

Afstemningsresultat

| For | 51 |
| --- | --- |
| Imod | 112 |
| Hverken for eller imod | 2 |

For

51

Imod

112

Hverken for eller imod

2

Punkt 1.1

Ændres som følger:

| 1.1. | En realistisk fremtid for Den Europæiske Union kan efter EØSU's opfattelse kun baseres på et sundt økonomisk fundament i kombination med en stærk social dimension (24), og EØSU har konsekvent slået til lyd for opadgående konvergens, når det gælder beskæftigelsesmæssige og sociale resultater, og en mere effektiv socialpolitik på både EU-niveau og medlemsstatsniveau (25). Den europæiske sociale model bør også styrkes og opdateres som en international reference. En effektiv gennemførelse af den europæiske søjle for sociale rettigheder (EPSR) fra 2017 bekræfter, at der stadig er et fælles engagement i den europæiske sociale model inden for rammerne af en ny socialt inkluderende strategi. |
| --- | --- |

1.1.

Begrundelse

Det, der er relevant for en stærk social dimension, er opadgående konvergens, når det gælder beskæftigelsesmæssige og sociale resultater, da det er resultaterne, som afgør, hvorvidt de politiske valg, der er blevet truffet, har været vellykkede. Det præciseres også i præamblen til den europæiske søjle for sociale rettigheder, hvor det af punkt 12 fremgår, at »Den europæiske søjle for sociale rettigheder har til formål at tjene som rettesnor for effektive beskæftigelsesmæssige og sociale resultater som svar på nuværende og fremtidige udfordringer (...).«

Afstemningsresultat

| For | 47 |
| --- | --- |
| Imod | 116 |
| Hverken for eller imod | 1 |

For

47

Imod

116

Hverken for eller imod

1

Punkt 1.3

Punktet udgår.

| 1.3. | Den europæiske lovgivning bør fastsætte en ramme med generelle fælles standarder på relevante områder, som respekterer den særlige situation i de enkelte medlemsstater og de enkelte sociale systemer og anerkender, at borgerne skal have reelle sociale rettigheder, som kan håndhæves, både på EU-niveau og nationalt niveau. Søjlens mål bør respekteres inden for alle EU's politikområder, ved at man anvender den horisontale klausul (26). |
| --- | --- |

1.3.

Begrundelse

Gives mundtligt.

Afstemningsresultat

| For | 48 |
| --- | --- |
| Imod | 123 |
| Hverken for eller imod | 5 |

For

48

Imod

123

Hverken for eller imod

5

Punkt 1.3

Ændres som følger:

| 1.3. | Den europæiske lovgivning bør fastsætte en ramme med generelle fælles
  sigte på realistiske standarder på relevante områder, som respekterer den særlige situation i de enkelte medlemsstater og de enkelte sociale systemer og anerkender, at borgerne skal have reelle sociale rettigheder, som kan håndhæves, både på EU-niveau og nationalt niveau. Søjlens mål bør respekteres inden for alle EU's politikområder, ved at man anvender den horisontale klausul (27). |
| --- | --- |

1.3.

Begrundelse

Når målet er at respektere mangfoldigheden i medlemsstaterne i forbindelse med det sociale system, kan der ikke kræves generelle eller fælles standarder.

Afstemningsresultat

| For | 48 |
| --- | --- |
| Imod | 120 |
| Hverken for eller imod | 4 |

For

48

Imod

120

Hverken for eller imod

4

Punkt 1.4

Ændres som følger:

| 1.4. | EPSR gennemføres i øjeblikket via lovgivningsmæssige og ikkelovgivningsmæssige foranstaltninger, gennem målrettet finansiering og ændringer i processen for det europæiske semester, som bør målrettes mod at udløse opadgående konvergens, når det gælder beskæftigelse og sociale resultater, og samtidig tilstræbe gennemførlige standarder
  og fastsætte sociale minimumsstandarder for at skabe lige vilkår. |
| --- | --- |

1.4.

Begrundelse

Gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder bør resultere i opadgående konvergens af beskæftigelsesmæssige og sociale resultater, da det er resultaterne, der afgør, om de politiske valg har været vellykkede. Det præciseres også i præamblen til den europæiske søjle for sociale rettigheder, hvor det af punkt 12 fremgår, at »Den europæiske søjle for sociale rettigheder har til formål at tjene som rettesnor for effektive beskæftigelsesmæssige og sociale resultater som svar på nuværende og fremtidige udfordringer (...).«

Afstemningsresultat

| For | 47 |
| --- | --- |
| Imod | 116 |
| Hverken for eller imod | 1 |

For

47

Imod

116

Hverken for eller imod

1

Nyt punkt efter det nuværende punkt 1.4

Tilføjelse af et nyt punkt efter det nuværende punkt 1.4:

Udgangspunktet må være, at spørgsmål, der mangler en klar tværnational dimension, bør behandles på nationalt plan. EU's vigtigste rolle bør være at tilvejebringe incitamenter, information og knowhow, således at medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter kan udforme, gennemføre og evaluere politikker, der tager fat på de strukturelle arbejdsmarkedsudfordringer, de står over for.

Begrundelse

Gives mundtligt.

Afstemningsresultat

| For | 49 |
| --- | --- |
| Imod | 113 |
| Hverken for eller imod | 3 |

For

49

Imod

113

Hverken for eller imod

3

Nyt punkt efter det nuværende punkt 1.4

Tilføjelse af et nyt punkt efter det nuværende punkt 1.4:

Det er afgørende, at der er synergi mellem EU's og de nationale socialpolitikker og -tiltag. Da EU's sociale model er baseret på forskellige nationale modeller, som skal bevares, er EU nødt til at respektere de nationale kompetencer og mangfoldigheden i medlemsstaternes sociale systemer, som er baseret på dybt rodfæstede politiske valg og samfundsmodeller. EU's vigtigste opgave bør derfor være at tilvejebringe de bedst mulige vilkår for medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter og støtte dem i deres bestræbelser på at indføre identificerede reformer.

Begrundelse

Det er nødvendigt at understrege vigtigheden af synergi mellem EU's og de nationale socialpolitikker og -tiltag, herunder i teksten til konklusioner og anbefalinger. Præamblen til den europæiske søjle for sociale rettigheder fastslår klart »At opnå resultater med hensyn til den europæiske søjle for sociale rettigheder er en fælles politisk forpligtelse og et fælles politisk ansvar. (...).« Desuden henviser præamblen eksplicit til behovet for at respektere kompetencefordelingen og tage behørigt hensyn til forskellige socioøkonomiske miljøer og de nationale systemers forskelligartede karakter, herunder arbejdsmarkedsparternes rolle, samt nærhedsprincippet og proportionalitetsprincippet.

Afstemningsresultat

| For | 45 |
| --- | --- |
| Imod | 116 |
| Hverken for eller imod | 4 |

For

45

Imod

116

Hverken for eller imod

4

Punkt 1.7

Ændres som følger:

| 1.7. | Gennemførelsen af EPSR kræver et solidt budgetgrundlag og investeringer på EU- og medlemsstatsniveau gennem passende finansiering i FFR ved hjælp af en »gylden regel« for offentlige investeringer med et socialt formål og de europæiske struktur- og investeringsfonde (ESI-fondene), som tydeligere kan målrettes EPSR, tillige med hensigtsmæssige skattepolitikker (28). Som EØSU tidligere har gjort opmærksom på, vil finansieringen af gennemførelsen af den sociale søjle også i høj grad afhænge af de ressourcer, der er til rådighed på medlemsstatsniveau. Det vil kræve midler fra de offentlige budgetter til investeringer og også til de løbende udgifter til de kommende års aktiviteter. EU's budget- og gældsregler kan lægge grænser for dette. Som EØSU allerede har understreget ved gentagne lejligheder, bør der ses på mulighederne for at øge fleksibiliteten inden for disse regler, f.eks. med en »gylden regel«, der muliggør offentlige investeringer med et socialt mål med henblik på at opfylde målene for den sociale søjle (29). |
| --- | --- |

1.7.

Begrundelse

Det er vigtigt at bruge den nøjagtige ordlyd i udtalelsen for at sikre en bedre balance i teksten.

Afstemningsresultat

| For | 55 |
| --- | --- |
| Imod | 112 |
| Hverken for eller imod | 4 |

For

55

Imod

112

Hverken for eller imod

4

Punkt 1.9

Ændres som følger:

| 1.9. | En ny europæisk semesterproces
  cyklus bør opfylde sociale målsætninger inden for rammerne af en overordnet overvågning af sociale ubalancer, der gennemføres som led i processen, og der bør indføres nye målbare indikatorer sammen med målrettede sociale landespecifikke henstillinger. |
| --- | --- |

1.9.

Begrundelse

Det er unødvendigt at tale om et »nyt« europæisk semester, da det europæiske semester blev indført allerede i 2010. Man bør snarere henvise til den nye europæiske semestercyklus. Dertil kommer, at der ikke er nogen grund til at efterlyse et »nyt« europæisk semester, idet hele indsatsen bør fokusere på at sikre, at det eksisterende europæiske semester fungerer effektivt og er resultatorienteret. EPSR omfatter en »social resultattavle«, der holder øje med tendenser og resultater i EU-landene på tre områder, der er relateret til søjlens principper. Resultattavlen bidrager til det europæiske semesters samordning af de økonomiske politikker og tjener til at vurdere fremskridtene i retning af en social topkarakter for EU som helhed. Dette betyder, at der finder en omfattende overvågning sted.

Afstemningsresultat

| For | 49 |
| --- | --- |
| Imod | 117 |
| Hverken for eller imod | 4 |

For

49

Imod

117

Hverken for eller imod

4

Punkt 1.10

Ændres som følger:

| 1.10. | Man bør fremme en
  L
  løbende overvågning af gennemførelsen af den europæiske søjle for sociale rettigheder med obligatorisk
  løbende høring af sociale aktører, som EØSU kunne bistå
  bør fremmes. EØSU foreslår, at der oprettes et EU-forum for socialpolitik, der er knyttet til semesterprocessen. |
| --- | --- |

1.10.

Begrundelse

Betydningen af ordet »bindende« er uklar i denne sammenhæng, og det bør erstattes med »løbende«. Det er på ingen måde klart, hvad der menes med henvisningen til »et EU-forum for socialpolitik«. Der er ingen grund til at oprette nye instrumenter/platforme, og henvisningen til forummet bør udgå. Det, der er vigtigt, er høring og inddragelse af relevante interessenter i forbindelse med gennemførelsen af EPSR.

Afstemningsresultat

| For | 52 |
| --- | --- |
| Imod | 114 |
| Hverken for eller imod | 3 |

For

52

Imod

114

Hverken for eller imod

3

Punkt 1.11

Ændres som følger:

| 1.11. | EØSU har allerede givet udtryk for sin overbevisning om, at en klar køreplan for gennemførelsen af EPSR vil bidrage til at fremme konvergens og til at opfylde dens mål (30)

  .
  EØSU har også efterlyst en tydelig og velkoordineret køreplan, hvori der fastlægges prioriteter for gennemførelsen af søjlen og håndhævelsen af eksisterende sociale rettigheder og principper
  standarder
  . Først og fremmest bør man behandle grundlæggende behov og rettigheder, navnlig for sårbare grupper, forskelle når det gælder muligheder, indkomst og formue internt i og mellem medlemsstaterne, inkluderende politikker og ordentlige forhold for offentlige tjenester, tjenester uden profit for øje samt sociale virksomheder. |
| --- | --- |

1.11.

Begrundelse

Vi foreslår at anvende den nøjagtige ordlyd fra udtalelse SOC/564. Listen over emner, der bør håndteres som en prioritet, bør ikke indeholde spørgsmål, der ikke er omfattet af søjlens principper (f.eks. forskelle i indkomst og formue inden for de enkelte medlemsstater eller mellem forskellige medlemsstater).

Afstemningsresultat

| For | 50 |
| --- | --- |
| Imod | 113 |
| Hverken for eller imod | 4 |

For

50

Imod

113

Hverken for eller imod

4

---

(1)  

  EUT C 440 af 6.12.2018, s. 28

  , punkt 3.3.

(2)  
  EUT C 440 af 6.12.2018, s. 28, punkt 3.3.

(3)  

  EUT C 13 af 15.1 2016, s. 40

(4)  European Social Dialogue, Work Programme 2019-2021.

(5)  
  https://ec.europa.eu/commission/sites/beta-political/files/european_pillar_one_year_on.pdf

(6)  

  OJ C 81 af 2.3.2018, s. 145, punkt 8.3 og 1.3.

(7)  


  EUT C 177 af 18.5.2016, s. 35

  .

(8)  
  EUT C 227 af 28.6.2018, s. 1, punkt 1.8 og 3.6; EUT C 327 af 12.11.2013, s. 11; Årlig vækstundersøgelse 2018, punkt 1.4, endnu ikke offentliggjort; EUT C 226 af 16.7.2014, p. 21; og EUT C 262 af 25.7.2018, s. 1, punkt 3.14 og EUT C 190 af 5.6.2019, s. 24, punkt 1.8.

(9)  

  EUT C 177 af 18.5.2016, s. 35
  .

(10)  

  EUT C 227 af 28.6.2018, s. 1, punkt 1.6, Den økonomiske politik i euroområdet 2018, punkt 1.8 og 3.6, EUT C 327 af 12.11.2013, s. 11, punkt 1.4, EUT C 226 af 16.7.2014, s. 21.

(11)  
  EUT C 262 af 25.7.2018, s. 1, punkt 1.5.

(12)  

  EUT C 262 af 25.7.2018, s. 1, punkt 1.6.

(13)  

  EUT C 125 af 21.4 2017, s. 10
  .

(14)  
  EUT C 240 af 16.7.2019, s. 3, punkt 1.3.

(15)  Den fælles erklæring »Gender Equality as a Priority of the European Union today and in the future«, som blev underskrevet ved det uformelle møde mellem EU's ligestillingsministre den 12. oktober 2018 i Wien.

(16)  
  EUT C 110 af 22.3.2019, s. 26, punkt 3.1.1 og 3.1.3.

(17)  EØSU har vedtaget en udtalelse specifikt om offentlige arbejdsformidlinger, EUT C 353 af 18.10.2019, s. 46
  .

(18)  
  EUT C 353 af 18.10.2019, s. 46.

(19)  
  EUT C 237 af 6.7.2018, s. 8, punkt 4.10.

(20)  
  Rådets direktiv 98/59/EF af 20. juli 1998 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser (
  EFT L 225 af 12.8.1998, s. 16
  ).

(21)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/95/EU af 22. oktober 2014 om ændring af direktiv 2013/34/EU for så vidt angår offentliggørelse af ikkefinansielle oplysninger og oplysninger om mangfoldighed for visse store virksomheder og koncerner (
  EUT L 330 af 15.11.2014, s. 1
  )

(22)  

  EUT C 190 af 5.6.2019, s. 1
  .

(23)  
  EØSU er i færd med at udarbejde en udtalelse, SOC/583 om »Fælles minimumsstandarder for arbejdsløshedsforsikring i EU's medlemsstater«.

(24)  

  EUT C 81 af 2.3.2018, s. 145
  , punkt 1.2 og 2.2.

(25)  Se f.eks. udvalgets udtalelser
  EUT C 13 af 15.1.2016, s. 40
  ,
  EUT C 81 af 2.3.2018, s. 145
  og
  EUT C 440 af 6.12.2018, s. 135

  .

(26)  
  Artikel 9 i EUF-traktaten.

(27)  Artikel 9 i EUF-traktaten.

(28)  

  EUT C 262 af 25.7.2018, s. 1
  , punkt 1.5 og 1.6.

(29)  

  EUT C 262 af 25.7.2018, s. 1, punkt 3.1.4 (og henvisninger i dette punkt).

(30)  

  EUT C 81 af 2.3.2018, s. 145, punkt 8.3.

---

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/24 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/24

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om gennemførelse af den globale aftale om sikker, velordnet og regulær migration baseret på EU's værdier

(initiativudtalelse)

(2020/C 14/02)

Ordfører: José Antonio MORENO DÍAZ

| Plenarforsamlingens beslutning | 24.1.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 32, stk. 2 |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 8.7.2019 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 25.9.2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 138/3/8 |

Plenarforsamlingens beslutning

24.1.2019

Retsgrundlag

Artikel 32, stk. 2

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

8.7.2019

Vedtaget på plenarforsamlingen

25.9.2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

138/3/8

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU konstaterer de manglende fremskridt med hensyn til at opnå en fælles EU-migrationspolitik. Dette svækker solidariteten mellem medlemsstaterne og påvirker samtidig en passende overholdelse af det ansvar, der følger af folkeretten. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | FN mener, at håndteringen af migrationen skal ske multilateralt: FN's globale aftale (1) om sikker, velordnet og regulær migration indeholder prioriterede områder for dialog og global forvaltning inden for migrationsområdet. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Aftalens indhold er i fuld overensstemmelse med artikel 2 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU), der bygger på kerneværdier som respekt for den menneskelige værdighed, frihed, demokrati, ligestilling, retsstaten og overholdelse af menneskerettighederne, herunder rettigheder for personer, der tilhører mindretal. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU bemærker, at aftalen placerer spørgsmålet om migration og asyl på internationalt niveau og ser det som et multilateralt anliggende for at fremme et større samarbejde og en bredere dialog mellem migrationsstrømmenes oprindelses-, transit- og bestemmelseslande med henblik på at fremme en sikker, velordnet og regulær migration. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU minder om, at den globale aftale ikke er et bindende instrument, som giver EU's medlemsstater nye forpligtigelser, og at dens indhold er helt i overensstemmelse med EU's principper og værdier. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU beklager, at aftalen ikke er godkendt af alle EU's medlemsstater, og mener, at det ville have været en enestående anledning til, at EU kunne tale med én stemme om migration på verdensscenen. EØSU anser det derfor for nødvendigt, at alle EU's medlemsstater ratificerer denne aftale, og anbefaler, at EU ekspliciterer og videreudvikler aftalens målsætninger gennem passende mekanismer. EØSU mener, at man bør undersøge mulighederne for at deltage i høringer og mellemstatslige forhandlinger om udviklingen af International Migration Review Forum (IMRF), som skal være FN's instrument til overvågning af den globale aftale, og deltage i selve forummet. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU anerkender den indsats, der er gjort af EU's borgere, arbejdsmarkedsparter og civilsamfundsorganisationer, som med deres engagement og aktiviteter har demonstreret en reel virkeliggørelse af EU's værdier og dermed aftalens målsætninger. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU udtrykker sin bekymring for, at politiske kræfter på den yderste højrefløj søger at gøre migrationsfænomenet til et problem, der skaber nervøsitet og fører til hadefuld tale, hvorved der skabes et mere splittet og konfronterende EU, som er ude af stand til at frembringe passende løsninger. |
| --- | --- |

1.8.

2.   Baggrund

| 2.1. | Den globale aftale om sikker, velordnet og regulær migration (i det følgende benævnt den globale aftale) blev vedtaget i december 2018 i Marrakesh (Marokko). |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Den globale aftale er en ikkebindende aftale, som skal afdække nøgleemner i forvaltningen af migration i forhold til oprindelses-, transit- og bestemmelseslande. Formålet med aftalen er samtidig at tilvejebringe betingelserne for en konstruktiv og realistisk debat på globalt plan om multilateral styring af migration. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Den globale aftale er opstået på baggrund af to initiativer: 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling, som medlemsstaterne har taget til sig, og som har et fælles strategisk fokus (2), og »New York-erklæringen om flygtninge og migranter«, som er godkendt af alle medlemsstater og afspejler den politiske vilje hos verdens ledere til at redde liv, beskytte menneskerettighederne og dele ansvaret for forvaltningen af migration på globalt plan. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Aftalen blev vedtaget af 164 lande i Marrakesh den 10. december 2018 og godkendt af FN's generalforsamling den 19. december samme år med 152 stemmer for, 12 hverken for eller imod og 5 imod (Tjekkiet, Ungarn, Israel, Polen og USA). |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | FN's arbejde med at udvikle aftalen videreføres med etableringen af et globalt netværk for migration og afholdelsen hvert fjerde år af et internationalt migrationsforum (IMRF), hvis første møde vil finde sted i 2022. |
| --- | --- |

2.5.

3.   EU's lovgivningsmæssige ramme og EØSU's arbejde med migrationsspørgsmålet

| 3.1. | I artikel 2 i traktaten om Den Europæiske Union anføres det, at »Unionen bygger på værdierne respekt for den menneskelige værdighed, frihed, demokrati, ligestilling, retsstaten og respekt for menneskerettighederne, herunder rettigheder for personer, der tilhører mindretal. Dette er medlemsstaternes fælles værdigrundlag i et samfund præget af pluralisme, ikkeforskelsbehandling, tolerance, retfærdighed, solidaritet og ligestilling mellem kvinder og mænd.« |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | I marts 2018 fremlagde Kommissionen et beslutningsforslag for Rådet om godkendelse af aftalen (3) ud fra den betragtning, at aftalen flugtede med EU's indsats inden for indvandring og asyl. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | I beslutningsforslaget minder Kommissionen om, at aftalen fastlægger en liste med fælles mål for sikker, velordnet og regulær migration, og at den ikke skaber eller har til formål at skabe nogen retlige forpligtelser i henhold til national eller international ret. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU har altid haft den ledetråd, at migration er et normalt fænomen i menneskets historie og udvikling, og at det er nødvendigt at forvalte migrationsstrømmene i retning af EU på en lovlig, effektiv, velordnet og sikker måde, hvad enten de er økonomisk motiverede eller resultatet af en søgen efter international beskyttelse. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | For således at fremme en åben, konstruktiv og tværfaglig debat har EØSU siden 2015 arbejdet med udviklingen af Det Europæiske Migrationsforum (EMF), inden for hvilket organisationer fra civilsamfundet, EU-institutioner og politiske aktører fra EU's medlemsstater har drøftet migration (4). |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EØSU har taget teten gennem udarbejdelse af udtalelser om migrationsspørgsmålet og været særlig aktiv i de senere år (5). |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Kommissionen har siden den europæiske dagsorden for migration fra 2015 forsøgt at forbedre den lovgivningsmæssige ramme både for den økonomiske migration og for den internationale beskyttelse, men har i den forbindelse mødt stærk modstand fra Rådet, som har hindret udviklingen af nye værktøjer, og især fra visse medlemsstater. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | En samlet opgørelse over de opnåede resultater siden 2015 er skuffende og bør føre til konstruktive overvejelser, eftersom der kun er gjort fremskridt inden for sædvanlige områder som undertrykkelse af irregulær indvandring, forfølgelse af netværk for menneskesmugling og grænselukning. |
| --- | --- |

3.8.

4.   EØSU's syn på aftalens indhold

| 4.1. | I præamblen til aftalen fastslås det, at menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder også gælder for flygtninge og migranter, og at de til enhver tid bør respekteres, beskyttes og overholdes. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | I aftalen hedder det, at overholdelse af retsstatsprincippet, de proceduremæssige garantier og adgangen til domstolsprøvelse er grundlæggende i ethvert led af migrationsforvaltningen. Det betyder, at staten og offentlige og private institutioner og enheder samt det enkelte menneske er underlagt gældende love, som håndhæves ensartet, anvendes uafhængigt og er kompatible med international ret. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Den globale aftale indeholder 23 mål for velordnet, sikker og regulær migration og påpeger adskillige steder, at alle mål bør udvikles i overensstemmelse med medlemsstaternes kompetencer og vilje. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Mål nr. 1: »Indsamle og anvende eksakte og opdelte data for at kunne udarbejde politikker på et empirisk grundlag«. EØSU påpeger, at EUROSTAT netop har som mål at indsamle data for at fremme forståelsen for den europæiske virkelighed og sammenligningen mellem medlemsstater med henblik på at forbedre kvaliteten af de offentlige foranstaltninger (6). |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Mål nr. 2: »Minimere de negative og strukturelle faktorer, som tvinger mennesker til at forlade deres hjemland«. Dette mål er i tråd med de mål, der er fremsat flere steder lige fra Haagprogrammet fra 2004 til EU's Trustfond for Infrastruktur i Afrika fra 2015, hvori EU har understreget nødvendigheden af at fastlægge en helhedspolitik for indvandring, som dækker alle dens faser og blandt andet »behandler de dybereliggende årsager til migration« (7). |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Mål nr. 3: »Fremskaffe præcis og rettidige oplysninger i alle led af migrationen«. EØSU minder om Kommissionens arbejde med udvikling af regulære migrationsveje gennem pilotprojekter (8) samt med at informere om og henlede opmærksomheden på risiciene ved de irregulære ruter (9), navnlig for de mest sårbare migranter. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Mål nr. 4: »Sikre, at alle migranter har beviser for deres juridiske identitet og passende dokumentation«. EØSU påpeger, at artikel 79, stk. 2., litra a), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) omhandler vedtagelsen af instrumenter til fastsættelse af regler vedrørende medlemsstaternes udstedelse af langtidsvisa og opholdstilladelser, og at adgangen til Schengenområdet forudsætter, at man er i besiddelse af den påkrævede dokumentation. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Mål nr. 5: »Øge de regulære migrationskanalers tilgængelighed og fleksibilitet«. EØSU opfordrer i den sammenhæng Kommissionen til fortsat at lægge kræfter i udviklingen af nye regulære migrationskanaler, hvoraf nogle blev nævnt under den seneste debat om Unionens tilstand (10). |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Mål nr. 6: »Fremme retfærdig og etisk forsvarlig rekruttering og beskyttelse af vilkår, som sikrer anstændige job«. EØSU har ved flere lejligheder i overensstemmelse med de grundlæggende konventioner fra Den Internationale Arbejdsorganisation og FN's mål for bæredygtig udvikling understreget vigtigheden af anstændige job og af, at udenlandske arbejdstagere har adgang til sådanne (11). |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | Mål nr. 7: »Håndtere og mindske sårbarheder inden for migration«. EØSU peger igen på de principper, der er indeholdt i artikel 2 i TEU, og på målet for den fælles indvandrings- og asylpolitik, som er at mindske sårbarheden hos migranter, mindreårige eller personer, som søger international beskyttelse (12). |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | Mål nr. 8: »Redde liv og igangsætte koordinerede internationale indsatser i forbindelse med forsvundne migranter«. EØSU beklager nogle medlemsstaters holdning til redning af nødstedte og minder om medlemsstaternes forpligtigelser i henhold til international havret om bjærgning til søs og hjælp til skibsbrudne og de operationer, der i den henseende er gennemført EU's regi. Samtidig ønsker EØSU at fremhæve det arbejde, der gøres af enkeltpersoner og organisationer, der yder hjælp og redder liv, nogle gange endda på trods af de trusler og kriminaliseringsanklager, visse nationale regeringer i EU kommer med (13). |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | Mål nr. 9: »Styrke den transnationale indsats over for menneskesmugling«. EØSU minder om, at dette mål er omfattet af »direktivet om hjælp til ulovlig indrejse« (14) (men beklager, at undtagelsen vedrørende humanitær bistand, indeholdt heri, ikke er gennemført i tilstrækkelig grad) og EU's handlingsplan mod menneskesmugling. |
| --- | --- |

4.12.

| 4.13. | Mål nr. 10: »Forhindre, bekæmpe og udrydde menneskehandel inden for international migration«. EØSU påpeger, at dette mål er en prioritet (15), som EUROPOL også deltager aktivt i, og at der er gennemført operationer (som kan forbedres) såsom EUNAVFOR MED Operation Sophia. |
| --- | --- |

4.13.

| 4.14. | Mål nr. 11: »Integreret, sikker og koordineret grænseforvaltning«. EØSU påpeger, at det er et af EU's hovedmål, som nævnt i artikel 67 i TEUF. |
| --- | --- |

4.14.

| 4.15. | Mål nr. 12: »Øge sikkerheden og forudsigeligheden af procedurer vedrørende migration med henblik på passende baggrundstjek, vurderinger og henvisninger«. EØSU minder om, at dette er en af Frontex' opgaver, men påpeger samtidig, at forudsigelighed ikke altid resulterer i bedre kapacitet til politisk handling. |
| --- | --- |

4.15.

| 4.16. | Mål nr. 13: »Tilbageholdelse af migranter må kun ske kun i sidste instans, og der bør søges andre muligheder«. EØSU påpeger, at tilbagesendelsesdirektivet (16) foreskriver, at tilbageholdelse bør være knyttet til en tilbagesendelsesproces, som er begrænset til særlige omstændigheder og hviler på garantier såsom juridisk kontrol, og at interneringsperioden ikke må overstige seks måneder (17). |
| --- | --- |

4.16.

| 4.17. | Mål nr. 14: »Forbedre konsulær beskyttelse, vejledning og samarbejde under hele migrationsforløbet«. EØSU mener, at mulighederne i Europa Parlamentets lovgivningsinitiativ om humanitære visa (18) bør undersøges nærmere, idet der åbnes mulighed for, at personer, der søger international beskyttelse, kan få adgang til at søge visum på EU's ambassader og konsulater uden for EU's område. |
| --- | --- |

4.17.

| 4.18. | Mål nr. 15: »Sørge for basisydelser til migranter«. EØSU minder om, at EU siden 1999 har arbejdet på sikre en retfærdig behandling af tredjelandsstatsborgere, som opholder sig lovligt på medlemsstaternes område. Udvalget minder også om, at en rapport fra WHO-Europe (19) påpeger, at man ikke kan tale om offentlig sundhedsbeskyttelse, hvis der ikke er sundhedsydelser til flygtninge og migranter. |
| --- | --- |

4.18.

| 4.19. | Mål nr. 16: »Ruste migranter og samfund til at opnå fuld inklusion og social samhørighed«. EØSU understreger vigtigheden af social inklusion af migranter i de europæiske samfund, hvilket har været en EU-prioritet siden Tampere, og fremhæver de mange vigtige initiativer i den forbindelse, herunder navnlig handlingsplanen om integration af tredjelandsstatsborgere fra 2016 (20). |
| --- | --- |

4.19.

| 4.20. | Mål nr. 17: »Udrydde enhver form for diskrimination og fremme en evidensbaseret offentlig debat med henblik på at ændre den generelle opfattelse af migration«. EØSU har ved adskillige lejligheder gentaget vigtigheden af at bekæmpe diskrimination på ethvert plan og fremme indsatsen mod fremmedhad og racisme. Det arbejde, der bliver udført af Agenturet for Grundlæggende Rettigheder, er yderst vigtigt i denne sammenhæng. I den forbindelse insisterer EØSU (21) på nødvendigheden af, at der udvikles et nyt narrativ om migration ved hjælp af pædagogiske og didaktiske diskurser for at fremme en passende opfattelse af fænomenet i det europæiske samfund, samt for at fjerne vrangforestillinger og hadefuld omtale af migration og skabe rammerne for et nyt narrativ om emnet. |
| --- | --- |

4.20.

| 4.21. | Mål nr. 18: »Investering i udvikling af færdigheder og fremme af gensidig anerkendelse af færdigheder, kvalifikationer og kompetencer«. Allerede da de fælles grundlæggende principper for integration af migranter blev vedtaget i 2004, blev vigtigheden af erhvervsarbejde og uddannelse som midler til fremme af integrationen af udlændinge i EU understreget. Anerkendelsen af erfaring, kvalifikationer og færdigheder er afgørende i denne forbindelse, og EØSU anser det som en prioritet, at udlændinge indlemmes i EU's anerkendelses- og godkendelsesprocedurer i overensstemmelse med forslagene fra Det Europæiske Råd for Flygtninge og Personer i Eksil (ECRE) i en rapport fra 2007 (22). |
| --- | --- |

4.21.

| 4.22. | Mål nr. 19: »Skabe de nødvendige rammer for, at migranter og indvandrersamfund kan bidrage fuldt ud til en bæredygtig udvikling i alle lande«. Kommissionen har i de senere år anerkendt indvandrersamfundenes rolle som bindeled mellem den europæiske virkelighed og virkeligheden i deres oprindelseslande. De var derfor med i den seneste AMIF-indkaldelse af forslag som en troværdig partner for at tale om migrationsruter. EØSU mener, at der findes uudnyttet potentiale i indvandrersamfundene, og at der bør drages nytte af de fælles muligheder, som de skaber (23). |
| --- | --- |

4.22.

| 4.23. | Mål nr. 20: »Fremme af hurtigere, billigere og mere sikre pengeoverførsler og forbedring af migranters økonomiske inklusion«. EU arbejder for økonomisk inklusion både i form af økonomisk integration af udlændinge, der opholder sig i EU-lande, og ved at styrke nabolandene økonomisk (24). EØSU anser det for yderst vigtigt, at man fortsat sikrer lighed på dette område for den udenlandske befolkning, og at man letter pengeoverførslerne for at sikre deres positive virkninger både i bestemmelses- og i oprindelseslandene, således som Den Europæiske Investeringsbank har påpeget (25). |
| --- | --- |

4.23.

| 4.24. | Mål nr. 21: »Samarbejde for at fremme tilbagesendelse og tilbagetagelse under sikre og værdige vilkår samt en bæredygtig reintegration«. Tilbagesendelses- og tilbagetagelsespolitikkerne er meget vigtige for udviklingen af den fælles immigrationspolitik. EØSU minder om nødvendigheden af altid at sikre, at disse instrumenter anvendes i overensstemmelse med europæisk lovgivning og med den størst mulige respekt for individuelle og proceduremæssige garantier. EØSU gentager samtidig behovet for, at reintegrationen foregår på en sikker og værdig måde, i overensstemmelse med EU's og IOM's fælles initiativ for beskyttelse og reintegration af migranter (26). |
| --- | --- |

4.24.

| 4.25. | Mål nr. 22: »Oprettelse af mekanismer til overførsel af retten til sociale sikringsordninger og erhvervede ydelser«. Dette er et område, som der ud fra et fællesskabsperspektiv er blevet arbejdet intensivt på. EØSU anser det for afgørende, at disse rettigheder fremmes yderligere, da de er med til at sikre en højere grad af bevægelighed, og anbefaler desuden, at initiativer som den multilaterale iberoamerikanske socialsikringsaftale (27), hvori deltager medlemsstater som Spanien og Portugal, undersøges nærmere. |
| --- | --- |

4.25.

| 4.26. | Mål nr. 23: »Styrke det internationale samarbejde og de globale alliancer med henblik på at fremme en sikker, velordnet og regulær migration«. Dette mål har fra første færd har været en grundpille i den europæiske immigrations- og asylpolitik. |
| --- | --- |

4.26.

Bruxelles, den 25. september 2019.

Luca JAHIER

Formand

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  FN-resolution 73/195.

1

(2)  COM(2016) 739 final.

2

(3)  COM(2018) 167 final.

3

(4)  I 2015 beskæftigede EMF sig med forvaltningen af blandede migrationsstrømme, som ankom til Middelhavskysterne, i 2016 med arbejdsrelateret migration og integration, i 2017 med migranters rettigheder og adgang til tjenesteydelser i EU og i 2018 med migranternes integration på arbejdsmarkedet. I april i 2019 blev fokus rettet på spørgsmålet om, hvordan man skaber lovlige og sikre migrationsveje til EU.

4

(5)  EUT C 62 af 15.2.2019, s. 184; EUT C 125 af 21.4.2017, s. 40; EUT C 75 af 10.3.2017, s. 97; EUT C 34 af 2.2.2017, s. 144; EUT C 75 af 10.3.2017, s. 75; EUT C 264 af 20.7.2016, s. 19; EUT C 71 af 24.2.2016, s. 46.

5

(6)  Eurostat – Migrations- og migrantstatistikker.

6

(7)  EUT C 53 af 3.3.2005, s. 1.

7

(8)  COM(2017) 558 final.

8

(9)  COM(2017) 558 final.

9

(10)  Europa-Kommissionen – Unionens tilstand 2018 – Fremme af sikre og lovlige migrationsveje til Europa.

10

(11)  F.eks. EØSU's udtalelse om »Målene i Euro-Middelhavsregionen efter 2015« (EUT C 383 af 17.11.2015, s. 44).

11

(12)  COM(2015) 240 final.

12

(13)  Se http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2016/536490/IPOL_STU(2016)536490_EN.pdf og http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2018/608838/IPOL_STU(2018)608838_EN.pdf.

13

(14)  Rådets direktiv 2002/90/EF af 28. november 2002 (EFT L 328 af 5.12.2002 s. 17).

14

(15)  »The EU’s global engagement to counter human smuggling and trafficking networks«, marts 2019.

15

(16)  EUT L 348 af 24.12.2008, s. 98.

16

(17)  EUT C 159 af 10.5.2019, s. 53.

17

(18)  2018/2271 (INL) »Humanitære visa«.

18

(19)  Verdenssundhedsorganisationen (WHO) — »Report on the health of refugees and migrants in the WHO European Region«.

19

(20)  COM(2016) 377 final.

20

(21)  EUT C 110 af 22.3.2019, s. 1.

21

(22)  Se https://www.ecre.org/wp-content/uploads/2016/07/ECRE-Submission-in-response-to-the-European-Commission-s-Green-Paper-on-the-Future-of-the-CEAS_September-2007.pdf, COM(2007) 301 final. Dette emne er allerede blevet fremhævet i COM(2016) 377 final.

22

(23)  EU-publikationer: »How West African migrants engage with migration information en-route to Europe«.

23

(24)  EU-initiativ om økonomisk integration.

24

(25)  »Study on improving the efficiency of workers' remittances in Mediterranean countries«.

25

(26)  Fælles EU/IOM-initiativ for beskyttelse og reintegration af migranter.

26

(27)  OISS – »Multilateral Ibero-American Social Security Agreement« (Convenio Multilateral Iberoamericano de Seguridad Social, link findes kun på spansk og portugisisk).

27

---

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/29 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/29

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om udvikling af synergier på tværs af forskellige køreplaner for den cirkulære økonomi

(initiativudtalelse)

(2020/C 14/03)

Ordfører: Cillian LOHAN

| Plenarforsamlingens beslutning | 24.1.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2
  Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget i sektionen | 4.9.2019 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 26.9.2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 144/2/8 |

Plenarforsamlingens beslutning

24.1.2019

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø

Vedtaget i sektionen

4.9.2019

Vedtaget på plenarforsamlingen

26.9.2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

144/2/8

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Den cirkulære økonomis første fase har været en stor succes. Modellen er især ved at blive integreret i erhvervslivet, hvor private virksomheder går hurtigere frem end de politiske beslutningstagere og ser det potentiale, der ligger i at arbejde på grundlag af en cirkulær økonomisk model. EU's initiativer har givet startskuddet til denne udvikling og været en drivkraft for handling. Den cirkulære økonomi handler allerede om mere end genanvendelse og affaldshåndtering og befinder sig nu i en ny og mere kritisk fase. EØSU opfordrer den nye Kommission i 2019 til at sikre, at denne udvidelse af modellen afspejles i en eventuel ny pakke om cirkulær økonomi. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Den cirkulære økonomi er en praktisk metode til at opfylde bredere internationale politiske mål, såsom FN's mål for bæredygtig udvikling og klimamålene i Parisaftalen. Den kan endvidere bidrage til den globale klimadagsorden gennem ikkestatslige aktørers aktive deltagelse, herunder lokale og regionale myndigheder samt civilsamfundsorganisationer som repræsenteret ved EØSU's tre grupper. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Den europæiske interessentplatform for cirkulær økonomi og dens koordinationsgruppe spiller en afgørende rolle for udviklingen af de næste faser og gennemførelsen af den cirkulære omstilling ved at fungere som informationsknudepunkt gennem platformens websted. Platformen skaber også gode muligheder for netværkssamarbejde og tilskynder til synergier. Den har gode forudsætninger for at udforme en skabelon for en køreplan for cirkulær økonomi, der kan gøres frit tilgængelig. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Platformens sekretariatet, som EØSU forvalter, har sat civilsamfundet og interessenterne i centrum for platformens beslutningsproces. EØSU støtter et initiativ, der ledes af interessenterne, og opfordrer disse til at identificere og pege på de praktiske hindringer, som civilsamfundet står over for i forbindelse med dagsordenen for den cirkulære økonomi. Den europæiske interessentplatform for cirkulær økonomi har ideelle forudsætninger for dette arbejde, idet den samarbejder med sekretariatet om at foreslå løsninger, der kan overvinde disse hindringer. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Støtte til køreplaner og støtte til skabelse af synergier skal suppleres med forskning og udvikling, passende lovgivningsmæssige rammer, uddannelse af alle interessenter og oplysninger om adgang til finansiel støtte i tilknytning til omstillingen til cirkularitet. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Der er åbenlyse hindringer for realiseringen af en cirkulær økonomi på trods af den hidtidige succes. Disse vedrører bl.a. den politiske indstilling, offentlighedens holdning, infrastrukturforvaltning og økonomi. Den europæiske interessentplatform for cirkulær økonomi skal identificere og pege på eventuelle andre hindringer, når den fremlægger løsningsforslag for de politiske beslutningstagere. |
| --- | --- |

1.6.

2.   Indledning

| 2.1. | Efter Kommissionens vedtagelse af EU's handlingsplan for den cirkulære økonomi fortsætter EØSU sin indsats for at støtte omstillingen til en cirkulær økonomi i Europa gennem en stærk inddragelse af civilsamfundet, der skal sikre, at omstillingen bliver effektiv, rimelig og retfærdig. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Denne initiativudtalelse bygger på den af udvalget bestilte undersøgelse om strategier og køreplaner for den cirkulære økonomi i Europa, som har til formål at identificere synergier og muligheder for samarbejde og opbygning af alliancer. Disse muligheder findes på alle niveauer og mellem alle aktører — politiske beslutningstagere, virksomheder, arbejdstagere, forbrugere og borgere. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Den cirkulære økonomi er en praktisk metode til at opfylde bredere internationale politiske mål, såsom FN's mål for bæredygtig udvikling og klimamålene i Parisaftalen. Den kan endvidere bidrage til den globale klimadagsorden gennem ikkestatslige aktørers aktive deltagelse, herunder lokale og regionale myndigheder samt civilsamfundsorganisationer som repræsenteret ved EØSU's tre grupper. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Den første fase i udviklingen af den cirkulære økonomi har været en stor succes. Modellen er især ved at blive integreret i erhvervslivet, hvor private virksomheder går hurtigere frem end de politiske beslutningstagere og ser det potentiale, der ligger i at arbejde på grundlag af en cirkulær økonomisk model. EU's initiativer har givet startskuddet til denne udvikling og været en drivkraft for handling. Den cirkulære økonomi handler allerede om mere end genanvendelse og affaldshåndtering og befinder sig nu i en ny og mere kritisk fase. EØSU opfordrer den nye Kommission i 2019 til at sikre, at denne udvidelse af modellen afspejles i en eventuel ny pakke om cirkulær økonomi. |
| --- | --- |

2.4.

3.   Hvad kendetegner en køreplan?

| 3.1. | Køreplaner og strategier for den cirkulære økonomi bidrager til at skitsere og definere, hvad et land, en region eller by ønsker at opnå, og hvilke skridt, der skal tages, for at nå dertil. Der er ofte tale om omfattende dokumenter, som behandler omstillingen fra en lineær til en cirkulær model i de enkelte trin i værdikæden, såsom produktion, forbrug, affaldshåndtering, sekundære råmaterialer, innovation og investeringer. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Disse dokumenter vedrører ofte aktiviteter, der udføres med henblik på at opfylde internationale mål, såsom Parisaftalen om klimaændringer og FN's mål for bæredygtig udvikling. De handler også om håndteringen af globale udfordringer, som f.eks. ressourceknaphed og den nuværende økonomiske models begrænsninger hvad angår en miljømæssigt og socialt bæredygtig ressourceforvaltning. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Køreplaner og strategier for den cirkulære økonomi har ofte et tematisk fokus knyttet til de territoriale aspekter af en bestemt kommune, region eller medlemsstat. Eksempelvis betragtes bevarelse af jord til græsning i Extremadura i Spanien som et centralt element for regionens langsigtede økonomiske resultater, og i den finske nationale strategi fokuseres der i høj grad på skovbrug. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Strategier og køreplaner, der er meget inklusive, tager hensyn til værdikæden inden for en sektor, herunder fremstilling, landbrug, fødevare- og vandforvaltning. Inddragelsen af interessenter er vigtig for at identificere de vigtigste interessenter i omstillingen til en cirkulær økonomi. Adskillige strategier og køreplaner sikrer denne inddragelse ved at fokusere på horisontale emner, der kan grupperes efter, om de er tekniske, produktfokuserede, netværksfokuserede eller baseret på territorial udvikling. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | I hvor høj grad en strategi eller køreplan inddrager alle interessenter, kan også vurderes ud fra, hvor integrerede de tematiske og sektorspecifikke tilgange er. Nogle strategier har til formål at introducere begrebet cirkularitet og har dermed et bredt fokus for interessenterne med henblik på at tilskynde til deltagelse og inddragelse i omstillingen. Andre er mere sektorfokuserede og har en smallere base af interessenter, som er relevante i forbindelse med bestemte sektorspecifikke kredsløb. Den mest almindelige form for strategi indtil nu er en altomfattende strategi, der indarbejder flere sektorspecifikke kredsløb og opmuntrer til partnerskaber. |
| --- | --- |

3.5.

4.   Den europæiske interessentplatform for cirkulær økonomi

| 4.1. | Den europæiske interessentplatform for cirkulær økonomi blev oprettet i 2016 som et fælles initiativ mellem EØSU og Kommissionen på grundlag af et forslag fremsat af EØSU i dets udtalelse. (1). Der er tale om et netværk af netværk på europæisk niveau, som samler interessenter fra hele EU og fremmer dialog tillige med udveksling af bedste praksis og identifikation af politiske mangler. Platformen består af en koordinationsgruppe med repræsentanter fra den akademiske verden, civilsamfundet, de lokale myndigheder og eksisterende nationale netværk og sektornetværk. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Den europæiske interessentplatform for cirkulær økonomi er blevet et vigtigt knudepunkt for information og netværkssamarbejde når det gælder initiativerne i forbindelse med europæisk cirkulær økonomi. Platformen har en aktiv koordinationsgruppe bestående af 24 medlemsorganisationer og en travl hjemmeside med gennemsnitligt 7 000 besøgende om måneden. Den afholder også en årlig todages konference, der regelmæssigt bliver overtegnet. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | EØSU står for platformens sekretariat, hvilket skaber merværdi for platformen. EØSU har, i kraft af sin rolle som hjemsted for civilsamfundet i EU, opnået stor erfaring med at skabe en stærk fælles stemme for diverse grupper. Gennem sit lovgivningsarbejde skaber udvalget enighed på tværs af sin brede medlemsskare. Disse kerneværdier har hjulpet medlemmerne af den europæiske interessentplatform for cirkulær økonomi med fuldt ud at give udtryk for deres holdninger og samarbejde med platformen, uden at processen bliver for institutionaliseret. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Den europæiske interessentplatform for cirkulær økonomi kan spille en rolle i arbejdet med at fremme udviklingen af nye strategier for den cirkulære økonomi. Det kan ske på to måder — 1) ved at tilvejebringe en platform for offentliggørelse af strategier og køreplaner og gøre dokumenterne nemme at finde og henvise til, og 2) ved at fremme netværkssamarbejde mellem interessenterne, både inden for geografiske områder og på tværs af disse. Platformen kan gennem sekretariatet maksimere det potentiale, der opstår ved at forbinde dem, der er aktive i gennemførelsen på lokalt niveau og medlemsstatsniveau, med EU's politiske beslutningstagere. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Gennem dette netværksarbejde kan platformen også tilskynde til, at en bred vifte af civilsamfundsinteressenter inddrages i omstillingen til en cirkulær økonomi, og at dette sker i en tidlig fase af køreplanens udformning og udvikling. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Den europæiske interessentplatform for cirkulær økonomi tilvejebringer en enestående infrastruktur, der kan sikre en konsekvent og koordineret tilgang til udformning og gennemførelse af nye økonomiske modeller i EU. Den har udviklet sig til en model for andre platforme, hvor civilsamfundsorganisationer varetager sekretariatsopgaverne, og interessenterne på skift fungerer som formand for en koordinationsgruppe. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | EØSU understreger, at alle interessenter skal høres i alle faser af udviklingen af strategier og køreplaner — fra idé til gennemførelse og overvågning af fremskridtene. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | I sin unikke position som partner til platformen og ansvarlig for platformens sekretariat kan EØSU yderligere fremme den inklusive tilgang ved at stille en modelstrategi til rådighed, som kan tilpasses og inspirere dem, der udvikler strategierne og køreplanerne for den cirkulære økonomi. Denne modelstrategi er blevet udviklet og offentliggjort som en del af en undersøgelse, der er bestilt af udvalget (2). |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Udvikling af stærke strategier kræver et solidt videnskabeligt og forskningsmæssigt grundlag for beslutningstagningen. Dette udgør en del af fundamentet for innovation og vil kræve en stærk blanding af offentlige og private investeringer, hvis målene skal opfyldes. |
| --- | --- |

4.9.

5.   De vigtigste erfaringer fra undersøgelsen

| 5.1. | Cirkulær økonomi er et vidt begreb, som omfatter ændringer på tværs af materialeanvendelse, forretningsmodeller, produktionsmodeller, bioøkonomien, varestrømme, markeder for sekundære råmaterialer og forbrugernes rolle. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Strategierne er nødt til at afspejle denne brede vifte, men er mest effektive, når de fokuserer på et specifikt område, som er relevant for strategiens geografiske rækkevidde. Eksempelvis vil en strategi for den cirkulære økonomi i en landbrugsregion fokusere på bioøkonomi og landbrugets samt de naturlige økosystemers rolle i cirkulariteten. I en region med mere affaldsproduktion vil strategien fokusere på, hvordan man bedst kan omdanne affald til et værdifuldt sekundært råmateriale. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Eksistensen af en handlingsplan på EU-niveau har tilskyndet til udvikling af planer på nationalt niveau. Der findes betydelige strategiklynger i visse regioner. I de lande, hvor der i forvejen er vedtaget nationale strategier, er sandsynligheden for vedtagelse af lokale og regionale strategier større. EØSU opfordrer alle medlemsstater til at udarbejde og gennemføre nationale strategier, der er i overensstemmelse med EU's initiativer i forbindelse med den cirkulære økonomi. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | I 80 % af tilfældene er civilsamfundet ikke blevet hørt i forbindelse med strategiernes afgrænsning og udformning. Den europæiske interessentplatform for cirkulær økonomi og EØSU fremhæver det arbejde, som civilsamfundsorganisationerne udfører på dette område, og den tilgængelige ekspertise. EØSU anbefaler, at der anvendes en koordineret tilgang til udviklingen af en proces, hvor alle interessenter inddrages i den tidligste fase af strategiens udformning. Dette kan opnås ved hjælp af den europæiske interessentplatform for cirkulær økonomi eller som et fælles projekt med Regionsudvalget, Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Strategiernes anvendelsesområde fastlægges i den tidligste fase. Det er afgørende at sikre, at den indbyrdes afhængighed i den cirkulære økonomi og de tværfaglige krav til en effektiv gennemførelse anerkendes i den fase, hvor strategiens omfang fastlægges. Den cirkulære økonomi har allerede bevæget sig videre fra genanvendelse af affald, og strategierne bør afspejle dette. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | Strategier bør udvikles med tanke på skalering og overførbarhed. De første strategier ser ikke ud til at tage højde for disse elementer. En mere koordineret tilgang til udviklingen af nye strategier eller revisionen af de nuværende strategier vil uomtvisteligt bidrage til at opnå dette. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | God forvaltningsskik er en vigtig faktor. Køreplanerne skal sikre ejerskab enten i form af en etableret enhed i en organisation eller en nyoprettet enhed. Den pågældende enhed skal fremme netværkssamarbejde, bidrage med viden og kommunikation, overvåge fremskridtene og sikre, at strategien ajourføres regelmæssigt. En sådan tilgang bidrager til at sikre, at køreplanerne er dynamiske dokumenter, som også bliver gennemført. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | Den cirkulære økonomi spiller en stor rolle i landbruget. Traditionelle familieejede og familiedrevne bedrifter har været (og er i nogle tilfælde stadig) eksempler på en effektiv anvendelse af ressourcer i harmoni med naturen. EØSU opfordrer til, at EU's finansiering støtter cirkularitet i landbrugssektoren på alle niveauer og i alle målestokke. Bioøkonomien er en delsektor under cirkularitet. Biologiske strømme og materialestrømme kombineres og skaber de indbyrdes forbundne hjul i den cirkulære økonomi. Køreplaner for landbrugsregioner kan bidrage til, at der anvendes en koordineret tilgang i disse områder, og sikre, at den konkurrencemæssige fordel ved at være cirkulær realiseres fuldt ud. |
| --- | --- |

5.8.

| 5.9. | Andre fokuspunkter for køreplanerne kan være genfremstilling eller reparation. Nye forretnings- og ejerskabsmodeller samt realisering af et stærkt miljøvenligt design kan skabe muligheder for beskæftigelse og regional velstand i forbindelse med genfremstilling af varer. |
| --- | --- |

5.9.

| 5.10. | Formidling af nøjagtig og klar information til forbrugerne er en grundlæggende del af en stærk køreplan. Kulturelle hindringer for omstillingen til brugen af cirkulære varer og sekundære materialer bør håndteres gennem kommunikation. For forbrugerne har genfremstillede varer ofte samme funktionelle standard, men er mere bæredygtige end dem, der fremstilles af nye råstoffer. Overvejelser om kvalitet og forbrugerrettigheder bør være en del af enhver vellykket køreplan. |
| --- | --- |

5.10.

| 5.11. | Et vigtigt element i en vellykket realisering af den cirkulære økonomi vil være at indarbejde en koordineret tilgang til undervisning af offentligheden, fra skolebørn til forbrugere, om fordelene ved og principperne for cirkularitet. Uddannelse på tværs af alle interessentgrupper er en vigtig forudsætning for en vellykket og inklusiv omstilling. |
| --- | --- |

5.11.

| 5.12. | Uddannelse, kommunikation og vidensdeling kan styrkes ved hjælp af de peer-to-peer-informationskilder, der stilles til rådighed af Kommissionen. |
| --- | --- |

5.12.

6.   Hindringer for vellykkede køreplaner

| 6.1. | Køreplaner er ikke i sig selv tilstrækkelige til at gøre store fremskridt med hensyn til cirkularitet. En række hindringer skal overvindes. |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Politisk: manglende politisk opbakning.






  — | Strategier, der befinder sig i et politisk tomrum — som ikke er forbundet med andre politikker, og som ikke er en del af en sammenhængende, bredere cirkulær strategi. |
| --- | --- | --- |

6.2.

—

Strategier, der befinder sig i et politisk tomrum — som ikke er forbundet med andre politikker, og som ikke er en del af en sammenhængende, bredere cirkulær strategi.

| 6.3. | Offentligheden: manglende bevidsthed om og forståelse for begrebet cirkulær økonomi hos borgerne. Frygt for konsekvenserne hos alle interessenter i forbindelse med omstillingen, fra producenter og fabrikanter til slutbrugere og forbrugere.






  — | En måde at overvinde denne frygt på er at bringe folk sammen, så de kan dele viden og erfaringer. Dette er en af opgaverne for den europæiske interessentplatform for cirkulær økonomi, og medlemmerne af koordinationsgruppen støtter dette arbejde, f.eks. det franske nationale institut for cirkulær økonomi (INEC) og deres arbejde med at kortlægge netværk for den cirkulære økonomi i Europa. |
| --- | --- | --- |

6.3.

—

En måde at overvinde denne frygt på er at bringe folk sammen, så de kan dele viden og erfaringer. Dette er en af opgaverne for den europæiske interessentplatform for cirkulær økonomi, og medlemmerne af koordinationsgruppen støtter dette arbejde, f.eks. det franske nationale institut for cirkulær økonomi (INEC) og deres arbejde med at kortlægge netværk for den cirkulære økonomi i Europa.

| 6.4. | Rammen for forvaltning af infrastruktur: manglende bestemmelser om skalering og overførbarhed.






  — | Køreplanerne skal skræddersyes til en bestemt territorial kontekst. Den relevante lovgivning skal være på plads og gennemføres. |
| --- | --- | --- |

6.4.

—

Køreplanerne skal skræddersyes til en bestemt territorial kontekst. Den relevante lovgivning skal være på plads og gennemføres.

| 6.5. | Finansielt: der kan være mangel på økonomiske incitamenter, både hvad angår virksomheders deltagelse i omstillingen og brugernes skifte til cirkulære produkter og tjenester. I sidste ende vil cirkulære forbrugsalternativer være mere økonomisk konkurrencedygtige, men der kan være behov for incitamenter i den indledende overgangsfase. Adgangen til relevant finansiering skal kommunikeres klart, og ansøgningsprocessen skal være let og forståelig. |
| --- | --- |

6.5.

| 6.6. | EØSU opfordrer den europæiske interessentplatform for cirkulær økonomi til at tage fat på disse grundlæggende hindringer, identificere andre og komme med specifikke løsningsforslag til de politiske beslutningstagere om, hvordan man bedst tackler de centrale udfordringer. |
| --- | --- |

6.6.

Bruxelles, den 26. september 2019.

Luca JAHIER

Formand

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EØSU's udtalelse om Pakken om cirkulær økonomi, EUT C 264 af 20.7.2016, s. 98.

1

Pakken om cirkulær økonomi

(2)  Circular economy strategies and roadmaps in Europe: Identifying synergies and the potential for cooperation and alliance building.

2

---

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/34 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/34

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om 10 år med Østpartnerskabet: betragtninger om resultater og den fremtidige politik

(initiativudtalelse)

(2020/C 14/04)

Ordfører: Indrė VAREIKYTĖ

| Plenarforsamlingens beslutning | 20.2.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2
  Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Eksterne Forbindelser |
| Vedtaget i sektionen | 5.9.2019 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 26.9.2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 155/3/6 |

Plenarforsamlingens beslutning

20.2.2019

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Eksterne Forbindelser

Vedtaget i sektionen

5.9.2019

Vedtaget på plenarforsamlingen

26.9.2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

155/3/6

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) opfatter Østpartnerskabet som et stærkt tiltrængt EU-initiativ med potentiale til at blive en succes, og det opfordrer det nyvalgte Europa-Parlament og Kommissionen til at give deres fulde støtte hertil. Samtidig giver EØSU tilsagn om et fortsat stærkt engagement i opbygningen af mere robuste og mere demokratiske samfund i nabolandene (1). |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | De væsentligste resultater af Østpartnerskabet har været associeringsaftalerne, herunder det vidtgående og brede frihandelsområde (DCFTA), og aftalerne om visumfritagelse med Georgien, Moldova og Ukraine (den associerede TRIO), mens der i de kommende ti år forventes flere og mere målrettede fremskridt inden for rammerne af partnerskabet. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Udvalget fremhæver, at den associerede TRIO har gjort de største fremskridt og udvist en større vilje til at igangsætte reformer, og at Armenien følger trop, hvorimod udviklingen i Hviderusland og Aserbajdsjan nærmest er stagneret, og de to lande har på nogle områder endda bevæget sig længere væk fra definitionen på et demokrati. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Efter EØSU's opfattelse er EU først og fremmest en union af værdier, og derfor bør disse udgøre betingelser for forbindelserne til naboerne. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Udvalget peger på følgende større kommende udfordringer for Østpartnerskabet: en effektiv gennemførelse af associeringsaftalerne/DCFTA og dermed forbundne forpligtelser, styrkelse af retsstaten, gennemførelse af reformer af retsvæsenet og kampen mod korruption; øget miljøbeskyttelse og en aktiv indsats over for klimaændringerne; styrkelse af samfundets modstandsdygtighed ved at imødegå hybride trusler og desinformation; bedre betingelser for civilsamfundet og frie og uafhængige medier og øget engagement fra EU's side med henblik på at bidrage til at forbedre livet for borgere, der er berørt af konflikterne i regionen. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU anbefaler, at Kommissionen fastlægger individuelt tilpassede målsætninger og delmål for hvert enkelt partnerland for Østpartnerskabets næste periode. Civilsamfundets deltagelse i denne proces bliver afgørende som et yderligere redskab til aktiv overvågning af fremskridtene. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU foreslår, at der udarbejdes en tidsplan for obligatoriske løbende fremskridtsevalueringer for at tilskynde østpartnerskabslandenes regeringer til at udarbejde deres egne planer i tillæg til de bilaterale køreplaner og til at gennemføre og overvåge implementeringen af delmålene og målsætningerne. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Udvalget anbefaler videre, at antallet af indikatorer og data, som østpartnerskabslandene skal indsende til Eurostat, gradvist øges. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | I lyset af den desinformation, der spredes af den russiske regering, og de aggressive kinesiske og russiske kampagner for investeringsprojekter og andre trusler i regionen er EU-institutionerne nødt til at gentænke kommunikationsstrategien i østpartnerskabsregionen for at nå ud til borgerne. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU mener, at der er behov for større fokus på og flere redskaber til at forbedre kompetencerne hos civilsamfundsorganisationerne, de offentligt ansatte og de politiske ledere i østpartnerskabslandene og til at opbygge kapacitet i fagforeningerne og erhvervsorganisationerne. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | Udvalget mener, at det i højere grad bør prioriteres at afhjælpe manglen på færdigheder, herunder manglen på de rigtige færdigheder, i østpartnerskabslandene ved generelt at gøre uddannelserne mere effektive og ved at styrke forbindelserne mellem uddannelse, forskning og innovation for at udbygge samarbejdet mellem offentlige og private sektorer. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | Selv om handelen mellem østpartnerskabslandene og EU er for opadgående, bør samhandelen inden for regionen styrkes med henblik på at sikre diversificerede og bæredygtige handelsindtægter. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EØSU er helt overbevist om behovet for et bindende retsgrundlag, som sikrer, at civilsamfundet har adgang til information, kan holde regeringen ansvarlig og kan deltage i den politiske beslutningsproces i de enkelte østpartnerskabslande. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | Udvalget støtter kraftigt forslaget om en styrket dialog om reformer af associeringsaftalerne/DCFTA mellem EU og den associerede TRIO med det sigte at inkludere komparative elementer i de landespecifikke henstillinger i associeringsaftalerne og sikre samtidig offentliggørelse heraf for at fremme en positiv konkurrence. |
| --- | --- |

1.14.

2.   Generelle bemærkninger

| 2.1. | Østpartnerskabet blev lanceret i 2009 som et fælles politisk initiativ med det formål at udbygge og forstærke forbindelserne mellem Den Europæiske Union, medlemsstaterne og de seks nabolande mod øst: Armenien, Aserbajdsjan, Georgien, Hviderusland, Moldova og Ukraine. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Alle parterne indvilligede i inden for denne ramme at levere mærkbare fordele for borgerne i deres dagligdag ved at styrke institutionerne og god regeringsførelse, sikre retsstatsprincippet og mulighederne for håndhævelse heraf, gennemføre centrale reformer af retsvæsenet og bekæmpe korruption; øge inddragelsen af civilsamfundet, styrke kvindernes stilling og sikre kønsbalancen, forstærke den strategiske kommunikation og støtte mediernes pluralisme og uafhængighed; bidrage til små og mellemstore virksomheders vækst, tiltrække investeringer, skabe kvalitetsjob i nye sektorer, skabe flere handelsmuligheder ved at støtte adgangen til nye markeder; forbedre transportforbindelserne og infrastrukturen, øge energimodstandsdygtigheden og -effektiviteten og optrappe anvendelsen af vedvarende energi; og investere i de unges færdigheder, iværksætteri og beskæftigelsesegnethed. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Selv om de tre associeringsaftaler/DCFTA og aftalerne om visumfritagelse med de tre signatarstater er resultater, der fortjener stor ros, må man desværre konstatere, at overordnet set har fremskridtene inden for de fleste af ovenstående områder været beskedne, og ingen af de tidligere fastsatte delmål er blevet nået fuldt ud. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Efter EØSU's opfattelse er EU først og fremmest en union af værdier (2), og derfor bør forbindelserne til naboerne også være baseret på disse værdier. Der bør i højere grad knyttes betingelser til Østpartnerskabet og fastlægges klare, gensidigt aftalte forløb med østpartnerskabslandene for at garantere menneskerettighederne, borgernes, mediernes og pressens frihedsrettigheder, retsstatsprincippet, åbenhed i regeringsførelsen, ligestilling mellem kønnene, en social dialog, miljøbeskyttelse og andre af de grundlæggende værdier, som vore dages Europa ville være utænkeligt uden. For hele regionen vil fordelene være størst, når EU's demokratiske nabolande er på niveau med EU. Partnerlandene bør desuden fremlægge en tidsplan for deres ratificering af alle 18 internationale menneskerettighedstraktater (3) og for deres opnåelse (eller fastholdelse) af »A-status« fra den globale alliance af nationale menneskerettighedsinstitutioner (4). |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Udvalget erkender behovet for klare og målbare delmål og anbefaler, at Kommissionen fastlægger individuelt tilpassede målsætninger og delmål for hvert enkelt partnerland for Østpartnerskabets næste periode. Det er helt afgørende at sikre, at de fremtidige målsætninger og delmål ikke udelukkende er orienteret mod økonomiske indikatorer, men også mod social velstand og velfærd. Ren fokus på økonomisk udvikling har vist sig ikke at give de forventede resultater. Eksempelvis vil EU's samlede støttebeløb til Ukraine nå op på 4,8 mia. EUR i 2020 (5), og alligevel er landet det fattigste i regionen. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Civilsamfundets deltagelse i denne proces bliver afgørende med henblik på at gøre de planlagte reformer mindre sårbare i forhold til valgcyklusser og politiske ændringer. Omstillingsprocessen og gennemførelsen af de nødvendige reformer kan kun finde sted gennem inddragelse af arbejdsmarkedets parter og civilsamfundets organisationer i lovgivnings- og reformprocessen og i gennemførelsen. Med henblik derpå bør erhvervssammenslutninger og støtteorganisationer inddrages i forløbet med at udforme og gennemføre strategierne for økonomisk udvikling og regionalt samarbejde. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Der skal være et stærkt lokalt ejerskab af delmålene, hvis de skal kunne gennemføres fuldstændigt og på en bæredygtig måde. Hvis de ikke fastlægges, diskuteres, støttes og gennemføres i samarbejde med de lokale civilsamfundsaktører, vil de opnåede resultater nemt kunne forpurres. Endvidere har de hovedansvarlige for gennemførelsen frem til nu været Kommissionen og de relevante østpartnerskabsministerier, hvorimod de regeringer, som er ansvarlige for at sikre vedvarende politisk vilje til at gennemføre reformer, endnu ikke figurerer som hovedaktører, når det gælder om at nå de fastsatte mål (6). |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Ved planlægningen af det næste sæt langsigtede målsætninger bør der lægges større vægt på overvågningen af, hvordan gennemførelsen skrider frem. Indtil videre er vurderingerne hovedsageligt blevet foretaget af Tjenesten for EU's Optræden Udadtil og civilsamfundet i østpartnerskabslandene. EØSU foreslår, at der udarbejdes en tidsplan for obligatoriske løbende fremskridtsevalueringer for at tilskynde østpartnerskabslandenes regeringer til at udarbejde deres egne planer i tillæg til de bilaterale køreplaner og til at gennemføre og overvåge implementeringen af delmålene og målsætningerne. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | EØSU anbefaler, at man overvejer en gradvis forøgelse af antallet af indikatorer og data, som østpartnerskabslandene skal indsende til Eurostat med henblik på at sikre en skærpet overvågning af fremskridtene med de centrale reformer og mere gennemsigtige og objektive vurderinger. Landene med associeringsaftaler/DCFTA bør have en klar tidsplan for, hvornår de skal levere den samme mængde data til Eurostat som EU-medlemsstaterne. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | For at kunne måle hvordan inddragelsen af civilsamfundet indvirker på reformerne i østpartnerskabslandene, foreslår udvalget, at der udarbejdes en komparativ analyse af forskellene i de opnåede resultater og civilsamfundets indflydelse i lande med interne rådgivende grupper og i de øvrige partnere i Østpartnerskabet. |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | Udvalget er af den faste overbevisning, at den øjeblikkelige prioritet for det nyvalgte Europa-Parlament og Kommissionen bør være at nå til enighed om associerings- og eventuelt medlemskabsudsigterne for de lande i Østpartnerskabet, som er indstillet på og klar til at blive medlem af EU inden for en overskuelig fremtid. Både fremskridt i den retning og planlægningen af forløbet hæmmes alvorligt af, at der ikke er en klar vision for, hvad det endelige mål og belønningen for alle disse anstrengelser er for det enkelte partnerland, hvis det gennemfører de fastlagte målsætninger og delmål fuldt ud. |
| --- | --- |

2.11.

| 2.12. | På længere sigt vil strategien for Østpartnerskabet efter 2020 kunne føre til liberalisering af visse tjenesteydelser, herunder finansielle tjenesteydelser, de associerede landes tiltrædelse til det fælles eurobetalingsområde (SEPA) og, gennem associeringsaftaler/DCFTA, dybere integration i det digitale marked, f.eks. inden for datatransmission, samt en udvidelse af den frie bevægelighed for arbejdstagere via aftaler med EU om gensidig anerkendelse af faglige kvalifikationer. |
| --- | --- |

2.12.

| 2.13. | Fremme af EU's værdier var og er fortsat hovedtanken bag østpartnerskabspolitikken. I befolkningerne i østpartnerskabslandene er der stadig stor støtte til tættere forbindelser til og på sigt medlemskab af EU, dog kræver det en indsats over en længere periode at ændre folks mentalitet. Mens de fleste EU-borgere anerkender vigtigheden af at respektere retsstatsprincippet, betale skat og undgå skyggeøkonomi, betyder den økonomiske situation i landene i Østpartnerskabet, at hver dag er en kamp for at overleve, og accept af visse af EU's værdier er derfor ikke en prioritet for borgerne. |
| --- | --- |

2.13.

| 2.14. | For at forbedre forvaltningen og øge virkningen af støtteordninger og -instrumenter, der skal sikre inklusiv deltagelse af civilsamfundet i de overordnede processer i Østpartnerskabet, bør det overvejes at samle disse instrumenter i EØSU-regi qua udvalgets uforlignelige kompetencer og erfaring inden for området, institutionens historie og gennemtrængningsevne i samfundet. |
| --- | --- |

2.14.

| 2.15. | I lyset af at den desinformation, der spredes af den russiske regering, og de aggressive kinesiske og russiske informationskampagner for investeringsprojekter og andre trusler i regionen har meget stor gennemslagskraft i samfundet, er EU-institutionerne nødt til at gentænke kommunikationsstrategien i østpartnerskabsregionen. En velafprøvet metode til at udbrede information om værdierne, målene, konsekvenserne og de gode eksempler på samarbejde med EU er at give de lokale civilsamfundsorganisationer flere værktøjer ved simpelthen hjælpe dem med at øge gennemslagskraften af deres almindelige arbejde. |
| --- | --- |

2.15.

| 2.16. | EU bør fortsat medvirke til fredelig konfliktløsning i østpartnerskabsregionen. Der bør være flere initiativer som det europæiske partnerskab for fredelig løsning af konflikten om Nagorno-Karabakh, hvor civilsamfundsorganisationer fra EU's medlemsstater og landene i Østpartnerskabet yder en fælles indsats for at skabe gensidig forståelse af og tillid til konfliktløsningsprocessen. |
| --- | --- |

2.16.

3.   Samfundet

| 3.1. | De seneste finansieringsordninger for de organiserede civilsamfundsorganisationer i Østpartnerskabet er betingede af, at civilsamfundet arbejder for gennemførelse og reform af associeringsaftalerne. Det kræver, at de bliver agenter for EU samt til tider beskæftiger sig med emner, som ikke naturligt henhører under deres område. Som følge af denne betingelse ansøger civilsamfundsorganisationerne om den finansiering, der er til rådighed, i stedet for at fokusere på deres mål og på, hvad samfundet har behov for, hvilket resulterer i, at de blot bliver endnu en tjenesteyder. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Fra civilsamfundsorganisationer i EU lyder meldingerne, som bekræftes af sammenlignelige data (7), at de fleste af de civilsamfundsorganisationer, de samarbejder med i østpartnerskabslandene, mangler selv de mest grundlæggende færdigheder inden for projektstyring, herunder hvordan man udarbejder projektforslag og budgetter. Derfor er EU-organisationernes rolle med hensyn til at levere resultater i form af overvågning af reformer og udarbejde skyggerapporter, analyser af forskellige problemstillinger og anbefalinger stadig yderst vigtig. EØSU mener, at man ikke bør ignorere og heller ikke ikke værdsætte de mindre kvalificerede civilsamfundsorganisationer i østpartnerskabslandene, men forventningerne til dem bør være realistiske: De er vigtige aktører i deres respektive samfund, men de kan ikke forventes at kunne levere de samme resultater som erfarne europæiske organisationer. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU anbefaler derfor, at Kommissionen i samarbejde med EU-medlemsstaterne udformer et tilgængeligt uddannelsesprogram, der har fokus på at forbedre færdighederne hos civilsamfundsorganisationernes repræsentanter, offentligt ansatte og ledere i østpartnerskabslandene. Et sådant program kan samtidig afhjælpe problemet med manglende kompetencer hos civilsamfundsorganisationernes repræsentanter, når de træder i offentlig tjeneste, sådan som det var tilfældet efter værdighedsrevolutionen i Ukraine og fløjlsrevolutionen i Armenien. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Endvidere mener udvalget, at en klar prioritet bør være støtteordninger for og partnerskabsintegration af ungdomsorganisationer i østpartnerskabslandene og levering af yderligere støtte til deres deltagelse i internationale samarbejds- og mobilitetsprogrammer (f.eks. Aktive unge og Erasmus+). Etablering af europæiske skoler som den i Tbilisi, Georgien, i de øvrige lande i Østpartnerskabet kunne være et godt udgangspunkt for at højne uddannelsesstandarden med de bedste eksempler fra EU's medlemsstater som forbillede. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EØSU mener, at dagsordenen for social samhørighed skal afhjælpe manglen på færdigheder, herunder manglen på de rigtige færdigheder, i østpartnerskabslandene, således at uddannelserne generelt bliver mere effektive gennem tilpasning af de bedste eksempler og systemer fra landene i EU. Kvaliteten af uddannelse som grundlag for innovation er stadig lav i regionen, og der er derfor behov for at reformere uddannelsessystemerne og inddrage de relevante civilsamfundsorganisationer og fagpersoner i udformningen af læseplaner. Det er nødvendigt at styrke forbindelserne mellem uddannelse, forskning og innovation for at udbygge samarbejdet mellem den offentlige og private sektor (8). |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Udvalget bifalder, at Den Internationale Faglige Sammenslutning (IFS) og dens paneuropæiske regionale råd samt Den Europæiske Faglige Samarbejdsorganisation (EFS) deltager i opbygningen af kapacitet i de uafhængige fagforeninger i østpartnerskabslandene. Den slags projekter og initiativer er vigtige for fremme af den europæiske sociale model, herunder social dialog, social sikring og kollektive overenskomstforhandlinger. Eksistensen af stærke uafhængige fagforeninger er af afgørende betydning for, at den omstillingsproces, der knytter sig til gennemførelsen af associerings- eller partnerskabsaftaler, resulterer i reel bæredygtig vækst og reelle sociale fremskridt. Stærke fagforeninger er tillige en forudsætning for et fremgangsrigt og dynamisk civilsamfund. |
| --- | --- |

3.6.

4.   Økonomi

| 4.1. | Opbygning af økonomisk modstandsdygtighed og forbedring af konkurrenceevnen er centralt for EU's samarbejde med østpartnerskabslandene med fokus på i fællesskab at skabe arbejdspladser og udvikle stærkere, mere diversificerede, dynamiske og bæredygtige økonomier. På dette område er der sket væsentlige fremskridt, bl.a. er samhandelen mellem alle seks partnerlande og EU steget. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | EØSU mener, at forpligtelserne til at harmonisere de digitale markeder i østpartnerskabsregionen endnu ikke er gennemført effektivt, hvilket hæmmer fremskridt og udviklingen af digitale tjenester. Samtidig påskønner EØSU den opnåede konsensus om planerne for en roamingaftale i regionen inden 2020, hvilket ikke alene vil øge befolkningens adgang til kommunikation, men også give en saltvandsindsprøjtning til turismen og medføre mere vidtspændende økonomiske fordele. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Selv om handelen mellem østpartnerskabslandene og EU er for opadgående, bør der gøres en større indsats for at øge samhandelen internt i regionen med henblik på at sikre diversificerede og bæredygtige handelsindtægter. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | EØSU mener, at regional handelsintegration med sigte på et fælles økonomisk område, fri roaming, et fælles migrationsområde, harmonisering af elnet, udvikling af uafhængige rene energikilder og omdannelse af landbrugsstandarder til EU-standarder bør betragtes og udvikles som de vigtigste fælles økonomiske projekter for både østpartnerskabslandene og EU som helhed. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Udvalget understreger behovet for at udvikle uafhængige erhvervssammenslutninger og støtteorganisationer i regionen. Sådanne organisationer skal være mere og bedre involverede i erhvervsudviklingen og gennemførelsen af DCFTA. Ligeledes skal SMV'erne i østpartnerskabslandene oprette sammenslutninger og/eller paraplyorganisationer, som kan repræsentere deres interesser og gøre dem stærkere i forhold til at fremme deres interesser i lovgivningsprocessen og sikre markedsandele på de lokale markeder og EU-markedet. |
| --- | --- |

4.5.

5.   Forvaltning

| 5.1. | En optrapning af indsatsen for at styrke institutionerne og god regeringsførelse er en af EU's topprioriteter i de østpartnerskabslande, hvor der stadig er udfordringer på disse områder. Navnlig bør der gøres en større indsats med hensyn til retsstatsprincippet, gennemførelsen af centrale reformer af retsvæsenet og kampen mod korruption. Disse er forudsætninger for borgernes tillid til staten, langsigtet stabilitet og et investeringssikkert klima. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Udvalget henleder opmærksomheden på, at kun Moldova og Ukraine har indført lovkrav om, at regeringen skal høre borgerne. Der skal være et bindende retsgrundlag, som sikrer, at civilsamfundet har adgang til information, kan holde regeringen ansvarlig og kan deltage i den politiske beslutningsproces. For at styrke civilsamfundsorganisationerne er det endvidere nødvendigt, at regeringerne i østpartnerskabslandene forpligter sig til mere konsekvent og direkte støtte til disse organisationer. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | For så vidt angår kapacitetsopbygning er de institutioner i østpartnerskabslandene, som er velfungerende og i stand til at gennemføre de fornødne reformer, vigtigere end nogensinde før, og venskabsaftaler mellem dem (f.eks. et netværk for fødevaresikkerhedsmyndigheder, standardiseringsorganer og korruptionsbekæmpende agenturer osv.) bør derfor formaliseres og om muligt støttes af EU. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Fælles kapacitetsopbygning, venskabs- og netværksordninger, udveksling af praksis, udvikling af fælles tilgange og værktøjer vil alle kunne støttes igennem en fælles associeringsfacilitet. Man kan også overveje at finansiere de teams, der forestår reformerne, sådan som man har gjort i forhold til Ukraine. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | EØSU understreger endvidere behovet for at bistå regeringerne og civilsamfundene i østpartnerskabslandene i deres udvikling af de fornødne værktøjer til at vurdere og håndtere kønsbestemte uligheder. Det er afgørende at sikre, at støtten til landenes statistiske kontorer omfatter indsamling af statistikker for handel og køn, herunder igennem specifikke spørgsmål i husstands- og virksomhedsrundspørger og specifikke indikatorer til overvågning af handelsrelaterede indvirkninger over tid. |
| --- | --- |

5.5.

6.   Konnektivitet

| 6.1. | EU's arbejde med partnerlandene om at forbedre transportforbindelserne og infrastrukturen, fremme energimodstandsdygtigheden og -effektiviteten samt øge anvendelsen af vedvarende energi for at reducere drivhusgasemissionerne har resulteret i markante fremskridt. Fortsatte investeringer i disse områder vil føre til større bæredygtig økonomisk udvikling og konkrete fordele, der vil gavne borgernes liv ved at skabe alternative energikilder, reducere energiafhængigheden af én enkelt dominerede leverandør og reducere energiforbruget. |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Udvalget understreger derfor vigtigheden af at fremme energidiversificering, reducere CO2-emissionerne yderligere og oprette effektive nationale emissionsovervågningsmekanismer samt øge indsatsen for at værne om biodiversiteten og den bæredygtige skovforvaltning. |
| --- | --- |

6.2.

7.   Associeringsaftaler/vidtgående og bredt frihandelsområde

| 7.1. | Udvalget støtter kraftigt forslaget om en styrket dialog om reformer af associeringsaftalerne/DCFTA mellem EU og den associerede TRIO, medtagelse af komparative elementer i de landespecifikke henstillinger i associeringsaftalerne og samtidig offentliggørelse heraf for at fremme en positiv konkurrence, hvilket allerede har vist sig effektivt i forhold til at fremskynde fremskridtene i Central- og Østeuropa. |
| --- | --- |

7.1.

| 7.2. | Det anbefales, at samarbejdet mellem den associerede TRIO og EU institutionaliseres yderligere, navnlig på det udøvende plan. Et godt udgangspunkt kunne være at oprette en fælles styregruppe og undergrupper, som afspejler institutionaliseringsprocessen på parlamentsniveau. Efterfølgende kunne der dannes lignende grupperinger i det organiserede civilsamfund inden for rammerne af civilsamfundsplatformene i Østpartnerskabet, erhvervssammenslutninger, støtteorganisationer, fagforeninger mv. Erfaringer og netværk, der er dannet på grundlag af samarbejdet i GUAM-organisationen for demokrati og økonomisk udvikling, kunne tjene som eksempel. Støtte fra EU og de enkelte medlemsstater vil i høj grad fremme denne institutionalisering. |
| --- | --- |

7.2.

| 7.3. | Associeringsaftalerne/DCFTA er komplekse og derfor vanskelige at gennemføre, da de kræver betydelige politiske, økonomiske og menneskelige ressourcer og indeholder mange udfordringer, hvilket navnlig skyldes, at de har til formål at reformere markederne, mens de virkelige forventninger til EU's reformer først og fremmest vedrører retsstatsprincippet og god regeringsførelse. Udvalget finder det yderst vigtigt, at disse forventninger afspejles, og at gennemførelsen af associeringsaftaler/DCFTA understøttes af parallelle initiativer for at styrke de associerede demokratier. Yderligere støttemekanismer, som alene vil blive stillet til rådighed, såfremt de gensidigt aftalte målsætninger gennemføres fuldt ud inden for rammerne af de pågældende parallelle initiativer, kan overvejes og vil kunne tjene som yderligere motivation. |
| --- | --- |

7.3.

| 7.4. | EØSU anbefaler endvidere kraftigt, at der regelmæssigt tages fat på problemstillingerne i relation til kvinders arbejdstagerrettigheder og løn, navnlig i industrien og servicesektoren, hvor der synes at være de største — og de mest varierende — forskelle. Dagsordenen for tilnærmelse af associeringsaftalerne/DCFTA udgør en bred tilgang med hensyn til lovgivningsmæssige tiltag og håndhævelse af internationale konventioner, bl.a. i forhold til ligestilling og bekæmpelse af forskelsbehandling. Det er vigtigt, at denne proces overvåges, at indsamlingen af kønsopdelte statistiske data for beskæftigelse og løn forbedres, og at kvindegrupperne støttes i deres kamp for egne interesser. |
| --- | --- |

7.4.

Bruxelles, den 26. september 2019.

Formand

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

Luca JAHIER

---

(1)  I løbet af de sidste ti år har EØSU vedtaget mere end et dusin udtalelser om forskellige aspekter af Østpartnerskabet. Det har endvidere oprettet et permanent opfølgningsudvalg for EU's nabolande i øst, etableret bilaterale platforme for civilsamfundet i EU og østpartnerskabslandene og interne rådgivende grupper samt arrangeret det erhvervsforum, der finder sted i forbindelse med topmøderne i Østpartnerskabet.

1

(2)  Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (EUT C 202 af 7.6.2016, s. 389).

2

(3)  https://indicators.ohchr.org.

3

(4)  https://nhri.ohchr.org/.

4

(5)  Rebuilding Ukraine: An assessment of EU assistance, Chatham House, the Royal Institute of International Affairs, 2018.

5

An assessment of EU assistance

(6)  Eastern Partnership Civil Society Forum, EaP CSF Policy brief – Joint Staff Working document EaP – Focusing on key priorities and deliverables – Assessment and recommendations by the civil society, maj 2017.

6

(7)  Ukraine Analytica, 3. udgave (13), 2018.

7

(8)  http://eu4business.eu/files/medias/regional-position-paper_final_kyiv-21-june-2017-2_0.pdf.

8

---

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/40 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/40

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om international handel og turisme — En global dagsorden for bæredygtig udvikling

(initiativudtalelse)

(2020/C 14/05)

Ordfører: Alfred GAJDOSIK

| Plenarforsamlingens beslutning | 24.1.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Forretningsordenens artikel 32, stk. 2
  Initiativudtalelse |
| Kompetence | Sektionen for Eksterne Forbindelser |
| Vedtaget i sektionen | 5.9.2019 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 26.9.2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 134/0/4 |

Plenarforsamlingens beslutning

24.1.2019

Retsgrundlag

Forretningsordenens artikel 32, stk. 2

Initiativudtalelse

Kompetence

Sektionen for Eksterne Forbindelser

Vedtaget i sektionen

5.9.2019

Vedtaget på plenarforsamlingen

26.9.2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

134/0/4

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) fremhæver eftertrykkeligt de mange forskellige sammenhænge mellem turisme og international handel generelt. Da vækstraten for turisme generelt er højere end for økonomien som helhed, kan turismen uden videre betegnes som en vigtig drivkraft for beskæftigelse og økonomisk vækst. Turisme og international handel er som sådan afgørende faktorer for at nå målene i 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling (1). Udvalget foreslår derfor, at de ansvarlige aktører i de berørte økonomiske sektorer specifikt inddrages i opfyldelsen af målene for bæredygtig udvikling gennem tilsagnserklæringer, f.eks. vedrørende etablering af menneskeværdige og varige arbejdspladser i henhold til bæredygtighedsmål nr. 8. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU henleder opmærksomheden på den finansielle planlægnings betydning for gennemførelsen af politiske prioriteter og understreger budgettets betydning som det mest effektive middel til gennemførelse af politik. Udvalget opfordrer derfor til, at der i særlig grad tages højde for turismens betydning, og til, at det seneste forslag til den flerårige finansielle ramme (FFR) for 2021-2027 revideres således, at der oprettes en særskilt budgetpost for turisme. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU beklager, at turisme hidtil ikke er indgået som et selvstændigt mål i forordningerne vedrørende de europæiske struktur- og investeringsfonde, men blot har været behandlet som et middel eller en sektor. Det er ganske vist positivt, at forordningerne giver mulighed for investeringer i intelligent turisme, men dette er efter EØSU's opfattelse ikke tilstrækkeligt, når det drejer sig om at tage højde for turismens samfundsøkonomiske, sociale og kulturelle betydning, blandt andet med hensyn til dens eksterne virkning. EØSU opfordrer derfor til, at turisme medtages som et tematisk mål under de europæiske struktur- og investeringsfonde. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | De relativt få hindringer for markedsadgang i turismesektoren må ikke medføre ulemper i økonomisk og social henseende for de mennesker, der er beskæftiget i branchen. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU opfordrer til, at der træffes foranstaltninger til at tilnærme og anerkende uddannelse, erhvervsmæssige standarder og kvalifikationsbeviser inden for turisme, at bestræbelserne på at opnå et europæisk erhvervskvalifikationspas intensiveres, og at livslang læring fremmes inden for turisme. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Da det er ubestrideligt, at international turisme foruden den økonomiske relevans også yder et væsentligt bidrag til mellemfolkelig forståelse og nedbrydning af fordomme og dermed understøtter Unionen i dens eksterne relationer, bør særlige former for turisme såsom kulturturisme og socialturisme støttes gennem særlige foranstaltninger. Udvalget bemærker desuden, at det er nødvendigt at fremme sundheds- og sportsturisme, turisme i landdistrikterne, økoturisme og lignende former for turisme. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Indsatsen for at sikre menneskeværdige og varige arbejdspladser i denne sektor gennem kollektive overenskomster og i henhold til bæredygtighedsmål nr. 8 er yderst vigtig og afgørende. EØSU opfordrer til, at alle former for ulovlige og/eller usikre ansættelsesforhold i turismesektoren udryddes. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Turismens bæredygtighed afhænger også i høj grad af valget af de mest miljøvenlige transportformer. Der bør derfor lægges særlig vægt på en fornuftig og ansvarlig brug af transportmidler. |
| --- | --- |

1.8.

2.   Indledning

| 2.1. | Med denne udtalelse ønsker EØSU at understrege den tætte forbindelse mellem turisme og international handel og understrege deres samlede betydning for opfyldelsen af målene i 2030-dagsordenen for bæredygtig udvikling. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Der er en lang tradition for international handel, men dennes særlige sociale og politiske betydning er steget betydeligt i tidens løb. Mens international handel traditionelt har været reguleret af bilaterale traktater, har der siden Anden Verdenskrig i stigende grad været tale om multilaterale kontrakter. Siden Verdenshandelsorganisationens (WTO) oprettelse har der i stigende omfang eksisteret en handelsstruktur, der regulerer den internationale handel, og inden for hvilken Kommissionen siden 2011 har støttet EU's udenrigshandel ved hjælp af en ny generation af handelsaftaler, som har til formål at styrke de økonomiske og handelsmæssige forbindelser med visse handelspartnere. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | I spændingsfeltet mellem frihandel og protektionisme er det desuden blevet tydeligt, at international handel også kan anvendes som led i politisk indblanding. Turismen er den tredjestørste sektor på den internationale handelsbalance. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Den bidrager med 10,4 % til det globale BNP (EU: 10,3 %) og skaber på verdensplan 313 mio. arbejdspladser. På verdensplan er hver 11. arbejdsplads knyttet til turisme. I en tredjedel af udviklingslandene er turismen den vigtigste eksportfaktor og har dermed en væsentlig indvirkning på landenes økonomiske situation. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Turisme medvirker således i væsentlig grad til at nå bæredygtighedsmålene, idet det imidlertid skal tages i betragtning, at 8 % af drivhusgasemissionerne skyldes den globale turisme. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Turisme bidrager i hele verden til den økonomiske og sociale integration i landdistrikterne og i områderne i den yderste periferi. I den forbindelse er det imidlertid vigtigt at tage højde for og så vidt muligt undgå uønskede ledsagefænomener såsom tab af landbrugsareal, trusler mod naturbeskyttelsen, luftforurening osv. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | I 2017 blev der i forbindelse med international turisme på verdensplan registreret 1,32 mia. (+ 7 %) og i hele Europa 671 mio. ankomster, og Europa står dermed for en markedsandel på 51 % (+ 8 %). Det fremgår imidlertid af en langsigtet prospektiv undersøgelse fra FN's Verdensturistorganisation (UNWTO), at turismen i Europa frem til 2030 forventes at vokse mindre hastigt med 744 mio. turister (+ 1,8 %) og en samlet markedsandel på 41,1 %. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Med Lissabontraktaten (1. december 2009) fik turismen sit eget EU-retsgrundlag (2). Kommissionen udsendte i den forbindelse i 2010 en meddelelse: »En ny turismepolitik for Europa — verdens førende rejsemål« (3). Imidlertid indeholder hverken den nuværende flerårige finansielle ramme (FFR) for 2014-2020 eller det seneste forslag for perioden 2021-2027 en særskilt budgetpost for turisme. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | Hvis der tages hensyn til, at væksten i beskæftigelsen og dermed den økonomiske vækst inden for turisme i EU i de senere år har været mere markant end inden for andre sektorer, er det på grundlag af de foreliggende data både berettiget οg nødvendigt, at den eksterne turismepolitik ikke blot uddybes yderligere, men at der også træffes tilsvarende budgetpolitiske foranstaltninger på fællesskabsniveau. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | Udvalget glæder sig meget over Rådets konklusioner af 27. maj 2019 (4), hvori det i betragtning af turismesektorens udfordringer (digitalisering, bæredygtighed samt branchespecifik viden og branchespecifikke kompetencer) fremsætter konkrete forslag til 2030-dagsordenen for bæredygtighed og efterlyser passende foranstaltninger til understøttelse af turismen med henblik på at bevare EU's rolle som global verdensleder inden for turisme. |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | Turismen har et stort potentiale til at skabe arbejdspladser. Den kendsgerning, at der på globalt plan i gennemsnit arbejder flere kvinder og unge i turistbranchen end i andre sektorer, har også betydning for opfyldelsen af bæredygtighedsmålene, især mål nr. 5 og 10. |
| --- | --- |

2.11.

| 2.12. | Lønningerne inden for turisme og hotel- og restaurationsvirksomhed ligger i de fleste lande langt under medianlønnen, og det er derfor nødvendigt at træffe passende foranstaltninger for at sikre rimelige lønforhold for alle beskæftigelseskategorier i sektoren. Dette er især vigtigt, da arbejdsvilkårene i turistbranchen ofte er ekstremt hårde, og overenskomstbestemmelserne om mindsteløn og maksimale arbejdstider samt bestemmelserne om sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen ofte ikke bliver overholdt i praksis. Det er derfor bydende nødvendigt at skabe menneskeværdige og varige arbejdspladser i denne sektor i henhold til bæredygtighedsmål nr. 8. For at opnå dette er det efter udvalgets opfattelse nødvendigt at styrke rammebetingelserne, indgå klare overenskomster og støtte branchen på digitaliseringsområdet. |
| --- | --- |

2.12.

3.   Turisme og økonomi

| 3.1. | Turismens betydning som vigtig drivkraft for den økonomiske vækst rækker derfor langt ud over det egentlige turismeerhverv og vedrører ikke blot international handel og internationalt salg, men alle sektorer på det offentlige og private område samt landbrug og transport. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Derudover er turismen for mange regioner, f.eks. små øer eller isolerede bjergområder, en af de ganske få og i nogle tilfælde den eneste økonomiske aktivitet i nutidens internationale arbejdsdeling. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Desuden har turismen i mange regioner bidraget til at skabe nyt liv i hensygnende områder. |
| --- | --- |

3.3.

4.   Turisme og bæredygtighed

| 4.1. | Turismesektorens konkurrenceevne er tæt knyttet til turismens bæredygtighed, idet rejsemålenes attraktivitet og kvalitet i høj grad beror på deres naturlige og kulturelle omgivelser og deres integration i den lokale infrastruktur. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Turismens bæredygtighed bygger på forskellige elementer, f.eks.:






  — | ansvarlig omgang med naturressourcer (navnlig vand) |
| --- | --- | --- |

4.2.

—

ansvarlig omgang med naturressourcer (navnlig vand)

| — | anvendelse af rene energikilder |
| --- | --- |

—

anvendelse af rene energikilder

| — | hensyntagen til turismeaktiviteternes indvirkning på miljøet (f.eks. affaldshåndtering og øget belastning af jord og vand) |
| --- | --- |

—

hensyntagen til turismeaktiviteternes indvirkning på miljøet (f.eks. affaldshåndtering og øget belastning af jord og vand)

| — | bevarelse af biodiversiteten |
| --- | --- |

—

bevarelse af biodiversiteten

| — | beskyttelse af kulturarven |
| --- | --- |

—

beskyttelse af kulturarven

| — | bevarelse af kvaliteten og varigheden af de arbejdspladser, der skabes ved turisme |
| --- | --- |

—

bevarelse af kvaliteten og varigheden af de arbejdspladser, der skabes ved turisme

| — | hensyntagen til konsekvenserne for lokalbefolkningen |
| --- | --- |

—

hensyntagen til konsekvenserne for lokalbefolkningen

| — | medarbejderudvikling |
| --- | --- |

—

medarbejderudvikling

| — | transport. |
| --- | --- |

—

transport.

| 4.3. | I den tiårige ramme for programmer for bæredygtigt forbrug og bæredygtig produktion er bæredygtig turisme udpeget som en nøglefaktor. Tilsvarende har bæredygtig turisme potentiale til som fremtidssektor ikke blot at sætte standarden for hele branchen, men også at inddrage de nationale økonomier på verdensplan (5).
  Dette potentiale bør aktører med ansvar for international handel og turisme efter udvalgets mening udnytte til at finde frem til metoder og midler, der på effektiv vis kan bidrage til at nå bæredygtighedsmålene (i denne sammenhæng især mål nr. 3, 6, 7, 12, 14 og 15). Samtidig bør man bestræbe sig på at indlede passende partnerskaber i overensstemmelse med mål nr. 17. |
| --- | --- |

4.3.

Dette potentiale bør aktører med ansvar for international handel og turisme efter udvalgets mening udnytte til at finde frem til metoder og midler, der på effektiv vis kan bidrage til at nå bæredygtighedsmålene (i denne sammenhæng især mål nr. 3, 6, 7, 12, 14 og 15). Samtidig bør man bestræbe sig på at indlede passende partnerskaber i overensstemmelse med mål nr. 17.

| 4.4. | Turismens økonomiske betydning med en beskæftigelsesandel på 17 % (hvoraf 44 % er kvinder) på verdensplan har en væsentlig indvirkning på mange områder af bæredygtighedspolitikken. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Som overordnet økonomisk aktivitet har turismen foruden sin økonomiske dimension også en økologisk, social og kulturel dimension og er derfor en afgørende faktor, når det drejer sig om at nå bæredygtighedsmålene. I den forbindelse kan indtægterne fra sektoren spille en afgørende rolle med hensyn til at støtte en bæredygtig forvaltning af turistområderne. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | En model, som bør følges, består i ikke blot at nøjes med at analysere turismens negative indvirkninger, men også at se på dens positive indflydelse på de forskellige faktorer (miljøet, det sociale område osv.). Denne form for »impact-turisme«, som er udviklet i Slovenien, er baseret på 10 + 1 »impact-indikatorer«og tager også hensyn til turismens positive indvirkning på alle væsentlige livsområder (6). |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Nye teknologier har ført til strukturændringer i økonomien, som især er blevet mærkbare for mindre enheder. Hvad angår turisme vedrører dette ikke kun udbuddet af ydelser, men også markedsføring og bookingadfærd. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Et særligt problem for hele turistbranchen er den verdensomspændende stigning i antallet af bookinger hos forskellige private platforme. Det er hævet over enhver tvivl, at denne nye form for markedsføring indebærer fordele for ikkeprofessionelle udbydere og for områder, hvor turismen ikke er udviklet eller kun er udviklet i beskedent omfang. Set fra et samfundsøkonomisk synspunkt er det imidlertid ikke acceptabelt, at private udbydere opnår konkurrencefordele ved, at de muligvis slet ikke eller kun i meget beskedent omfang betaler afgifter og ikke er forpligtet af de sædvanligvis strenge krav til hygiejne og sikkerhed i turistbranchen. I den forbindelse vil det f.eks. være hensigtsmæssigt, hvis de registreringsforpligtelser og evalueringskriterier, der gælder for udbydere af kommerciel boligudlejning, også kommer til at gælde for disse udbydere. |
| --- | --- |

4.8.

5.   Turisme og miljø

| 5.1. | En varigt succesfuld turismepolitik og effektiv miljøbeskyttelse står principielt ikke i modsætning til hinanden, men bør opfattes og anvendes som foranstaltninger, der supplerer og støtter hinanden. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Et problem i forbindelse med den ekspanderende internationale turisme er uden tvivl anvendelsen af de aktuelle transportmidler (skibe, fly, busser og biler) og konsekvenserne heraf for miljøet. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Store rejsearrangører bør mindes om og fastholdes i deres rolle i forbindelse med en ansvarsfuld bæredygtighedspolitik og ansætte medarbejdere med ansvar for miljøspørgsmål, som tager hensyn til bæredygtighedsmålene under drøftelser og planlægning. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Fænomenet overturisme har i nogle regioner allerede udviklet sig til et problem, som udgør en trussel mod såvel livskvaliteten for den fastboende befolkning som mod miljøet. Da der ikke findes nogen fælles definition på »overturisme«, er begrebet fortsat uklart og svært at arbejde med. Problemet er imidlertid ikke nyt. Allerede i perioden 1980 til 1990 anvendte man begrebet »Mallorcaeffekten«om koncepter for, hvordan man uden for store ulemper kunne anbringe flest mulige turister på en strand. De internationale turismeorganisationer arbejder først og fremmest på at fremlægge eksempler på bedste praksis, der kan tjene som udgangspunkt og orientering for de berørte regioner. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Udvalget opfordrer endvidere til, at de store internationale turismeorganisationer desuden når til enighed om en adfærdskodeks for markedsføring af turismemål, som tager hensyn til miljø og bæredygtighed og samtidig modvirker overturisme, da sidstnævnte foruden andre konsekvenser også har indvirkning på miljø og bæredygtighed. |
| --- | --- |

5.5.

6.   Turisme og etik

| 6.1. | Begrebet turisme betegner ud over national også trans- og international person- og tjenesteydelsestrafik og vedrører foruden den økonomiske relevans også det sociale og kulturelle aspekt, både for personer, der beskæftiger sig med turisme i de turistmæssige oprindelses- og destinationslande, og andre mennesker. |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | Denne omstændighed har Verdensturistorganisationen (UNWTO) som internationalt forum for turismepolitik og grænseflade for international kommunikation mellem de kompetente offentlige instanser taget højde for, og den udgav derfor i 1999 en »global etisk kodeks for turisme« (7), som i 10 principper og 49 afsnit opstiller detaljerede regler for den globale turismes meget forskelligartede aspekter (8). Den etiske kodeks benævnes derfor »spillereglerne for etisk adfærd inden for turisme«. |
| --- | --- |

6.2.

| 6.3. | Den etiske kodeks tager med sine specifikationer højde for erhvervsgrenens kompleksitet, idet den ikke kun omhandler økonomiske, sociale og kulturelle aspekter, men også overholdelse af grundlæggende rettigheder og menneskerettigheder (se foranstaltninger mod misbrug af børn, børnearbejde og seksuel udnyttelse af børn inden for turisme). |
| --- | --- |

6.3.

| 6.4. | Da den etiske kodeks kun udgør en anbefaling, og det ikke er obligatorisk at overholde den, heller ikke for underskriverne, fremlagde UNWTO i september 2017 en rammeaftale om etik inden for turisme (»International Framework Convention on Tourism Ethics«) (9), som blev underskrevet af mere end halvdelen af organisationens medlemmer. Denne aftale følger indholdsmæssigt den etiske kodeks og indeholder ingen substantielle ændringer, men har den fordel, at underskriverne er forpligtet til at overholde den. |
| --- | --- |

6.4.

7.   Turisme og kultur

| 7.1. | En af de vigtigste drivkræfter for turisme er værtslandets kulturgoder. |
| --- | --- |

7.1.

| 7.2. | Kulturturisme øger interessen for fremmede kulturer, fremmer forståelsen mellem folkeslag og medvirker desuden til at mindske fordomme. |
| --- | --- |

7.2.

8.   Turisme og demografi

| 8.1. | Den demografiske udvikling påvirker også turismen. Alderspyramiden med en betragtelig andel af stadig mere mobile seniorer med for en stor dels vedkommende sikrede indkomstforhold har ført til et opsving i seniorrejser. Denne type rejser udgør i dag en ikke uvæsentlig andel, især inden for gruppeturisme, og de har på nogle områder ført til en ændret udbudsstruktur i turismevirksomhederne, hvilket blandt andet skyldes, at seniorer ofte booker langtidsferier og ikke er så afhængige af sæsoner. Dette blev også fremhævet på topmødet i Verdensturistorganisationen UNWTO, hvor der især var fokus på seniorturisme. |
| --- | --- |

8.1.

| 8.2. | Kommissionen bidrog med sit initiativ »Calypso — turisme for alle«varigt til væksten i socialturismen, idet den støttede tiltag til at udvikle turismen for seniorer og underprivilegerede grupper. Dette har ikke blot ført til nye tilbud inden for turisme, men også til øget udnyttelse af perioder uden for højsæsonen. I denne forbindelse vil det være hensigtsmæssigt at dele erfaringer med partnere uden for EU og fremme den gensidige turisme. |
| --- | --- |

8.2.

| 8.3. | Ud over de gængse demografiske parametre er andre specielle former for turisme også blevet videreudviklet, f.eks. pilgrimsrejser. |
| --- | --- |

8.3.

9.   Turisme og uddannelse

| 9.1. | På grund af markedsudviklingen og stigende forventninger hos forbrugerne er turismen i sin mangfoldighed knyttet til særlige uddannelsesbehov, der spænder lige fra sprogfærdigheder og IT-kompetencer til økonomiske kompetencer og specifik viden om gastronomi. |
| --- | --- |

9.1.

| 9.2. | I mange EU-lande findes der diverse uddannelsesformer og -forløb af forskellig varighed, hvilket vanskeliggør gensidig anerkendelse. Med henblik på at øge erhvervsmulighederne for de forskellige faggrupper vil en fastlæggelse af visse uddannelsesstandarder øge jobmulighederne for diverse grupper i branchen såvel inden for som uden for EU. Kun gennem generelt bindende uddannelseskrav — kombineret med den tidligere nævnte styrkelse af branchens rammebetingelser — vil man på længere sigt kunne fjerne den mangel på uddannet arbejdskraft, som sektoren lider under. |
| --- | --- |

9.2.

| 9.3. | Det vil desuden være hensigtsmæssigt at opgradere turisterhvervet til en langsigtet karrieremulighed, da arbejdsvilkårene inden for turisme ofte er vanskeligere end i andre brancher. |
| --- | --- |

9.3.

10.   Turisme og digitalisering

| 10.1. | Digitalisering har vidtrækkende konsekvenser for turismen, ikke kun med hensyn til turisternes, men også turismeudbydernes adfærd. |
| --- | --- |

10.1.

| 10.2. | Online-turismens popularitet er voksende, hvilket også gør sig gældende for online-bedømmelser. Alene i Tyskland blev 40 % af alle rejser i 2017 booket online. Dette åbner nye markeder for SMV'er, som imidlertid også får brug for finansiel støtte til en sådan innovation. |
| --- | --- |

10.2.

| 10.3. | Samtidig har elektronisk netværksarbejde og digitalisering også haft stor betydning for turistvirksomhedernes interne processer. I dag er selv små virksomheder f.eks. ofte nødt til som et minimum at tilbyde deres besøgende adgang til internettet. |
| --- | --- |

10.3.

| 10.4. | Digitaliseringen kommer også til at spille en vigtig rolle i forbindelse med innovative former for samarbejde inden for turisme, hvilket igen kan have stor betydning for udviklingen af rejsemål. Mange moderne teknologier (f.eks. AI, VR, AR, blockchain osv.) kan hjælpe de fleste fjerntliggende områder med at blive interessante rejsemål. For at udnytte de nye muligheder skal turismen fokusere mere på forskning og udvikling. |
| --- | --- |

10.4.

| 10.5. | Kulturturismen kan også drage fordel af digitaliseringen, idet virtuel reality kan give incitamenter til at rejse. |
| --- | --- |

10.5.

Bruxelles, den 26. september 2019.

Formand

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

Luca JAHIER

---

(1)  Mål for bæredygtig udvikling:

1

Mål 1: Afskaf fattigdom

Mål 2: Stop sult

Mål 3: Sundhed og trivsel

Mål 4: Kvalitetsuddannelse

Mål 5: Ligestilling mellem kønnene

Mål 6: Rent vand og sanitet

Mål 7: Ren energi til rimelige priser

Mål 8: Anstændige jobs og økonomisk vækst

Mål 9: Industri, innovation og infrastruktur

Mål 10: Mindre ulighed

Mål 11: Bæredygtige byer og lokalsamfund

Mål 12: Ansvarligt forbrug og produktion

Mål 13: Klimaindsats

Mål 14: Livet i havet

Mål 15: Livet på land

Mål 16: Fred, retfærdighed og stærke institutioner

Mål 17: Partnerskaber for handling.

(2)  Artikel 195 i Traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT C 326, 26.10.2012, s. 47).

2

(3)  COM(2010) 352 final.

3

(4)  Rådets dokument 9707/19 af 27. maj 2019, »Konklusioner om turismesektorens konkurrenceevne som drivkraft for bæredygtig vækst, arbejdspladser og social samhørighed i EU i det næste årti«.

4

(5)  Se rapporten fra De Forenede Nationers Konference for Handel og Udvikling, UNCTAD 2017: »Tourism for Transformative and Inclusive Growth«.

5

(6)  https://www.impact-tourism.net/.

6

(7)  www.tourism-watch.de/content/globaler-ethik-kodex-für-den-tourismus-der-welttourismus-organisation-wto:

7

(8)  Principper for den globale etiske kodeks:

8

Artikel 1: Turismens bidrag til gensidig forståelse og respekt mellem folkeslag og samfund

Artikel 2: Turisme som et middel til personlig og kollektiv udvikling

Artikel 3: Turisme, en faktor i bæredygtig udvikling

Artikel 4: Turisme, en bruger af den kulturelle arv og bidragyder til dens fremme

Artikel 5: Turisme, en gavnlig aktivitet for værtslande og fællesskaber

Artikel 6: Forpligtelser for interessenter ved udviklingen af turisme

Artikel 7: Ret til turismeArtikel 8: Turisters bevægelsesfrihed

Artikel 9: Rettigheder for ansatte og erhvervsdrivende i turismeerhverv

Artikel 10: Gennemførelse af principperne i den globale etiske kodeks for turisme.

(9)  UNWTO's rammeaftale om etik inden for turisme (Framework Convention on Tourism Ethics)

9

---

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/46 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/46

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om digitalisering, kunstig intelligens og lige muligheder — Hvordan kan EU stå stærkere i det globale kapløb om fremtidige færdigheder og uddannelse og samtidig garantere den sociale inklusion?

(sonderende udtalelse på anmodning af det finske rådsformandskab)

(2020/C 14/06)

Ordfører: Tellervo KYLÄ-HARAKKA-RUONALA

Medordfører: Giulia BARBUCCI

| Anmodning fra det finske rådsformandskab | Brev af 7.2.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 10.9.2019 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 25.9.2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 118/0/0 |

Anmodning fra det finske rådsformandskab

Brev af 7.2.2019

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

10.9.2019

Vedtaget på plenarforsamlingen

25.9.2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

118/0/0

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Færdigheder og kompetencer spiller en vigtig rolle, hvis EU skal opnå succes i den internationale konkurrence inden for digitalisering og kunstig intelligens. Ud over fremme af talent på højt niveau er det nødvendigt, at samfundet som helhed får den forståelse og viden og de færdigheder, der er nødvendige i AI-tidsalderen, hvis vi skal udnytte det samlede potentiale fuldt ud og ikke lade nogen i stikken. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU opfordrer EU til at anvende en helhedsorienteret tilgang til uddannelses- og erhvervsuddannelsespolitikken og tage højde for dette områdes samspil med andre områder, såsom data-, forsknings-, innovations- og industripolitikken samt den økonomiske og sociale politik. Eftersom dette kræver de nødvendige offentlige og private investeringer gentager EØSU sin anbefaling om, at der bør gennemføres reformer, der kan skabe gunstige rammevilkår for investeringer fra den private sektor og indføres en »gylden regel«, som giver mulighed for at anvende medlemsstaternes budgetter til finansiering af samfundsmæssigt og økonomisk produktive investeringer, der ikke truer fremtidig budgetbæredygtighed (1). |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU mener, at intensivt samarbejde mellem medlemsstaterne er afgørende for at stå stærkt i det globale kapløb. Der bør tilskyndes til netværkssamarbejde mellem europæiske universiteter for at fremme kompetencer inden for kunstig intelligens. Samarbejdet inden for erhvervsuddannelser skal også styrkes. EØSU opfordrer til, at der afsættes flere EU-midler til at støtte de nødvendige reformer samt grænseoverskridende udveksling og samarbejde på uddannelses- og erhvervsuddannelsesområdet, herunder til omskoling af arbejdstagere, så de kan mestre den digitale omstilling. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Som anført i den europæiske søjle for sociale rettigheder understreger EØSU, at adgang til kontinuerlig og livslang læring skal være en individuel rettighed for alle for at kunne håndtere udviklingen på det digitale område og inden for kunstig intelligens og forme udviklingen, således at princippet om »human in command« håndhæves (2). |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU foreslår, at der udarbejdes en EU-strategi for at fremme kontinuerlig, elevcentreret læring med digitalisering og anvendelse af pålidelig kunstig intelligens i centrum. Strategien bør skitsere de foranstaltninger, der er nødvendige for at nå målet i punkt 1.4, samtidig med at der tages hensyn til forskellene i de nationale systemer. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU finder, at AI-tidsalderen kræver et stærkt fundament af tværgående færdigheder, såsom logisk tankegang, kritisk tænkning, kreativitet og interaktionsfærdigheder. Der er desuden brug for stærke kompetencer inden for naturvidenskab, teknologi, ingeniørvirksomhed og matematik (STEM), samt i humaniora og samfundsvidenskab. Etisk tænkning og iværksætterånd udgør også en vigtig del af de færdigheder og kompetencer, der er nødvendige i AI-tidsalderen. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | Inklusion kræver, at alle har adgang til digitale teknologier og AI-teknologier og til de nødvendige færdigheder, uanset køn, alder eller samfundsøkonomisk baggrund. Offentlige uddannelsestilbud har afgørende betydning i den henseende. Ikkeformel uddannelse spiller også en vigtig rolle i indsatsen for at fremme inklusion og aktivt medborgerskab. Der bør rettes særlig opmærksomhed mod at give kvinder og piger, samt ældre, de nødvendige færdigheder. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | Konkurrencedygtighed kræver både talent på højeste niveau og et bredt fundament af uddannede og kvalificerede borgere. De faglige kvalifikationer skal justeres løbende for at tilpasse dem til den seneste udvikling og de nødvendige kompetencer. EØSU er overbevist om, at nyt talent i verdensklasse bedst kan fremmes via forskningsprojekter. Samarbejdsprojekter med industrien er én metode til at holde på talent i EU og tiltrække udenlandsk talent. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU understreger, at tæt samarbejde mellem politiske beslutningstagere, uddannelsesinstitutioner, arbejdsmarkedets parter og andre civilsamfundsorganisationer er afgørende i forbindelse med digitalisering og kunstig intelligens og udvikling af de nødvendige uddannelser og færdigheder. Idet arbejdsmarkedets parter som defineret i traktaten spiller en særlig rolle i forbindelse med arbejdsmarkedsrelaterede spørgsmål bør de i tråd med de relevante nationale regler inddrages i beslutninger vedrørende investeringer, teknologi og tilrettelæggelse af arbejdet. |
| --- | --- |

1.9.

2.   Indledning

| 2.1. | Den hurtige udvikling inden for digitalisering og kunstig intelligens kræver, at EU rustes til at opnå succes i den internationale konkurrence. Forbedring af færdigheder og kompetencer spiller en central rolle og kræver en aktiv videreudvikling af uddannelser og erhvervsuddannelser, hvilket bør hjælpe borgerne med at håndtere en efterspørgsel i stadig forandring og med at forme udviklingen under hensyntagen til de forskellige tendenser og følgevirkninger. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Denne sonderende udtalelse er udarbejdet som reaktion på det finske EU-formandskabs anmodning »hvordan kan EU stå stærkere i det globale kapløb om fremtidige færdigheder og uddannelse og samtidig garantere den sociale inklusion?« i forbindelse med digitalisering og kunstig intelligens. Som udtryk for en fremtidsorienteret tilgang bruges her begrebet »AI-tidsalderen«. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | EØSU har tidligere afgivet flere udtalelser, der beskæftiger sig med konsekvenserne af digitalisering og kunstig intelligens for fremtidens arbejdspladser, efterspørgslen efter kvalifikationer og investeringsbehovet samt de etiske aspekter af kunstig intelligens (3). Denne udtalelse fokuserer på den indbyrdes sammenhæng mellem digitale færdigheder og AI-relaterede færdigheder, konkurrencedygtighed og inklusion (og inddrager ikke andre fremtidige færdigheder, der vil være nødvendige for eksempelvis at imødegå klimaændringerne). |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Digitalisering og kunstig intelligens hænger på flere måder sammen med uddannelse og udvikling af færdigheder. De skaber en ny efterspørgsel efter færdigheder og kompetencer og giver mulighed for nye former for læring og undervisning. Digitale teknologier og AI-teknologier kan bruges til at foregribe ændringer på arbejdspladsen og i dagligdagen og dermed uddannelses- og erhvervsuddannelsesbehovene. Uddannelse og erhvervsuddannelse gør det desuden muligt for borgerne at forme den digitale udvikling. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Digitalisering og kunstig intelligens hænger også på flere måder sammen med inklusion. Disse teknologier hjælper f.eks. personer med handicap med at arbejde og i højere grad tage styringen i deres liv. De kan også bidrage til at gøre folk mindre isolerede. På den anden side kræver inklusion, at alle har adgang til disse teknologier og har de nødvendige færdigheder, uanset køn, alder eller samfundsøkonomisk baggrund. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Uddannelse hører overordnet set under medlemsstaternes kompetenceområde. Der findes imidlertid forskellige former for samarbejde, f.eks. om udveksling af god praksis. Der arbejdes også hen imod et europæisk uddannelsesområde, som bygger på Erasmus+-programmet og andre EU-finansieringsinstrumenter. Anerkendelse af faglige kvalifikationer er også et vigtigt samarbejdsområde. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | For at besvare spørgsmålet om digitale og AI-relaterede færdigheder og uddannelse med udgangspunkt i både succes i den internationale konkurrence og social inklusion behandler EØSU følgende tre spørgsmål:






  — | Hvilken type færdigheder og kompetencer er mest nyttige i AI-tidsalderen? |
| --- | --- | --- |

2.7.

—

Hvilken type færdigheder og kompetencer er mest nyttige i AI-tidsalderen?

| — | Hvordan kan disse færdigheder og kompetencer bedst opnås og forbedres? |
| --- | --- |

—

Hvordan kan disse færdigheder og kompetencer bedst opnås og forbedres?

| — | Hvilken type politikker er der behov for på nationalt og europæisk niveau for at fremme denne udvikling? |
| --- | --- |

—

Hvilken type politikker er der behov for på nationalt og europæisk niveau for at fremme denne udvikling?

3.   Hvilken type færdigheder og kompetencer er mest nyttige i AI-tidsalderen?

| 3.1. | Eftersom digitalisering og især kunstig intelligens har en betydelig indvirkning på borgernes dagligdag og på udviklingen af virksomheder, arbejdspladser og fremtidens arbejde, er der brug for udvikling og fremskridt på flere kognitive niveauer. På den ene side handler det om bevidsthed, viden og forståelse og på den anden side om kompetencer og færdigheder. Kompetencer og talent på højt niveau er nødvendige for at opnå succes i den internationale konkurrence, men succes kræver også en omfattende base af uddannede og kvalificerede personer. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Det er tydeligt, at de fleste ikke er bevidste om, hvilke muligheder digitalisering, kunstig intelligens og robotteknologi giver dem, og at spørgsmålet om arbejdspladser, sikkerhed og privatlivets fred vækker bekymring. Det er derfor nødvendigt at øge bevidstheden om de muligheder, som digitalisering og kunstig intelligens giver samfundet som helhed. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Det er også nødvendigt med mere viden om den kunstige intelligens' egenskaber og funktion for at øge borgernes indsigt og evne til kritisk tænkning, når det handler om at vurdere, hvor og hvordan den kunstige intelligens kan anvendes. Behovet for større forståelse gælder for både arbejdsgivere, virksomheder, arbejdstagere, forbrugere og politiske beslutningstagere. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | AI-tidsalderen kræver desuden en evne til etisk tænkning for at kunne styre udviklingen og bruge de digitale løsninger og kunstig intelligens i overensstemmelse med menneskerettighederne. Ud over de menneskelige aspekter bør man forstå de miljø- og klimamæssige aspekter i forbindelse med digitalisering og kunstig intelligens — både de muligheder, som disse teknologier giver, og de risici, de indebærer. Sådanne hensyn, både etiske og andre, skal tages under deltagelsesbaseret forvaltning, hvilket indebærer inddragelse af civilsamfundet og arbejdsmarkedets parter inden for de forskellige områder og processer. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | De presserende kortsigtede behov for at udvikle kompetencer og færdigheder handler om at blive bedre til at opfylde behovet for færdigheder og rette op på misforholdet mellem udbud af og efterspørgsel efter kvalifikationer på arbejdsmarkedet. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Eftersom det bliver stadig vanskeligere at forberede sig på visse erhverv på lang sigt, skal de faglige kvalifikationer konstant justeres for at tilpasse dem til den seneste udvikling og være baseret på en række færdigheder og kompetencer, der er nødvendige uanset den specifikke udvikling. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Det er relevant at spørge, hvilke færdigheder der skaber en merværdi set i forhold til maskiner og robotter, og hvilke færdigheder vi under alle omstændigheder ønsker at bevare. Dette understreger behovet for et stærkt fundament af tværgående færdigheder, såsom logisk tankegang, kritisk tænkning, kreativitet, samarbejdsevner og interaktionsfærdigheder. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Det er også nødvendigt på både kort og lang sigt, at samfundet som helhed besidder et minimum af grundlæggende digitale færdigheder. Ud over digitale færdigheder og færdigheder inden for kunstig intelligens bør de generelle færdigheder omfatte evnen til at anvende kunstig intelligens til at skabe og anvende innovative løsninger i dagligdagen og på arbejdspladsen. Det gælder folk i alle aldre og med alle baggrunde, og det gælder personer med handicap i lyset af de muligheder, de opnår med kunstig intelligens. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | AI-tidsalderen kræver kompetencer inden for naturvidenskab, teknologi, ingeniørvirksomhed og matematik (STEM), men også inden for humaniora og samfundsvidenskab. Der er også behov for tværfaglige og interdisciplinære kompetencer for at forstå systemiske fænomener og flerdimensionale problemer, som digitalisering og kunstig intelligens kan bruges til at løse. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | Ændringerne på arbejdsmarkedet kræver desuden iværksætterevner. De er nødvendige — ikke kun for iværksættere som sådan, men for alle — hvis man skal kunne forvalte sit arbejdsliv og sin dagligdag. Disse hurtige forandringer kræver tilpasningsevne og modstandsdygtighed på arbejdspladsen og i samfundet som helhed. Virksomhederne skal finde metoder til at garantere uddannelse af arbejdstagerne for at muliggøre denne overgang på arbejdsmarkedet. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | Diverse samarbejds-, kommunikations- og undervisningsfærdigheder er også nødvendige i AI-tidsalderen: Samarbejde og kommunikation mellem mennesker og intelligente systemer, såsom kunstig intelligens og robotteknologi, bliver mere og mere almindeligt både på arbejdspladsen og i dagligdagen. Endvidere undervises der i stigende grad i kunstig intelligens og robotteknologi og ikke blot i programmering. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | Ud over øget viden og flere kompetencer og færdigheder i samfundet som helhed er der brug for talent på højt niveau for at sikre, at EU opnår succes i den internationale konkurrence og er på forkant med innovationen inden for og investeringer i digitalisering og kunstig intelligens. Ud over AI-udviklere er der brug for flere talentfulde personer og fagfolk til at anvende kunstig intelligens i specifikke sektorer, fra fremstillingssektoren til servicesektoren. Alt dette kræver avancerede videnskabelige, matematiske og tekniske kompetencer. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | Solide forretningsevner er nødvendige for at udnytte de forretningsmuligheder, der opstår med digitaliseringen og kunstig intelligens, f.eks. i forbindelse med opskalering af virksomheder. Eftersom pålidelig kunstig intelligens kan blive en konkurrencefordel for EU, bør etik være et afgørende element i alle AI-udvikleres og -brugeres kompetencer. |
| --- | --- |

3.13.

| 3.14. | For at opnå succes i kapløbet om færdigheder er det vigtigt at udnytte samfundets potentiale fuldt ud. Der bør rettes særlig opmærksomhed mod kvinders og pigers digitale færdigheder og interesse for STEM for i højere grad at inddrage dem i udviklingen på områderne digitalisering og kunstig intelligens. Det ville forbedre vilkårene i flere sektorer og i økonomien og samfundet som helhed og bidrage til at fjerne kønsbias i forbindelse med data og teknologi. |
| --- | --- |

3.14.

4.   Hvordan kan de færdigheder og kompetencer, der er forbundet med AI-tidsalderen, bedst opnås og forbedres?

| 4.1. | Det er indlysende, at forbedring af de færdigheder og kompetencer, der er forbundet med AI-tidsalderen, kræver reformer af de nuværende uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemer samt de nødvendige midler til formålet. På den anden side indebærer digitalisering og kunstig intelligens så enorme ændringer, at hele tankegangen bag læring og undervisning skal revurderes. Det er derfor afgørende at forberede lærere og alle undervisere på den nye tankegang og kultur. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Kontinuerlig læring skal derfor være en rettighed for alle for at kunne håndtere den nuværende og fremtidige udvikling i økonomien og samfundet og for at kunne forme udviklingen. Denne læring bør bygge på principperne »lige muligheder« og »ingen lades i stikken«. Kontinuerlig læring handler om læring med henblik på arbejde, men bidrager også til personlig og faglig tilfredsstillelse, social inklusion og aktivt medborgerskab. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | De almene grunduddannelser bør give eleverne de basale digitale færdigheder, men skal frem for alt lægge fundamentet for kontinuerlig læring. De bør således give alle elever kompetencer og færdigheder til videre læring og udvikling af dybere færdigheder med henblik på AI-tidsalderen, herunder en forståelse af de sociale og etiske aspekter og af princippet »human in command«. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | I stedet for at betragte læring som et standardforløb af forskellige uddannelser bør man sigte mod læring, der er tilpasset til den enkelte person. Rammerne for læring i AI-tidsalderen kræver, at der udformes passende metoder til vurdering af individuelle læringsbehov og en tilpasning af udbuddet af læringsmuligheder, samtidig med at de offentlige uddannelsers særlige rolle bevares. Derudover er der behov for nye former for aktiviteter, hvor de enkelte borgere sætter mål for sig selv. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Kunstig intelligens giver i sig selv mulighed for en mere elevcentreret læring. AI-assisteret læring kan analysere efterspørgslen efter færdigheder og kompetencer, skabe mulighed for selvevaluering, bidrage til at skabe individuelle læringsveje og kombinere formelle, ikkeformelle og uformelle læringsvalg. Kunstig intelligens kan også bruges til at formidle indhold til elevcentreret uddannelse og erhvervsuddannelse. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | For at fremme mere personlige læringsforløb og øge mulighederne for tværfaglige og tværinstitutionelle studier bør uddannelsesinstitutionerne udbyde læringsmoduler, der kan kombineres på en fleksibel måde. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Ud over grundlæggende uddannelse og erhvervsuddannelse er der et klart behov for opkvalificering og omskoling. Denne form for læring finder i stigende grad sted på arbejdspladsen. Det er vigtigt, at uddannelsesinstitutioner og arbejdsmarkedets parter samarbejder om at skabe netværk, omfattende både store virksomheder og SMV'er, der kan styrke den efteruddannelse, som der er brug for på arbejdspladserne. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | Eftersom antallet af borgere, der deltager i kontinuerlig læring, hele tiden stiger, er der brug for let skalerbare metoder. Åbne onlinekurser med mange deltagere er en af de lovende muligheder på dette område. De kan f.eks. bruges til at øge det generelle kendskab til kunstig intelligens (f.eks. »Elements of AI«-kurset, som blev etableret i Finland) eller til at forbedre de færdigheder og kompetencer, der er nødvendige for at anvende kunstig intelligens og f.eks. virtual reality- og augmented reality-teknikker. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Ikkeformel uddannelse er en vigtig forudsætning for fremme af inklusive uddannelsessystemer og spiller en central rolle i livslang og livsbred læring. Der bør derfor lægges mere vægt på at vurdere og validere resultaterne af ikkeformel uddannelse og uformel læring på et så vidt muligt sammenligneligt grundlag og støtte alle interessenter på dette område, som EØSU har foreslået i en tidligere udtalelse (4). |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | Ungdomsorganisationer spiller en vigtig rolle, når det drejer sig om at styrke de unge som arbejdstagere og borgere. De tilbyder undervisning, der tilgodeser individuelle behov og er dermed i stand til både at nå ud til unge, som de formelle uddannelsesudbydere ikke appellerer til, og supplere de formelle uddannelser ved at tilvejebringe andre færdigheder og kompetencer. |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | Der er en positiv sammenhæng mellem de bløde færdigheder, der efterspørges af arbejdsgiverne, og de færdigheder, der udvikles via ungdomsorganisationer. Ikkeformel uddannelse spiller også en vigtig rolle i omskoling og opkvalificering og i udviklingen af digitale færdigheder hos ældre. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | Succes i det globale talentkapløb vil kræve samarbejde inden for både forskning og uddannelse. Forskningsprojekter er en effektiv form for videregående uddannelse og en god måde at fremme nye talenter i verdensklasse på. Netværk af indbyrdes forbundne førende forskningscentre og innovationsknudepunkter er vigtige værktøjer til udveksling af kompetencer. Når forskningsprojekter afhænger af samarbejde mellem universiteter og industrier, flytter talentfulde forskere ofte for at arbejde for virksomheder. Forskningsprojekter på højt niveau kan således bidrage til at fastholde talentmassen i EU og tiltrække udenlandske talenter. |
| --- | --- |

4.12.

5.   Hvilken type politikker er nødvendige for at styrke de færdigheder og kompetencer, der er forbundet med AI-tidsalderen?

| 5.1. | EØSU er overbevist om, at investeringer i uddannelse og erhvervsuddannelse skal være en central del af strategierne for digitalisering og kunstig intelligens, og at digitalisering og kunstig intelligens bør være en vigtig dimension i fremtidsorienterede uddannelsespolitikker og -systemer. EU bør bestræbe sig på at indtage en global førerposition på dette område. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Digitalisering og kunstig intelligens har gjort kontinuerlig læring endnu vigtigere som en af de centrale metoder til at styrke EU i det globale kapløb om færdigheder og uddannelse på en inklusiv måde. EØSU foreslår, at der udarbejdes en EU-strategi, der skitserer de modeller, der er nødvendige for at forbedre den kontinuerlige, elevcentrerede læring med digitalisering og anvendelse af pålidelig kunstig intelligens som kernen i strategien, og under hensyntagen til forskellene i de nationale systemer. Ambitionsniveauet for det europæiske uddannelsesområde bør hæves tilsvarende: Det er ikke tilstrækkeligt, at en fjerdedel af befolkningen deltager i kontinuerlig læring; det skal være en rettighed for alle. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | EØSU efterlyser et tæt samarbejde mellem medlemsstaterne på uddannelses- og erhvervsuddannelsesområdet. De almindelige uddannelses- og erhvervsuddannelsesprogrammer skal udnyttes fuldt ud, herunder kandidatuddannelser og ph.d.-uddannelser i kunstig intelligens. EØSU anser de europæiske universiteters netværksinitiativ som en god metode til at forbedre de AI-relaterede kompetencer på højt plan. Der er også brug for internationalt samarbejde med førende forsknings- og uddannelsesorganisationer om pålidelig kunstig intelligens, og der bør tilskyndes til samarbejde på erhvervsuddannelsesområdet. Anerkendelsen af kvalifikationer bør styrkes for at skabe mulighed for en fleksibel mobilitet for arbejdstagere medlemsstaterne imellem. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | EØSU opfordrer til, at der afsættes flere EU-midler til at støtte initiativer inden for AI-relateret uddannelse og erhvervsuddannelse. Mulighederne under Erasmus+-programmet og andre finansieringsinstrumenter bør undersøges nærmere med det formål at fremme grænseoverskridende udveksling og samarbejde. Øget finansiering til forskningsprogrammer, såsom initiativet til et europæisk netværk af ekspertisecentre for kunstig intelligens, der finansieres gennem Horisont 2020, er også vigtig for at skabe og tiltrække talenter på højt plan. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Den Europæiske Socialfond og Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen bør også anvendes til at støtte inklusiv udvikling af digitale færdigheder og færdigheder inden for kunstig intelligens. Dette bør omfatte et bredt formidlet program til støtte for arbejdstagerne ved erhvervelse af nye færdigheder til håndtering af den digitale omstilling. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | Data og digital infrastruktur spiller en nøglerolle for brugen af digitale værktøjer og kunstig intelligens i undervisning og læring. Adgangen til samt kvaliteten, pålideligheden, tilgængeligheden, interoperabiliteten og den frie udveksling af data er derfor meget vigtige faktorer set i relation til undervisning og læring i AI-tidsalderen. Det skal der tages højde for i datapolitikken, samtidig med at der tages hensyn til databeskyttelse og privatlivets fred. Investeringer i digital infrastruktur inden for alle områder er også afgørende for at forbedre de digitale muligheder for undervisning og læring og undgå »den digitale kløft«. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | Investeringer i AI-relateret innovation er et andet område, der hænger tæt sammen med uddannelsesområdet. Både den offentlige og den private sektor skal investere flere midler i innovation. EU skal også sætte behørigt fokus på en industriel strategi, sikre gunstige rammevilkår for de europæiske industrier og fremme målrettet innovation og målrettede investeringer for at løfte de største økonomiske, sociale og miljømæssige udfordringer. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | Alt i alt har EU brug for en helhedsorienteret tilgang til uddannelses- og erhvervsuddannelsespolitikker, der tager højde for disse politikkers strategiske rolle og indbyrdes sammenhæng med andre politikker, herunder økonomi- og socialpolitikken. De nødvendige offentlige og private investeringer skal støtte op herom og bør fremmes gennem reformer, der skal skabe et gunstigt miljø for investeringer fra privatsektoren, et passende EU-budget og et tilsagn om at indføre en »gylden regel«, som giver mulighed for at anvende medlemsstaternes budgetter til finansiering af samfundsmæssigt og økonomisk produktive investeringer, der ikke truer fremtidig budgetbæredygtighed (5). Uddannelse og færdigheder bør således spille en betydelig rolle i det europæiske semester. Det første fælles møde nogensinde mellem EU's uddannelses- og finansministre under det finske EU-formandskab bør bidrage hertil. |
| --- | --- |

5.8.

| 5.9. | Endelig fremhæver EØSU betydningen af en tæt inddragelse af civilsamfundet i udviklingen af uddannelses- og erhvervsuddannelsespolitikken samt i relaterede politikker og i udformningen og gennemførelsen af nye uddannelses- og erhvervsuddannelsesprogrammer, herunder de etiske aspekter. Der er brug for samarbejde mellem myndigheder, uddannelsesinstitutioner, arbejdsmarkedets parter, forbrugerorganisationer og de øvrige berørte civilsamfundsorganisationer. |
| --- | --- |

5.9.

| 5.10. | Arbejdsmarkedets parter spiller en særlig rolle som defineret i traktaten. Eftersom de har en særlig funktion inden for arbejdsmarkedsrelaterede spørgsmål bør de i tråd med de relevante nationale regler inddrages i beslutninger vedrørende investeringer, teknologi og tilrettelæggelse af arbejdet. EØSU bemærker, at digitalisering er en af de seks prioriteter i arbejdsprogrammet for den europæiske sociale dialog for perioden 2019-2021. |
| --- | --- |

5.10.

Bruxelles, den 25. september 2019.

Luca JAHIER

Formand

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT C 190 af 5.6.2019, s. 24.

1

(2)  Den europæiske søjle for sociale rettigheder, princip 1. Uddannelse og livslang læring: Alle har ret til inkluderende uddannelse og livslang læring af høj kvalitet med henblik på at bevare og tilegne sig færdigheder, der sætter dem i stand til at deltage fuldt ud i samfundslivet og foretage vellykkede overgange til arbejdsmarkedet.

2

(3)  EUT C 240 af 16.7.2019, s. 51, EUT C 228 af 5.7.2019, s. 16, EUT C 62 af 15.2.2019, s. 292, EUT C 440 af 6.12.2018, s. 1, EUT C 110 af 22.3.2019, s. 41, EUT C 367 af 10.10.2018, s. 15, EUT C 434 af 15.12.2017, s. 36, EUT C 288 af 31.8.2017, s. 43.

3

(4)  EUT C 13 af 15.1.2016, s. 49.

4

(5)  EUT C 190 af 5.6.2019, s. 24.

5

---

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/52 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/52

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om sammenfatning af omkostninger og fordele ved investeringer i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen

(sonderende udtalelse på anmodning af det finske rådsformandskab)

(2020/C 14/07)

Ordfører: Adam Rogalewski

Medordfører: Ana Bontea

| Anmodning om udtalelse | Det finske rådsformandskab, 7.2.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 10.9.2019 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 26.9.2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 149/14/3 |

Anmodning om udtalelse

Det finske rådsformandskab, 7.2.2019

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

10.9.2019

Vedtaget på plenarforsamlingen

26.9.2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

149/14/3

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Denne udtalelse kortlægger nye udfordringer inden for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen såsom jobkvalitet, lighed, digitalisering og klimaforandringer, som bør spille en vigtig rolle, ikke blot i diskussioner om fordelene ved investeringer i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen, men også mere generelt i EU's fremtidige politik på området. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU understreger, at arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationerne spiller en vigtig rolle i forbindelse med udvikling og gennemførelse af bæredygtige politikker for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. Investeringer i dette område vil kun give resultater, hvis der er en sund social dialog, og en stor del af arbejdstagerne er omfattet af overenskomstforhandlinger. Det er vigtigt at sikre udvalgene for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen og arbejdstagerrepræsentanterne en større rolle. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Mange undersøgelser har ligesom arbejdsmarkedsparternes og civilsamfundsorganisationernes erfaringer vist, at investeringer i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen ikke kun bidrager til bedre trivsel for arbejdstagere og erhvervsdrivende, men også til høje afkast, navnlig i form af reducerede omkostninger, større produktivitet og bæredygtighed, når det kommer til de sociale sikringsordninger. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Der er en klar økonomisk begrundelse for samfundsmæssige investeringer i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen, idet 3,3 % af det europæiske BNP hvert år går til at håndtere arbejdsrelaterede skader og sygdomme. Endvidere belaster en stor del af de omkostninger, der er forbundet med arbejdsrelaterede ulykker og sygdomme, ikke kun de offentlige sundhedssystemer, men også arbejdstagerne og deres familier (1). |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU efterlyser flere offentlige og private investeringer i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen og flere økonomiske incitamenter, der kan få virksomhederne til at investere heri. De offentlige investeringer bør skræddersys til behovene hos specifikke typer af aktører på arbejdsmarkedet med særligt fokus på små og mellemstore virksomheder (SMV'er). Større virksomheder med større økonomisk kapacitet bør fremme og investere i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen, herunder i deres forsyningsnetværk. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU går ind for en helhedsorienteret tilgang til investeringer i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. Der bør rettes et særligt fokus på emner som eksempelvis psykosociale risici, muskel- og knoglelidelser, kredsløbssygdomme og kræftsygdomme, idet disse er forbundet med arbejde, samfund og miljø. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EU er nødt til at investere i mental sundhed hos den europæiske befolkning. Der bliver flere job, som er emotionelt krævende, navnlig i den voksende servicesektor, og alle aktører på arbejdsmarkedet — også små og mellemstore virksomheder — udsættes for stress. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU efterlyser mere omfattende undersøgelser for at opnå en bedre forståelse af fordelene ved at investere i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. Med henblik herpå er medlemsstaterne nødt til at være mere åbne for at dele statistiske oplysninger om arbejdsrelaterede sygdomme og infektioner samt harmonisere praksis omkring anerkendelse og registrering af erhvervssygdomme. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU opfordrer EU, medlemsstaterne og alle andre relevante aktører til at fremme udveksling af god praksis inden for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen, navnlig når det gælder økonomiske incitamenter for virksomhederne til at investere i sikkerhed og sundhed. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU understreger, at arbejdsforholdene, herunder ligestilling mellem kønnene, har betydning for arbejdstagernes sundhed og trivsel. Investeringer i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen bør ses i sammenhæg med jobkvalitet. Standardiserede arbejdsvilkår og ligestilling mellem kønnene er den bedste forebyggelse mod psykosociale risici, og skaber dermed bedre trivsel og større produktivitet. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU er bekymret over, at adgangen til sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen og dermed til de fordele, som investeringer heri afføder, ikke er ligeligt fordelt i EU's medlemsstater. Initiativer bør tage højde for dimensioner såsom køn, etnicitet, alder og handicap og knytte strategien for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen sammen med debatten om lighed. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | Digitaliseringsprocessen kan formentlig afstedkomme mange positive udviklingstendenser inden for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. EØSU er imidlertid alvorligt bekymret for, at nogle former for arbejde, der er opstået som følge af digitaliseringen, falder uden for anvendelsesområdet for reglerne for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. Alle arbejdstagere i Europa bør være beskyttet af lovgivningen om sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | EØSU understreger, at sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen ikke kun giver økonomiske fordele for EU, men også er en grundlæggende arbejdstagerrettighed. Arbejdet med at højne standarderne for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen bør ikke være begrænset til medlemsstaterne, men bør omfatte alle lande i verden, navnlig de lande, som EU har ratificerede handelsaftaler med eller har andre former for samarbejde med, som f.eks. landene i Østpartnerskabet eller i det sydlige naboskabsområde. Europæiske investeringer bør favorisere virksomheder, som har en sund politik for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen og støtter sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen i deres forsyningskæder. |
| --- | --- |

1.13.

2.   Baggrund

| 2.1. | I EU sker der hvert år mere end 3,2 mio. arbejdsulykker uden dødelig udgang, mens næsten 4 000 mennesker mister livet som følge af en arbejdsulykke. Ifølge et konservativt skøn dør 100 000 mennesker som følge af en arbejdsrelateret kræftsygdom. Mange arbejdsulykker bliver ikke anmeldt, og de reelle tal er sandsynligvis meget højere. F.eks. er oplysninger om arbejdstagere, som er omkommet på vej til arbejde, ikke medregnet i dette tal, og det er antallet af arbejdsrelaterede selvmord heller ikke. Nogle arbejdstagere anmelder ikke arbejdsulykker, som ikke har døden til følge (2). |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | 24,2 % af arbejdstagerne mener, at deres helbred er i fare på arbejdet, mens 25 % angiver, at deres arbejde har en overvejende negativ effekt på deres trivsel (3). 7,9 % af arbejdsstyrken led af arbejdsrelaterede helbredsproblemer, hvoraf 36 % førte til fravær fra arbejdet i mindst fire dage om året (4). |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | EU har i 30 år haft et regelsæt, som sigter mod at beskytte arbejdstagere mod ulykker og andre sundhedsskadelige forhold på arbejdspladsen. Grundlaget for EU's regelsæt vedrørende sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen er EUF-traktatens artikel 153 og det europæiske rammedirektiv (89/391/EØF). Direktivet indførte generelle principper for håndtering af sikkerhed og sundhed og gælder for ansatte i alle erhvervssektorer i hele EU. Desuden har EU vedtaget 23 særdirektiver om sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. For nylig blev der i det tiende princip i den europæiske søjle for sociale rettigheder henvist til sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Forskellige europæiske undersøgelser viser, at nok er der sket forbedringer inden for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen, men den samlede økonomiske byrde som følge af arbejdsulykker og arbejdsrelaterede sygdomme er fortsat stor. Ifølge skøn fra Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur (EU-OSHA) går 3,9 % af det globale BNP og 3,3 % af det europæiske BNP til at håndtere arbejdsrelaterede skader og sygdomme. Procentandelen er forskellig fra land til land, afhængigt af landets økonomi, lovgivning og incitamenter til forebyggelse. Den største omkostningsfaktor er arbejdsrelaterede kræftsygdomme, fulgt af muskel- og knoglesygdomme (5). |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Undersøgelser viser, at det fortsat er en stor udfordring at sikre en god forvaltning af sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen i SMV'er og familielandbrug. F.eks. peger EU's strategiske ramme for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen 2014-2020 på en forbedret evne hos SMV'er til at indføre effektive og produktive foranstaltninger til forebyggelse af risici som et af de centrale strategiske mål for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Forskning i baggrunden og ordningerne for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen i SMV'er i EU peger på en »generel og multifacetteret mangel på ressourcer« (6), som tvinger en væsentlig del af SMV'erne til at forfølge mindre ambitiøse forretningsstrategier. De centrale karakteristika for sådanne virksomheder er en svag økonomisk position, bekymringer om virksomhedens økonomiske overlevelse, manglende investeringer i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen samt begrænset viden, bevidsthed og kompetence inden for dette område. |
| --- | --- |

2.6.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | Mange undersøgelser tyder ligesom arbejdsmarkedsparternes og civilsamfundsorganisationernes erfaringer på, at investeringer i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen ikke kun bidrager til bedre trivsel for arbejdstagerne, men også skaber et højt afkast, navnlig i form af reducerede omkostninger, øget produktivitet og bæredygtighed, når det kommer til de sociale sikringsordninger (7). Finske undersøgelser har vist, at der kan være positive rentabilitetseffekter, selv om der ikke umiddelbart er målelige produktivitetseffekter, hvilket indikerer, at mekanismerne bag de økonomiske fordele ved sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen er mere subtile end først antaget (8). |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Da arbejdstagerne og deres familier betaler en stor del af de udgifter, der er forbundet med arbejdsrelaterede sygdomme og ulykker, er der en klar økonomisk begrundelse for samfundsmæssige investeringer i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen (9). |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU glæder sig over, at der i nogle medlemsstater er blevet indført forskellige ordninger med henblik på at belønne virksomheder økonomisk for at have sikre og sunde arbejdspladser, og udvalget opfordrer til, at flere medlemsstater indfører sådanne ordninger. Disse incitamenter omfatter lavere forsikringspræmier, skattelettelser og statsstøtte og gør ordningerne økonomisk interessante for forsikringsselskaber ved at mindske antallet og alvorsgraden af de anmeldte skader samt de omkostninger, der er forbundet hermed. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU er af den opfattelse, at incitamentsordningerne ikke kun bør belønne tidligere resultater af god forvaltning af sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen (såsom få ulykker), men også bør belønne specifikke forebyggende tiltag, som sigter mod at nedbringe antallet af fremtidige ulykker og sygdomstilfælde. Ud over økonomiske ordninger bør der rettes en særlig opmærksomhed mod eksisterede frivillige sektorinitiativer rettet mod industriel produktstyring og en indsats ud over det sædvanlige (10). |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Set i lyset af den generelle tendens med et faldende antal ulykker, der fører til kvæstelser og dødsfald på arbejdspladsen, foreslår EØSU, at der fokuseres mere på arbejdsrelaterede sygdomme såsom kræftsygdomme, kredsløbssygdomme, muskel- og knoglesygdomme og sygdomme, som er knyttet til psykosociale risici, som er de mest dødelige og de mest almindelige årsager til sygefravær i EU. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EØSU går ind for en mere helhedsorienteret tilgang til investeringer i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. Denne tilgang bør undgå overgeneralisering og bør i betragtning af de begrænsede ressourcer indledningsvis fokusere på de mest effektive metoder til at forbedre politikkerne for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Investeringer i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen bør analyseres inden for rammerne af en diskussion om jobkvalitet. Data fra Eurofound viser, at løsarbejdere har den ringeste adgang til information om de risici, der er knyttet til sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen (11). Desuden bidrager usikre ansættelsesformer og arbejdsløshed til dårligt mentalt helbred. Standardiserede arbejdsvilkår og ligestilling mellem kønnene er den bedste forebyggelse mod psykosociale risici, og skaber dermed bedre trivsel og større produktivitet. I den forbindelse bifalder EØSU Eurofounds nylige undersøgelse, hvori der står, at når landespecifikke faktorer af potentiel betydning for forbindelsen mellem arbejdsforhold og arbejdstagernes sundhed og trivsel tages i betragtning, viser analyserne, at en højere organisationsprocent, større tryghed i ansættelsen og mere ligestilling mellem kønnene associeres med større fordele, flere arbejdsressourcer og færre lange arbejdsdage. Medlemsstaterne bør derfor opmuntres til at investere i initiativer, som øger organisationsprocenten, trygheden i ansættelsen og ligestillingen mellem kønnene og dermed bidrager til en sundere arbejdsstyrke på mellemlangt og langt sigt (12). |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Der er behov for mere omfattende undersøgelser for at gøre fordelene ved at investere i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen mere synlige. Udvalget glæder sig over de seneste undersøgelser og efterlyser mere dybdegående undersøgelser, som kan hjælpe med til at øge bevidstheden om betydningen af investeringer i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen og bidrage til en mere effektiv fordeling af ressourcerne ved at fokusere på de områder, hvor investeringerne kan give de bedste og hurtigste resultater. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | Det er nødvendigt at ensrette anerkendelsen og registreringen af erhvervssygdomme i EU og indsamle data i den forbindelse, så det bliver muligt at følge udviklingen på EU-niveau. Efter EØSU's opfattelse kan en manglende ensretning af anerkendelsen af arbejdsrelaterede sygdomme føre til diskrimination af visse virksomheder og arbejdstagere i EU, hvis lande har enten højere eller lavere standarder for anerkendelse af arbejdsrelaterede sygdomme. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | Desuden er der behov for større åbenhed i medlemsstaterne over for at dele statistiske oplysninger om arbejdsrelaterede sygdomme og infektioner. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | EØSU mener, at relevante EU-organer sammen med Eurostat og medlemsstaterne bør arbejde på at få etableret et robust system for indsamling af informationer og data, idet man bygger på pilotprojektet om europæisk statistik over arbejdsrelaterede sygdomme. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | Eftersom uddannelse og forebyggelse udgør en central del af investeringerne i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen, henleder EØSU især opmærksomheden på fagforeningernes sundheds- og sikkerhedsrepræsentanter og andre frivillige. Det er vigtigt at sikre udvalgene for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen og arbejdstagerrepræsentanterne en større rolle og om nødvendigt forbedre retsbeskyttelsen af arbejdstagerrepræsentanterne. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | EØSU har allerede tidligere anbefalet, at relevante organer for forebyggelse, håndhævelse og forskning vedrørende sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen tildeles tilstrækkelige økonomiske og menneskelige ressourcer til at løse deres opgaver (13). |
| --- | --- |

3.13.

| 3.14. | EØSU er bekymret over, at adgangen til sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen ikke er ligeligt fordelt i EU's medlemsstater, og at fordelene ved investeringer i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen derfor heller ikke er det. Diverse initiativer bør tage højde for dimensioner såsom køn, etnicitet, alder og handicap og knytte strategien for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen sammen med debatten om lighed. |
| --- | --- |

3.14.

| 3.15. | EØSU understreger, at sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen ikke kun giver økonomiske fordele for EU, men også er en grundlæggende arbejdstagerrettighed. Arbejdet med at højne standarderne for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen bør ikke være begrænset til medlemsstaterne, men bør omfatte alle lande i verden, navnlig de lande, som EU har ratificerede handelsaftaler med eller har andre former for samarbejde med, som f.eks. landene i Østpartnerskabet eller i det sydlige naboskabsområde. Europæiske investeringer bør favorisere virksomheder, som har en sund politik for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen og støtter sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen i deres forsyningskæder. |
| --- | --- |

3.15.

4.   Vigtigheden af investeringer i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen for små og mellemstore virksomheder

| 4.1. | SMV'er må påtage sig en række omkostninger i relation til sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen i form af startinvesteringer (indkøb af nyt udstyr, installering, tilpasning, uddannelse), faste omkostninger (vedligeholdelse, fast udstyr, udgifter til uddannelse, både i form af penge og tid) og omkostninger i forbindelse med arbejdsmiljøtjenester. De fleste SMV'er har begrænsede økonomiske og administrative ressourcer, og det er derfor nødvendigt at sørge for billige eller gratis programmer og værktøjer til fremme af sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen for at nå ud til en større del af SMV'erne. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Det er nødvendigt at skræddersy politikkerne til SMV'ernes (herunder familielandbrugs) behov, forretningsmiljø og kontekst på både sektor- og subsektorniveau samt på arbejdsprocesniveau. Relevante erhvervsorganisationer og arbejdsmarkedets parter kan hjælpe med at skræddersy løsningerne til SMV'ernes behov og krav. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | SMV'er har brug for mere støtte til at tilvejebringe ordentlig sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. En sådan omfatter: |
| --- | --- |

4.3.

| 4.3.1. | økonomisk støtte (økonomiske incitamenter), skræddersyet vejledning og rådgivning |
| --- | --- |

4.3.1.

| 4.3.2. | støtte fra arbejdsinspektører, som bør spille en mere fremtrædende rolle i at øge bevidstheden om lovgivningen om sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen og tilvejebringe støtte og rådgivning |
| --- | --- |

4.3.2.

| 4.3.3. | skræddersyede praktiske og omkostningseffektive værktøjer |
| --- | --- |

4.3.3.

| 4.3.4. | bestræbelser på at skærpe bevidstheden hos arbejdsgivere og arbejdstagere, udveksling af god praksis |
| --- | --- |

4.3.4.

| 4.3.5. | »Tænk småt først«-princippet, bestemmelserne i Small Business Act og SMV-repræsentanternes funktioner bør anvendes konsekvent med henblik på at forbedre overholdelsen, samtidig med at man undgår unødvendige/uforholdsmæssigt store byrder |
| --- | --- |

4.3.5.

| 4.3.6. | bedre samarbejde og partnerskaber til støtte for SMV'er, navnlig på regionalt/lokalt plan med alle relevante aktører, såsom arbejdsmarkedets parter, forsikringsorganer og offentlige myndigheder. |
| --- | --- |

4.3.6.

| 4.4. | SMV'er foretrækker ofte formidlere af forskellig art. Personlige møder er imidlertid også dyre, og det er derfor afgørende at finde omkostningseffektive løsninger. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | EU-OSHA og Enterprise Europe Network kan tilbyde praktisk støtte såsom gratis, brugervenlige redskaber, oplysning og rådgivning og bør fortsætte med at udvide de særlige programmer på dette område. |
| --- | --- |

4.5.

5.   Særlige bemærkninger

| 5.1. | Psykosociale risici er blandt de mest udfordrende og hurtigst voksende sundheds- og sikkerhedsmæssige problemer på arbejdspladsen, og selv små og mellemstore virksomheder oplever høje stressniveauer (14). Selv om det er dyrt at bekæmpe stress og psykosociale risici, viser forskning, at det koster virksomhederne og økonomien endnu dyrere at ignorere dem. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | EØSU understreger, at der er behov for yderligere drøftelser af og forskning i udbrændthed, så der kan udarbejdes relevante strategier for forebyggelse. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | EU er ligeledes nødt til at bestræbe sig på at nedbringe fænomenet »fremmøde trods sygdom«. Fremmøde trods sygdom kan ikke blot øge sandsynligheden for sundhedsproblemer, det kan også mindske arbejdstagernes produktivitet (15). |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Selv om mænd og kvinder arbejder på de samme arbejdspladser, kan de være udsat for forskellige risici på grund af forskellig biologi, eksponering eller forskellige behov. EØSU går derfor ind for en mere kønssensitiv tilgang til investeringer i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. Navnlig bør der i høj grad fokuseres på forebyggelse af muskel- og knoglesygdomme og kræft hos kvinder. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | I overensstemmelse med FN's handicapkonvention og i tråd med tidligere udtalelser opfordrer EØSU til, at der i højere grad fokuseres på personer med handicap i alle dets former. EØSU understreger, at koblingen mellem handicap og arbejdsmarkedet ikke kun vedrører foranstaltninger, der skal sikre retten til adgang, såsom kvoter, incitamenter eller skattefordele, men også et større engagement i forebyggelse af sundhedsrisici for personer med handicap i alle former for arbejdsmiljøer. Investeringer i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen bør skræddersys til behovene hos personer med handicap. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | Der bør ofres særlig opmærksomhed på mobile og vandrende arbejdstagere samt sæsonarbejdere, da der på grund af sproglige og andre barrierer er større risiko for, at de bliver udsat for en arbejdsulykke. Mange af dem, især irregulære migranter, er ikke i tilstrækkelig grad omfattet af de sociale systemer og indberetning af data. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | EØSU bemærker, at sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen er et centralt emne i forbindelse med spørgsmålet om den hastigt aldrende europæiske befolkning, hvor EU har en vigtig rolle at spille. F.eks. er risikoen for arbejdsulykker med dødelig udgang langt større hos ældre arbejdstagere end hos yngre arbejdstagere, selv om førstnævnte sjældnere kommer ud for arbejdsulykker, som ikke har døden til følge. Desuden er de langt oftere udsat for sygdomme med en lang latenstid, såsom arbejdsrelaterede kræftsygdomme eller kredsløbssygdomme. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | Virksomheder, som har et leverandørnetværk, har større muligheder for at investere i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen, og de har et ansvar for at fremme og investere i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen med henblik på at skabe et sikkert og sundt miljø for alle arbejdstagere i deres forsyningskæder (16). |
| --- | --- |

5.8.

| 5.9. | Offentlige organer bør tilbyde virksomhederne gratis IT-redskaber af høj kvalitet for at hjælpe dem med at vurdere de arbejdsrelaterede risici. Disse redskaber skal være enkle og praktiske og opfylde virksomhedernes forventninger præcist. Redskaberne bør integreres i bredere initiativer for at mobilisere de pågældende sektorer, og de bør ledsages af kampagner, som fremmer tiltag til forebyggelse af risici. Det er nødvendigt at inddrage arbejdsmarkedets parter og arbejdstagerne. Virksomhederne bør kunne benytte interessenter som eksperter inden for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. |
| --- | --- |

5.9.

| 5.10. | EØSU bemærker, at innovationer inden for behandlingen af kræft kan bringe patienterne store fordele, men de skaber også udfordringer for de nuværende standarder for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. Hvis man vil udnytte potentialet i kræftbehandlingerne, uden at sundhedspersonalet bringes i fare, er det afgørende at kontrollere, at hospitalerne overholder de høje standarder for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen inden for nuklear medicin og cytotoksiske lægemidler. |
| --- | --- |

5.10.

| 5.11. | Vi opnår stadig større viden om nogle af de specifikke genetiske forhold, som gør folk prædisponerede for ondartede tumorer, men det er ukendt, hvilken kræfttype der (eventuelt) vil udvikles, og hvornår det i så fald vil ske. På den anden side er et stigende antal miljømæssige, arbejdsrelaterede forhold kendt for at være kræftfremkaldende. En kombination af disse to faktorer øger sandsynligvis risikoen for at udvikle kræft. Det er nyttigt for arbejdstagere at vide, hvilken type ondartet dna-struktur, de eventuelt har, mens ansvarlige arbejdsgivere bør oplyse deres ansatte om mulige risikofaktorer, der er til stede på deres arbejdsplads. |
| --- | --- |

5.11.

| 5.12. | Det er nødvendigt at fremme en sund politik og praksis for tilbagevenden til arbejdet for at holde arbejdspladserne bæredygtige. Når arbejdstagerne ønsker at vende tilbage til arbejdet, bør der gennemføres passende rehabiliteringsprocedurer, herunder f.eks. en tilpasning af deres arbejdsplads. |
| --- | --- |

5.12.

| 5.13. | EØSU er overbevist om, at klimaforandringerne vil gøre det nødvendigt at justere strategierne for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. Stigende temperaturer eller usædvanlige naturkatastrofer vil udgøre en reel trussel for EU-borgernes arbejdsvilkår. |
| --- | --- |

5.13.

6.   Digitalisering og sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen

| 6.1. | Digitaliseringsprocessen kan formentlig afstedkomme mange positive udviklingstendenser inden for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen. F.eks. kan robotter anvendes til meget farligt arbejde inden for minedrift og byggeri, og IT-teknologier vil medføre en forbedring af den måde, kontrollen med sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen organiseres på. Digitalisering kan også mindske psykosociale risici forårsaget af monotont arbejde, mens ældre og personer med handicap kan drage fordel af digitale hjælpemidler. |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | På den anden side er EØSU bekymret over digitaliseringens negative indvirkning på sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen og på arbejdstagerne. Der har allerede vist sig at være alvorlige risici forbundet med digitaliserede arbejdspladser i form af bl.a. øget arbejdspres, stress og psykosocial vold (17). Desuden kan vi i fremtiden forvente at se ulykker forårsaget af kunstig intelligens, som vi er nødt til at forebygge. |
| --- | --- |

6.2.

| 6.3. | Digitaliseringen har også betydet, at det i højere grad er muligt at være konstant logget på sin arbejdsmail eller andre kommunikationsformer, hvilket kan udviske grænserne mellem privatliv og arbejdsliv og gøre folk mere afhængige af IT-teknologi. Der er især større sandsynlighed for, at de unge bliver afhængige af IT-teknologien og de sociale platforme, hvilket kan påvirke deres sundhed og sikkerhed negativt. EØSU opfordrer arbejdsmarkedets parter til at udvikle passende foranstaltninger for at beskytte arbejdstagernes sundhed mod disse risici, idet der skal tages hensyn til behovet for at garantere en balance mellem arbejde og privatliv. Dialogen med civilsamfundet har også en væsentlig rolle at spille i denne forbindelse. Et eksempel på foranstaltninger af den art er »Retten til at logge af«, som for nylig blev indført i Frankrig, og som finder anvendelse i nogle sektor- og virksomhedsaftaler i visse EU-lande. |
| --- | --- |

6.3.

| 6.4. | EØSU er alvorligt bekymret over, at nogle nye former for arbejde, der er opstået som følge af digitaliseringen (f.eks. arbejdsplatforme og den opgavebaserede økonomi), kan falde uden for anvendelsesområdet for reglerne for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen, som er udformet for at beskytte arbejdstagere i standardiserede ansættelsesformer. Denne udvikling kan føre til den uacceptable situation, at nogle nye typer medarbejdere såsom platformsarbejdere i Europa ikke er tilstrækkeligt beskyttet. Alle arbejdstagere i EU bør være beskyttet af denne lovgivning. I den henseende er EØSU enig i Rådets konklusioner (18), hvoraf det fremgik, at nye former for arbejde ikke bør mindske eller begrænse arbejdsgiverens ansvar for at sikre arbejdstagernes sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen i alle aspekter af det pågældende arbejde. |
| --- | --- |

6.4.

Bruxelles, den 26. september 2019.

Luca JAHIER

Formand

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  https://osha.europa.eu/da/tools-and-publications/publications/value-occupational-safety-and-health-and-societal-costs-work/view.

1

(2)  Meddelelse om en EU-strategiramme for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen 2014-2020 (COM(2014) 332 final).

2

(3)  Eurostat (2015), Statistikker over arbejdsulykker (ESAW): http://appsso.eurostat.ec.europa.eu/nui/show.do?dataset=hsw_mi07&lang=en

3

Statistikker over arbejdsulykker (ESAW)

(4)  Arbejdsstyrkeundersøgelsen for EU 2013.

4

(5)  https://osha.europa.eu/en/tools-and-publications/publications/international-comparison-cost-work-related-accidents-and.

5

(6)  https://osha.europa.eu/en/tools-and-publications/publications/contexts-and-arrangements-occupational-safety-and-health-micro.

6

(7)  https://osha.europa.eu/en/tools-and-publications/publications/reports/the-business-case-for-safety-and-health-cost-benefit-analyses-of-interventions-in-small-and-medium-sized-enterprises, EU-OSHA-rapport fra juli 2019.

7

(8)  Murphy, L.R. and Cooper, C., Healthy and productive work, CRC Press (2000).

8

Healthy and productive work

(9)  https://osha.europa.eu/da/tools-and-publications/publications/value-occupational-safety-and-health-and-societal-costs-work/view.

9

(10)  Et eksempel på dette er Responsible Care®, som er den europæiske og globale kemiske industris etiske ramme til forbedring af sikker produktion, håndtering og anvendelse af kemikalier i alle forsyningskæder.

10

(11)  Jf. bilaget.

11

(12)  Eurofound (2019), Working conditions and workers' health, Den Europæiske Unions Publikationskontor, s. 51.

12

(13)  EUT C 288 af 31.8.2017, s. 56.

13

(14)  European Working Condition Survey 2015.

14

(15)  Eurofound (2019), Working conditions and workers' health, Den Europæiske Unions Publikationskontor, Luxembourg.

15

Working conditions and workers' health

(16)  https://osha.europa.eu/da/publications/promoting-occupational-safety-and-health-through-supply-chain/view.

16

(17)  ILO (2019) The Threat of Physical and Psychosocial Violence and Harassment in Digitalized Work.

17

The Threat of Physical and Psychosocial Violence and Harassment in Digitalized Work

(18)  EUCO 9686/19 af 13. juni 2019.

18

---

BILAG

Følgende ændringsforslag blev forkastet under afstemningen, men opnåede over en fjerdedel af stemmerne (forretningsordenens art. 59, stk. 3):

Punkt 3.12

Ændres som følger:

Eftersom uddannelse og forebyggelse udgør en central del af investeringerne i sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen, henleder EØSU især opmærksomheden på fagforeningernes sundheds- og sikkerhedsrepræsentanter og andre frivillige. Det er vigtigt at sikre udvalgene for sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen og arbejdstagerrepræsentanterne en større rolle og om nødvendigt på nationalt niveau forbedre retsbeskyttelsen af arbejdstagerrepræsentanterne, så de er tilstrækkeligt juridisk beskyttet.

Begrundelse

Gives mundtligt.

Afstemningsresultat

| For | : | 50 |
| --- | --- | --- |
| Imod | : | 86 |
| Hverken for eller imod | : | 10 |

For

:

50

Imod

:

86

Hverken for eller imod

:

10

Punkt 5.12

Ændres som følger:

Det er derfor vigtigt, at rehabiliteringen og tilbagevenden til arbejdet for arbejdstagere, der har været syge af kræft, er så optimal som muligt for at forbedre denne sårbare gruppes trivsel og mindske de samfundsmæssige og økonomiske konsekvenser af kræft for de europæiske virksomheder og det europæiske samfund generelt. Det er nødvendigt at fremme en sunde politikker, instrumenter, tiltag og praksisser for tilbagevenden til arbejdet for at holde arbejdspladserne bæredygtige. Når arbejdstagerne ønsker at vende tilbage til arbejdet, bør der gennemføres passende rehabiliteringsprocedurer, herunder f.eks. en tilpasning af deres arbejdsplads. Faktorerne for gennemførelsen af vellykkede programmer er de juridiske muligheder for at tilbyde deltidsarbejde og incitamenter, så arbejdsgiveren kan støtte
   (1)

  rehabiliteringen og tilbagevenden til arbejdet efter et kræftforløb. SMV'erne bør modtage hjælp til at gøre kravene til arbejdet mere fleksible tillige med støtte og information inden for området.

Begrundelse

Kræft har øjeblikkelige og mærkbare virkninger for en persons dagligdag. Diagnosen er som regel ensbetydende med lange perioder med sygdomsfravær på grund af lægebehandling og funktionelle begrænsninger. Selvom kræftbehandlingen generelt er blevet bedre igennem de sidste tre årtier, og det samlede antal mennesker, der overlever kræft, er stigende, er mange tidligere kræftpatienter stadig plaget af de længerevarende symptomer og funktionshæmninger, efter at deres behandling er afsluttet, bl.a. træthed. Disse symptomer og funktionshæmninger kan påvirke de tidligere kræftpatienters arbejdsevne og gøre det vanskeligere for dem at forblive eller genindtræde på arbejdsmarkedet. Forskning viser, at de fleste kræftpatienter kan forblive eller vende tilbage til arbejdet, men at arbejdsløshedsrisikoen for tidligere kræftpatienter generelt er 1,4 gange højere end for personer, der aldrig har haft kræft. Instrumenter, praksisser, politikker og tiltag for at fremme rehabiliteringen og tilbagevenden til arbejdet er klart vigtige.

Virksomheder med færre end 250 ansatte (SMV'er) mangler information og ressourcer til rehabiliteringen og reintegrationen af arbejdstagere, der har haft kræft. Der er behov for strategier og programmer og støtte og oplysning til disse virksomheder. Information/Bistand vedrørende sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen til grupper af SMV'er er værdifuld, fordi SMV'er kan lære af hinanden, og sammen er det nemmere at få adgang til den form for hjælp fra bedriftssundhedstjenester. Interessenterne opfatter imidlertid også SMV'ernes lille størrelse som en fordel, da stemningen i disse virksomheder er mere som en familie, hvilket kan skabe et miljø, der er mere støttende for arbejdstagere, der har haft kræft og vender tilbage til arbejdet.

Afstemningsresultat

| For | : | 49 |
| --- | --- | --- |
| Imod | : | 106 |
| Hverken for eller imod | : | 10 |

For

:

49

Imod

:

106

Hverken for eller imod

:

10

---

(1)  https://osha.europa.eu/en/tools-and-publications/publications/executive-summary-rehabilitation-and-return-work-after-cancer-0.

---

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/60 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/60

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om en arbejdsverden i forandring og længere levetid/en aldrende befolkning — Forudsætningerne for, at ældre arbejdstagere kan forblive aktive på arbejdsmarkedet i den nye arbejdsverden

(sonderende udtalelse på anmodning fra det finske formandskab)

(2020/C 14/08)

Ordfører: Irinel Eduard FLORIA

Medordfører: Vladimír BÁLEŠ

| Anmodning fra det finske rådsformandskab | Brev af 7.2.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
  sonderende udtalelse |
| Præsidiets henvisning | 19.2.2019 |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 10.9.2019 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 25.9.2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 131/0/3 |

Anmodning fra det finske rådsformandskab

Brev af 7.2.2019

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

sonderende udtalelse

Præsidiets henvisning

19.2.2019

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

10.9.2019

Vedtaget på plenarforsamlingen

25.9.2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

131/0/3

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Udvalget bifalder det finske formandskabs fokus på velfærdsøkonomi, herunder når det drejer sig om ældre, og mener, at det er et positivt skridt i retning mod en bedre balance mellem demografiske tendenser, arbejdsmarkedet og samfundet. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Medlemsstaterne har anerkendt problemet med en aldrende befolkning og har truffet specifikke foranstaltninger i de senere år. Disse foranstaltninger synes dog isolerede, og effekten af dem er ikke blevet målt. Desuden gør effekten af teknologiske fremskridt og arbejdsmarkedets skiftende karakter problemet mere kompliceret. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Arbejdsmarkedets parter har sammen med regeringerne en central rolle for at befordre gennemførelsen af foranstaltninger på forskellige niveauer. Civilsamfundet og de europæiske arbejdsmarkedsparter bør spille en vigtig rolle for at fremme længere aktive arbejdsliv. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Politisk handling og finansiering på EU-plan kan være medvirkende til at overvinde disse barrierer, men der skal tages højde for forskelle landene imellem, hvad angår demografi, økonomi, beskæftigelse og arbejdsvilkår. Medlemsstaterne bør bruge EU's fonde til at finansiere foranstaltninger, mens ansvaret for at understøtte længere arbejdsliv bør deles mellem regeringer, virksomheder og det enkelte menneske. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Kommissionen støtter medlemsstaternes indsats for effektivt at tackle aldringsudfordringen gennem en række initiativer og programmer (1). |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Der er brug for overordnede strategier med fokus på udvikling af nationale politikker for aktiv aldring, eftersom de demografiske og beskæftigelsesmæssige udfordringer kun kan tackles på holistisk vis. Der foreslås følgende specifikke anbefalinger til håndtering af udfordringerne i forbindelse med aktiv aldring: |
| --- | --- |

1.6.

| 1.6.1. | Styrkelse af den sociale dialog og inddragelse af alle interessenter i udviklingen af integrerede strategier og nationale politikker for aktiv aldring |
| --- | --- |

1.6.1.

| 1.6.2. | Udvikling af beskæftigelse og færdigheder gennem livslang læring |
| --- | --- |

1.6.2.

| 1.6.3. | Promovering af dynamiske karrierer og dynamisk arbejde |
| --- | --- |

1.6.3.

| 1.6.4. | Stimulering af iværksætteri blandt ældre |
| --- | --- |

1.6.4.

| 1.6.5. | Bekæmpelse af alle typer af diskrimination, især alders- og kønsdiskrimination |
| --- | --- |

1.6.5.

| 1.6.6. | Gennemførelse af initiativer vedrørende videnoverførsel og -deling |
| --- | --- |

1.6.6.

| 1.6.7. | Gennemførelse af fleksible arbejdsordninger og bedre arbejdsvilkår |
| --- | --- |

1.6.7.

| 1.6.8. | Fremme af solidaritet mellem generationerne og ændring af holdningen til aldring. |
| --- | --- |

1.6.8.

| 1.7. | Samtlige tiltag bør løbende overvåges, og virkningerne for ældre arbejdstageres deltagelse på arbejdsmarkedet bør evalueres behørigt. Med et tydeligt billede af sådanne tiltags konsekvenser vil medlemsstaterne yderligere tilskyndes til at udbrede og udveksle bedste praksis om aktiv aldring. |
| --- | --- |

1.7.

2.   Baggrund

| 2.1. | EU's vigtigste bidrag med hensyn til ældre arbejdstageres beskæftigelse er ligebehandlingsdirektivet (2), som forbyder aldersdiskriminering på de fleste beskæftigelsesområder. Men direktivet har ikke virket med hensyn til at fjerne skjult aldersdiskriminering på arbejdsmarkedet, som er et fænomen, der afholder mange ældre fra overhovedet at søge arbejde. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | På EU-plan har Europa 2020-strategien særlig fokus på jobskabelse og fastsætter målet om at nå fuld beskæftigelse senest i 2020. Strategien, der nu nærmer sig sin afslutning, har ikke haft stærk fokus på ældre arbejdstagere som en særlig kategori. Den europæiske søjle for sociale rettigheder har ændret tilgangen til aktiv aldring, da den nævner en lang række vigtige aspekter med hensyn til at muliggøre beskæftigelse af ældre arbejdstagere. Men den europæiske søjle for sociale rettigheder mangler en gennemførelsesmekanisme. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Som del af det kommende flerårige EU-budget har Kommissionen foreslået programmet for et digitalt Europa, et EU-program med fokus på at opbygge EU's strategiske digitale kapacitet og på en vid udbredelse af digitale teknologier. Hensigten med dette program er at forme og understøtte den digitale omstilling af Europas samfund og økonomi og sikre, at de europæiske borgere har de nødvendige færdigheder til at håndtere den digitale omstilling. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | EU's befolkningsstruktur er under forandring og »bliver stadig mere grå« i de kommende årtier. EU's samlede befolkning vil stige fra 511 mio. i 2016 til 520 mio. i 2070, men den erhvervsaktive befolkning (15-64 år) (3) vil falde markant fra 333 mio. i 2016 til 292 mio. i 2070 på grund af ændringer i fertilitet, forventet levealder og dynamikken i migrantstrømmene (4). Det totale arbejdskraftudbud i aldersgruppen 20-64 år forventes at falde betydeligt efter 2070, med 9,6 % i EU. Stigningen i ældrekvoten i EU's befolkning bør ikke ganske ureflekteret sidestilles med en tilsvarende øget byrde for det sociale system f.eks. med den konklusion, at de eksisterende pensionssystemer ikke vil være overlevelsesdygtige fremover. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Det centrale element for finansieringen af de sociale sikringssystemer er ikke den demografiske forsørgerkvote, men snarere den økonomiske forsørgerkvote. Desuden har stigningen i den generelle økonomiske arbejdsproduktivitet afgørende betydning, fordi den giver en større »kage«, der kan fordeles både arbejdstagere imellem og mellem arbejdstagere og ikke-arbejdstagere (5). |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Den demografiske udfordring kan tillige ses som en mulighed for at styrke den europæiske økonomis konkurrenceevne. Da der vil opstå nye markeder for varer og tjenesteydelser på grund af den aldrende befolkning, bør virksomhederne indarbejde dette fænomen i deres innovationsstrategier for at levere innovative tjenester og produkter (seniormarkedet). |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | For EU som helhed antages den forventede middellevetid at stige med 7,8 år for mænd og 6,6 år for kvinder frem til 2070 (6). Den positive udvikling med hensyn til længere og sundere liv følges imidlertid ikke af længden på arbejdslivet. Mangel på arbejdspladser og passende aktive arbejdsmarkedspolitikker og -foranstaltninger, sundhedsproblemer, mangel på relevante kompetencer og en utilfredsstillende balance mellem arbejdsliv og privatliv er væsentlige årsager til tidlig tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet. Hvis folk udsættes for forskelsbehandling på grund af alder eller negative stereotyper, påvirker det samtidig deres beslutninger om tidlig tilbagetrækning fra arbejdsmarkedet. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Kønsperspektivet på ældre arbejdstageres job og arbejdsvilkår bør tages i betragtning. I det forløbne årti er tendensen til gradvis tilbagetrækning blevet stadig mere udbredt blandt kvinder end blandt mænd (7). |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | På grund af det store pres på erhvervsaktive personer kan der opstå modvilje imod ældre, der kan blive opfattet som en byrde. Men modviljen begrænser sig ikke til samfundsgrupper, men gælder også visse arbejdsgivere, der måske opfatter den aldrende arbejdsstyrke og den pensionerede befolkning som værende uden tilstrækkelig energi, svær at oplære og »ikke beskæftigelsesegnet«. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | Det er vigtigt at modvirke diskriminering og negative fordomme over for ældre arbejdstagere. Ældre arbejdstagere er ikke nødvendigvis mindre produktive end yngre, men har andre evner og kompetencer, idet deres stærke sider primært er arbejdsviden og -erfaring. |
| --- | --- |

2.10.

3.   Generelle bemærkninger vedrørende ældres brug af teknologi

| 3.1. | Den fjerde industrielle revolution og den hurtige udvikling og integration af nye teknologier i samfundet og industrien har i dag en hidtil uset indvirkning på arbejdsuniverset. En række manuelle og kognitive opgaver bliver i stigende grad udført af maskiner og algoritmer, eller er i nogle tilfælde endda fuldstændig automatiseret. Samtidig skaber inddragelsen af disse nye teknologier i forretningsmodeller i forskellige brancher mange nye arbejdspladser, mens opgaverne for mange andre job omdefineres. Disse udviklingstendenser peger på, at de globale og regionale arbejdsmarkeder uundgåeligt vil undergå en større forandring i de kommende år. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Teknologiske fremskridt påvirker i høj grad økonomien generelt, og de lægger stort pres på arbejdsmarkedet, fordi arbejdsgivere i nogle tilfælde vil kunne erstatte nogle af deres nuværende medarbejdere med teknologi, omskole andre til nye job og søge efter højt kvalificerede medarbejdere, som kan implementere, bruge og tilpasse teknologi. Set i det lys bliver de ældre endnu mere sårbare. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Ved at tage teknologien til sig kan ældre blive en del af den digitale verden og drage fordel af alt det, som den tilbyder. I EU har 87 % af alle på 75 og derover aldrig været på nettet (8). Ældre borgere er måske ikke bekendt med udtryk og begreber i forbindelse med digitale medier, og nogle af dem har fysiske udfordringer, som f.eks. syns- eller hørebesvær, samt mangel på forståelse for eller kendskab til teknologi. Digital eksklusion kan være en af de vigtigste forhindringer for en øget beskæftigelse af ældre, og der bør træffes specifikke foranstaltninger for at udvikle ældre menneskers IKT-færdigheder (9). |
| --- | --- |

3.3.

4.   Medlemsstaternes foranstaltninger til fremme af aktiv aldring

| 4.1. | I flere europæiske lande har man udarbejdet strategier, hvori indgår politiske foranstaltninger, der har til hensigt at tilskynde til et længere arbejdsliv (10). Da disse nationale initiativer typisk udvikles i samråd med arbejdsmarkedets parter og omfatter flerårige rammer for foregribelse og forvaltning af den demografiske aldring, kunne de bidrage til udviklingen og gennemførelsen af en integreret tilgang til aktiv aldring. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Undersøgelser foretaget af Eurofound (11) viser, at der findes nationale strategier for aktiv aldring i en række lande, hvilket har bidraget til at øge bevidstheden om de demografiske udfordringer. En gennemgang af de nationale rapporter peger på, at landenes aktive arbejdsmarkedspolitikker har bidraget til at fremme udviklingen af færdigheder og beskæftigelsen for ældre arbejdstagere, selv om der kun findes meget begrænset eller slet ingen oplysninger om kvaliteten og bæredygtigheden af disse job. Hovedparten af initiativerne har indtil nu haft fokus på afhjælpende foranstaltninger, som f.eks. løntilskud for ansættelse af ældre arbejdstagere, forhøjelse af den gennemsnitlige pensionsalder og begrænsning af tidlig tilbagetrækning. Disse foranstaltninger i sig selv skal overvejes og analyseres nøje for deres økonomiske og samfundsmæssige indvirkninger og kan vise sig at være utilstrækkelige til at gøre det muligt for ældre arbejdstagere at forlænge deres arbejdsliv. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Hovedparten af disse foranstaltninger og programmer har ikke været genstand for en formel evaluering med hensyn til deres effektivitet, men de anses generelt for at have være succesfulde. I denne forbindelse understreger udvalget vigtigheden af at analysere og evaluere, hvilken virkning tiltagene har for ældre arbejdstageres deltagelse på arbejdsmarkedet. |
| --- | --- |

4.3.

5.   Specifikke anbefalinger for at tackle udfordringerne i forbindelse med aktiv aldring

| 5.1. | Nedenfor følger en række tiltag, der kunne understøtte en dagsorden for aktiv aldring i Den Europæiske Union: |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Styrkelse af den sociale dialog og inddragelse af alle interessenter i udviklingen af integrerede strategier og nationale politikker for aktiv aldring. For at fremme et længere arbejdsliv må regeringerne, arbejdsgiverne, NGO'erne, fagforeningerne og arbejdstagerne selv påtage sig et fælles ansvar og gøre en fælles indsats. Interessenter på alle niveauer skal spille en central rolle i forbindelse med udvikling, forhandling, gennemførelse og evaluering af foranstaltninger med henblik på at tilpasse arbejdslivet for at gøre det muligt for ældre at forblive aktive i længere tid på arbejdsmarkedet. Dette må imidlertid hverken føre til, at der lægges øget pres på ældre, eller til, at personer, der ikke længere er i stand til at arbejde, bringes i vanskeligheder. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Forbedring af beskæftigelsesegnetheden og kompetenceudvikling igennem livslang læring er et vigtigt politisk redskab til at fastholde ældre arbejdstagere på arbejdsmarkedet, da medarbejderne er mindre tilbøjelige til at tage uddannelse, jo ældre de bliver, og det er vanskeligere for ældre arbejdstagere, som bliver arbejdsløse, at finde et nyt job. Livslang læring og voksenundervisning har vist sig at forbedre ikke blot den økonomiske deltagelse, men også livskvaliteten, sundheden og tilpasningsevnen. Livslang læring og aktiv aldring bør ikke kun henvende sig til nuværende ældre arbejdstagere. Der bør også målrettes initiativer til unge/studerende og sågar børn for at øge bevidstheden om fremtidens arbejdsplads og vigtigheden af at være mentalt indstillet på livslang læring. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.3.1. | Forbedring af beskæftigelsesegnetheden og kompetenceudvikling igennem livslang læring kan opnås gennem: |
| --- | --- |

5.3.1.

| 5.3.1.1. | Sikring af offentlig finansiering og afsættelse af de nødvendige ressourcer til en proaktiv arbejdsmarkedspolitik med henblik på at reintegrere ældre arbejdsløse på arbejdsmarkedet, herunder rådgivning og støtte til jobsøgende, og reducere risikoen for langtidsledighed. |
| --- | --- |

5.3.1.1.

| 5.3.1.2. | Styrkelse af de offentlige arbejdsformidlingers rolle med hensyn til at levere en komplet vifte af rådgivnings- og støttetjenester for jobsøgende samt skræddersyet støtte til praktik (f.eks. statsstøttet beskæftigelse, overgangsstøtte og vejledning og almennyttige sociale projekter) samt forebyggende foranstaltninger og rehabiliteringsforanstaltninger til støtte for reintegration på lang sigt. |
| --- | --- |

5.3.1.2.

| 5.3.1.3. | Støtte gennem overenskomster eller lovgivning til virksomheders indførelse af foranstaltninger til at sikre en øget deltagelse af ældre arbejdstagere i livslang uddannelse (f.eks. incitamenter med henblik på at afhjælpe ringe deltagelse i virksomhedsintern videreuddannelse, navnlig blandt arbejdstagere med ringe kvalifikationer, sikring af passende finansiering med henblik på at forbedre kompetencerne for dem over 45 og forbedring af de retlige rammebetingelser for uddannelsesorlov). |
| --- | --- |

5.3.1.3.

| 5.3.1.4. | Styrkelse af NGO'ers rolle i at støtte voksenuddannelsesprogrammer og åbning af mulighed for, at de kan indgå som partnere til offentlige myndigheder med henblik på iværksættelse af omfattende uddannelsesinitiativer for ældre mennesker. |
| --- | --- |

5.3.1.4.

| 5.3.1.5. | Forbedring af ældre menneskers adgang til digital teknologi, herunder gennem tilpasning af udstyr og software til deres specifikke behov (f.eks. flersproget software), samt adgang til internettet som rettighed til en almen tjenesteydelse baseret på et kriterium om prisoverkommelighed. |
| --- | --- |

5.3.1.5.

| 5.3.1.6. | Tilbud om flere uddannelsesmuligheder med anvendelse af Den Europæiske Socialfond og med fokus på udvikling af tværfaglige færdigheder, læringskompetencer og IKT-færdigheder for aldersgruppen over 45 år. |
| --- | --- |

5.3.1.6.

| 5.3.1.7. | Anerkendelse af nye færdigheder, hvad enten de er opnået på formel eller på uformel vis, ved hjælp af certifikater og kvalifikationer. |
| --- | --- |

5.3.1.7.

| 5.3.1.8. | Gennemførelse af oplysningskampagner rettet imod unge, studerende og børn om vigtigheden af at være mentalt indstillet på livslang læring med henblik på fremtidens arbejde og aktiv aldring. |
| --- | --- |

5.3.1.8.

| 5.3.1.9. | Udvikling af EU-medlemsstaternes evne til at indsamle, analysere og fortolke statistiske oplysninger om arbejdsmarkedstendenser, ældre arbejdstageres beskæftigelsesfrekvens, kompetencekløften samt øvrige forandringer i samfundet. |
| --- | --- |

5.3.1.9.

| 5.4. | Fremme af et dynamisk arbejdsliv og dynamiske arbejdsvilkår bør være et andet fokusområde. Livslang læring og en højere forventet levealder vil betyde, at folk igennem deres levetid vil gå i gang med flere karriereforløb. Det forventes, at folk igennem hele deres liv vil arbejde med flere sabbatperioder og friår til at uddanne sig, blive omskolet og rejse. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.4.1. | I denne henseende bør de primære initiativer til at fremme dynamisk arbejdsliv og dynamiske arbejdsvilkår omfatte: |
| --- | --- |

5.4.1.

| 5.4.1.1. | Foregribelse af nye job og karriereforløb, som arbejdstagere kunne skifte til gennem deres levetid. |
| --- | --- |

5.4.1.1.

| 5.4.1.2. | Forbedring af den karriererådgivning, som tilbydes af offentlige arbejdsformidlinger, med henblik på at hjælpe arbejdstagerne gennem en udfordrende proces med løbende opkvalificering og omskoling. |
| --- | --- |

5.4.1.2.

| 5.4.1.3. | Ydelse af skattemæssige incitamenter til virksomheder til at investere i livslang uddannelse og udviklingsprogrammer for medarbejderne samt til at tiltrække og ansætte ældre medarbejdere. |
| --- | --- |

5.4.1.3.

| 5.4.1.4. | Tilrettelæggelse af job- og karrieremesser og diskussionsgrupper for folk over 50 samt oprettelse af jobcentre rettet mod ældre. |
| --- | --- |

5.4.1.4.

| 5.4.1.5. | Skabelse af arbejdsgrupper for ældre arbejdstagere med henblik på at udvikle strategier for at tiltrække og fastholde erfarne ældre mennesker på arbejdsmarkedet. |
| --- | --- |

5.4.1.5.

| 5.5. | Fremme af iværksætteri blandt ældre mennesker er en effektiv måde til at forlænge arbejdslivet, reducere arbejdsløsheden blandt ældre og styrke den sociale integration af de ældre. Mange ældre har måske et ønske om at forblive økonomisk aktive og kunne vælge selvstændig virksomhed som et alternativ til organiseret beskæftigelse. Ældres iværksætteri er således et vedvarende fokuspunkt for Kommissionen, som har flere initiativer på dette område (12). |
| --- | --- |

5.5.

| 5.5.1. | Denne form for iværksætteri kunne blive stimuleret af politikker med fokus på følgende aspekter: |
| --- | --- |

5.5.1.

| 5.5.1.1. | Tilrådighedsstillelse af uddannelse, vejledning og rådgivning for at udvikle iværksætterfærdigheder og opmuntre ældre, der ønsker at oprette en virksomhed, og støtte dem, der allerede er aktive på dette område. |
| --- | --- |

5.5.1.1.

| 5.5.1.2. | Støtte til etablering af virksomhedsnetværk ved at stille både fysiske og virtuelle steder til rådighed, hvor ældre iværksættere, institutioner og unge iværksættere mødes for at udforske måder, hvorpå de kan samarbejde og støtte udveksling på tværs af generationerne. |
| --- | --- |

5.5.1.2.

| 5.5.1.3. | Sikring af adgang til finansiering i forbindelse med etablering af en virksomhed og ydelse af garanti for lavtforrentede lån ved etablering af nye virksomheder. |
| --- | --- |

5.5.1.3.

| 5.5.1.4. | Udvikling af EU-støtteprogrammer for at fremme iværksætteri blandt ældre. |
| --- | --- |

5.5.1.4.

| 5.5.1.5. | Gennemførelse af oplysningskampagner om de fordele, som iværksætteri blandt ældre har for samfundet og økonomien i almindelighed samt de ældre selv. |
| --- | --- |

5.5.1.5.

| 5.6. | Ældre arbejdstagere opfattes i stigende grad af arbejdsgiverne som værende loyale, erfarne, pålidelige og stærkt engagerede i deres arbejde. Den fordom findes dog stadig, at ældre arbejdstagere ikke er interesserede i at udvikle deres færdigheder og ikke er åbne over for forandringer. Den opfattelse, at ældre arbejdstagere præsterer mindre end unge arbejdstagere, har vist sig at være ukorrekt, og når de er mindre produktive, er det sædvanligvis, fordi de ikke er blevet tilbudt uddannelse. Selv om ældre arbejdstagere måske har færre fysiske og kognitive færdigheder, kan de kompensere herfor ved at udnytte deres mange års erfaring. Lignende undersøgelser har vist, at kvinder har lidt større risiko end mænd for at blive udsat for aldersdiskrimination. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.6.1. | Bekæmpelsen af alders- og kønsdiskrimination bør omfatte følgende aspekter: |
| --- | --- |

5.6.1.

| 5.6.1.1. | Vedtagelse af en strammere lovgivning, der bekæmper alle former for diskrimination. |
| --- | --- |

5.6.1.1.

| 5.6.1.2. | Gennemførelse af undersøgelser for at fastslå, hvorvidt den lave beskæftigelsesfrekvens blandt ældre skyldes diskrimination på arbejdsmarkedet. |
| --- | --- |

5.6.1.2.

| 5.6.1.3. | Planlægning af initiativer og kampagner om opkvalificering af kvinder for at lette deres tilbagevenden til arbejde efter en pause. |
| --- | --- |

5.6.1.3.

| 5.6.1.4. | Fremme af ansættelse baseret på de kompetencer, der er behov for, og meritbaseret udvælgelse. |
| --- | --- |

5.6.1.4.

| 5.6.1.5. | Basering af beslutninger om reduktioner af arbejdsstyrken på objektive, jobrelaterede kriterier for at sikre, at de nødvendige færdigheder fastholdes, og sikring af, at pensioneringsordninger anvendes på fair vis. |
| --- | --- |

5.6.1.5.

| 5.7. | Gennemførelse af initiativer til videnoverførsel/-deling bør være et andet fokusområde. Med hensyn til demografiske ændringer er fastlæggelse af effektive metoder til at overføre viden og erfaring imellem generationer endnu en udfordring. På den ene side spiller videnoverførsel fra yngre til ældre generationer en vigtig rolle for at fremme forståelse på tværs af generationerne og omkvalificere ældre arbejdstagere. På den anden side kan videnoverførsel fra ældre til yngre generationer bevare ældre arbejdstageres kompetencer og hjælpe ældre arbejdstagere og pensionister med at bevare følelsen af mening og formål, så de undgår social eksklusion. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.7.1. | Initiativer til videnoverførsel/-deling bør omfatte følgende aspekter: |
| --- | --- |

5.7.1.

| 5.7.1.1. | Tilskyndelse til løbende mentor- og omvendte mentorrelationer mellem ældre og yngre arbejdstagere med fokus på — hvor det er relevant — IT og digitale færdigheder, horisontale færdigheder og færdigheder vedrørende kunderelationer. |
| --- | --- |

5.7.1.1.

| 5.7.1.2. | Iværksættelse af kursusprogrammer med ældre arbejdstagere som instruktører, f.eks. oplæring på arbejdspladsen, klasseundervisning, simulatorer og e-kurser, ledsaget af kompetencetræning ved yngre arbejdstagere og feedback. |
| --- | --- |

5.7.1.2.

| 5.7.1.3. | Etablering af vidennetværk og øvegrupper. |
| --- | --- |

5.7.1.3.

| 5.7.1.4. | Brug af videnhåndteringssystemer til at dokumentere og bevare ældre arbejdstageres viden. |
| --- | --- |

5.7.1.4.

| 5.7.1.5. | Gennemførelse af oplysende foranstaltninger med det formål at anerkende værdien af ældre arbejdstageres erfaring og lette en overførsel af de kompetencer, som de har erhvervet i arbejdslivet, til yngre kolleger, herunder forskellige muligheder vedrørende balancen mellem de forskellige aldersgrupper inden for de enkelte teams. |
| --- | --- |

5.7.1.5.

| 5.7.1.6. | Samarbejde med uddannelsesinstitutioner eller offentlige arbejdsformidlinger for at lette overgangen til og inden for arbejdsmarkedet. |
| --- | --- |

5.7.1.6.

| 5.8. | Tilskyndelse af ældre arbejdstagere til at forblive aktive på arbejdsmarkedet kan også ske gennem fleksible arbejdsordninger og bedre arbejdsvilkår for at understøtte balancen mellem arbejdsliv og privatliv. Dog bør fleksible arbejdsordninger gennemføres med forsigtighed for at forhindre potentielt misbrug. |
| --- | --- |

5.8.

| 5.8.1. | Disse spørgsmål bør tackles gennem social dialog og kollektive forhandlinger på det niveau, som er tættest på den pågældende situation. Retten til at vende tilbage til den oprindelige arbejdsordning bør sikres, og disse typer ordninger bør tage hensyn til både arbejdsgivernes og arbejdstagernes behov (13). |
| --- | --- |

5.8.1.

| 5.8.2. | Hvis deltagelsesfrekvensen for ældre skal øges, er det vigtigt at sikre, at folk er i stand til at arbejde længere. Hvis man vil hæve beskæftigelsesniveauet for ældre borgere, er det ikke nok at sørge for, at de ældre forbliver sunde og arbejdsdygtige, og at de som arbejdskraft er attraktive for arbejdsgiverne. De jobs, der rent faktisk er tilgængelige for ældre mennesker, skal gøres mere attraktive. Jobkvaliteten er derfor en afgørende faktor for, om ældre arbejdstagere vender tilbage til eller bliver på arbejdsmarkedet. |
| --- | --- |

5.8.2.

| 5.8.3. | Gennemførelse af fleksible arbejdsordninger og bedre arbejdsvilkår kunne ske gennem: |
| --- | --- |

5.8.3.

| 5.8.3.1. | Fremme af udviklingen af sundhedsfremmende arbejdstidsmodeller igennem forhandlinger mellem arbejdsmarkedets parter på sektor- og virksomhedsniveau og anvendelsen af disse igennem hele arbejdslivet (f.eks. sabbatperioder, uddannelsesorlov) til understøttelse af balancen mellem arbejdsliv og privatliv. |
| --- | --- |

5.8.3.1.

| 5.8.3.2. | Indførelse af fleksible ordninger for ældre arbejdstagere, som f.eks. fleksible arbejdstider, kortere arbejdsuger, telearbejde, deltidsarbejde og et program for gradvis ophør med arbejdet. |
| --- | --- |

5.8.3.2.

| 5.8.3.3. | Etablering af et europæisk støtteprogram, som arbejdsgivere kan bruge til fleksible arbejdsordninger til ældre arbejdstagere. |
| --- | --- |

5.8.3.3.

| 5.8.3.4. | Sikring af, at arbejdsgivere, som har indført fleksible arbejdsordninger for ældre arbejdstagere med bestemte arbejdsstillinger, høres i den politiske beslutningsproces. |
| --- | --- |

5.8.3.4.

| 5.8.3.5. | Tilpasning af nuværende sundheds- og plejesystemer til fremtidige behov. Nationale politikker og initiativer fra arbejdsmarkedets parter har fokuseret på at fremme konceptet »beskæftigelsesegnethed«. |
| --- | --- |

5.8.3.5.

| 5.8.3.6. | Tilpasning af job, arbejdsvilkår og arbejdsmiljø til arbejdstagere af forskellig alder (navnlig i forbindelse med farlige job), samtidig med at der tages hensyn til, at arbejdets krævende karakter kan medføre begrænsninger, og det sikres, at disse begrænsninger overvåges og forvaltes korrekt. |
| --- | --- |

5.8.3.6.

| 5.8.3.7. | Indførelse af effektive forebyggelsesstrategier og risikovurdering under hensyntagen til eksisterende lovgivningsmæssige forpligtelser. |
| --- | --- |

5.8.3.7.

| 5.9. | Fremme af solidaritet mellem generationerne og ændring af holdningen til aldring kunne gennemføres på følgende måde: |
| --- | --- |

5.9.

| 5.9.1. | Udvikling og gennemførelse af oplysnings- og bevidstgørelseskampagner om demografiske forandringer og ikkediskriminerende praksis med det formål at fremme en holdningsændring til den ældre arbejdsstyrke og betydningen af at blive længere på arbejdsmarkedet. Disse kampagner bør støttes af alle interessenter, herunder virksomheder, statslige myndigheder, NGO'er og andre relevante interessenter. |
| --- | --- |

5.9.1.

| 5.9.2. | Fremme af »seniorarbejdsmarkedet« og de dertil knyttede muligheder og fordele. |
| --- | --- |

5.9.2.

Bruxelles, den 25. september 2019.

Luca JAHIER

Formand

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Det europæiske år for aktiv aldring og solidaritet mellem generationerne (2012) (evalueringsrapport), Kommissionen, 2014.

1

Det europæiske år for aktiv aldring og solidaritet mellem generationerne (2012) (evalueringsrapport)

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (EUT L 204 af 26.7.2006, s. 23).

2

(3)  https://data.oecd.org/pop/working-age-population.htm

3

(4)  »The 2018 Ageing Report Economic & Budgetary Projections for the 28 EU Member States (2016-2070)«, Kommissionen, 2018.

4

(5)  Fremtidens arbejde: en livscyklustilgang, Kommissionen, 2018.

5

(6)  »The 2018 Ageing Report Economic & Budgetary Projections for the 28 EU Member States (2016-2070)«, Kommissionen, 2018.

6

(7)  A gender perspective on older workers« employment and working conditions, Patricia Vendramin & Gerard Valenduc, 2014.

7

A gender perspective on older workers« employment and working conditions

(8)  Digital economy and society statistics — households and individuals, Eurostat, 2018.

8

Digital economy and society statistics — households and individuals

(9)  EUT C 228 af 22.9.2009, s. 24.

9

(10)  https://www.oecd.org/els/emp/ageingandemploymentpolicies.htm.

10

(11)  Role of governments and social partners in keeping older workers in the labour market, Eurofound, 2013.

11

Role of governments and social partners in keeping older workers in the labour market

(12)  https://ec.europa.eu/growth/smes/promoting-entrepreneurship/we-work-for/seniors_da.

12

(13)  EUT C 129 af 11.4.2018, s. 44.

13

---

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/67 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/67

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om fiskeriets sociale dimension

(sonderende udtalelse)

(2020/C 14/09)

Ordfører: Gabriel Sarró Iparraguirre (ES-III)

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 27.3.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Plenarforsamlingens beslutning | 14.5.2019 |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget i sektionen | 4.9.2019 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 25.9.2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 137/0/1 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 27.3.2019

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Plenarforsamlingens beslutning

14.5.2019

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø

Vedtaget i sektionen

4.9.2019

Vedtaget på plenarforsamlingen

25.9.2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

137/0/1

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | En bæredygtig konkurrenceevne skal tage højde for to nye dimensioner: miljøet og det sociale område (1). EØSU anser det for afgørende, at udarbejdelsen af fiskeripolitikker ikke kun sker ud fra et miljømæssigt perspektiv, men også med udgangspunkt i fiskeriets overordnede betydning, dets indvirkning på den øvrige økonomi, dets betydning for den maritime sikkerhed, dets rolle i forsyningen med sunde fødevarer samt en fastholdelse af befolkningen i udsatte områder (2). EØSU understreger betydningen af småfiskeri og behovet for at sikre gunstige erhvervsmæssige rammer, der giver denne sektor mulighed for at fungere på en bæredygtig måde og skabe arbejdspladser, hvilket især er vigtigt i mange kystsamfund. Kvinders rolle og betydningen af deres bidrag skal have større anerkendelse som led i opnåelsen af ligestilling mellem kønnene. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU anbefaler, at der sikres lovgivningsmæssig sammenhæng mellem foranstaltningerne til bevarelse af levende marine ressourcer og bestemmelserne for sikkerhed og arbejdsvilkår inden for søfarten gennem konsekvensvurderinger på følgende områder: 1) beskæftigelse, 2) lønninger, 3) fiskerfartøjernes konstruktion og sødygtighed, 4) anstændige arbejds- og levevilkår og 5) opkvalificering og certificering af fiskerne. Udvalget anmoder om en bedre koordinering mellem de offentlige myndigheders forskellige afdelinger og tjenesteydelser på alle niveauer med henblik på en integreret forvaltning af fiskerisektoren. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU opfordrer Kommissionen til, at den inden for rammerne af sit arbejdsprogram udarbejder et forslag til direktiv, der skal indarbejde Den Internationale Søfartsorganisations konvention om standarder for uddannelse, certificering og vagthold for mandskab på fiskerfartøjer (STCW-F) i fællesskabsretten med det formål at sikre harmoniserede standarder for uddannelse og certificering samt en større sikkerhed til søs på fiskeriområdet. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU opfordrer alle institutioner og arbejdsmarkedets parter til at fremme fiskeriets image og gøre det mere attraktivt som karrierevej og beskæftigelsesmulighed for både nyligt færdiguddannede og for erfarne besætningsmedlemmer samt til at tage fat på problemet med den sociale forarmelse og de ringe leve- og arbejdsvilkår, der forekommer i mange fiskersamfund og havnebyer. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU opfordrer Kommissionen til at foreslå de nødvendige ændringer til den grundlæggende forordning om den fælles fiskeripolitik, således at faktorer som bruttotonnage og maskineffekt ikke tages i betragtning ved beregningen af fiskerikapaciteten, når der er tale om forbedringer af levevilkår og sikkerhed på fiskerfartøjerne (3). |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU opfordrer medlemsstaterne til at ratificere ILO’s konvention nr. 188 og træffe de nødvendige foranstaltninger for en korrekt gennemførelse i national lovgivning samt håndhævelsen heraf, og om nødvendigt overlade inspektionsopgaver og udstedelse af certifikater til klassifikationsselskaber set i lyset af de eksisterende problemer med koordineringen af disse opgaver i visse lande. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU minder medlemsstaterne om vigtigheden af at gennemføre Rådets direktiv (EU) 2017/159 (4)om indarbejdelse af ILO’s konvention nr. 188 i EU-retten i deres nationale lovgivninger før den 15. november 2019. Kommissionen opfordres desuden til snarest muligt at fremsætte forslag til et supplerende direktiv med bestemmelser om kontrol og overholdelse af regler, som det var tilfældet inden for søtransport, med henblik på etablere en harmoniseret inspektionsordning. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU anbefaler, at sammenhængen mellem fiskeri- og handelspolitikken forbedres. De lande, som sættes i forbindelse med ulovligt fiskeri og alvorligt misbrug af arbejdskraft, skal som følge heraf ikke have præferentiel adgang til fællesskabsmarkedet. I den forbindelse bør produkter fra disse lande heller ikke drage fordel af toldpræferenceinstrumenter, som f.eks. autonome kontingenter. |
| --- | --- |

1.8.

2.   Indledning og baggrund

| 2.1. | Fiskeri er et traditionelt erhverv med stor kulturel betydning, og det spiller en hovedrolle i mange af EU's kystsamfund som en vigtig kilde til fødevarer og ernæring, beskæftigelse, handel, økonomisk velstand og fritidsaktiviteter. Behovet for at genoprette fiskebestande og miljøressourcer er uden tvivl presserende, men som EØSU har påpeget i tidligere udtalelser, har alle internationale bestræbelser gennem mange år være rettet mod at sikre miljømæssig bæredygtighed med ringe fokus på de økonomiske aspekter og i endnu mindre grad på de sociale aspekter og sikkerheden til søs. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | På trods af den vedvarende teknologiske udvikling opfattes fiskeriet stadig som et højrisikoerhverv på grund af faktorer som de klimatiske forhold, de fysiske krav og et arbejdsmiljø i konstant bevægelse. Dette understøttes af statistiske data, som bekræfter, at fiskeri set i forhold til andre erhverv er en farlig beskæftigelse. Mere specifikt gik næsten 120 fiskerfartøjer i EU tabt til søs i perioden 2011-2017, jf. statistikken for arbejdsulykker til søs offentliggjort af EMSA (5). 2016 var et særlig skæbnesvangert år med hele 525 ulykker og hændelser til søs, hvor 55 fiskere mistede livet, 30 blev alvorligt kvæstede, 184 kom til skade, og 14 skibe gik tabt. Der er altså fortsat mange fiskere, der kommer alvorligt til skade eller ligefrem mister livet under arbejdet til søs i forsøget på at tjene til livets ophold og bidrage til samfundet gennem levering af fødevarer. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Rapporten fra EMSA understreger ikke desto mindre, at 63 % af de ulykker, der blev registreret om bord på fiskerfartøjer, skyldtes menneskelige fejl, i de fleste tilfælde (65 %) under fiskeri. Dette viser betydningen af uddannelse og opkvalificering af besætningerne i fiskerisektoren som helhed, og ikke kun når der er tale om fartøjer med en længde på 24 meter og derover. Selvstændige fiskere og ejere af små fartøjer, der arbejder side om side med deres besætning, bør også have adgang til uddannelse, ikke kun som fiskere, men også som virksomhedsledere. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Den samlede beskæftigelse inden for EU’s fiskeriflåde, omregnet til fuldtidsbeskæftigede, er siden 2008 (6) faldet med 1,3 % i gennemsnit hvert år til dels på grund af faldet i flådekapaciteten. På trods af udvidelserne af EU var antallet af skibe i EU i 2018 81 644, hvilket er 22 203 færre end i 1996, og heraf er kun 65 400 stadig aktive. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Gennemsnitslønnen for fuldtidsansatte er derimod steget med 2,7 % om året. De økonomiske resultater for EU’s flåde viser fortsat rekordstore nettoindtægter på 1 300 mio. EUR i 2016 (7). De positive resultater skyldes især konkurrencedygtige priser ved første salg, lave brændstofpriser, forbedringer af fartøjernes driftsmæssige effektivitet og vækst inden for nogle vigtige bestande. Det bør dog præciseres, at data indikerer, at fem medlemsstaters flåder har lidt nettotab i 2016 (Kroatien, Cypern, Finland, Litauen og Malta). Dataene viser også, at kystfiskerflåden i 2016 opnåede en nettofortjeneste på 132 mio. EUR, hvilket er en betydelig forbedring set i forhold til 2015 (+ 36 %). Ikke desto mindre gav dette flådesegment et nettounderskud i syv medlemsstater i 2016. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Trods denne positive tendens, fordelagtige overenskomstaftaler og bestræbelserne på at skabe forbedringer med hensyn til lønforhold og levevilkår om bord, komfort og telekommunikation, er fiskeri fortsat ikke et attraktivt valg for de helt unge. Blandt andet fordi arbejdet foregår i et hårdt naturligt miljø, fordi det kan være svært at opretholde et familieliv ved siden af arbejdet, og fordi man ikke har formået at synliggøre ovennævnte forbedringer. Hvad der står klart, er, at selv ikke under de seneste års økonomiske krise har man formået at tiltrække unge mennesker til sektoren. Ikke mange potentielle iværksættere vælger fiskerierhvervet for at starte deres egen virksomhed. I nogle lande har ejere af mindre fartøjer ikke adgang til tidlig pensionering, selvom de arbejder under samme hårde vilkår som deres ansatte. Sociale anliggender handler ikke kun om fiskeriforholdene om bord. Der er også behov for at forbedre levevilkårene på land. Nogle undersøgelser har vist, at fiskersamfund og havnebyer ofte har problemer med et højt fattigdomsniveau, manglende offentlige tjenester og dårlige levevilkår. Ligeledes undervurderes den rolle, som kvinder, navnlig medhjælpende ægtefæller, spiller for velstanden i sektoren. Der er brug for mere forskning i disse sociale aspekter. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Set i lyset af ovenstående opfordrer udvalget Kommissionen til at arbejde videre med, formidle og foreslå de nødvendige foranstaltninger ikke bare med henblik på at garantere sikkerheden til søs og anstændige arbejdsvilkår, men også for at tiltrække kvalificeret arbejdskraft, der er en afgørende faktor for, at en strategisk vigtig industri i Europa kan udvikle sig og overleve. |
| --- | --- |

2.7.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | EØSU efterlyser en ansvarlig og helhedsorienteret fælles fiskeripolitik. Foranstaltninger til bevarelse af levende marine ressourcer bør derfor være sammenhængende og ikke lægge hindringer i vejen for anstændige arbejds- og levevilkår om bord på fiskerfartøjerne, sikkerheden til søs eller uddannelse og opkvalificering af fiskerne. Selv om det ikke er muligt at fjerne de farer, der er forbundet med at arbejde til søs, kan risikoen for ulykker reduceres, og forholdene om bord kan forbedres, hvis de kompetente myndigheder træffer foranstaltninger til regulering af fiskeriindustrien, der skal gøre den mere sikker. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EØSU minder medlemsstaterne og EU om, at de har underskrevet FN’s havretskonvention (UNCLOS), som pålægger flagstater at garantere sikkerheden til søs gennem deres nationale lovgivninger, som bør være baseret på internationalt aftalte standarder, selv om flagstaterne naturligvis også kan indføre deres egne foranstaltninger til sikring af sikkerheden til søs. Mens medlemsstaterne i høj grad har overholdt deres forpligtigelser til at lovgive inden for den sociale dimension af søtransportsektoren (delvis takket være Unionens lovgivningsmæssige indsats), er antallet af ratificeringer af internationale konventioner for sikkerhed og arbejdsvilkår inden for havfiskeri fortsat meget lavt. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Udvalget gør derfor opmærksom på nødvendigheden af fortsat at fremme anvendelsen af de eksisterende internationale lovgivningsinstrumenter såsom ILO’s konvention nr. 188 om sociale forhold om bord på fiskerfartøjer, FAO-aftalen om havnestatens foranstaltninger, der skal forebygge, afværge og standse ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri (IUU-fiskeri), Cape Town-aftalen om fiskerfartøjers sikkerhed og Den Internationale Søfartsorganisations internationale konvention om standarder for uddannelse, certificering og vagthold for mandskab på fiskerfartøjer (STCW-F) fra 1995. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU minder om vigtigheden af at sikre det sociale ansvar i hele fiskerisektorens værdikæde og peger på den europæiske model for social dialog som et referencepunkt for sikring af anstændige arbejdsvilkår i fiskerisektoren. Udvalget lykønsker i den sammenhæng arbejdsmarkedets parter i EU, som i henhold til artikel 155 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) har forhandlet og fremsat forslag til direktiv (EU) 2017/159, der indarbejder ILO-konvention nr. 188 i EU-lovgivningen. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.4.1. | Udvalget beklager dog, at de selvstændige fiskere ikke er blevet omfattet af direktivets anvendelsesområde på grund af arbejdsmarkedsparternes manglende bemyndigelse til at forhandle om dette punkt. Af den årsag og på grund af det store antal selvstændige fiskere i EU, er det nødvendigt, at medlemsstaterne ratificerer konvention nr. 188. |
| --- | --- |

3.4.1.

| 3.4.2. | Udvalget opfordrer ydermere Kommissionen til at fuldføre den sociale regulering af fiskerisektoren gennem et forslag til et supplerende direktiv, som indeholder kontrol- og håndhævelsesbestemmelser til sikring af en ikkediskriminerende inspektionsordning mellem de forskellige europæiske farvande og flåder med hensyn til fortolkningen og anvendelsen af reglen. |
| --- | --- |

3.4.2.

| 3.5. | En nyere undersøgelse om fiskernes uddannelse foretaget af Europa-Parlamentet (8) viser, at manglende fælles regler for uddannelse og certificering af fiskerne i EU (9) udgør en sikkerhedsrisiko, ikke kun for fiskerne selv, men også for andre brugere af EU’s farvande. Denne lovgivningsmæssige mangel kan udbedres ved at anvende STCW-F-konventionen. EØSU opfordrer derfor Kommissionen til at træffe foranstaltninger til at indarbejde STCW-F-konventionen i EU-lovgivningen med henblik på at forbedre sikkerheden til søs i fiskeriet, som almindeligvis regnes for at være et af de mest risikofyldte erhverv. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EØSU opfordrer Kommissionen til at fremme uddannelser inden for det maritime område og fiskeri, der kan tjene som en metode til at professionalisere sektoren og forbedre dens evne til at fremme kvalitetsbeskæftigelse. I den henseende bør erhvervsuddannelserne lægge vægt på faktabaseret og praksisrelateret undervisning uden at underminere det høje niveau for kompetencer og færdigheder, som søfolk har brug for. Der bør fokuseres på modeller som f.eks. vekseluddannelser. Til dette formål opfordrer udvalget til, at EHFF anvendes mere intensivt, at spektret af mulige mål udvides, og at der gives tilladelse til, at ESF medtages som en supplerende fond til finansiering af uddannelse med særlig vægt på småfiskeri. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU minder om, at en indarbejdelse af konventionen i EU-lovgivningen vil give mange fordele for sektoren, da det vil sikre de ansattes frie bevægelighed via udstedelse af et kompetencecertifikat, som er gyldigt i hele EU (i modsætning til de nuværende regler), gøre det nemmere for fiskerne at skifte mellem fiskeri og andre maritime fag og bane vej for, at der kan udvikles harmoniserede uddannelsesprogrammer i EU. For at sikre en passende anvendelse af konventionen er det dog stadig nødvendigt at udarbejde europæiske retningslinjer for lægeundersøgelser af fiskere med henblik på at vurdere deres egnethed. Disse retningslinjer er også nødvendige for at opfylde betingelserne i artikel 10 i konvention nr. 188 om beskæftigelse inden for fiskeri, ifølge hvilken en fisker, der arbejder om bord på et fiskerfartøj, skal have en gyldig lægeattest. På den baggrund vil sektorudvalget for den sociale dialog for havfiskeri udarbejde retningslinjer for lægeundersøgelser af fiskere i 2019-2020. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | På baggrund af ovenstående finder EØSU det vigtigt at gøre fiskerierhvervet mere attraktivt som fag, tiltrække kvalificeret arbejdskraft og fremme rekrutteringen af unge mennesker til fiskerisektoren, som beskæftiger mere end 150 000 besætningsmedlemmer. Dette skal opnås gennem et samarbejde mellem offentlige administrationer og sektorens nøgleaktører på det uddannelses- og arbejdsmarkedsrelaterede område. Det er nødvendigt for at løse problemet med mangel på besætningsmedlemmer, som truer branchens levedygtighed og lige nu udgør den største udfordring for den europæiske fiskerflåde. Branchen påpeger, at hvis der ikke findes løsninger på kort og mellemlang sigt, vil mange skibe være nødt til at ophøre med deres aktiviteter. Det er derfor nødvendigt at iværksætte strategiske planer på det sociale område for på den ene side at tiltrække europæisk arbejdskraft til fiskerisektoren og på den anden side at gøre rekrutteringen af udenlandsk arbejdskraft nemmere. EØSU anbefaler, at fiskerierhvervet og andre maritime erhverv styrkes, og at fiskeri formidles som en anstændig karrierevej med mange muligheder for unge mennesker. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | Man har forsømt at fremme de sociale aspekter ved fiskerisektoren, og det har ført til en mindre interesse hos EU-borgere for at gå ind i faget. Dette har resulteret i et stigende antal migrantarbejdere (fiskere fra lande, som ikke er en del af EØS) i EU’s farvande, som i visse tilfælde og i visse lande nemt udnyttes af arbejdsgiverne og arbejder på alt for ringe vilkår (10). De særlige arbejdsvilkår inden for fiskerisektoren, hvor arbejdet foregår til søs i længere perioder, gør migrantarbejdere særligt sårbare. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | Med henblik på at tage fat på denne problemstilling og i tråd med ILO’s beslutning på trepartsmødet i 2017 om spørgsmål vedrørende migrantarbejdere i fiskerisektoren (11) anser EØSU det for afgørende, at der udvikles generelle principper og praktiske retningslinjer for fair tjenesteydelser i forbindelse med arbejdsmarkedet for fiskeri, herunder: a) tilstrækkelig og passende vejledning til ejerne af fiskerfartøjer og ved (grænseoverskridende) tjenesteydelser i forbindelse med arbejdsmarkedet for fiskeri, b) standardkontrakter for (grænseoverskridende) tjenesteydelser på arbejdsmarkedet for fiskeri, c) tilstrækkelig og passende vejledning til fiskere, som søger arbejde om bord på (udenlandske) fiskerfartøjer og d) mekanismer til indsendelse af klager. På denne baggrund vil sektorudvalget for den sociale dialog for havfiskeri i 2019-2020 udarbejde retningslinjer for en forsvarlig rekruttering af migrantarbejdere i fiskerisektoren. |
| --- | --- |

3.10.

| 3.11. | Udvalget opfordrer ligeledes EU’s medlemsstater til at ratificere, anvende og håndhæve ILO’s konvention nr. 188. Udvalget tilskynder desuden Kommissionen til at indsamle data og dokumentation om migrantfiskeriarbejdernes situation i Europa. |
| --- | --- |

3.11.

| 3.12. | Ifølge artikel 22 i forordningen om den fælles fiskeripolitik skal medlemsstaterne forsøge at opnå en stabil og varig balance mellem deres flåders fiskerikapacitet og deres fiskerimuligheder. For at opnå dette skal medlemsstaterne sikre, at deres flåders fiskerikapacitet ikke på noget tidspunkt overstiger de fastsatte maksimumgrænser for bruttotonnage (volumen) og kW (maskineffekt). Arbejdsmarkedets parter i Europa har på baggrund af en nyere undersøgelse af de sociale indvirkninger af disse grænser, som var medfinansieret af EU (12), påpeget, at begrænsningen af bruttotonnagen har negative følger for sikkerheden, fiskernes velbefindende og fiskenes kvalitet, da den bremser initiativer, som har til formål at fremme supplerende foranstaltninger til sikkerhed, velbefindende og kvalitet om bord på skibene. Den medfører desuden, at de ekstra kubikmeter skal konkurrere med eksempelvis den plads, som lastrummet, maskinrummet eller brændstofbeholderne optager. |
| --- | --- |

3.12.

| 3.13. | På baggrund af ovenstående opfordrer EØSU Kommissionen til at finde alternative løsninger til måling af fiskerikapaciteten i tråd med den metode, der anvendes i Norge eller Island, hvor beregningen tager højde for faktorer som den tildelte kvote eller fartøjets størrelse og dermed sikrer, at de rum, der er beregnet til hvile, komfort og rekreation ikke tæller med. Man burde i den sammenhæng give tilladelse til at øge skibenes bruttotonnage, når den ekstra volumen modsvarer et behov for at forbedre besætningens sikkerhed og bekvemmelighed. |
| --- | --- |

3.13.

| 3.14. | EØSU gør således opmærksom på, at både konvention nr. 188 og direktiv (EU) 2017/159 opstiller et lovmæssigt krav om mere plads til besætningens indkvartering om bord på nye fiskerfartøjer (bygget efter 15. november 2019). En nyere undersøgelse i Frankrig har endvidere rapporteret om en stigning i arbejdstid og et fald i hviletid, hvilket skaber øget risiko for fiskernes helbred og arbejdsulykker. Lignende resultater, som viser en forringelse af arbejdsforholdene, er blevet offentliggjort af universitetet i Wageningen i Nederlandene og af AZTI i Spanien. |
| --- | --- |

3.14.

| 3.15. | EØSU fremhæver, at landingsforpligtelsen fordrer øget plads til oplagring af bifangster, som ikke kan ledes tilbage i havet, og giver større udgifter til brændstof på grund af den begrænsede plads til målarten, samt ekstra omkostninger til losning, manuel klassificering, vejning og behandling (13). Udvalget påpeger også, at dette bringer sikkerheden om bord og skibets stabilitet i fare, da en større opstabling af kasser i lasten, både i antal og i højde, kan forårsage, at lasten falder sammen. |
| --- | --- |

3.15.

| 3.16. | Fisk, som ikke er tilstrækkeligt store, kan desuden ikke markedsføres direkte til menneskeligt konsum. Det medfører et spild af fisk især i medlemsstater i den sydlige del af EU, som ikke råder over fiskemelsfabrikker, og mindsker fiskernes indtægter, da de får en helt utilstrækkelig pris for disse fangster. |
| --- | --- |

3.16.

| 3.17. | Dette viser en retlig konflikt mellem artikel 15 i den fælles fiskeripolitik om landingsforpligtelsen og konvention nr. 188, navnlig bestemmelserne om hviletid (artikel 14). EØSU opfordrer Kommissionen til at foretage en konsekvensvurdering og træffe passende foranstaltninger til at afhjælpe de uensartede bestemmelser mellem de forskellige retlige instrumenter vedtaget af EU, som fiskerne lider under. |
| --- | --- |

3.17.

| 3.18. | Den europæiske flådes gennemsnitsalder er 23 år, dog med særlige tilfælde som Spanien, hvor der stadig findes 2 500 skibe, som er over 40 år gamle. Størstedelen heraf er fiskerfartøjer med mindre fangstredskaber. For at garantere sikkerheden om bord på fartøjerne samt bedre leve- og arbejdsvilkår for besætningen mener EØSU, at det er nødvendigt at iværksætte en fornyelses- og moderniseringsplan for flåden. Planen kan gennemføres gennem udvikling af finansielle instrumenter og ved hjælp af Den Europæiske Investeringsbank (EIB), der kan fremme fiskerivirksomhedernes adgang til finansiering. Det vil på den anden side være passende, at Den Europæiske Fiskerifond (EMFF) i fremtiden giver støtte til fornyelse og modernisering af flåden, uden at dens fiskerikapacitet øges. |
| --- | --- |

3.18.

| 3.19. | EØSU ønsker afslutningsvis at henlede opmærksomheden på EU’s handelspolitik. På nuværende tidspunkt stammer over 60 % af de fisk, der forbruges på fællesskabsmarkedet, fra tredjelande. En stor del af denne import af fiskeprodukter er underlagt handelsaftaler med toldpræferencer især til udviklingslande (den generelle præferenceordning, økonomiske partnerskabsordninger etc.). Der er tilfælde, hvor disse præferencer forhandles med tredjelande, som ikke lever op til de standarder for social og miljømæssig bæredygtighed, som de europæiske producenter ifølge EU-regler skal opfylde (14). Det fører til ulige konkurrencevilkår og til tab af konkurrenceevne for de europæiske virksomheder. EU’s indsats for, at fiskeri og fiskevarer hviler på et bæredygtigt og socialt ansvarligt grundlag, er inkompatibel med import af produkter fra visse lande, som viser ringe eller ingen overholdelse af principperne om bæredygtighed og socialt ansvar. |
| --- | --- |

3.19.

| 3.20. | EU bør udnytte sin handelspolitik til at sikre, at både europæiske og udenlandske operatører overholder de samme regler for social og miljømæssig bæredygtighed, og kun åbne det indre markeds døre for produkter, der lever op til disse krav. I modsat fald sender EU et forkert signal til det internationale samfund og belønner dem, som kun har gjort lidt for fiskebestandenes bæredygtighed og for at sikre anstændige arbejdsvilkår. |
| --- | --- |

3.20.

| 3.21. | EØSU anbefaler, at sammenhængen mellem fiskeri- og handelspolitikken forbedres. Som følge heraf bør lande, som udfører ulovligt fiskeri (IUU), og som står bag alvorligt misbrug af arbejdsforhold ikke have præferentiel adgang til fællesskabsmarkedet, snarere det modsatte. På samme måde bør autonome toldkontingenter heller ikke anvendes på produkter fra lande, som beviseligt er indblandet i IUU-fiskeri (det er tilfældet med Thailand, som Kommissionen har givet en advarsel i form af et gult kort). EØSU foreslår, at disse instrumenter kun anvendes i de tilfælde, hvor der ikke er tilstrækkelige europæiske leveringer til vores markeder, og ikke for blot at importere ikkebæredygtige produkter til endnu lavere priser. Toldinstrumentet betyder ydermere, at der lægges et større pres på EU-producenternes priser. |
| --- | --- |

3.21.

| 3.22. | Lettere adgang til fisk til rimelige priser for personer med et utilstrækkeligt indtag af Omega 3 og andre næringsstoffer bør betragtes som en socialpolitik med umiddelbar indvirkning på omkostningerne i sundhedssystemet. Mange EU-lande er nødt til at styrke deres fisk- og skaldyrskultur med henblik på at udvikle en varieret og sund kost. |
| --- | --- |

3.22.

Bruxelles, den 25. september 2019.

Luca JAHIER

Formand

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EØSU's udtalelse om »Lytten til Europas borgere med henblik på en bæredygtig fremtid (Sibiu og derefter)« (EUT C 228 af 5.7.2019, s. 37).

1

(2)  EØSU's udtalelse om Fiskerikontrol (EUT C 110 af 22.3.2019, s. 118).

2

(3)  EØSU's udtalelse om Den Europæiske Hav- og Fiskerifond (EUT C 110 af 22.3.2019, s. 104).

3

(4)  EUT L 25 af 31.1.2017, s. 12.

4

(5)  http://www.emsa.europa.eu/emsa-documents/latest/item/3156-annual-overview-of-marine-casualties-and-incidents-2017.html.

5

(6)  https://ec.europa.eu/jrc/en/publication/eur-scientific-and-technical-research-reports/2018-annual-economic-report-eu-fishing-fleet-stecf-18-07.

6

(7)  https://ec.europa.eu/jrc/en/publication/eur-scientific-and-technical-research-reports/2018-annual-economic-report-eu-fishing-fleet-stecf-18-07.

7

(8)  http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2018/617484/IPOL_STU(2018)617484_EN.pdf.

8

(9)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/36/EF af 7. september 2005 om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer fastsætter obligatoriske krav for ferskvandsfiskeri, mens der endnu ikke er fastsat krav for havfiskeri (EUT L 255 af 30.9.2005, s. 22).

9

(10)  EØSU's udtalelse om en flerårig plan for demersale bestande i Nordsøen og fiskeriet efter disse bestande (EUT C 75 af 10.3.2017, s. 109).

10

(11)  https://www.ilo.org/sector/activities/sectoral-meetings/WCMS_552794/lang–en/index.htm

11

(12)  http://www.chil.me/download-file/4bd3f613-0ecc-455b-a6ec-60262363eb24/analysis-on-gross-tonnage-and-propulsion-power-ceilings.

12

(13)  EØSU's udtalelse om »Landingsforpligtelsen« (EUT C 311 af 12.9.2014, s. 68).

13

(14)  EØSU's udtalelse om fiskerikontrol (EUT C 110 af 22.3.2019, s. 118).

14

---

III Forberedende retsakter

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/72 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/72

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Bedre regulering: Vi gør status og fastholder engagementet

(COM(2019) 178 final)

(2020/C 14/10)

Ordfører: Denis MEYNENT

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 3.6.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug |
| Vedtaget i sektionen | 3.9.2019 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 25.9.2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 99/0/0 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 3.6.2019

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug

Vedtaget i sektionen

3.9.2019

Vedtaget på plenarforsamlingen

25.9.2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

99/0/0

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Den europæiske lovgivning er en væsentlig faktor for integration. Hvis den er vel afpasset, garanterer den retlig beskyttelse og retssikkerhed for alle europæiske aktører og borgere (1). |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU ønsker, at en videreførelse af dagsordenen for bedre regulering betinges af visse substantielle forbedringer (se nedenstående anbefalinger). Det foreslår, at ansvaret for dette program overdrages til en næstformand i det nye kollegium. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU minder om, at bedre regulering ikke kan erstatte politiske beslutninger og under ingen omstændigheder må føre til en deregulering eller en forringelse af den sociale beskyttelse, miljø- og forbrugerbeskyttelsen og de grundlæggende rettigheder (2). |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Værktøjerne til bedre regulering bør bruges som et middel til at sikre, at der tages reel hensyn til bæredygtigheden af de foranstaltninger, der træffes inden for rammerne af EU's politikker. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU opfordrer Kommissionen til at revidere retningslinjerne og kriterierne som led i værktøjerne til bedre regulering med henblik på at integrere 2030-dagsordenens mål for bæredygtig udvikling i evalueringsprocessen. En »bæredygtighedskontrol« bør udtrykkeligt indgå i værktøjskassen for bedre regulering. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU gentager sit ønske om en videreudvikling af det europæiske økosystem for konsekvensanalyse og evaluering for at forbedre kvaliteten og fremme det organiserede civilsamfunds aktive deltagelse i udformningen og gennemførelsen af lovgivning (3). |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | I forbindelse med udarbejdelsen af konsekvensanalyserne bør man prioritere en cost-benefit-tilgang, der bygger på pålidelige og verificerbare oplysninger, og en kvalitativ tilgang, da dette er i de berørte parters interesse. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU opfordrer Kommissionen til at indføre en intelligent evalueringsmatrix, som muliggør en dynamisk beregning af konsekvenserne af betydelige ændringer, som foreslås af medlovgiverne og interessenterne, ved at objektivere virkningerne af en række parametre såsom emissionsrater, procentdele og kvantitative tærskler og lofter samt kvalitative data. I den henseende går EØSU ind for at iværksætte et pilotprojekt for intelligent fastlæggelse af modeller. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Konsekvensanalyserne bør integreres og tage hensyn til samtlige kriterier, som i første omgang tæller social beskyttelse, forbrugerbeskyttelse og beskæftigelse, men også målene for bæredygtig udvikling, sundhed, miljø, klima, territoriale virkninger, SMV'er og mikrovirksomheder. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU ønsker, at der gøres en målrettet indsats for SMV'er (act small first) i denne ånd, og ser gerne, at think small first-princippet og SMV-testen bliver evalueret med henblik på at gøre dem mere effektive og udforme SMV-venlig lovgivning, som fremmer SMV'ernes udvikling i et indre marked og med fuld retssikkerhed. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | Den anvendte metode for udarbejdelsen af konsekvensanalyser bør være gennemsigtig og fælles med de øvrige institutioner og rådgivende organer, således at de bliver i stand til at fremsætte efterprøvede ændringsforslag og udtalelser. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | Konsekvensanalyserne bør udarbejdes på uafhængige og objektive betingelser, og de bør undersøge og eventuelt foreslå alternative løsninger, som klart fremhæver fordelene og ulemperne ved de forskellige scenarier. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | Udvalget for Forskriftskontrol, der er ansvarligt for kvalitetskontrol, er et nyttigt organ, der har vist sin effektivitet inden for rammerne af konsekvensanalyseordningen. Dette udvalg bør spille en større rolle i udformningen af en integreret tilgang. |
| --- | --- |

1.13.

| 1.14. | Revisionsklausulerne bør affattes således, at Kommissionen og medlemsstaterne kan overvåge gennemførelsen af den pågældende lovgivning og foretage en integreret analyse af denne lovgivnings konsekvenser for de berørte parter. |
| --- | --- |

1.14.

| 1.15. | EØSU, som har direkte kontakt med den virkelige verden og råder over et omfattende netværk af kontaktpunkter og sine medlemmers ekspertise, agter at prioritere ex post-evalueringer og kvalitative vurderinger for at danne sig et overblik over, hvilke virkninger et lovgivningstiltag eller en EU-politik vil få, samt videreformidle de praktiske erfaringer, der er gjort af de økonomiske og sociale parter i EU (4). |
| --- | --- |

1.15.

| 1.16. | Udvalget mener, at høringerne i højere grad bør inddrage civilsamfundets organisationer gennem etableringen af en form for kollaborativt partnerskab. |
| --- | --- |

1.16.

| 1.17. | Spørgeskemaerne bør være åbne og gøre det muligt for respondenterne at udtrykke sig mere udførligt. EØSU anmoder Kommissionen om at behandle besvarelserne på en kvalitativ måde og således give mere plads til en nuanceret evaluering af resultaterne. |
| --- | --- |

1.17.

| 1.18. | Udvalget mener, at »innovationsprincippet« mangler et juridisk grundlag og er særdeles uklart, hvorfor det kun bør komme i betragtning i helt specifikke situationer, hvor det tilfører merværdi, med undtagelse af det indre markeds funktion samt social-, forbruger-, miljø- og sundhedsbeskyttelse. EØSU bekræfter sin tilslutning til forsigtighedsprincippets anvendelse (artikel 191 i TEUF) og anser det for relevant at udarbejde en initiativudtalelse om indholdet og anvendelsen af innovationsprincippet og om foreneligheden af disse to principper. |
| --- | --- |

1.18.

| 1.19. | Metoden til nedbringelse af unødige omkostninger bør tage udgangspunkt i en evaluering fra sag til sag af den gældende lovgivning med henblik på at kortlægge, hvad der kan forenkles, rationaliseres eller ophæves, og ikke i »politiske« forudgående kvantificerede mål. |
| --- | --- |

1.19.

| 1.20. | Udvalget opfordrer i den forbindelse Kommissionen til at præcisere kriterierne for, om en lovgivningsmæssig eller administrativ byrde anses for nødvendig eller unødvendig, under overholdelse af proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- |

1.20.

| 1.21. | EØSU efterlyser en afbalanceret og klar evaluering af Refitplatformen og mener, at platformen bør udstyres med regler og midler, som sikrer en hurtigere behandling af høringsanmodninger samt klare arbejdsmetoder. |
| --- | --- |

1.21.

| 1.22. | Platformens mandat bør revideres, således at Refitprogrammet bliver en tovejsproces, dvs. som ikke foregriber den retning, lovgivningen skal tage: tilføjelse, supplement, ændring eller afskaffelse af en retsakt (5). |
| --- | --- |

1.22.

2.   Resumé af Kommissionens meddelelse

| 2.1. | Kommissionen mener, at bedre regulering har forbedret den måde, som politikken bliver udformet på, og fortsat bør have en central plads i dens arbejdsmetoder. Kommissionen påpeger, at der ikke er tale om en skjult dereguleringsdagsorden. Trods de opmuntrende resultater gør Kommissionen kritisk status over sin egen indsats. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Blandt de positive aspekter nævnes en øget deltagelse af borgerne, interessenterne og civilsamfundet i Kommissionens høringer. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | For så vidt angår konsekvensanalyser, vurderer Kommissionen, at der systematisk tages højde for de økonomiske, sociale og miljømæssige virkninger af dens initiativer. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Med hensyn til evalueringer af den lovgivning, der er gennemført i EU, glæder Kommissionen sig over, at tre fjerdedele af konsekvensanalyserne nu ledsages af en evaluering af den pågældende politik eller sektor. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Kommissionen gør positiv status over Refitprogrammet. Kommissionen fremsatte mellem 2015 og 2018 forslag til ca. 150 foranstaltninger til forenkling af EU-lovgivningen. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | På trods af denne positive statusopgørelse peger Kommissionen på en række mulige forbedringer og giver flere konkrete tilsagn, bl.a. om intensivering af sit samarbejde med EØSU og RU, styrkelse af kvalitetskontrollen med de offentlige høringer samt en mere detaljeret vurdering af nærheds- og proportionalitetsprincippet bl.a. ved hjælp af det fælles »skema«, som er blevet foreslået af taskforcen af samme navn. |
| --- | --- |

2.6.

3.   EØSU's evaluering

| 3.1. | Der er blevet gennemført et betydeligt antal projekter under ledelse af Kommissionen eller andre organer (Coreper, Udvalget for Forskriftskontrol og OECD) for at vurdere EU's fremskridt på tre områder:






  — | analyse af konsekvenser |
| --- | --- | --- |

3.1.

—

analyse af konsekvenser

| — | høring af interessenter, civilsamfundet og borgerne |
| --- | --- |

—

høring af interessenter, civilsamfundet og borgerne

| — | forenkling og nedbringelse af den lovgivningsmæssige byrde. |
| --- | --- |

—

forenkling og nedbringelse af den lovgivningsmæssige byrde.

På trods af Kommissionens vedvarende indsats er der dog fortsat visse vanskeligheder.

| 3.2. | Analyse af konsekvenser |
| --- | --- |

3.2.

| 3.2.1. | Overflod af økonomiske kriterier: I årenes løb er der blevet tilføjet en række evalueringskriterier af økonomisk karakter (test af konkurrenceevne, digital test, SMV-test, fremtidssikret lovgivning, innovationsprincippet). Denne kriterieinflation rejser tre spørgsmål, nemlig om deres indbyrdes rangordning, deres stilling i forhold til sociale og miljømæssige kriterier (hvilket kriterium er i sidste ende afgørende?) og en vis bureaukratisering af processen. |
| --- | --- |

3.2.1.

| 3.2.2. | Metoden er primært omkostningsorienteret: De forskellige værktøjer i den værktøjskasse (6), som Kommissionen har stillet til rådighed for at vurdere virkningerne af et initiativ, er statiske og omkostningsorienterede og begrænser sig til at rejse nogle generelle spørgsmål uden at fremhæve det kvalitative aspekt eller overveje alternative scenarier. Værktøjerne sidestilles og tillader ikke en integreret tilgang, der kombinerer omkostninger og fordele og har territorial samhørighed samt bæredygtig udvikling og konkurrenceevne for øje. Endelig er ingen af værktøjerne specifikt rettet mod miljøet og klimaet. |
| --- | --- |

3.2.2.

| 3.2.3. | Ingen konsekvensanalyser af delegerede retsakter og gennemførelsesretsakter: Disse retsakter har betydelig rækkevidde og har indtaget en meget vigtig plads i EU-lovgivningen. I 2018 blev der vedtaget 861 gennemførelsesretsakter, 96 delegerede retsakter og 72 lovgivningsmæssige retsakter (7). Kommissionen erkender, at konsekvenserne af delegerede retsakter sjældent analyseres som følge af tids- eller budgetmangel. EØSU mener desuden, at udvalget bør høres inden for rammerne af delegationsproceduren på samme måde som i forbindelse med lovgivningsmæssige retsakter og om eventuelle ændringer af disse retsakter i lyset af deres økonomiske og sociale konsekvenser (8). |
| --- | --- |

3.2.3.

| 3.2.4. | Ingen konsekvensanalyser af væsentlige ændringsforslag fra medlovgiverne: Selvom Rådet og Europa-Parlamentet ifølge punkt 15 i den interinstitutionelle aftale (9) skal analysere konsekvenserne af væsentlige ændringer af Kommissionens forslag, har Rådet aldrig foretaget konsekvensanalyser af væsentlige ændringsforslag fra en eller flere medlemsstater. Faktisk har Rådet hverken det budget eller den operationelle kapacitet, som dette kræver. |
| --- | --- |

3.2.4.

| 3.2.5. | Outsourcing af Kommissionens konsekvensanalyser: systematiske konsekvensanalyser medfører omkostninger og en delvis privatisering af disse analyser. Hvilken garanti er der for, at konsekvensanalyserne udarbejdes på uafhængige og objektive betingelser, når den afdeling i Kommissionen, som står for udarbejdelsen af konsekvensanalyserne, også står for udformningen af lovgivningsforslaget? |
| --- | --- |

3.2.5.

| 3.2.6. | Udvalget for Forskriftskontrols rolle: Udvalget for Forskriftskontrol undersøger konsekvensanalysernes kvalitet. Kommissionens godkendelse af forslaget forudsætter en positiv udtalelse fra dette udvalg. I 2018 fik 28 % af konsekvensanalyserne en negativ udtalelse fra Udvalget for Forskriftskontrol som følge af deres utilstrækkelige kvalitet. Medlemmerne af dette udvalg har bevist deres uafhængighed og skal roses for deres professionalisme. Den brede offentlighed har dog stadig ringe kendskab til nytten af Udvalget for Forskriftskontrol og til formålet med dets aktiviteter. Udvalget for Forskriftskontrol kunne spille en større rolle i udformningen af en integreret tilgang til konsekvensanalysernes økonomiske, sociale og miljømæssige dimension. |
| --- | --- |

3.2.6.

| 3.2.7. | Ex post-evalueringen af EU-lovgivningens indvirkning på det indre markeds funktion sikrer en god forvaltning. Revisionsklausulen gør det muligt at kontrollere, at den pågældende lovgivning gennemføres korrekt, samt forbedre, ændre og tilpasse en given lovgivning på grundlag af videnskabelige resultater, praktiske erfaringer eller høringer af arbejdsmarkedets parter. Flere nylige eksempler har imidlertid vist, at disse revisionsklausuler ikke altid er affattet på en måde, der sikrer, at Kommissionen og medlemsstaterne virkelig foretager en integreret analyse af den pågældende lovgivnings virkninger. Desuden understreger Den Europæiske Revisionsret, at det af revisionsklausulerne ikke altid fremgår klart, hvad der kræves, og hvornår der skal foretages en ex post-evaluering (10). |
| --- | --- |

3.2.7.

| 3.3. | Innovationsprincippets fremkomst |
| --- | --- |

3.3.

| 3.3.1. | Ifølge innovationsprincippet, som blev lanceret i november 2014 på initiativ af European Risk Forum og godkendt af Rådet i 2016 under det nederlandske rådsformandskab, skal alle nye lovforslag vurderes efter deres (positive) indvirkning på innovation, hvorved lovgivning kan fremtidssikres (future proof legislation). |
| --- | --- |

3.3.1.

| 3.3.2. | Lige siden har tilhængerne af dette princip forsøgt at integrere det i EU's lovgivning. I 2019 blev innovationsprincippet flygtigt omtalt inden for rammerne af Horisont Europa (2021-2027) i form af en betragtning. |
| --- | --- |

3.3.2.

| 3.3.3. | Det må imidlertid konstateres, at der ikke findes nogen klar definition af dette princip:






  — | Innovationsprincippet har intet retsgrundlag i modsætning til forsigtighedsprincippet (artikel 191 i TEUF), som det nogle gange stilles over for. |
| --- | --- | --- |

3.3.3.

—

Innovationsprincippet har intet retsgrundlag i modsætning til forsigtighedsprincippet (artikel 191 i TEUF), som det nogle gange stilles over for.

| — | Det er særdeles uklart, hvilken form for innovation der er tale om: videnskabelig, teknisk, organisatorisk eller social innovation? |
| --- | --- |

—

Det er særdeles uklart, hvilken form for innovation der er tale om: videnskabelig, teknisk, organisatorisk eller social innovation?

Empirisk set viser den akademiske forskning, at regulering ikke skader innovation. Tværtimod lader det til, at regulering snarere gavner innovation, og at denne virkning er endnu mere udtalt, jo tættere den pågældende sektor befinder sig på det teknologiske forskningsområde (11). I sin afgørelse i sag T-521/14 (Sverige mod Kommissionen) bekræftede EU-Domstolen, at videnskabelige kriterier har forrang frem for subjektive vurderinger af de forpligtelser, som påhviler EU-lovgiveren med henblik på innovation og andre krav.

| 3.3.4. | Udvalget anmoder om, at der tages behørigt hensyn til ovennævnte bemærkninger i den meddelelse om innovationsprincippet, som Kommissionen bebudede i sit dokument »Industry 2030« (12). |
| --- | --- |

3.3.4.

| 3.3.5. | EØSU mener, at det med fordel kunne udarbejde en initiativudtalelse om »innovationsprincippet« og navnlig om dets forenelighed med forsigtighedsprincippet. |
| --- | --- |

3.3.5.

| 3.4. | Offentlige høringer |
| --- | --- |

3.4.

| 3.4.1. | Trods reelle bestræbelser lider høringsproceduren under flere alvorlige fejl:






  — | Virksomhedssammenslutninger udgør langt den største andel af respondenterne (42,9 %) (13). Hvad angår Refitplatformen, var svarprocenten fra store virksomheder og virksomhedssammenslutninger endog på 60 %; |
| --- | --- | --- |

3.4.1.

—

Virksomhedssammenslutninger udgør langt den største andel af respondenterne (42,9 %) (13). Hvad angår Refitplatformen, var svarprocenten fra store virksomheder og virksomhedssammenslutninger endog på 60 %;

| — | I mangel af tilstrækkelige ressourcer er arbejdsmarkedets parter generelt og arbejdstager- og forbrugerrepræsentanterne i særdeleshed dårligt stillet i forhold til multinationale virksomheder og store arbejdsgiversammenslutninger, selv om de har en anerkendt og legitim rolle i beslutningsprocessen (jf. artikel 154 i TEUF); |
| --- | --- |

—

I mangel af tilstrækkelige ressourcer er arbejdsmarkedets parter generelt og arbejdstager- og forbrugerrepræsentanterne i særdeleshed dårligt stillet i forhold til multinationale virksomheder og store arbejdsgiversammenslutninger, selv om de har en anerkendt og legitim rolle i beslutningsprocessen (jf. artikel 154 i TEUF);

| — | Spørgeskemaerne foregriber retningen, er ofte affattet binært og giver respondenterne ringe mulighed for en mere udførlig evaluering; |
| --- | --- |

—

Spørgeskemaerne foregriber retningen, er ofte affattet binært og giver respondenterne ringe mulighed for en mere udførlig evaluering;

| — | Svarkulturen er ofte begrænset til nogle medlemsstater, hvilket fører til et delvis forvansket billede af virkeligheden; |
| --- | --- |

—

Svarkulturen er ofte begrænset til nogle medlemsstater, hvilket fører til et delvis forvansket billede af virkeligheden;

| — | Svarene standardanalyseres, hvilket resulterer i en statisk behandling af resultaterne, der ikke sikrer en intelligent og nuanceret anvendelse af svarene eller vægtning af høringsresultaterne. |
| --- | --- |

—

Svarene standardanalyseres, hvilket resulterer i en statisk behandling af resultaterne, der ikke sikrer en intelligent og nuanceret anvendelse af svarene eller vægtning af høringsresultaterne.

| 3.5. | Nedbringelse af unødvendige lovgivningsmæssige byrder |
| --- | --- |

3.5.

| 3.5.1. | I november 2018 offentliggjorde Kommissionen sin årlige undersøgelse af byrden for 2018 (14), der indeholder en oversigt over EU's indsats med henblik på at forenkle lovgivningen.
  Trods mange løfter sidestiller undersøgelsen foranstaltninger, som endnu ikke er ført ud i livet, og resultater, som snarere kan tilskrives fremskridt inden for den digitale økonomi end bekæmpelsen af administrative byrder (f.eks. forordningen om fiskerikontrol og lovgivningspakken om selskabsret). |
| --- | --- |

3.5.1.

Trods mange løfter sidestiller undersøgelsen foranstaltninger, som endnu ikke er ført ud i livet, og resultater, som snarere kan tilskrives fremskridt inden for den digitale økonomi end bekæmpelsen af administrative byrder (f.eks. forordningen om fiskerikontrol og lovgivningspakken om selskabsret).

| 3.5.2. | I OECD's rapport om bedre regulering fra 2019 (15) omhandler en del af overvejelserne ligeledes dette spørgsmål. OECD opfordrer angiveligt til at ophæve en del af EU's regelværk og medlemsstaternes lovgivning for at mindske de lovgivningsmæssige byrder og omkostninger uden at komme ind på, hvor meget omkostningerne skal nedbringes, og hvornår beskyttelsessystemerne (social, miljømæssig og territorial beskyttelse) risikerer at blive truet. |
| --- | --- |

3.5.2.

| 3.5.3. | Refitplatformen blev oprettet i maj 2015 for at give de offentlige myndigheder, borgerne og de berørte parter mulighed for at bidrage til en forbedring af EU-lovgivningen. Ifølge EØSU kaster visse spørgsmål en skygge over det samlede billede:






  — | En overflødig proces: Arbejdet i gruppen af medlemsstater i platformen overlapper delvis arbejdet i Rådets omkring 200 arbejdsgrupper; |
| --- | --- | --- |

3.5.3.

—

En overflødig proces: Arbejdet i gruppen af medlemsstater i platformen overlapper delvis arbejdet i Rådets omkring 200 arbejdsgrupper;

| — | En langsommelig proces: Proceduren for vedtagelse af udtalelser tager ofte flere måneder som følge af, at de to grupper sjældent har fælles holdninger og kun mødes én gang, uden at der føres nogen egentlig dialog; |
| --- | --- |

—

En langsommelig proces: Proceduren for vedtagelse af udtalelser tager ofte flere måneder som følge af, at de to grupper sjældent har fælles holdninger og kun mødes én gang, uden at der føres nogen egentlig dialog;

| — | En asymmetrisk proces: Anmodninger fremsættes fortrinsvis af arbejdsgiversiden, dvs. virksomhedssammenslutninger og handelskamre (jf. de af Kommissionen offentliggjorte statistikker), og sjældent af civilsamfundet og arbejdsmarkedets parter. Kommissionen og medlemsstaterne er repræsenteret, men ikke Europa-Parlamentet; |
| --- | --- |

—

En asymmetrisk proces: Anmodninger fremsættes fortrinsvis af arbejdsgiversiden, dvs. virksomhedssammenslutninger og handelskamre (jf. de af Kommissionen offentliggjorte statistikker), og sjældent af civilsamfundet og arbejdsmarkedets parter. Kommissionen og medlemsstaterne er repræsenteret, men ikke Europa-Parlamentet;

| — | Et organ uden reel ekspertise: Hvilket videnskabeligt grundlag har platformens medlemmer for at analysere de meget forskelligartede forslag, som de får forelagt? Den eneste reelle ekspertise kan findes i Kommissionen, som undertiden har udnyttet denne til at fremme sine egne forslag; |
| --- | --- |

—

Et organ uden reel ekspertise: Hvilket videnskabeligt grundlag har platformens medlemmer for at analysere de meget forskelligartede forslag, som de får forelagt? Den eneste reelle ekspertise kan findes i Kommissionen, som undertiden har udnyttet denne til at fremme sine egne forslag;

| — | En underrepræsentation af EØSU og RU i forhold til de øvrige interessenter, hvilket medvirker til at udvande de udtalelser, som de to udvalg måtte afgive; |
| --- | --- |

—

En underrepræsentation af EØSU og RU i forhold til de øvrige interessenter, hvilket medvirker til at udvande de udtalelser, som de to udvalg måtte afgive;

| — | For høje omkostninger i forhold til fordelene: De med platformen forbundne omkostninger forekommer at være uforholdsmæssigt store i betragtning af de hidtil opnåede resultater; |
| --- | --- |

—

For høje omkostninger i forhold til fordelene: De med platformen forbundne omkostninger forekommer at være uforholdsmæssigt store i betragtning af de hidtil opnåede resultater;

| — | Forudindtagethed i platformens arbejde: Udvalget efterlyser en proces, der fungerer i begge retninger, dvs. som ikke foregriber den retning, lovgivningen skal tage: tilføjelse, supplement, ændring eller afskaffelse af en retsakt. |
| --- | --- |

—

Forudindtagethed i platformens arbejde: Udvalget efterlyser en proces, der fungerer i begge retninger, dvs. som ikke foregriber den retning, lovgivningen skal tage: tilføjelse, supplement, ændring eller afskaffelse af en retsakt.

Bruxelles, den 25. september 2019.

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

Luca JAHIER

Formand

---

(1)  Se punkt 1.1, EUT C 434 af 15.12.2017, s. 11.

1

(2)  Se punkt 1.4, EUT C 81 af 2.3.2018, s. 81.

2

(3)  EUT C 434 af 15.12.2017, s. 11.

3

(4)  EUT C 303 af 19.8.2016, s. 45, punkt 1.9.

4

(5)  EUT C 303 af 19.8.2016, s. 45, punkt 1.11.

5

(6)  Better regulation Toolbox, Kommissionen, SWD(2017) 350 final, 7. juli 2017.

6

(7)  Kilde: Statistikker over retsakter — EUR-Lex (https://eur-lex.europa.eu/statistics/legislative-acts-statistics.html?locale=da).

7

(8)  EUT C 13 af 15.1.2016, s. 145

8

(9)  Interinstitutionel aftale om bedre lovgivning af 13. april 2016 (EUT L 123 af 12.5.2016, s. 1).

9

(10)  Den Europæiske Revisionsret, »Efterfølgende revision af EU-lovgivning: et veletableret, men ufuldstændigt system« (2018).

10

(11)  Lilas Demmou, Bruno Amable, Ivan Ledezma, »L’impact de la réglementation sur l’innovation: une analyse des performances selon la proximité à la frontière technologique«, Economie et prévision, 2013, s. 11. Kan findes på https://hal.archives-ouvertes.fr/hal-01614139.

11

(12)  Side 21.

12

(13)  Kilde: SWD(2019) 156 final, som ledsager Kommissionens meddelelse, »Taking stock of the Commission’s Better Regulation Agenda«, 15.4.2019.

13

(14)  »The European Union’s efforts to simplify legislation«, november 2018.

14

(15)  OECD's rapport (2019), »Better Regulation Practices across the European Union«.

15

---

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/78 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/78

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 715/2007 om typegodkendelse af motorkøretøjer med hensyn til emissioner fra lette personbiler og lette erhvervskøretøjer (Euro 5 og Euro 6), om adgang til reparations- og vedligeholdelsesinformationer om køretøjer

(COM(2019) 208 final — 2019/0101 (COD))

(2020/C 14/11)

Ordfører uden studiegruppe: Jorge PEGADO LIZ

| Anmodning om udtalelse | Europa-Parlamentet, 15.7.2019
  Rådet, 24.6.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 114 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug |
| Vedtaget i sektionen | 3.9.2019 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 25.9.2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 107/1/1 |

Anmodning om udtalelse

Europa-Parlamentet, 15.7.2019

Rådet, 24.6.2019

Retsgrundlag

Artikel 114 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug

Vedtaget i sektionen

3.9.2019

Vedtaget på plenarforsamlingen

25.9.2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

107/1/1

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU bemærker, at byerne Paris, Bruxelles og Madrid ved Retten har anfægtet Kommissionens (1) forordning (EU) 2016/646, hvilket har ført til en dom, der delvis annullerer denne forordning fra og med den 13. december 2018. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU bemærker, at Retten har givet Kommissionen en tilstrækkelig lang frist til at afhjælpe de mangler, der angiveligt er konstateret i forordningen, på en sådan måde, at det ikke bringer markedets normale funktion i fare — nemlig indtil februar 2020 uafhængigt af Kommissionens appel. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU minder om omfanget af Dieselgate, der allerede er blevet behandlet i flere af udvalgets udtalelser, og beklager, at Kommissionen ikke har været i stand til gennem effektive foranstaltninger lige fra begyndelsen at foregribe hændelsesforløbet. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Udvalget glemmer heller ikke, at EU på trods af udvalgets gentagne opfordringer i mere end 20 år ikke har kunnet (eller ønsket at) udstyre sig selv med et effektivt instrument for gruppesøgsmål til håndtering af situationer som den foreliggende. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | EØSU mener endvidere, at den løsning, der er indeholdt i dette forslag, ikke bør begrænses til løsningen på et formelt problem uden at tage behørigt hensyn til sagsøgernes interesser. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Udvalget frygter endvidere, at teksten, i og med at den tillægger Kommissionen beføjelser til at udstede delegerede retsakter, som den gør, ikke blot kompromitterer lovgivningens effektivitet, men også lovgiverens intentioner ved udarbejdelsen af de delegerede retsakter. EØSU mener i den forbindelse, at udvalget i lyset af den seneste interinstitutionelle aftale bør revidere sine udtalelser om afledte retsakter i en ny initiativudtalelse. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU håber også, at Kommissionen vil sikre, at forordning (EU) 2017/1154 (2) (3. pakke) og (EU) 2018/1832 (3) (4. pakke) ikke underlægges samme procedure som den, der på nuværende tidspunkt er fastlagt i lovgivningen. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU opfordrer Kommissionen til i lyset af antallet af lovgivningsmæssige foranstaltninger på dette område (ca. 100) i henhold til principperne i programmet for bedre lovgivning at overveje muligheden/behovet for en samling/kodificering i denne henseende. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Endelig opfordrer EØSU Kommissionen til at overveje de forslag, den fremsætter, især for at kunne handle hurtigere og opnå større retssikkerhed. |
| --- | --- |

1.9.

2.   Dieselgateskandalen og kollektive retsmidler på forbrugerområdet.

| 2.1. | I september 2015 kom det frem, at VW-koncernen skulle have fremstillet og solgt køretøjer, i hvilke man havde installeret en IT-applikation, der manipulerede laboratorietests til kontrol af emissioner fra motorkøretøjer (4). |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Selskabet har således på verdensplan krænket millioner af forbrugere, der har købt disse køretøjer, i troen på, at de overholdt de i lovgivningen fastsatte emissionsgrænser for forurenende stoffer og miljømæssigt og forbrugsmæssigt var mere bæredygtige. Gennem sin adfærd kan virksomheden også have forårsaget store skader for borgernes sundhed og miljøet generelt. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Som følge af virksomhedens handling og på grundlag af behovene for laboratorietest blev det konstateret, at forskellen i emissionsværdierne under laboratorietests og i de målinger, der blev foretaget under faktisk kørsel, svarede til 10-40 gange så meget nitrogenoxid. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Virksomheden har også erkendt at have installeret denne anordning i ca. 11 mio. dieselkøretøjer verden over. Som følge af denne skandale har Kommissionen og en række medlemsstater indledt administrative og strafferetlige procedurer for at sanktionere virksomheden for dens adfærd. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | EØSU minder om, at millioner af forbrugere ikke er blevet reelt kompenseret for de tab, de har lidt, og at der stadig ikke foreligger nogen oplysninger om konsekvenserne af de overvågningsaktiviteter, der er blevet udført af medlemsstaternes myndigheder, og ej heller om de tilbagekaldelsesprocedurer, virksomheden har iværksat, navnlig for så vidt angår de konsekvenser, det vil have for køretøjernes senere ydeevne at få dem bragt i overensstemmelse. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | En række forbruger- og miljøorganisationer på europæisk plan har gjort brug af kollektive søgsmålsmekanismer og har anlagt sag mod Volkswagen og SEAT, men kun på nationalt plan og i henhold til uensartede retslige procedurer. |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Med forbehold af udfaldet af disse sagsanlæg kan det være, at mange af disse forbrugere aldrig får erstatning for den skade, de har lidt, da der ikke findes nogen EU-ordning for kollektive retsmidler. Desuden imødekommer Kommissionens seneste forslag til direktiv om indbringelse af sager om varetagelse af forbrugernes kollektive interesser (5) ikke behovet for effektivt at kompensere skadelidte forbrugere. Et sådant svar ville have været afgørende i denne sag, da det havde gjort det muligt at kompensere de skadelidte forbrugere, der i den nuværende situation er fuldt afhængige af de foranstaltninger og afgørelser, der træffes i medlemsstaterne. Forhåbentlig vil de igangværende forhandlinger med Europa-Parlamentet og Rådet snart føre til en mere hensigtsmæssig udgave af forslaget. |
| --- | --- |

2.7.

3.   Kommissionens foranstaltninger og EØSU's udtalelser

| 3.1. | I lyset af denne skandale har EU-institutionerne forsøgt at bekæmpe, afhjælpe og sætte en stopper for denne situation (6). |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | I kølvandet på arbejdet i Undersøgelsesudvalget om Emissionsmålinger i Bilindustrien, som blev indledt af Europa-Parlamentet den 17. december 2015 og afsluttet den 2. marts 2017 (7), har det vist sig, at en af de mest opsigtsvækkende foranstaltninger, som Kommissionen har truffet, er RDE-prøvningsproceduren (emission ved faktisk kørsel) (8) oprettet og videreudviklet ved Kommissionens forordning (EU) 2016/427 (9) (1. pakke), (EU) 2016/646 (10) (2. pakke), (EU) 2017/1154 (11) (3. pakke) og (EU) 2018/1832 (12) (4. pakke). |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU har navnlig siden 2006 givet udtryk for sin holdning til spørgsmålet om gasemissioner, navnlig partikler (PM), nitrogenoxider (NOx), kulilte (CO) og kulbrinter (HC), og fremhævet nogle af manglerne ved de systemer, der efterfølgende er blevet foreslået, og anbefalet foranstaltninger med mere pålidelige målinger (13). |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | For så vidt angår de i punkt 3.2 omtalte forordninger er EØSU ikke blevet anmodet om at afgive udtalelse, da dette ikke er obligatorisk for akter, der vedtages af Kommissionen i henhold til artikel 296 og 297 i TEUF (modsat eksempelvis artikel 38, 46, 95, 113, 115, 164, 166, 169, 177, 182, 188, 192, 194, 203, 336 og navnlig artikel 304 i samme traktat). |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Følgende sager er blevet rejst mod Kommissionen i henhold til artikel 263 i TEUF: den 26. juni 2016 af Ville de Paris (sag T-339/16), den 29. juni 2016 la Ville de Bruxelles (sag T-352/16) og den 19. juli 2016 af Ayuntamiento de Madrid (sag T-391/16) med krav om ophævelse af forordning (EU) 2016/646 om ændring af forordning (EF) nr. 692/2008 for så vidt angår emissioner fra lette personbiler og lette erhvervskøretøjer (Euro 6), da der ifølge de pågældende byers opfattelse kort sagt er tale om manglende kompetence som følge af Kommissionens uretmæssige brug af forskriftproceduren med kontrol i stedet for den almindelige lovgivningsprocedure; en væsentlig procedurefejl i forbindelse med ændring af et væsentligt element i en grundlæggende retsakt, der tilsidesætter væsentlige formforskrifter, fastsat for vedtagelsen af denne retsakt; tilsidesættelse af regler fra den primære ret og fra den afledte ret og generelle principper i EU-retten, f.eks. artikel 3, 11, 114, stk. 3, og 191 i TEUF, samt artikel 35 og 37 i Chartret om grundlæggende rettigheder, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/50/EF (14), artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 715/2007 (15) og Kommissionens forordning (EF) nr. 692/2008 (16); og endelig magtfordrejning, da Kommissionens mål om at øge grænseværdierne for NOx-emissioner ikke stemmer overens med EU-lovgivningens eller de af Kommissionen udstedte bestemmelser og ikke er i henhold til fællesskabsret. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | I sin dom af 13. december 2018 besluttede Retten at kombinere de tre sager og kort sagt give medhold i følgende punkter:






  — | »Punkt 2 i bilag II til Kommissionens forordning (EU) 2016/646 (...) annulleres, for så vidt som det i punkt 2.1.1 og 2.1.2 i bilag III-A til Kommissionens forordning nr. 692/2008 af 18. juli 2008 om gennemførelse af forordning (EF) nr. 715/2007 fastsætter værdien af overensstemmelsesfaktoren for det endelige forurenende stof og værdien af overensstemmelsesfaktoren for det midlertidige forurenende stof for massen af nitrogenoxider«. |
| --- | --- | --- |

3.6.

—

»Punkt 2 i bilag II til Kommissionens forordning (EU) 2016/646 (...) annulleres, for så vidt som det i punkt 2.1.1 og 2.1.2 i bilag III-A til Kommissionens forordning nr. 692/2008 af 18. juli 2008 om gennemførelse af forordning (EF) nr. 715/2007 fastsætter værdien af overensstemmelsesfaktoren for det endelige forurenende stof og værdien af overensstemmelsesfaktoren for det midlertidige forurenende stof for massen af nitrogenoxider«.

| — | »Virkningerne af den annullerede bestemmelse, i henhold til nærværende domskonklusions punkt 1, opretholdes, indtil der inden for en rimelig frist vedtages ny lovgivning, der træder i stedet for disse bestemmelser. Denne frist må ikke overstige 12 måneder fra den dato, hvor nærværende dom træder i kraft.« |
| --- | --- |

—

»Virkningerne af den annullerede bestemmelse, i henhold til nærværende domskonklusions punkt 1, opretholdes, indtil der inden for en rimelig frist vedtages ny lovgivning, der træder i stedet for disse bestemmelser. Denne frist må ikke overstige 12 måneder fra den dato, hvor nærværende dom træder i kraft.«

4.   Kommissionens forslag

4.1.   Forslagets baggrund og begrundelse

| 4.1.1. | I maj 2017 fremlagde Kommissionen en række foranstaltninger til modernisering af europæisk transport og mobilitet, som omfattede en reduktion af CO2-emissioner, luftforurening og trængsel samt fjernelse af bureaukrati for virksomhederne. |
| --- | --- |

4.1.1.

| 4.1.2. | Allerede i 2007 var der med forordning (EF) nr. 715/2007 blevet vedtaget regler for typegodkendelse af motorkøretøjer med hensyn til emissioner fra lette personbiler og erhvervskøretøjer (Euro 5 og Euro 6), som krævede, at nye lette køretøjer skulle overholde visse emissionsgrænser. |
| --- | --- |

4.1.2.

| 4.1.3. | Som følge af Dieselgateskandalen foretog Kommissionen en detaljeret analyse af procedurer, prøvninger og forskrifter vedrørende typegodkendelse og konstaterede, at de emissioner, der frembringes ved faktisk kørsel i trafikken med Euro 5- eller 6-køretøjer, væsentligt oversteg de emissioner, der var målt ved New European Driving Cycle (NEDC), navnlig med hensyn til NOx-emissioner fra dieselkøretøjer. |
| --- | --- |

4.1.3.

| 4.1.4. | Kommissionen fandt det nødvendigt at fastsætte kvantitative RDE-krav for at begrænse udstødningsemissionerne under alle normale anvendelsesbetingelser i overensstemmelse med de emissionsgrænser, der er fastsat i forordning (EF) nr. 715/2007, hvilket førte til vedtagelsen af forordning (EU) 2016/646 om ændring af forordning (EF) nr. 692/2008 og gennem udvalgsproceduren en revision af værdierne for overensstemmelsesfaktorer som følge af emissioner målt i testene. |
| --- | --- |

4.1.4.

| 4.1.5. | Denne ændring, der svarer til anden fase af RDE-proceduren, krævede, at testene for måling af NOx-emissioner blev obligatoriske for nye typer køretøjer fra og med september 2017 og for alle køretøjer fra september 2019, hvilket blev accepteret af Europa-Parlamentet og Rådet (17). |
| --- | --- |

4.1.5.

| 4.1.6. | Efter et sagsanlæg fra byerne Paris, Madrid og Bruxelles annullerede Retten i december 2018 nogle af bestemmelserne i forordning (EU) 2016/646, bl.a. fordi de såkaldte »overensstemmelsesfaktorer«ikke burde være blevet vedtaget efter udvalgsproceduren, men efter den almindelige lovgivningsprocedure. Annullationen var delvis og påvirkede ikke den fortsat gældende prøvningsprocedure for emission ved faktisk kørsel (RDE). |
| --- | --- |

4.1.6.

| 4.1.7. | Domstolen udsatte imidlertid virkningerne af den delvise annullation indtil februar 2020 for at give Kommissionen mulighed for at fuldbyrde dommen. |
| --- | --- |

4.1.7.

4.2.   Forslagets indhold og formål

| 4.2.1. | For at undgå for store byrder for de producenter, der allerede har udformet deres køretøjer i overensstemmelse med den tidligere vedtagne RDE-procedure, har Kommissionen fremsat dette lovgivningsforslag, der tager sigte på at:






  — | genindføre tidligere vedtagne overensstemmelsesfaktorer |
| --- | --- | --- |

4.2.1.

—

genindføre tidligere vedtagne overensstemmelsesfaktorer

| — | give Kommissionen beføjelser til årligt at nedjustere de overensstemmelsesfaktorer, som lovgiveren har fastsat, så de afspejler fremskridtene for det bærbare måleudstyrs nøjagtighed. |
| --- | --- |

—

give Kommissionen beføjelser til årligt at nedjustere de overensstemmelsesfaktorer, som lovgiveren har fastsat, så de afspejler fremskridtene for det bærbare måleudstyrs nøjagtighed.

| 4.2.2. | Kommissionen har gjort gældende, at Retten i annullationsdommen ikke rejste tvivl om den tekniske begrundelse for overensstemmelsesfaktorerne. Derfor, og fordi der stadig er uoverensstemmelse mellem de emissioner, der måles under faktiske kørselsforhold, og målinger i laboratoriet, foreslås overensstemmelsesfaktorer, hvorved forordning (EF) nr. 715/2007 ændres. |
| --- | --- |

4.2.2.

| 4.2.3. | Overensstemmelsesfaktorerne indføres i to faser: i første fase finder en midlertidig overensstemmelsesfaktor anvendelse. I anden fase anvendes kun den endelige overensstemmelsesfaktor, idet Kommissionen har til opgave regelmæssigt at undersøge de endelige overensstemmelsesfaktorer i lyset af den tekniske udvikling. |
| --- | --- |

4.2.3.

| 4.2.4. | Desuden tillægges Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF for så vidt angår gennemførelsesbestemmelser for procedurer, prøvninger og krav til typegodkendelse. Denne uddelegering omfatter beføjelse til supplering af forordning (EF) nr. 715/2007 ved hjælp af sådanne reviderede regler samt af de prøvningscyklusser, der anvendes til emissionsmåling. Forslaget omfatter også muligheden for at ændre denne forordning med henblik på nedjustering af de endelige overensstemmelsesfaktorer og rekalibrering af grænseværdierne for partikelmasse samt indførelse af grænseværdier baseret på partikelantal. |
| --- | --- |

4.2.4.

| 4.2.5. | Med forslaget skal producenterne igen påvise, at alle nye køretøjer, der sælges, indregistreres eller ibrugtages i Den Europæiske Union, overholder de fastsatte grænser. |
| --- | --- |

4.2.5.

| 4.2.6. | Endnu inden forelæggelsen af forslaget appellerede Kommissionen Rettens afgørelse til EU-Domstolen, idet den fandt, at dens tidligere forordning ikke berørte væsentlige elementer, nemlig de fastsatte overensstemmelsesfaktorer, men blot kriteriet for målingen. |
| --- | --- |

4.2.6.

5.   Generelle bemærkninger

| 5.1. | Det er hverken EØSU's rolle eller kompetence at blande sig i en juridisk konflikt mellem EU-institutionerne, navnlig når spørgsmålet indgår i en verserende appelsag for EU-Domstolen, men det er EØSU's opgave at udtale sig om rammerne for Kommissionens forslag og vurdere, i hvor høj grad det sikrer de opstillede mål. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Det er rigtigt, at det foreliggende forslag retter op på formelle fejl på grund af manglende kompetence og tilsidesættelse af forskellige bestemmelser i den primære ret som følge af uretmæssig anvendelse af en ulovlig procedure. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Hvad angår de væsentlige aspekter tvivler EØSU på — ligesom i sine udtalelser om delegerede retsakter — om den pågældende løsning, der går ud på at give Kommissionen beføjelser til at vedtage delegerede retsakter på områder, hvor Retten mener, at det kun er lovgiveren, der kan ændre væsentlige elementer — elementer, som Kommissionen synes at ville påberåbe sig — er i overensstemmelse med den juridiske målsætning for delegerede retsakter (18). |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | EØSU glæder sig over, at de tidsmæssige krav til gennemførelsen af forslaget opretholdes, idet gennemførelsen omfatter nye køretøjstyper fra 1. september 2017 og nye køretøjer fra 1. september 2019. |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | Udvalget stiller imidlertid spørgsmålstegn ved, hvorvidt foranstaltningerne er juridisk effektive, da der ikke er nogen sikkerhed for denne lovgivningsprocedure, hvilket rent faktisk kunne så tvivl om foranstaltningens ikrafttræden i september, for slet ikke at tale om de tvivlsspørgsmål, der allerede findes, med hensyn til foranstaltningens retroaktive virkning. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | Situationen bliver endnu mere kompleks af, at den appelsag, der i mellemtiden er anlagt, nu betyder, at en endelig afgørelse om det spørgsmål, der er rejst ved Retten, er udsat på ubestemt tid. Der kan endda opstå tvivl om det egentlige behov for vedtagelse af det foreliggende forslag, uanset om Domstolens afgørelse falder ud til Kommissionens fordel eller ej. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | Den eneste retfærdiggørelse af forslaget er forsøget på at give producenterne en vis form for garanti og retssikkerhed, så de eventuelt kan fortsætte med fremstillingen af deres køretøjer, men forslaget eliminerer imidlertid ikke de følger, som Domstolens afgørelse kan have for gyldighedsperioden, hvorved ordrer og levering af komponenter kan komme i fare. |
| --- | --- |

5.7.

| 5.8. | EØSU fremhæver, at det under alle omstændigheder er nødvendigt at give forbrugerne adgang til de RDE-prøvninger, der allerede er offentliggjort på officielle websteder (19), så de kan sammenholde disse oplysninger med oplysningerne om miljøpræstationer for køretøjer i henhold til direktiv 1999/94/EF (20). Adgangen til disse informationer kan gøre det lettere for forbrugerne at træffe deres valg ud fra de indkøbte køretøjers miljøvirkninger. |
| --- | --- |

5.8.

| 5.9. | EØSU ser gerne, at Kommissionen sikrer, at dens forslag er foreneligt med de forskellige RDE-retsakter, da det henviser til den anden pakke på området og derfor ikke sætter spørgsmålstegn ved de to efterfølgende retsakter, som omfatter partikelantal i testene, videreudvikling af prøvningsmetoderne (retsakt RDE-3) og muligheden for uafhængige tredjepartsprøvninger til kontrol af køretøjer, der allerede kører på vejene (retsakt RDE-4). |
| --- | --- |

5.9.

| 5.10. | Uanset forslagets særlige karakter opfordrer EØSU Kommissionen til at tage hensyn til den praksis, der anvendes i lande uden for EU, især USA's erfaringer, navnlig med hensyn til overholdelseskriterier og sanktioner i tilfælde af manglende overholdelse fra producenternes side (21). |
| --- | --- |

5.10.

| 5.11. | EØSU erkender, at Dieselgateskandalen ikke blot afdækkede en række fejl i NOx-emissionerne, men også afslørede, at millioner af forbrugere har købt køretøjer, der ikke var i overensstemmelse med de oplysninger, der blev givet, og at langt størstedelen af dem endnu ikke har modtaget kompensation for den lidte skade. |
| --- | --- |

5.11.

| 5.12. | Det er vigtigt, at Kommissionen sikrer fuld erstatning for skaderne til alle skadelidte eller i det mindste, at der oprettes en europæisk kollektiv søgsmålsordning, og at den er effektiv, nyttig og hurtig samt omfatter erstatning til forbrugerne for skade på miljøet, hvilket ikke er tilfældet med den planlagte mekanisme i forslaget til direktiv om indbringelse af sager om varetagelse af forbrugerinteresser. |
| --- | --- |

5.12.

6.   Særlige bemærkninger

6.1.   Artikel 1, stk. 3:

| 6.1.1. | EØSU mener, at de overensstemmelsesfaktorer, der er anført i skema 2 i bilag I, kan vise sig at være for uambitiøse med hensyn til at sikre en reduktion af NOx-emissioner i betragtning af den videnskabelige dokumentation, og da de faktorer, der blev foreslået i 2018, i dag synes at være temmeligt konservative. |
| --- | --- |

6.1.1.

| 6.1.2. | Udvalget understreger endvidere, at det er vigtigt, at disse faktorer evalueres med mindst et års mellemrum, og at man sikrer, at der tages højde for den teknologiske udvikling. |
| --- | --- |

6.1.2.

6.2.   Artikel 1, stk. 4:

| 6.2.1. | EØSU erkender, at det er vigtigt, at producenten udstyrer køretøjerne således, at de komponenter, der kan forventes at påvirke emissionerne, udformes, fremstilles og monteres på en sådan måde, at køretøjet ved normal brug efterlever dette forslag, men understreger, at disse oplysninger ikke kun bør være tilgængelige for forbrugerne på salgstidspunktet, men at det også pålægges de administrative myndigheder at overvåge dem. |
| --- | --- |

6.2.1.

| 6.2.2. | EØSU anbefaler, at definitionen af begrebet »normal brug«— under hensyntagen til, at der er tale om et overensstemmelseskrav — og for at undgå usikkerhed vedrørende fortolkningen heraf, indskrives i en juridisk tekst og ikke gøres til genstand for subjektive fortolkninger fra Kommissionens side (22). |
| --- | --- |

6.2.2.

6.3.   Artikel 1, stk. 5:

| 6.3.1. | EØSU mener, at den frist på seks måneder, som producenten har til at fremlægge overensstemmelsesoplysninger, er for lang i betragtning af den miljømæssige beskyttelse af sektoren, og foreslår derfor, at fristen ikke overstiger 3 måneder. |
| --- | --- |

6.3.1.

Bruxelles den 25. september 2019.

Formand

Luca JAHIER

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT L 109 af 26.4.2016, s. 1

1

(2)  EUT L 175 af 7.7.2017, s. 708.

2

(3)  EUT L 301 af 27.11.2018, s. 1.

3

(4)  Testene blev udført af EPA (US Environmental Protection Agency) og foranledigede virksomheden til at indrømme, at den havde installeret en manipulationsanordning i køretøjerne, som ved hjælp af en softwarealgoritme kunne afsløre, hvornår køretøjet ville blive testet for forurenende emissioner.

4

(5)  COM(2018) 184 final – 2018/0089 (COD) EØSU's udtalelse: EUT C 440 af 6.12.2018, s. 66.

5

(6)  Se listen over lovgivningsmæssige foranstaltninger på https://ec.europa.eu/growth/sectors/automotive/legislation/motor-vehicles-trailers_da.

6

(7)  Europa-Parlamentets betænkning A8-0049/2017, som sammenfattende har konkluderet, at »Kommissionen savnede den fornødne politiske vilje og beslutsomhed til at tage konsekvensen af de bekymrende store NOx-emissioner og prioritere beskyttelsen af folkesundheden, som stod på spil«og navnlig »undlod at udnytte de muligheder, den havde for at fremskynde beslutningsprocessen i TCMV og RDE-LDV-arbejdsgruppen og sikre rettidig vedtagelse af typegodkendelsesprøvninger, der afspejler de faktiske kørselsforhold, således som det kræves i artikel 14, stk. 3, i forordning (EF) nr. 715/2007«.

7

x

(8)  Denne prøvningsprocedure skal i højere grad afspejle de faktiske emissioner ved kørsel på vej og mindske uoverensstemmelsen mellem emissioner målt ved faktisk kørsel og emissioner målt i et laboratorium og anvender bærbare emissionsanalysatorer i køretøjet til at måle emissioner under en prøvning på vej.

8

(9)  EUT L 82 af 31.3.2016, s. 1.

9

(10)  EUT L 109 af 26.4.2016, s. 1.

10

(11)  EUT L 175 af 7.7.2017, s. 708.

11

(12)  EUT L 301 af 27.11.2018, s. 1.

12

(13)  Jfr., navnlig EUT C 311 af 12.9.2014, s. 55; EUT C 251 af 31.7.2015, s. 31; EUT C 227 af 28.6.2018, s. 52; EUT C 367 af 10.10.2018, s. 32 samt EUT C 440 af 6.12.2018, s. 95.

13

(14)  EUT L 152 af 11.6.2008, s. 1.

14

(15)  EUT L 171 af 29.6.2007, s. 1.

15

(16)  EUT L 199 af 28.7.2008, s. 1.

16

(17)  Se Revisionsrettens briefingpapir fra februar 2019 — EU's svar på Dieselgateskandalen, https://www.eca.europa.eu/Lists/ECADocuments/BRP_Vehicle_emissions/BRP_Vehicle_emissions_DA.pdf.

17

(18)  EUT C 67 af 6.3.2014, s. 104; EUT C 13 af 15.1.2016, s. 145; EUT C 288 af 31.8.2017, s. 29; EUT C 345 af 13.10.2017, s. 67.

18

(19)  Se https://www.acea.be/publications/article/access-to-euro-6-rde-monitoring-data.

19

(20)  EUT L 12 af 18.1.2000, s. 16.

20

(21)  I henhold til artikel 85 i den nye forordning (EU) 2018/858 kan Kommissionen pålægge producenter bøder på op til 30 000 euro pr. køretøj.

21

(22)  Se f.eks. kommissær Bieńkowskas svar på en parlamentarisk forespørgsel (spørgsmål P-006693-16): http://www.europarl.europa.eu/doceo/document/P-8-2016-006693-ASW_EN.html.

22

---

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/84 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/84

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 2012/2002 med henblik på at yde finansiel bistand til medlemsstaterne til at afhjælpe en alvorlig økonomisk byrde, som de påføres som følge af Det Forenede Kongeriges udtræden af Unionen uden en aftale

(COM(2019) 399 final — 2019/0183 (COD))

(2020/C 14/12)

Hovedordfører: Ioannis VARDAKASTANIS

| Anmodning om udtalelse | Rådet for Den Europæiske Union, 13.9.2019
  Europa-Parlamentet, 16.9.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 175, stk. 3, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed |
| Præsidiets beslutning | 24.9.2019 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 25.9.2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 144/0/6 |

Anmodning om udtalelse

Rådet for Den Europæiske Union, 13.9.2019

Europa-Parlamentet, 16.9.2019

Retsgrundlag

Artikel 175, stk. 3, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed

Præsidiets beslutning

24.9.2019

Vedtaget på plenarforsamlingen

25.9.2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

144/0/6

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU mener, at solidaritetsprincippet og nærhedsprincippet har central betydning for Den Europæiske Unions funktionsmåde. Det er derfor vigtigt, at alle medlemsstater, i tilfælde af at Det Forenede Kongerige forlader EU uden en aftale den 31. oktober, står sammen og i fællesskab imødegår konsekvenserne af denne beslutning og de udfordringer, som den er forbundet med. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU forstår, at forslaget er en del af en pakke af beredskabsforanstaltninger i tilfælde af Det Forenede Kongeriges udtræden af EU uden en aftale, som blev vedtaget af Kommissionen den 4. september 2019 efter en opfordring fra Det Europæiske Råd om at undersøge alle muligheder for at anvende de eksisterende midler til at bidrage med at afhjælpe eventuelle økonomiske byrder for medlemsstaterne. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU er enig i, at man tilføjer en bestemmelse til forordningen om oprettelse af EU's Solidaritetsfond, om at begrebet »større katastrofer« omfatter såvel naturkatastrofer som situationer, hvor en medlemsstat påføres en alvorlig økonomisk byrde som en direkte konsekvens af Det Forenede Kongeriges udtræden af Unionen uden en aftale, forudsat at det forbliver en engangsforeteelse inden for 2020-tidshorisonten. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU foreslår, at Kommissionen overvejer at oprette et EU-instrument, der kan håndtere sådanne politiske situationer og kriser fremover. Hvis et sådant instrument bliver oprettet, skal det imidlertid kun være for ekstraordinære situationer, og beslutning skal træffes fra sag til sag. De konkrete betingelser for at der kan ydes kompensation, bør tydeligt defineres. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Det er EØSU's stærke overbevisning, at Kommissionen bør tage alle nødvendige skridt for at sikre, at udvidelsen af anvendelsesområdet ikke fører til en situation, hvor EU's Solidaritetsfonds evne til at reagere på uforudsete begivenheder i forbindelse med naturkatastrofer bringes i fare. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Udvalget finder, at den foreslåede dato (30. april 2020) er meget sen, og opfordrer derfor Kommissionen til at fremskynde proceduren for beslutningerne om mobilisering af midlerne, i tilfælde af at Det Forenede Kongerige forlader EU uden en aftale. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU bifalder forøgelsen af forskudsbetalinger fra de nuværende 10 % af det forventede beløb til 25 %, men der skal gøres mere, for at reaktionen kan blive hurtig og effektiv. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU mener, at Kommissionen bør rette særlig opmærksomhed mod små og mellemstore virksomheder (SMV'er), da de er mest sårbare for udfordringerne i forbindelse med brexit. |
| --- | --- |

1.8.

2.   Generelle bemærkninger

| 2.1. | EU's Solidaritetsfond blev oprettet i 2002 for at støtte medlemsstater og tiltrædelseslande i tilfælde af større katastrofer forårsaget af naturfænomener såsom oversvømmelser, storme, jordskælv, vulkanudbrud, skovbrande eller tørke. Den kan mobiliseres efter anmodning fra det berørte land, forudsat at katastrofen har et omfang, der berettiger en indsats på EU-plan. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EØSU mener, at Solidaritetsfonden er et konkret udtryk for EU-solidaritet, hvor medlemsstaterne står sammen og indvilliger i at hjælpe hinanden ved at stille supplerende økonomiske ressourcer til rådighed over EU-budgettet. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Pr. 1. november 2019 vil Det Forenede Kongerige være et tredjeland, medmindre landet ratificerer udtrædelsesaftalen senest den 31. oktober 2019 eller anmoder om en tredje udskydelse, som Det Europæiske Råd enstemmigt godkender (artikel 50). |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Hvis Det Forenede Kongerige forlader EU uden en aftale, vil al primær og sekundær EU-ret ophøre med at have virkning for Det Forenede Kongerige fra dette tidspunkt. Der vil ikke blive nogen overgangsperiode, som det er planlagt i udtrædelsesaftalen. Dette vil forårsage betydelig skade for borgere, virksomheder og offentlige tjenesteydelser og vil have alvorlige økonomiske og finansielle følger. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | EØSU mener, at mens selve brexit uden aftale vil være en enkeltstående begivenhed, vil de disruptive følger heraf kunne udgøre en stor katastrofe. Selv om det er vanskeligt at foretage en præcis vurdering, vil det få en betydelig virkning for økonomien, arbejdsmarkedet og de offentlige finanser, navnlig på kort sigt. Dertil kommer, at det vil være rimeligt at antage, at visse sektorer og områder og visse medlemsstater kan blive mere berørt i tilfælde af en udtræden uden en aftale end andre. EØSU finder, at det vil være berettiget at anvende solidaritetsprincippet samt nærhedsprincippet med henblik på at afbøde disse virkninger. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | EØSU bifalder derfor forslaget om at ændre Rådets forordning (EF) nr. 2012/2002 af 11. november 2002 om oprettelse af EU's Solidaritetsfond (1) med henblik på at udvide anvendelsesområdet til også at omfatte visse typer af yderligere offentlige udgifter og udvide begrebet »større katastrofer«, så det ikke alene dækker naturkatastrofer, men også situationer, hvor en medlemsstat påføres en alvorlig økonomisk byrde som en direkte følge af Det Forenede Kongeriges udtræden af Unionen uden en aftale. Da dette er en enkeltstående situation, skal de disponible bevillinger til dette mål begrænses til halvdelen af det maksimalt disponible beløb for årene 2019 og 2020. |
| --- | --- |

2.6.

3.   Særlige bemærkninger

| 3.1. | EØSU har bifaldet EU's Solidaritetsfond, siden den blev foreslået for første gang, og har opfordret Kommissionen til at foretage alle nødvendige ændringer, således at fonden kan blive en effektiv støttemekanisme for medlemsstater, kandidatlande og nabolande i tilfælde af en naturkatastrofe. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EØSU er enig i udvidelsen af forordningens anvendelsesområde, men advarer om, at dette bør forblive en engangsforeteelse. Udvalget foreslår, at det overvejes at oprette et EU-instrument, der kan håndtere sådanne politiske situationer og kriser fremover. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Det er EØSU's opfattelse, at Kommissionen bør tage de nødvendige skridt for at sikre, at udvidelsen af anvendelsesområdet ikke fører til en situation, hvor Solidaritetsfondens evne til at reagere på uforudsete begivenheder i forbindelse med naturkatastrofer bringes i fare. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU forstår, at tærsklen på 1,5 mia. EUR i 2011-priser eller 0,3 % af BNI er blevet fastsat, for at medlemsstater kan ansøge om støtte, når der er tale om situationer, hvor den pågældende medlemsstat ikke kan bære den økonomiske byrde, som den er blevet påført (»alvorlig økonomisk byrde«), på egen hånd. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EØSU opfordrer Kommissionen til at udarbejde et udkast til retningslinjer, der kan bistå medlemsstaterne med at beregne den alvorlige økonomisk byrde, der forårsages af et brexit uden en aftale. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | EØSU opfordrer Kommissionen til at fremskynde proceduren for beslutningerne om mobilisering af midlerne. Udvalget finder, at den foreslåede dato (30. april 2020) er meget sen. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU mener, at forøgelsen af forskudsbetalinger fra de nuværende 10 % af det forventede beløb til 25 % udgør ét skridt til en fremskyndelse af proceduren, men at der skal gøres mere, for at reaktionen kan blive hurtig og effektiv. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | EØSU anmoder om, at der tages skridt for at sikre, at der i kølvandet på den parallelle brexitrelaterede ændring af Den Europæiske Globaliseringsfond (EGF) ikke er nogen overlapning med solidaritetsfondsgodtgørelserne, da dette kunne føre til en duplicering af midlerne. |
| --- | --- |

3.8.

| 3.9. | EØSU er af den opfattelse, at de økonomiske omkostninger ved brexit uden en aftale vil være særligt høje for de sektorer, der har størst berøringsflade i forhold til Det Forenede Kongerige. Dette kan eksempelvis gælde eksportører af landbrugsfødevarer, der sigter mod det Det Forenede Kongerige som marked, fiskerivirksomheder, som er afhængige af adgang til britiske farvande, og turistvirksomheder i regioner, som er populære blandt britiske turister. Der bør være særlig opmærksomhed på sådanne problemer, og der bør mobiliseres passende midler for at afbøde disse virkninger. |
| --- | --- |

3.9.

| 3.10. | EØSU mener, at det organiserede civilsamfund bør spille en central rolle i forbindelse med vurderingen af de konsekvenser, der er af et brexit uden en aftale. Kommissionen bør tilskynde medlemsstaterne til at rådføre sig med de relevante organisationer i forbindelse med udarbejdelse af ansøgningerne. |
| --- | --- |

3.10.

Bruxelles, den 25. september 2019.

Luca JAHIER

Formand

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EFT L 311 af 14.11.2002, s. 3.

1

---

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/87 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/87

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Mere effektiv beslutningstagning inden for social- og arbejdsmarkedspolitikken: Kortlægning af områder med henblik på øget overgang til beslutningstagning med kvalificeret flertal

(COM(2019) 186 final)

(2020/C 14/13)

Ordfører: Christian BÄUMLER

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 3.6.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab |
| Vedtaget i sektionen | 10.9.2019 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 25.9.2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 83/32/1 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 3.6.2019

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Beskæftigelse, Sociale Spørgsmål og Unionsborgerskab

Vedtaget i sektionen

10.9.2019

Vedtaget på plenarforsamlingen

25.9.2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

83/32/1

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) fremhæver, at det i en tid med hastige forandringer er afgørende, at EU sammen med medlemsstaterne og i overensstemmelse med de anerkendte kompetencer er i stand til at træffe effektive politiske foranstaltninger på alle relevante politikområder. Denne tilgang bør omfatte en passende refleksion over behovet for handling på EU-plan under behørig hensyntagen til nærhedsprincippet. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU er af den opfattelse, at inddragelse af Europa-Parlamentet på højt niveau og i tråd med traktatens bestemmelser er vigtig i lovgivningsproceduren, navnlig på det socialpolitiske område, da socialpolitiske problematikker altid berører den sociale samhørighed og den sociale markedsøkonomi med høj konkurrenceevne i overensstemmelse med de mål, der er fastsat i traktaterne (artikel 3 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU)). |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Set i lyset af, at EØSU i tidligere udtalelser (1) har slået til lyd for en revurdering af kravet om enstemmighed i EU og gentaget denne opfordring vedrørende det skattepolitiske område for nylig, (2) glæder udvalget sig over, at Kommissionen sætter skub i debatten om de eksisterende hindringer på det lovgivningsmæssige område, og at den med denne meddelelse åbner for en debat om mulighederne for øget brug af beslutningstagning med kvalificeret flertal på det social- og arbejdsmarkedspolitiske område. EØSU understreger samtidig, at EU's traktatfæstede rolle på det socialpolitiske område er at støtte og supplere medlemsstaternes aktiviteter på definerede områder (artikel 153, stk. 1, i TEUF). Dette afspejler de nationale sociale systemers og traditioners mangfoldighed og indebærer, at medlemsstaterne spiller en førende rolle i udformningen og gennemførelsen af deres tiltag på social- og arbejdsmarkedsområdet. Proceduren med kvalificeret flertal er baseret på en kompromiskultur. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU anerkender samtidig fuldt ud, at EU fortsat er forpligtet af nærhedsprincippet ved anvendelsen af beslutningstagning med kvalificeret flertal, og at Unionen, navnlig på områder hvor EU ikke har enekompetence, vil fokusere på aspekter, hvor de fælles mål ikke kan nås mere effektivt på nationalt, regionalt eller lokalt plan. Det samme gælder for proportionalitetsprincippet, som fastsætter, at EU's foranstaltninger i deres indhold og form ikke må gå ud over, hvad der er nødvendigt for at opnå traktaternes mål. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Artikel 151 i TEUF fastsætter målsætningen for social- og arbejdsmarkedspolitikken som følger: »at fremme beskæftigelsen, en forbedring af leve- og arbejdsvilkårene [...] på et stadigt stigende niveau«. EØSU fremhæver, at dette i henhold til artikel 153, stk. 2, i TEUF bør ske ved hjælp af direktiver, som indeholder minimumsforskrifter, der tager hensyn til de nationale forhold, og som ikke må hæmme oprettelse og udvikling af små og mellemstore virksomheder. Udvalget understreger endvidere, at det i artikel 153, stk. 4, i TEUF slås fast, at medlemsstaternes ret til at forpligte sig til et højere nationalt beskyttelsesniveau i forbindelse med gennemførelsen ikke må forringes, hvilket også gælder for deres beføjelse til at fastlægge principperne for deres sociale sikringsordninger. Dette gælder uanset, om der er tale om beslutningstagning med kvalificeret flertal eller ej. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | EØSU fremhæver, at aftaler mellem arbejdsmarkedets parter, der er gennemført på EU-plan, spiller en vigtig rolle i forbindelse med udviklingen af gældende EU-ret på det sociale område. I lyset af debatten om en eventuel overgang fra proceduren med enstemmighed til proceduren med kvalificeret flertal efterlyser EØSU garantier for, at arbejdsmarkedets parter fortsat i stort omfang vil blive inddraget i lovgivningen og politikudformningen på det socialpolitiske område, og at deres uafhængighed i gennemførelsen og den eventuelle gennemgang af deres selvstændige aftaler vil blive respekteret. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU konstaterer, at der i dag træffes beslutninger med enten enstemmighed eller med kvalificeret flertal på et og samme politiske område. Dette fører til ulighed i udviklingen af sociale standarder og til huller i den sociale beskyttelse. EØSU går af samme årsag ind for, at alle afstemninger afgøres ved kvalificeret flertal, når det gælder lovgivning på området ligebehandling og anbefalinger vedrørende social sikkerhed og arbejdstagerbeskyttelse. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU henviser til, at EU har udviklet foranstaltninger til beskyttelse af udsatte arbejdstagere ved ansættelsesophør, hvilket bl.a. omfatter gravide og deltidsansatte. Dette taler for at garantere et minimum af fælles rettigheder for procedurer og beskyttelse i hele Europa og overgå til proceduren med kvalificeret flertal. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU fremhæver, at repræsentation og kollektiv varetagelse af arbejdsgiver- og arbejdstagerinteresser er af afgørende betydning for samfundets sammenhold, bevarelse og oprettelse af gode arbejdspladser og virksomhedernes konkurrenceevne i EU. Også her skal EU, når det er relevant, vurdere, om proceduren med kvalificeret flertal kan være med til at videreudvikle samarbejdet mellem arbejdsmarkedets parter på en fremsynet måde. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Hvad angår ansættelsesvilkårene for tredjelandsstatsborgere, der har lovligt ophold i EU anbefaler EØSU, at man går over til beslutningstagning med kvalificeret flertal for at undgå forskelsbehandling og styrke den sociale samhørighed. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | EØSU er i forbindelse med den løbende debat om en overgang til beslutningstagning med kvalificeret flertal enig i Kommissionens overvejelser om at vælge den generelle passerellebestemmelse i artikel 48, stk. 7, i TEU, i tilfælde hvor der anvendes kvalificeret flertal, da denne vej forudsætter såvel en enstemmig beslutning i Det Europæiske Råd som støtte fra alle nationale parlamenter samt tilslutning fra Europa-Parlamentet, hvilket vil sikre en bred demokratisk legitimering. |
| --- | --- |

1.11.

2.   Generelle bemærkninger

| 2.1. | EØSU deler Kommissionens opfattelse af, at EU og medlemsstaterne står over for nye fælles udfordringer som følge af konsekvenserne af nye teknologier, det tiltagende konkurrencepres i den globaliserede økonomi, nye arbejdsformer og den demografiske udvikling. Hvis man ønsker at bevare og videreudvikle den europæiske sociale model, er der behov for foranstaltninger på europæisk og nationalt plan inden for mange forskellige politikområder i overensstemmelse med de anerkendte kompetencer. Rammevilkår, der kan styrke samfundets sammenhold og social inklusion samt bekæmpe forskelsbehandling, er vigtige i denne sammenhæng. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EØSU fremhæver, at det i en tid med hastige forandringer er afgørende, at EU sammen med medlemsstaterne er i stand til at træffe effektive politiske foranstaltninger. Dette bør omfatte en passende refleksion over behovet og niveauet for handling under hensyntagen til nærhedsprincippet, valg af egnede instrumenter samt effektive beslutningsprocedurer, hvormed EU kan støtte og supplere nationale politikker. Der bør foretages en detaljeret analyse af konsekvenserne for økonomien, de offentlige finanser og arbejdsmarkedsparternes rolle i de enkelte medlemsstater. Alle medlemsstater skal til enhver tid have tilstrækkelige muligheder for at deltage i beslutningsprocessen. Det fælles mål bør være at opnå gode resultater på både EU-plan og i de enkelte medlemsstater. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | EØSU understreger, at EU har behov for en effektiv og fleksibel beslutningsprocedure for at sikre, at lovgivning og ikke-bindende instrumenter som f.eks. koordineringsrammer og henstillinger kan holde trit med den økonomiske og sociale udvikling. Set i lyset af EØSU's tidligere udtalelser, hvor udvalget har slået til lyd for en revurdering af kravene om enstemmighed i EU's lovgivningsproces (3), glæder udvalget sig over, at Kommissionen sætter skub i debatten om de eksisterende hindringer på det lovgivningsmæssige område, og at den med denne meddelelse åbner for en debat om mulighederne for øget brug af beslutningstagning med kvalificeret flertal på det social- og arbejdsmarkedspolitiske område. EØSU understreger samtidig, at EU's traktatfæstede rolle på det socialpolitiske område er at støtte og supplere medlemsstaternes aktiviteter på definerede områder (artikel 153, stk. 1, i TEUF). Dette afspejler de nationale sociale systemers og traditioners mangfoldighed og indebærer, at medlemsstaterne spiller en førende rolle i udformningen og gennemførelsen af deres tiltag på social- og arbejdsmarkedsområdet. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | EU's rolle i henhold til traktaterne består efter EØSU's opfattelse i at støtte medlemsstaternes aktiviteter og supplere dem på de områder, der er defineret i traktaterne (artikel 153, stk. 1, i TEUF). Dette afspejler de forskelligartede nationale sociale systemer og traditioner og fremhæver medlemsstaternes ledende rolle og deres høje grad af suverænitet inden for det europæiske samarbejde med hensyn til udformning og gennemførelse af foranstaltninger på de social- og arbejdsmarkedspolitiske områder |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | EØSU fremhæver, at den overvejende del af EU's socialpolitiske bestemmelser er vedtaget med kvalificeret flertal og efter den almindelige lovgivningsprocedure. EØSU henviser imidlertid til, at et vist antal socialpolitiske områder fortsat kræver enstemmig vedtagelse i Rådet i henhold til TEU. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | Det drejer sig om følgende områder: foranstaltninger mod forskelsbehandling (artikel 19, stk. 1, i TEUF), arbejdstagernes sociale sikring og sociale beskyttelse (undtagen i forbindelse med arbejdskraftens frie bevægelighed) (artikel 153, stk. 1, litra c), i TEUF), beskyttelse af arbejdstagere ved ophævelse af en arbejdskontrakt (artikel 153, stk. 1, litra d), i TEUF), repræsentation af og kollektivt forsvar af arbejdstagernes og arbejdsgivernes interesser (artikel 153, stk. 1, litra f), i TEUF) og beskæftigelsesvilkår for tredjelandsstatsborgere, der opholder sig lovligt på Unionens område (artikel 153, stk. 1, litra g), i TEUF). Artikel 19 i TEUF kræver Europa-Parlamentets samtykke, hvilket ikke er tilfældet for artikel 153, stk. 1, litra c), d), f) og g). |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | EØSU er af den opfattelse, at inddragelse af Europa-Parlamentet på højt niveau og i tråd med traktatens bestemmelser er vigtig i lovgivningsproceduren, navnlig på det socialpolitiske område, da socialpolitiske problematikker altid vedrører beslutninger tæt på borgerne, berører den sociale samhørighed og konkurrenceevnen i overensstemmelse med de mål, der er fastsat i traktaterne (artikel 3 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU)). |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Ligesom det er tilfældet på det skattepolitiske område, glæder EØSU sig over, at Kommissionen med denne meddelelse har givet startskuddet til en debat om også at udvide beslutningstagningen med kvalificeret flertal på det socialpolitiske område (4). Proceduren med kvalificeret flertal er baseret på en kompromiskultur. Den forudsætter en debat og åbner mulighed for pragmatiske resultater, hvor der kan tages hensyn til EU's interesser som helhed. Udsigten til afstemning med kvalificeret flertal virker som en katalysator, der inddrager alle aktører i søgningen efter kompromiser og et resultat, der er acceptabelt for alle. |
| --- | --- |

2.8.

| 2.9. | EØSU henviser til, at EU i sin nye strategiske dagsorden for perioden 2019-2024 har udtalt sig til fordel for at gennemføre søjlen for sociale rettigheder på EU-plan og på nationalt plan. I den forbindelse skal der tages behørigt hensyn til de respektive kompetencer. |
| --- | --- |

2.9.

| 2.10. | EØSU anerkender, at det er afgørende, at EU fortsat er forpligtet af nærhedsprincippet ved anvendelsen af beslutningstagning med kvalificeret flertal, og at Unionen navnlig på områder, hvor EU ikke har enekompetence, vil fokusere på aspekter, hvor de fælles mål ikke kan nås mere effektivt på nationalt, regionalt eller lokalt plan. Det samme gælder for proportionalitetsprincippet, som fastsætter, at EU's foranstaltninger i deres indhold og form ikke må gå ud over, hvad der er nødvendigt for at opnå traktaternes mål. Disse principper bør præciseres i forbindelse med drøftelsen af beslutningstagning med kvalificeret flertal. |
| --- | --- |

2.10.

| 2.11. | Artikel 151 i TEUF fastsætter målsætningen for social- og arbejdsmarkedspolitikken som følger: »at fremme beskæftigelsen, en forbedring af leve- og arbejdsvilkårene [...] på et stadigt stigende niveau«. EØSU fremhæver, at artikel 153, stk. 2, i TEUF opstiller kriterier, som relevante EU-foranstaltninger på det socialpolitiske område skal opfylde. Således indeholder direktiver hovedsageligt minimumsforskrifter, der tager hensyn til de nationale forhold, og disse må ikke hæmme oprettelse og udvikling af små og mellemstore virksomheder. EØSU understreger, at medlemsstaternes ret til at forpligte sig til et højere nationalt beskyttelsesniveau i forbindelse med gennemførelsen ikke må forringes, hvilket også gælder for deres ret til at fastlægge principperne for deres sociale sikringsordninger. Dette gælder uanset, om der er tale om beslutningstagning med kvalificeret flertal eller ej. |
| --- | --- |

2.11.

| 2.12. | EØSU konstaterer endvidere, at Kommissionen, Europa-Parlamentet og Rådet i punkt 17 i præamblen til den europæiske søjle for sociale rettigheder bekræftede respekten for de forskelligartede nationale systemer, herunder den rolle arbejdsmarkedets parter spiller, og i punkt 19 fremhævede respekten for medlemsstaternes nationale identitet samt deres suverænitet med hensyn til at fastsætte de grundlæggende principper i deres sociale sikringsordninger. |
| --- | --- |

2.12.

| 2.13. | EØSU fremhæver, at aftaler mellem arbejdsmarkedets parter, der er gennemført på EU-plan i henhold til artikel 155, spiller en vigtig rolle i forbindelse med udviklingen af gældende EU-ret på det sociale område. EØSU glæder sig over, at resultaterne af den sociale dialog og direktiverne kan vedtages under lige vilkår. I forbindelse med en eventuel overgang fra proceduren med enstemmighed til proceduren med kvalificeret flertal efterlyser EØSU garantier for, at arbejdsmarkedets parter fortsat i stort omfang inddrages i lovgivningen og politikudformningen på det socialpolitiske område, og at deres uafhængighed i gennemførelsen og den eventuelle gennemgang af deres selvstændige aftaler vil blive respekteret. Den sociale dialog spiller en vigtig rolle i forbindelse med social beskyttelse. Gennem en selvstændig fastlæggelse af forskrifter sikrer den sociale fremskridt i EU. |
| --- | --- |

2.13.

| 2.14. | EØSU er enig med Kommissionen og opfatter ikke instrumentet forstærket samarbejde som et alternativ til beslutningstagning med kvalificeret flertal. Det forstærkede samarbejde kan netop i forbindelse med socialpolitiske problematikker føre til en fragmentering af det indre marked og til forskelsbehandling af EU-borgere alt efter, hvilken medlemsstat de bor i. |
| --- | --- |

2.14.

| 2.15. | På den anden side er det europæiske semester efter EØSU's opfattelse endnu et effektivt og hensigtsmæssigt instrument, hvormed der med støtte og vejledning fra medlemsstaterne og arbejdsmarkedets parter kan sikres mere og bedre konvergens og opnås større fremskridt med de nationale reformer, ikke mindst ved hjælp af »gensidig læring«. Hermed respekteres også ordene og ånden i artikel 156 i TEUF. EØSU fremhæver bestræbelserne på at udvikle bedre metoder til koordinering af de nationale politikker for beskæftigelse og social beskyttelse og reformer af disse politikker inden for rammerne af det europæiske semester og samtidig inddrage de nationale arbejdsmarkedsparter i det europæiske arbejde på en hensigtsmæssig måde. Den europæiske søjle for sociale rettigheder, der fungerer som en rettesnor for reformer, vil dermed bidrage til at udvikle en køreplan for bedre konvergens og et styrket samarbejde mellem medlemsstaterne. |
| --- | --- |

2.15.

3.   Særlige bemærkninger

| 3.1. | EØSU konstaterer, at der i dag træffes beslutninger med enstemmighed eller med kvalificeret flertal på et og samme politiske område. Dette fører til ulighed i udviklingen af sociale standarder og til huller i den sociale beskyttelse. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | EØSU henviser til, at der findes vidtgående EU-bestemmelser til at realisere princippet om ligestilling mellem kvinder og mænd samt om ligebehandling på grund af race eller etnisk oprindelse etc. Det er en stor succes for EU, som også sætter internationale standarder på dette område. EU-retten sikrer imidlertid kun ligebehandling med hensyn til religion eller tro, handicap, alder og seksuel orientering for så vidt angår beskæftigelse og erhverv. Et direktiv, som omfatter et generelt forbud mod forskelsbehandling i EU, vil være yderst komplekst og derfor næppe kunne realiseres ved beslutningstagning med enstemmighed. Dette har EU imidlertid forpligtet sig til i dagsordenen for bæredygtig udvikling frem mod 2030. Målet blev bekræftet i den nye strategiske dagsorden for 2019-2024. For så vidt angår lovgivningen om ikkeforskelsbehandling går EØSU ind for en fuldstændig overgang til beslutningstagning med kvalificeret flertal. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU henviser til, at EU i henhold til artikel 48 i TEUF kan vedtage de foranstaltninger vedrørende social tryghed, der er nødvendige for at gennemføre arbejdskraftens frie bevægelighed, med kvalificeret flertal. Derimod skal henstillinger vedrørende social tryghed og arbejdstagerbeskyttelse vedtages ved enstemmighed. Det ville skabe sammenhæng og være hensigtsmæssigt at overgå til beslutningstagning med kvalificeret flertal. Der er også spørgsmålet om, hvorfor der på dette punkt kun fokuseres på henstillinger, og hvorfor Kommissionen ikke har taget mere vidtgående retsinstrumenter i betragtning. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EØSU anerkender, at beskyttelse af arbejdstagerne i forbindelse med afskedigelser altid har været et centralt punkt i de respektive nationale arbejdsmarkedslovgivninger. EØSU bemærker imidlertid også, at EU i mellemtiden har udviklet foranstaltninger til beskyttelse af udsatte arbejdstagere som f.eks. gravide og deltidsansatte. Dette taler for i det mindste at garantere et minimum af fælles rettigheder for procedurer og beskyttelse i hele Europa, så disse beskyttelsesmekanismer ikke mister deres virkning. Den europæiske søjle for sociale rettigheder indeholder oplysningsrettigheder for de afskedigede arbejdstagere samt adgang til effektive og upartiske tvistbilæggelsesmekanismer, retsmidler og eventuelt erstatninger. Dette taler for at overgå til beslutningstagning med kvalificeret flertal for at åbne mulighed for et relevant direktiv til sikring af gennemførelsen. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EØSU fremhæver, at en solid retlig ramme for repræsentation og kollektiv varetagelse af arbejdsgiver- og arbejdstagerinteresser er af afgørende betydning for den sociale samhørighed, skabelse af arbejdspladser af god kvalitet og virksomhedernes konkurrenceevne i EU. Virksomhederne i det indre marked arbejder stadig tættere sammen på tværs af grænserne. For virksomheder og koncerner i EU gælder direktivet om de europæiske samarbejdsudvalg, som blev vedtaget i den almindelige lovgivningsprocedure. På andre områder inden for EU-lovgivningen om inddragelse af arbejdstagerne gælder kravet om enstemmighed derimod fortsat. Også her skal EU, når det er relevant, vurdere, om proceduren med kvalificeret flertal kan åbne nye muligheder for at udforme samarbejdet mellem arbejdsmarkedets parter på en fremsynet måde. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Hvad angår ansættelsesvilkårene for tredjelandsstatsborgere, der har lovligt ophold i EU, anbefaler EØSU, at man går over til beslutningstagning med kvalificeret flertal. Der skal være overensstemmelse mellem ansættelsesvilkårene for EU-borgere og tredjelandsstatsborgere for ikke at bringe den sociale samhørighed i fare. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EØSU er i forbindelse med den løbende debat om en overgang til beslutningstagning med kvalificeret flertal enig i Kommissionens overvejelser om at vælge den generelle passerellebestemmelse i artikel 48, stk. 7, i TEU, i tilfælde hvor der anvendes kvalificeret flertal, da denne vej forudsætter såvel en enstemmig vedtagelse i Det Europæiske Råd som støtte fra alle nationale parlamenter samt tilslutning fra Europa-Parlamentet. Dette vil sikre en bred demokratisk legitimering og opfylde de forfatningsmæssige krav på nationalt plan. Dette ville ikke være tilfældet ved en overgang via artikel 153 i TEUF. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | EØSU bemærker, at Kommissionens meddelelse ikke giver noget svar på et bestemt spørgsmål. Det står ikke klart, om afgørelsen om at lade et bestemt retsgrundlag overgå fra afstemning med enstemmighed til afstemning med kvalificeret flertal træffes én gang for alle eller fra sag til sag. EØSU anmoder Kommissionen om at præcisere, om der med anvendelsen af passerellebestemmelsen i artikel 48, stk. 7, i TEU vil være tale om en generel overgang til afstemning med kvalificeret flertal eller afgørelser i individuelle tilfælde. Set fra EØSU's synspunkt må det under alle omstændigheder sikres, at anvendelsen af passerellebestemmelsen resulterer i en mere effektiv beslutningsproces, der ikke skaber yderligere hindringer. |
| --- | --- |

3.8.

Bruxelles, den 25. september 2019,

Luca JAHIER

Formand

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  Se følgende EØSU-udtalelser: EUT C 230 af 14.7.2015, s. 24; EUT C 434 af 15.12.2017, s. 18; EUT C 271 af 19.9.2013, s. 23; EUT C 332 af 8.10.2015, s. 8.

1

(2)  EØSU's udtalelse »Beskatning — Afstemning med kvalificeret flertal«; EUT C 353 af 18.10.2019, s. 90.

2

(3)  Jf. fodnote 2.

3

(4)  Jf. fodnote 1.

4

---

BILAG

Følgende ændringsforslag blev forkastet under afstemningen, men opnåede over en fjerdedel af stemmerne (forretningsordenens artikel 59, stk. 3):

1.   Punkt 2.8

Ændres som følger:

Ligesom det er tilfældet på det skattepolitiske område, glæder EØSU glæder sig over, at Kommissionen med denne meddelelse har taget initiativ til at starte en debat og forklare, hvordan et skift i retningen af givet startskuddet til en debat om også at udvide beslutningstagningen med kvalificeret flertal kunne se ud uden forhastede forslag på det socialpolitiske område (1)
  . Proceduren med kvalificeret flertal er baseret på en kompromiskultur. Den forudsætter en debat og åbner mulighed for pragmatiske resultater, hvor der kan tages hensyn til EU's interesser som helhed. Udsigten til afstemning med kvalificeret flertal virker som en katalysator, der inddrager alle aktører i søgningen efter kompromiser og et resultat, der er acceptabelt for alle.

Afstemningsresultat:

| For | : | 36 |
| --- | --- | --- |
| Imod | : | 74 |
| Hverken for eller imod | : | 2 |

For

:

36

Imod

:

74

Hverken for eller imod

:

2

2.   Nyt punkt efter punkt 2.8

Nyt punkt tilføjes efter punkt 2.8:

Begrundelsen for at anvende enstemmighed i beslutningsprocessen er imidlertid baseret på behovet for at bevare den nationale kontrol med relevante socialpolitiske bestemmelser i EU-traktaten og forhindre, at de bliver en del af centrale elementer i de nationale sociale systemer, hvor medlemsstaterne sammen med arbejdsmarkedets parter først og fremmest er ansvarlige.

Afstemningsresultat:

| For | : | 31 |
| --- | --- | --- |
| Imod | : | 82 |
| Hverken for eller imod | : | 3 |

For

:

31

Imod

:

82

Hverken for eller imod

:

3

3.   Punkt 3.1

Ændres som følger:

EØSU konstaterer, at der i dag træffes beslutninger med enstemmighed eller med kvalificeret flertal på et og samme politiske område. EØSU mener, at balancen mellem afstemning med kvalificeret flertal og afstemning med enstemmighed som fastlagt i det sociale kapitel i EU-traktaten fortsat er relevant, da det afspejler medlemsstaternes sociale systemers mangfoldighed og forskelligartethed, f.eks. når det gælder social beskyttelse, arbejdsmarkedets parters rolle og den rolle, som arbejdsretten og kollektive overenskomster spiller. Dette fører til ulighed i udviklingen af sociale standarder og til huller i den sociale beskyttelse.

Afstemningsresultat:

| For | : | 32 |
| --- | --- | --- |
| Imod | : | 74 |
| Hverken for eller imod | : | 3 |

For

:

32

Imod

:

74

Hverken for eller imod

:

3

4.   Punkt 3.2

Ændres som følger:

EØSU henviser til, at der findes vidtgående EU-bestemmelser til at realisere princippet om ligestilling mellem kvinder og mænd samt om ligebehandling på grund af race eller etnisk oprindelse etc. Det er en stor succes for EU, som også sætter internationale standarder på dette område. EU-retten sikrer imidlertid kun ligebehandling med hensyn til religion eller tro, handicap, alder og seksuel orientering for så vidt angår beskæftigelse og erhverv. Disse direktiver blev vedtaget enstemmigt. Et direktiv, som omfatter et generelt forbud mod forskelsbehandling i EU, vil være yderst komplekst, hvilket forklarer den lange procedure og de langsomme fremskridt
  og derfor næppe kunne realiseres ved beslutningstagning med enstemmighed. Dette har EU imidlertid forpligtet sig til i dagsordenen for bæredygtig udvikling frem mod 2030. Målet blev bekræftet i den nye strategiske dagsorden for 2019-2024. For så vidt angår lovgivningen om ikkeforskelsbehandling går EØSU ind for en fuldstændig overgang til beslutningstagning med kvalificeret flertal.

Afstemningsresultat:

| For | : | 31 |
| --- | --- | --- |
| Imod | : | 78 |
| Hverken for eller imod | : | 2 |

For

:

31

Imod

:

78

Hverken for eller imod

:

2

5.   Punkt 3.4

Følgende udgår:

EØSU anerkender, at beskyttelse af arbejdstagerne i forbindelse med afskedigelser altid har været et centralt punkt i de respektive nationale arbejdsmarkedslovgivninger. EØSU bemærker imidlertid også, at EU i mellemtiden har udviklet foranstaltninger til beskyttelse af udsatte arbejdstagere som f.eks. gravide og deltidsansatte. Dette taler for i det mindste at garantere et minimum af fælles rettigheder for procedurer og beskyttelse i hele Europa, så disse beskyttelsesmekanismer ikke mister deres virkning. Den europæiske søjle for sociale rettigheder indeholder oplysningsrettigheder for de afskedigede arbejdstagere samt adgang til effektive og upartiske tvistbilæggelsesmekanismer, retsmidler og eventuelt erstatninger. Dette taler for at overgå til beslutningstagning med kvalificeret flertal for at åbne mulighed for et relevant direktiv til sikring af gennemførelsen.

Afstemningsresultat:

| For | : | 35 |
| --- | --- | --- |
| Imod | : | 77 |
| Hverken for eller imod | : | 2 |

For

:

35

Imod

:

77

Hverken for eller imod

:

2

6.   Punkt 3.5

Ændres som følger:

EØSU fremhæver, at en solid retlig ramme for repræsentation og kollektiv varetagelse af arbejdsgiver- og arbejdstagerinteresser er af afgørende betydning for den sociale samhørighed, skabelse af arbejdspladser af god kvalitet og virksomhedernes konkurrenceevne i EU. Virksomhederne i det indre marked arbejder stadig tættere sammen på tværs af grænserne. For virksomheder og koncerner i EU gælder direktivet om de europæiske samarbejdsudvalg, som blev vedtaget i den almindelige lovgivningsprocedure. På andre områder inden for EU-lovgivningen om inddragelse af arbejdstagerne gælder kravet om enstemmighed derimod fortsat. Også her skal EU, når det er relevant, vurdere, om proceduren med kvalificeret flertal kan åbne nye muligheder for at udforme samarbejdet mellem arbejdsmarkedets parter på en fremsynet måde.

Afstemningsresultat:

| For | : | 34 |
| --- | --- | --- |
| Imod | : | 84 |
| Hverken for eller imod | : | 2 |

For

:

34

Imod

:

84

Hverken for eller imod

:

2

7.   Punkt 3.6

Følgende udgår:

Hvad angår ansættelsesvilkårene for tredjelandsstatsborgere, der har lovligt ophold i EU, anbefaler EØSU, at man går over til beslutningstagning med kvalificeret flertal. Der skal være overensstemmelse mellem ansættelsesvilkårene for EU-borgere og tredjelandsstatsborgere for ikke at bringe den sociale samhørighed i fare.

Afstemningsresultat:

| For | : | 30 |
| --- | --- | --- |
| Imod | : | 85 |
| Hverken for eller imod | : | 1 |

For

:

30

Imod

:

85

Hverken for eller imod

:

1

8.   Punkt 1.7

Ændres som følger:

EØSU konstaterer, at der i dag træffes beslutninger med enten enstemmighed eller med kvalificeret flertal på et og samme politiske område. Dette fører til ulighed i udviklingen af sociale standarder og til huller i den sociale beskyttelse. EØSU går af samme årsag ind for, at alle afstemninger afgøres ved kvalificeret flertal, når det gælder lovgivning på området ligebehandling og anbefalinger vedrørende social sikkerhed og arbejdstagerbeskyttelse. EØSU mener, at balancen mellem afstemning med kvalificeret flertal og afstemning med enstemmighed i det sociale kapitel i EU-traktaten fortsat er relevant, da det afspejler medlemsstaternes sociale systemers mangfoldighed og forskelligartethed, f.eks. når det gælder social beskyttelse, arbejdsmarkedets parters rolle og den rolle, som arbejdsretten og kollektive overenskomster spiller.

Afstemningsresultat:

| For | : | 32 |
| --- | --- | --- |
| Imod | : | 74 |
| Hverken for eller imod | : | 3 |

For

:

32

Imod

:

74

Hverken for eller imod

:

3

9.   Punkt 1.8

Følgende udgår:

EØSU henviser til, at EU har udviklet foranstaltninger til beskyttelse af udsatte arbejdstagere ved ansættelsesophør, hvilket bl.a. omfatter gravide og deltidsansatte. Dette taler for at garantere et minimum af fælles rettigheder for procedurer og beskyttelse i hele Europa og overgå til proceduren med kvalificeret flertal.

Afstemningsresultat:

| For | : | 36 |
| --- | --- | --- |
| Imod | : | 81 |
| Hverken for eller imod | : | 1 |

For

:

36

Imod

:

81

Hverken for eller imod

:

1

10.   Punkt 1.10

Følgende udgår:

Hvad angår ansættelsesvilkårene for tredjelandsstatsborgere, der har lovligt ophold i EU anbefaler EØSU, at man går over til beslutningstagning med kvalificeret flertal for at undgå forskelsbehandling og styrke den sociale samhørighed.

Afstemningsresultat:

| For | : | 30 |
| --- | --- | --- |
| Imod | : | 85 |
| Hverken for eller imod | : | 1 |

For

:

30

Imod

:

85

Hverken for eller imod

:

1

---

(1)  
  Jf. fodnote 1.

---

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/95 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/95

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om oplægget »På vej mod et bæredygtigt Europa i 2030«

(COM(2019) 22 final)

(2020/C 14/14)

Ordfører: Cillian LOHAN

Medordfører: Peter SCHMIDT

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 12.3.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Præsidiets henvisning | 11.12.2018 — udvidelse 22.1.2019 |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget i sektionen | 28.6.2019 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 26.9.2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 168/3/5 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 12.3.2019

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Præsidiets henvisning

11.12.2018 — udvidelse 22.1.2019

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget i sektionen

28.6.2019

Vedtaget på plenarforsamlingen

26.9.2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

168/3/5

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | Bæredygtig udvikling skal være kernen i Europas fremtid. EØSU værdsætter den omfattende analyse, beskrivelsen af udfordringerne, den udstukne kurs og de skitserede muligheder for Europa i oplægget, men det er bange for, at omstillingen til bæredygtighed på verdensplan og i Europa ikke vil gå tilstrækkeligt hurtigt til, at de FN-mål for bæredygtig udvikling, som vi er nået til enighed om, vil kunne nås. Den hastende karakter af de aktuelle miljømæssige, sociale og økonomiske udfordringer modsvares ikke af politisk handling. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Bæredygtig udvikling er et fælles mål på globalt niveau. Alle lande skal gøre en fælles indsats for at opnå en bæredygtig udnyttelse af naturressourcerne og velstand for alle. Europa kan ikke gennemføre dette alene, men EU kan og bør bruge sin vægt som den største handelsblok og en stor importør af biobaserede ressourcer til på verdensplan at arbejde for bæredygtige indkøb, hvorved man støtter verdens biodiversitets- og økosystemer, der er af vital betydning for vores fælles fremtid. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | Bæredygtig udvikling handler om menneskers fremtid. Økonomien bør inden for klodens begrænsninger arbejde for samfundet for at skabe velstand og lighed, i dag og for fremtidige generationer. 2030-dagsordenen sætter mennesket i centrum og er udformet således, at ingen lades i stikken. Lanceringen af en europæisk »Green and Social Deal« bliver et vigtigt element i omstillingen af de europæiske økonomier i en retning, der er markant mere bæredygtig. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Tiden til overvejelser er forbi, og det er nu på høje tid, at der bliver handlet. EØSU ønsker at se omgående skridt til at udvikle og gennemføre en overordnet, langsigtet strategi for bæredygtig udvikling for hele EU, der ledsages af en omfattende gennemførelsesplan for at opfylde målene for bæredygtig udvikling senest i 2030. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Strategien for bæredygtig udvikling bør omfatte såvel EU's interne som eksterne foranstaltninger og fremme den størst mulige sammenhæng mellem disse. Gennemførelsesplanen bør integrere bæredygtighed i alle politikområder, beskrive EU’s vigtigste tiltag for at gennemføre målene for bæredygtig udvikling, en klar tids- og køreplan, konkrete mål og indikatorer samt alle EU-institutioners, -agenturers og -aktørers vigtigste roller og ansvarsområder. Grundpillerne for gennemførelsen bør være innovation, internationalt samarbejde og handelsaftaler centreret om bæredygtighed samt mobilisering af erhvervslivet og civilsamfundet. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Det vil være nødvendigt at etablere en forvaltnings- og koordineringsramme til at supplere strategien for gennemførelse af 2030-dagsordenen for at sikre, at målene for bæredygtig udvikling er fokus for alle politikker. Navnlig burde EU's strategiske dagsorden 2019-2024 have været baseret på målene for bæredygtig udvikling, og Europa-Parlamentet bør spille en fremtrædende rolle. Gennemførelse og integration af målene for bæredygtig udvikling bør være omdrejningspunktet for den nye Kommission, sådan som det fremgår af kommissærernes opgavebeskrivelser. |
| --- | --- |

1.6.

| 1.7. | EØSU opfordrer Kommissionen til ikke udelukkende at fokusere på en politik for vækst i BNP. Når BNP anvendes som mål for velstand, ignoreres vigtige faktorer som sociale og miljømæssige omkostninger og gevinster. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU erkender, at visse virksomheder er længere fremme end andre med hensyn til integration af bæredygtighed. Mange virksomheder er rent faktisk på forkant med politikkerne. Politikkerne skal skabe et stabilt miljø og sikre, at bedste praksis bliver almindelig praksis. Virksomhederne vil således være i stand til at levere bæredygtige løsninger. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | EØSU opfordrer til, at alle EU's eksisterende politiske og budgetmæssige/finansielle rammer og værktøjer (som f.eks. det europæiske semester, bedre regulering, den flerårige finansielle ramme osv.) hurtigt bringes i overensstemmelse med opfyldelsen af målene for bæredygtig udvikling. Der bør findes eller udvikles metoder til troværdig kontrol af bæredygtighed på EU-niveau for at sikre, at budgetmæssige/finansielle instrumenter, politiske rammer og konsekvensanalysemetoder understøtter gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling i forbindelse med EU's interne og eksterne foranstaltninger. Der bør endvidere udvikles nye værktøjer som f.eks. mål for, hvor langt man er nået i forhold til målene, og nye indikatorer. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | EØSU var den første EU-institution til at oprette et specifikt organ til at fremme bæredygtig udvikling — Observatoriet for Bæredygtig Udvikling — og er fast besluttet på at fremme og integrere målene for bæredygtig udvikling mere generelt i alle sine udtalelser og i sine interne arbejdsgange og sin interne struktur. Det vil derfor påbegynde interne overvejelser om tilpasning af sin interne ledelse til målene for bæredygtig udvikling. |
| --- | --- |

1.10.

| 1.11. | Struktureret inddragelse af civilsamfundet er nødvendig, og der bør være et klart mandat til civilsamfundets deltagelse i udviklingen, gennemførelsen og overvågningen af strategien. Den vigtige rolle, som multistakeholderplatformen hidtil har spillet, bør revideres under inddragelse af alle interessenter, og der bør trækkes på erfaringerne fra andre relevante multistakeholderfora, især den europæiske interessentplatform for cirkulær økonomi. Multistakeholderplatformen bør opgraderes og integreres i en formel og interinstitutionel konsultationsramme som anbefalet af Europa-Parlamentet (1). |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | Bæredygtig udvikling kan potentielt blive et værktøj for social solidaritet og kan modvirke den tiltagende populisme, der bunder i en protest mod det etablerede samfund fra borgere, som føler sig afskåret fra beslutningstagning og indflydelse. Der skal ikke være tale om en elitær dagsorden, men om et projekt, hvor mennesket er i centrum, og hvor sigtet er at gøre bæredygtige forbrugervalg tilgængelige og økonomisk overkommelige. |
| --- | --- |

1.12.

2.   Indledning

| 2.1. | Det længe ventede oplæg »På vej mod et bæredygtigt Europa i 2030« blev offentliggjort den 30. januar som led i debatten om Europas fremtid og som en del af EU's tilsagn om at leve op til FN's mål for bæredygtig udvikling, herunder Parisaftalen om klimaændringer. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | EØSU har i adskillige år været en af de fremmeste fortalere for udvikling af en ambitiøs, overordnet EU-strategi for bæredygtig udvikling og har i mange af sine udtalelser fremsat forslag om de nødvendige politiske og styringsmæssige foranstaltninger for at nå målene for bæredygtig udvikling på tværs af sektorer. Denne udtalelse bidrager ikke blot til drøftelserne af oplægget, men bygger videre på EØSU's tidligere arbejde og sigter mod at udstikke en vision og fremlægge konkrete forslag til de nødvendige styringsmæssige reformer, redskaber og mekanismer, der skal danne grundlaget for en overordnet strategi, der i sagens natur skal være langsigtet. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Stadig flere sociale og økologiske indikatorer peger på behovet for en omgående indsats og en hurtig omstilling til bæredygtighed fra EU’s og andre globale aktørers side. En nylig rapport fra FN's mellemstatslige panel for klimaændringer advarer om, at menneskeheden har cirka 11 år til at begrænse drivhusgasudledningen og forhindre en stigning i de globale temperaturer, for at omfanget af klimamæssige sammenbrud ikke skal nå farlige og potentielt uafvendelige niveauer (2). Ikke blot klimakrisen, men også andre miljømæssige udfordringer som f.eks. tab af biodiversitet og luftforurening vækker stigende bekymring hos vores borgere og kræver omgående handling. Også de sociale uligheder er voksende i Europa. Næsten en fjerdedel af vores børn og unge lever i fattigdom eller risikerer at ende i fattigdom (3), og millioner af unge kan ikke finde et anstændigt arbejde, der kan danne ramme om deres voksenliv. For visse minoritetsgrupper er udstødelsen endnu mere udtalt. Det gælder f.eks. personer med handicap. Nationalistiske og populistiske bevægelser vinder frem i hele Europa, og de grundlæggende værdier og rettigheder er under pres i adskillige medlemsstater. Der rejses tvivl om selve det fundament, som EU bygger på. |
| --- | --- |

2.3.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | Tiden til overvejelser er forbi, og i stedet er det blevet tid til handling. Oplægget om bæredygtighed burde have været offentliggjort samtidig med lanceringen af målene for bæredygtig udvikling i 2015. EØSU ønsker, at man hurtigt går i gang med at udforme og gennemføre en overordnet strategi for bæredygtig udvikling for hele EU og en gennemførelsesplan sådan som anbefalet i tidligere udtalelser (4) og i overensstemmelse med Rådets konklusioner fra 2017, 2018 og april 2019 (5). |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | I oplægget beskrives forskellige mulige scenarier for opnåelse af bæredygtighed. I virkeligheden er et klart valg mellem scenarier ikke realistisk. Kun scenarie 1 udstikker en overordnet strategi, men dette scenarie vil kun have den ønskede virkning, hvis der indgår elementer fra de to andre scenarier. En overordnet strategi er helt afgørende, og en koordineret politisk tilgang er en forudsætning for en bæredygtig fremtid. I denne udtalelse videreudvikles nogle af de idéer, der er skitseret i scenarie 1. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Det presserende behov for større ambitioner og en hurtig gennemførelse, der gives udtryk for i denne udtalelse, bør ikke forveksles med manglende værdsættelse af de fremskridt, der er gjort indtil nu. EØSU glæder sig over analysen i oplægget og anerkendelsen af et politisk fundament for en bæredygtig fremtid samt af de horisontale katalysatorer for omstillingen til bæredygtighed. Den alvorlige bekymring hos borgere og eksperter modsvares imidlertid ikke af politisk handling. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | EU er gået forrest med politiske initiativer vedrørende bæredygtighed. Men af en lang række komplekse årsager har gennemførelsen været mangelfuld. EU har et af verdens største økologisk fodaftryk og udslip af CO2 pr. indbygger. Selv inden for sine egne grænser er EU ikke på rette kurs mod miljømæssig bæredygtighed. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | Det er ikke nok at skabe et kulstoffattigt, ressourceeffektivt og mere socialt Europa. Et bæredygtigt Europa skal også tage højde for de miljømæssige og sociale virkninger af de varer, det importerer, uden for Europas grænser. Hvis EU ønsker at være førende i verden som beskrevet i oplægget, er EU nødt til at forstå sit ansvar og sin indvirkning på globalt plan og tage disse faktorer alvorligt. Udvalget mener, at EU's igangværende forhandlinger med Mercosur-landene er en slags lakmusprøve på en ny handelspolitik for bæredygtig udvikling. Udvalget støtter derfor anmodningen fra de grupper, som klart opfordrer til, at en sådan aftale ikke indgås, uden at alle parter konsekvent deltager i gennemførelsen af klimaaftalen, bevarelsen af de tropiske regnskove og/eller tager hensyn til oprindelige folks interesser, eller at der som et minimum tilføjes en opsigelsesklausul, der kan anvendes i tilfælde af en overtrædelse af disse anerkendte og grundlæggende principper for bæredygtighed. |
| --- | --- |

3.5.

| 3.6. | Som et kontinent, der har været førende inden for udvinding og udnyttelse af naturressourcer og med et højt forbrug, kan Europa videregive værdifulde erfaringer med at forbedre ressourceeffektiviteten og mindske indvirkningen på miljøet og den indsats, der i øvrigt er iværksat for at opnå forandringer, herunder inden for social beskyttelse. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | EU bør udvikle og gennemføre en model for bæredygtig udvikling, der kan vise resten af verden, hvordan en kontinuerlig indsats for reel bæredygtighed fremmer social samhørighed, gavner den økonomiske udvikling, sikrer en god økologisk tilstand, letter inklusiv forvaltning og får alle med. |
| --- | --- |

3.7.

4.   Fremme af en systemisk tilgang til bæredygtig udvikling

| 4.1. | Oplægget understreger ikke tilstrækkeligt kraftigt, at et paradigmeskift og en systemisk tilgang er nødvendig for at tackle de hidtil usete udfordringer, vi står over for i dag. Der er allerede enighed om definitionen af bæredygtig udvikling. Men der er behov for at sikre fuld og konsekvent implementering via politik og lovgivning, og at principperne for bæredygtig udvikling håndhæves. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Den definition, som FN og EU benytter, stammer fra Brundtlandkommissionen: »Bæredygtig udvikling er udvikling, der tilfredsstiller nutidens behov uden at ødelægge muligheden for, at fremtidige generationer kan tilfredsstille deres« (6). |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Siden miljøtopmødet i Rio i 1992 er bæredygtig udvikling blevet beskrevet som bestående af tre søjler — en miljømæssig, en social og en økonomisk søjle, der alle bør respekteres og tages i betragtning, når der træffes beslutninger. Bæredygtig udvikling er nedfældet i artikel 3, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union som et af EU’s langsigtede mål. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Nedenstående »bryllupskagediagram« viser, at bæredygtig udvikling handler om mennesker, og at en økonomi bør arbejde for samfundet for at skabe velstand, lighed og et miljø, der sikrer livskvalitet. Diagrammet kæder lagene sammen med de internationalt vedtagne mål for bæredygtig udvikling (7). |
| --- | --- |

4.4.

Image 1

| 4.5. | Det vigtigste princip for bæredygtig udvikling er integrationen af miljømæssige, sociale og økonomiske hensyn i alle aspekter af beslutningstagningen. To principper, der er fastlagt i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde — forsigtighedsprincippet (8) og princippet om, at forureneren betaler (9) — finder anvendelse i denne sammenhæng og skal bruges til at sikre, at de mest sårbare ikke bærer omkostningerne ved miljømæssige skader. Lighed mellem generationerne er et naturligt aspekt af bæredygtighed. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Bæredygtig udvikling har en fjerde dimension, som også skal anerkendes — nemlig den forvaltning, der går på tværs af alle tre lag — det økonomiske, sociale og miljømæssige. EU bør styrke det vigtige paradigmeskift i 2030-dagsordenen i retning af en mere deltagelsesbaseret forvaltningsmodel, hvor mange interessenter inddrages med henblik på bæredygtig udvikling (se punkt 9), og opfordre til en strategi, der omfatter »samfundet som helhed«, for den vigtige omstilling til en mere bæredygtig fremtid for planeten. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | I oplægget angives brugen af lovgivning som et middel til at sikre og lette gennemførelsen som den foretrukne tilgang. Kommissionen udtaler, at overholdelse af lovgivningen vil være en forudsætning for at modtage EU-midler og derfor blive brugt som drivkraft for gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling. Dette vil kræve, at de tre elementer af bæredygtig udvikling — det miljømæssige, sociale og økonomiske element — ligestilles i lovgivningen. EØSU gentager sin opfordring til at anerkende, at naturen har rettigheder for at sikre ligestilling med enkeltpersoners og virksomheders rettigheder (10). |
| --- | --- |

4.7.

5.   Mere end blot politikker for vækst i BNP

| 5.1. | Europa har brug for et paradigmeskift (11) og en ny vækstmodel, som kvalitativt adskiller sig fra den, vi har haft hidtil. En model, som er socialt inklusiv og økologisk bæredygtig, og som kan fremme og ledsage konvergens af de digitale og økologiske omstillinger i vores lande og samfund. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | I tråd med tidligere udtalelser mener EØSU, at der er behov for at se på andet end BNP og også anvende andre indikatorer til at fastslå velstand på nationalt plan (12) (13). BNP er en indikator for økonomisk udvikling i økonomisk forstand, men den medregner ikke faktorer som individuel og social velfærd, og tager heller ikke ordentligt højde for omkostningerne for naturkapitalen (klima, udtømning af naturressourcer, negativ indvirkning på økosystemtjenester som ren luft, ferskvand, jordens frugtbarhed og byer og landskaber, hvor der er godt at bo). Den medregner heller ikke kvaliteten og rimeligheden af arbejdsmarkedsforholdene og menneskers ulønnede arbejde og ser dermed bort fra størsteparten af den merværditilvækst, som skabes af dem, der tager sig af børn og ældre, og af frivillige inden for kultur og idræt. Bæredygtig udvikling er ensbetydende med økonomisk vækst (14), hvori medregnes alle aspekter af menneskers nuværende og fremtidige velfærd. Den omfatter de samfundsmæssige og miljømæssige omkostninger og gevinster ved aktiviteter og respekterer klodens begrænsninger. Den øger den rigdom, som er fælles for menneskeheden. Det er ikke nok at opgøre samfundsmæssige og miljømæssige elementer økonomisk. Vi er nødt til at sikre os, at de økonomiske aktører tager disse elementer i betragtning i deres beslutningstagning. Det kræver indgreb for at værne om offentlige interesser og internalisere de eksterne virkninger. |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Konkurrenceevne er en forudsætning for løbende forbedring af ressourceeffektiviteten. Men på frie markeder leverer konkurrence alene ikke de bedste resultater for samfundet. Samfundet er nødt til at fastlægge regler og betingelser for producenter af varer og tjenesteydelser og finde en modvægt, der sikrer offentlige goder og interesser såsom retfærdighed og bæredygtighed. Der må dæmmes op for aktørernes markedsstyrke for at forhindre misbrug til skade for arbejdskraften, forbrugerne, andre virksomheder og befolkningen generelt. Det globale konkurrenceevneindeks skal derfor tage de miljømæssige og sociale dimensioner i betragtning (15). |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | EØSU værdsætter den omfattende analyse, beskrivelsen af udfordringerne, den udstukne kurs og de skitserede muligheder for Europa i oplægget, men det er bange for, at omstillingen til bæredygtighed på verdensplan og i Europa ikke vil gå tilstrækkeligt hurtigt til, at de mål, som vi er nået til enighed om, vil blive nået. Over 200 akademikere offentliggjorde for nylig et brev, hvori de opfordrer Europa til ikke udelukkende at fokusere på vækstpolitikker (16). |
| --- | --- |

5.4.

| 5.5. | EØSU bakker op om linjen i oplægget, hvorefter omstillingen til bæredygtighed bør betragtes som en mulighed for at øge beskæftigelsen og velstanden. Europæiske virksomheder har mulighed for at vise vejen, være kilden til samarbejdspræget innovation og ride på bølgen af den digitale revolution og skabe bæredygtige forretningspraksisser og nye standarder. Målene for bæredygtig udvikling kan bruges til at indkredse vækstmarkeder for virksomheder, der kan levere innovative løsninger og transformative ændringer. |
| --- | --- |

5.5.

| 5.6. | EØSU erkender, at visse virksomheder er længere fremme end andre med hensyn til integration af bæredygtighed. Erhvervslivet er en katalysator for samfundsmæssig og miljømæssig udvikling (17). Mange virksomheder er rent faktisk på forkant med politikkerne. |
| --- | --- |

5.6.

| 5.7. | En overordnet strategi for bæredygtig udvikling og en passende lovgivningsmæssig ramme vil skabe et gunstigt miljø, der kan stimulere flere investeringer og optimere mulighederne for virksomhederne. Virksomhederne vil således kunne levere bæredygtige løsninger. |
| --- | --- |

5.7.

6.   Finansiering af omstillingen

| 6.1. | Oplægget inkluderer finansiering, prissætning, beskatning og konkurrence som nogle af de horisontale katalysatorer for omstillingen. |
| --- | --- |

6.1.

| 6.2. | EØSU konstaterer, at de nuværende politiske rammer trods den brede og udtalte støtte til bæredygtighed ikke tilvejebringer en effektiv mekanisme til medregning af de sociale og miljømæssige omkostninger i investeringsbeslutninger. Vurderinger af tiltag og investeringer baseres for det mest udelukkende på det finansielle/økonomiske afkast. Dette giver sig ikke udslag i en praktisk anvendelse af principperne på en måde, der udløser forandringer. |
| --- | --- |

6.2.

| 6.3. | Noget finansiering må baseres på miljømæssige og sociale afkast. Finansiering bør bruges som løftestang for de ændringer, der giver afkast i forhold til bæredygtighed — det nuværende mål for effektiviteten eller værdien af handlinger er udelukkende baseret på finansielle/økonomiske afkast. Med denne begrænsede tankegang vil omstillingen til bæredygtighed aldrig blive finansieret. Efter EØSU's mening må omlægningen af kapitalstrømmene i retning af en mere bæredygtig økonomi ubetinget gå hånd i hånd med finansiel inklusion og social samhørighed i et Europa, hvor ingen bliver hægtet af (18). |
| --- | --- |

6.3.

| 6.4. | Støtte til og finansiering af forskning og innovation er et vigtigt aspekt af bæredygtig udvikling, men dertil kommer, at også støtte- og finansieringsinstrumenterne skal være innovative (19), f.eks. med budgettering af systematisk inklusion af personer med handicap. Finansiering skal ikke kun gå til lavemissionsprojekter og projekter med højere ressourceeffektivitet, men også omfatte det værdifulde arbejde og de værdifulde initiativer, der giver enten miljømæssige eller sociale afkast. |
| --- | --- |

6.4.

| 6.5. | Sociale investeringer er især nyttige med hensyn til at modvirke den høje risiko for fattigdom i EU og øge Europas beskæftigelsespotentiale (20). EØSU anerkender fortsatte investeringer i initiativer inden for den cirkulære økonomi som et redskab til at øge bæredygtigheden. |
| --- | --- |

6.5.

| 6.6. | Lanceringen af en europæisk »Green and Social Deal« bliver et vigtigt element i omstillingen af de europæiske økonomier i en retning, der er markant mere bæredygtig. Et offentligt investeringsprogram for Europa bør få stor betydning i forhold til at støtte store investeringsprojekter med klare og vidtrækkende offentlige fordele, f.eks. modernisering af offentlige bygninger, omlægning af den offentlige transport og opbygningen af rene energisystemer. Det bør skabe hårdt tiltrængte job i hele Europa, især i regioner med høj arbejdsløshed (navnlig blandt unge og personer med handicap) og ville tilskynde til hurtig udvikling og innovation inden for de europæiske erhvervsuddannelsessystemer. |
| --- | --- |

6.6.

| 6.7. | Den flerårige finansielle ramme (FFR) er afgørende for at sikre integrering af målene for bæredygtig udvikling, og den endelige beslutning om FFR for perioden 2021-2027 vil være et signal om, hvorvidt EU vil være i stand til at opfylde sine forpligtelser under 2030-dagsordenen. Kommissionens forslag forpasser muligheden for at gøre 2030-dagsordenen til en prioritet på den europæiske dagsorden. Ud over forslaget om en mindre stigning i klimaintegrationsmålet bør der i den nye FFR afsættes tilstrækkelige økonomiske ressourcer til bæredygtig udvikling, og det bør desuden sikres, at finansiering ikke undergraver gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling. Der skal stilles finansiering til rådighed til innovative, skalerbare og inklusive projekter for dem, som er med til at gennemføre målene for bæredygtig udvikling, herunder medlemsstater, lokale myndigheder, virksomheder, fagforeninger og NGO'er (21). Den næste FFR bør især muliggøre omstillingen til en klimaneutral økonomi inden udgangen af 2050. EU bør udvise et ambitionsniveau, der står mål med den udfordring, som bekæmpelsen af klimaændringer udgør. Et gennemsnit på 40 % af det samlede budget bør afsættes til dette mål (22). EØSU fremhæver desuden små civilsamfundsaktørers problemer med at få adgang til finansiering til initiativer med forandringspotentiale og sikre støtte til deres gennemførelse (23). |
| --- | --- |

6.7.

| 6.8. | EØSU opfordrer igen til, at der sættes en stopper for subsidier til fossile brændstoffer, og til, at bæredygtige fødevaresystemer bliver tilgangen i sektorerne for fødevarefremstilling og -forarbejdning som et middel til i praksis at integrere bæredygtighed i politik (24). Udvalget har ved flere lejligheder påpeget, at EU endnu ikke har opfyldt sine mange løfter om internalisering af eksterne omkostninger, konsekvent anvendelse af »forureneren betaler«-princippet og udfasning af miljøskadelige subsidier, og det opfordrer endnu en gang EU-institutionerne til at fremlægge en omfattende samlet strategi for et miljøvenligt skatte- og afgiftssystem (25). |
| --- | --- |

6.8.

| 6.9. | Bæredygtig udvikling betyder også fremgang og velstand. Forskning og innovation kommer her til at spille en afgørende rolle. På både EU-niveau og i medlemsstaterne skal den offentlige finansiering af forskning og innovation øges betydeligt med fokus på at gennemføre målene for bæredygtig udvikling. Dette kan også bruges som katalysator for at tiltrække midler fra den private sektor. |
| --- | --- |

6.9.

| 6.10. | Private investeringer spiller en central rolle i overgangen til en bæredygtig økonomi. Offentlig-private partnerskaber kan bidrage til at optimere det bæredygtighedsmæssige udbytte af investeringer, både i europæisk og international sammenhæng. |
| --- | --- |

6.10.

7.   Bæredygtig udvikling som et værktøj til social solidaritet

| 7.1. | Bæredygtig udvikling kunne blive et værktøj, der kan modvirke den tiltagende populisme, der bunder i en protest mod det etablerede samfund hos borgere, som er dårligt stillede og føler sig afskåret fra beslutningstagning og indflydelse. Der skal ikke være tale om en elitær dagsorden, men om et projekt, hvor mennesket er i centrum, og hvor sigtet er at gøre bæredygtige forbrugervalg tilgængelige og økonomisk overkommelige. Forsøg på at løse problemer ved at tvinge omkostningerne over på dem, der allerede har det svært og føler sig uden rettigheder og ekskluderede, fører til en klar afvisning af politiske løsninger (f.eks. klimapolitikker og mange miljøpolitikker) og kommer til udtryk som ekstremisme og i et selvtilstrækkeligt, indvandrerfjendtligt budskab. Anstændigt arbejde er en nødvendig forudsætning for omstillingen til bæredygtighed. |
| --- | --- |

7.1.

| 7.2. | Omstillingen kræver investeringer i effektive, inklusive og integrerede socialsikringsordninger, herunder tilgængelige kvalitetstjenester som f.eks. sundheds- og langtidspleje, via gennemførelse af den sociale dialog. Forskning viser, at investeringer i uddannelse og sundhedspleje bidrager positivt på lang sigt til social mobilitet, men i løbet af det seneste årti har medlemsstaterne været tilbøjelige til at skære i investeringerne i disse to områder. Hvis dette er tilfældet, skal denne tendens vendes. Udgifterne til omstillingen til en kulstoffattig og bæredygtig økonomi må afholdes forholdsmæssigt af dem, der har bedst råd til at betale (f.eks. gennem håndhævelse af princippet om, at forureneren betaler), og bør støttes med offentlige midler. Løsningerne på vores nuværende ikkebæredygtige model, der forværrer problemet, er ikke holdbare og må afvises som politiske muligheder — i realiteten afvises de allerede på Europas gader og stræder, jf. f.eks. klimastrejken blandt børn. |
| --- | --- |

7.2.

| 7.3. | Oplægget løber ikke fra statistikkerne, der viser det store problem med ulighed i EU. Mere end 22 % af EU's borgere er i risiko for fattigdom. Mellemindkomstgrupperne bliver mindre og lavindkomstgrupperne større i de fleste medlemsstater. Cirka 7 % lider materielle afsavn. Disse tal er chokerende og kvantificerer de nuværende politikkers udtalte fiasko. Endvidere har 43 mio. mennesker hver anden dag ikke råd til et ordentligt måltid mad. Det er næsten 10 % af vores befolkning. |
| --- | --- |

7.3.

| 7.4. | I oplægget anføres det, at miljøpolitikker alene ikke kan løse miljøspørgsmålene, hvis de økonomiske politikker fortsætter med at fremme fossile brændstoffer, ressourceineffektivitet og ikkebæredygtig produktion og ikkebæredygtigt forbrug. EØSU understreger, at social bæredygtighed bør indgå på lige fod med økonomisk og miljømæssig bæredygtighed i alle EU-politikker, nationale og lokale politikker (26). |
| --- | --- |

7.4.

| 7.5. | Nødvendigheden af, at der er en sammenhæng mellem økonomi og miljø og mellem det økonomiske og sociale område anerkendes efterhånden fuldt ud, men der tages ofte ikke tilstrækkeligt højde for denne sammenhæng. Desuden skal forbindelsen mellem miljømæssige og sociale faktorer udbygges yderligere. Eksempelvis bør formålet med den europæiske søjle for sociale rettigheder være at fremme menneskers trivsel, og den bør bidrage væsentligt til 2030-dagsordenen. Selv om der er en del fællesnævnere mellem de 17 mål for bæredygtig udvikling og de 20 principper i den europæiske søjle for sociale rettigheder, bør Kommissionen fremsætte et forslag til, hvordan de to kan kombineres bedre i praksis for at opnå nyttige synergier i forbindelse med gennemførelsen. |
| --- | --- |

7.5.

8.   En ny europæisk politisk fortælling om bæredygtig udvikling

| 8.1. | Det er absolut nødvendigt, at EU og medlemsstaterne udvikler en medrivende offentlig fortælling om vigtigheden af bæredygtig udvikling for Europa og verden. Indholdet i denne nye offentlige fortælling bør ikke være alt for teknisk eller fyldt med jargon, og fokus bør være på den relevans, de har for menneskers hverdag i og uden for Europa. Det starter med uddannelse på alle niveauer, fra skoler til virksomheder. |
| --- | --- |

8.1.

| 8.2. | I hele EU bør der iværksættes en offentlig oplysningskampagne, der inddrager forskellige sektorer, som kan nå ud til deres egne målgrupper. Navnlig bør massemedierne, især de offentlige medier, »de kreative« fra kulturen, kunsten, musikken osv. tilskyndes til at involvere sig i at udvikle kulturelle programmer på nationalt plan, der omsætter den politiske fortælling om bæredygtig udvikling til kommunikation, der vinder kulturel genklang i de forskellige medlemsstater. |
| --- | --- |

8.2.

9.   En ny forvaltningsmodel med mange interessenter og på flere niveauer

| 9.1. | 2030-dagsordenen fremmer et vigtigt paradigmeskift i retning af en mere deltagelsesbaseret forvaltningsmodel, hvor mange interessenter inddrages med henblik på bæredygtig udvikling. Dagsordenens mål nr. 17 angiver en central rolle for mange forskellige interessenter, herunder den private sektor, fagforeninger, civilsamfundet, den akademiske verden, lokalsamfund og andre i forbindelse med overvågning, gennemførelse, vurdering og opfølgende aktiviteter. |
| --- | --- |

9.1.

| 9.2. | Når deltagelsen af mange interessenter i 2030-dagsordenen er fuldt konkretiseret på flere niveauer (dvs. regionalt, subregionalt, nationalt og lokalt), vil denne nye forvaltningsmodel sandsynligvis tale til den brede befolkning. Mulighederne for inklusiv offentlig deltagelse i overvågningen og gennemførelsen af aktiviteter som foreslået i 2030-dagsordenen giver et klart mandat til at træffe afgørende skridt med henblik på at afhjælpe den nuværende kynisme i befolkningen og tabet af tillid til de formelle politiske systemer. |
| --- | --- |

9.2.

| 9.3. | Multistakeholderplatformen, som Kommissionen etablerede i 2017, og i hvilken forbindelse EØSU deltog aktivt, bør nu spille en afgørende rolle i forbindelse med udvikling og støtte til gennemførelsen af en ambitiøs strategi og gennemførelsesplan for et bæredygtigt Europa. Der bør foretages en officiel evaluering af, hvordan multistakeholderplatformen har fungeret hidtil, som involverer alle interessenter, og der bør fastsættes et klart mandat. I denne proces bør bedste praksis fra andre relevante multistakeholderfora (f.eks. den europæiske interessentplatform for cirkulær økonomi) undersøges, og disse erfaringer bør integreres i den måde, hvorpå multistakeholderplatformen organiseres fremadrettet med henblik på at optimere dens effektivitet og overordnede funktion. Dette kan omfatte behovet for bedre ressourcer til multistakeholderplatformens arbejde, hyppigere møder i dens politiske udvalg på højt plan, flere muligheder for udvidede debatter og engagement hos dens medlemmer, mere fokus på regelmæssig kontakt med nationale platforme for bæredygtig udvikling og fremme af mere regelmæssige, gennemsigtige og tilgængelige offentlige høringer om anliggender vedrørende bæredygtig udvikling. |
| --- | --- |

9.3.

| 9.4. | I adskillige medlemsstater er der allerede blevet udviklet eller er der ved at blive udviklet nationale strategier for gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling (27). En strategi for hele EU vil udgøre et godt grundlag for, at der gradvist kan blive større konvergens mellem de nationale strategier. Den åbne koordinationsmetode kan anvendes i denne forbindelse og lette udvekslingen af god praksis og peer-to-peer-læring i alle medlemsstater. |
| --- | --- |

9.4.

10.   Tilpasning af de eksisterende værktøjer til gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling

| 10.1. | Et grundlæggende nyt europæisk semester |
| --- | --- |

10.1.

| 10.1.1. | På nuværende tidspunkt er det europæiske semester det primære årlige koordinationsinstrument for EU's makroøkonomiske mål, hvor EU og EU’s medlemsstater inddrages. Det bør ændres grundlæggende, og gennemsigtigheden øges, så det bidrager til at sikre politisk sammenhæng og en koordineret gennemførelse og overvågning af målene for bæredygtig udvikling, sådan som EØSU (28) og multistakeholderplatformen allerede har opfordret til (29). Alle faser af semesterprocessen skal tilpasses for at sikre en effektiv koordinering af gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling på EU-plan og nationalt plan i overensstemmelse med en fremtidig overordnet strategi (30). |
| --- | --- |

10.1.1.

| 10.1.2. | Den årlige vækstundersøgelse bør erstattes af »den årlige undersøgelse af bæredygtig vækst« (31), hvori der er balance mellem de sociale, økonomiske og miljømæssige prioriteter i overensstemmelse med målene for bæredygtig udvikling. Det organiserede civilsamfund bør inddrages mere i alle faser af et reformeret semester, på såvel EU-niveau som nationalt plan med det formål at tilføre processen yderligere politisk ekspertise, sikre mere uafhængig overvågning af den politiske udvikling, fremme accepten af reformerne i samfundet og generelt styrke deltagelsesdemokratiet. |
| --- | --- |

10.1.2.

| 10.2. | Bedre regulering |
| --- | --- |

10.2.

| 10.2.1. | Brugen af Kommissionens værktøjer til bedre regulering er en anden måde at sikre, at bæredygtig udvikling integreres yderligere i europæiske politikker. Kommissionen bør i alle sine konsekvensanalyser, kvalitetskontroller og i REFIT-platformens henstillinger vurdere de miljømæssige, sociale og økonomiske konsekvenser, så bæredygtighed tages behørigt i betragtning og indregnes. Efterfølgende evalueringer må også indeholde en analyse af alle tre dimensioner i en stærk, integreret tilgang. Der bør mere eksplicit indarbejdes en kontrol af bæredygtigheden i REFIT-programmet (32), og der bør være sikkerhed for sammenhæng i politikkerne for bæredygtig udvikling. |
| --- | --- |

10.2.1.

| 10.2.2. | EØSU opfordrer Kommissionen til at integrere bæredygtig udvikling og målene for bæredygtig udvikling i evalueringsprocessen. |
| --- | --- |

10.2.2.

| 10.2.3. | Høringer af arbejdsmarkedets parter er også påkrævet i medfør af traktatens bestemmelser, hvoraf det helt konkret fremgår, at arbejdsmarkedets parter skal høres i forbindelse med lovgivningen om sociale spørgsmål (artikel 154, stk. 2). Høringer af EØSU, Regionsudvalget og de nationale parlamenter udgør en anden del af værktøjskassen for bedre regulering, der skal sikre opfyldelsen af kravet om inklusion, der er kernen i 2030-dagsordenen. |
| --- | --- |

10.2.3.

11.   EU's mål og bedre indikatorer

| 11.1. | Den overordnede strategi bør fastsætte EU's mål for at opfylde målene for bæredygtig udvikling. Disse mål skal overvåges med et sæt indikatorer, der: 1) er tilstrækkeligt omfattende til at vurdere, hvor langt man er nået i forhold til målene, og gøre passende status over fremskridtene; 2) kan danne grundlag for politisk planlægning og politikudformning. EU's nuværende sæt af indikatorer for målene for bæredygtig udvikling (33) fejler i denne sammenhæng. |
| --- | --- |

11.1.

| 11.2. | EØSU gentager sin opfordring til, at civilsamfundet inddrages tæt i definitionen af indikatorer og i vurderingen af EU's fremskridt hen imod målene (34). |
| --- | --- |

11.2.

| 11.3. | EU's indikatorer for målene for bæredygtig udvikling bør fuldt ud integreres med andre eksisterende sæt af indikatorer, f.eks. den europæiske sociale resultattavle, (35) efter den model, hvorefter resultattavlen allerede er blevet indlemmet i det europæiske semester. |
| --- | --- |

11.3.

12.   Overvågning og ansvarlighed

| 12.1. | Der bør etableres systemer for regelmæssig, inklusiv og gennemsigtig overvågning og ansvarlighed for at vurdere fremskridt med hensyn til EU's gennemførelse af målene for bæredygtig udvikling. EU skal hvert år aktivt deltage i UNECE's forum for regional bæredygtig udvikling og udvise lederskab med hensyn til at fremskynde de regionale fremskridt hen imod at opfylde mål og målsætninger for bæredygtig udvikling. EU bør endvidere forpligte sig til jævnligt at fremlægge en overordnet fælles EU-rapport om gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling på FN's Politiske Forum på Højt Plan vedrørende Bæredygtig Udvikling, der supplerer den fælles sammenfattende rapport om EU's udviklingspolitik. EU's overordnede rapport bør omfatte alle EU's interne og eksterne politikker og forvaltningsaspekterne samt en analyse af EU's aktuelle situation, og hvordan målene for bæredygtig udvikling skal nås inden 2030. |
| --- | --- |

12.1.

13.   Gennemførelse af målene for bæredygtig udvikling i forbindelse med EU's eksterne foranstaltninger

| 13.1. | Mange af EU's interne politikker kan have afsmittende virkninger uden for EU med positive og negative konsekvenser for andre landes forsøg på at nå målene for bæredygtig udvikling. EU-politikkerne for eksterne foranstaltninger, herunder investerings-, handels-, udviklings-, freds- og sikkerheds- og menneskerettighedspolitikker bør revideres for at sikre, at de fremmer opfyldelsen af den nye globale dagsorden for bæredygtig udvikling. Kapitlerne om bæredygtighed i EU's gældende handelsaftaler mangler f.eks. bid og er vanskelige at håndhæve. Bæredygtig udvikling skal sættes i centrum for EU's handelspolitik, f.eks. ved at der indføres formelle klageprocedurer for de tilfælde, hvor forpligtelserne til bæredygtighed i handelsaftaler ikke overholdes. I det internationale samarbejde bør handel være et redskab for bæredygtighed og for gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling. Dette kan reguleres via multilaterale aftaler. EU-handlens magt kan fremme bæredygtigheden i hele den globale værdikæde, f.eks. ved at rette fokus på bæredygtige indkøb. |
| --- | --- |

13.1.

| 13.2. | EU's eksterne foranstaltninger skal sikre større integration mellem gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling og Parisaftalen. Inden for den nuværende ramme tages der ikke højde for EU's afsmittende virkning og/eller fodaftryk. Desuden fokuserer den nuværende EU-ramme og de nuværende indikatorer for målene for bæredygtig udvikling primært på fremskridt med hensyn til gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling i EU og måler ikke EU's bidrag til at nå målene for bæredygtig udvikling på globalt plan. Bæredygtige investeringer i værdikæden bør ligeledes sikres. |
| --- | --- |

13.2.

Bruxelles, den 26. september 2019.

Luca JAHIER

Formand

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EP's årlige strategiske rapport om målene for bæredygtig udvikling, marts 2019.

1

(2)  https://www.ipcc.ch/.

2

(3)  Eurostat, (Children at risk of poverty or social exclusion).

3

(4)  EØSU's udtalelser om indikatorer, der er bedre egnede til at evaluere målene for bæredygtig udvikling, EUT C 440 af 6.12.2018, s. 14, næste skridt hen imod en bæredygtig europæisk fremtid, EUT C 345 af 13.10.2017, s. 91 og omstillingen til en mere bæredygtig europæisk fremtid, EUT C 81 af 2.3.2018, s. 44.

4

(5)  På vej mod en stadig mere bæredygtig Union i 2030 — Rådets konklusioner.

5

(6)  http://www.un-documents.net/our-common-future.pdf.

6

(7)  Stockholm Resilience Centre, 2016. Illustration: Azote for Stockholm Resilience Centre.

7

(8)  Artikel 191 i TEUF.

8

(9)  Artikel 91, stk. 2, i TEUF.

9

(10)  EØSU's udtalelse om klimaretfærdighed, EUT C 81 af 2.3.2018, s. 22.

10

(11)  Det Europæiske Center for Politisk Strategi, juli 2016.

11

(12)  EØSU's udtalelse om næste skridt hen imod en bæredygtig europæisk fremtid, EUT C 345 af 13.10.2017, s. 91.

12

(13)  EØSU's udtalelse om hinsides BNP, EUT C 100 af 30.4.2009, s. 53.

13

(14)  EØSU's udtalelse om Sibiu og derefter, EUT C 228 af 5.7.2019, s. 37.

14

(15)  EØSU's udtalelse om Sibiu og derefter, EUT C 228 af 5.7.2019, s. 37.

15

(16)  https://degrowth.org/2018/09/06/post-growth-open-letter/.

16

(17)  EØSU's udtalelse om Sibiu og derefter, EUT C 228 af 5.7.2019, s. 37.

17

(18)  EØSU's udtalelse om handlingsplan for bæredygtig finansiering, EUT C 62 af 15.2.2019, s. 73.

18

(19)  EØSU's udtalelse om fremme af ikkestatslige aktørers adgang til klimafinansiering, EUT C 110 af 22.3.2019, s. 14.

19

(20)  EØSU's udtalelse om sociale investeringers virkninger for beskæftigelsen og de offentlige budgetter, EUT C 226 af 16.7.2014, s. 21.

20

(21)  EØSU's udtalelse om indikatorer, som er bedre egnet til at evaluere målene for bæredygtig udvikling, EUT C 440 af 6.12.2018, s. 14.

21

(22)  EØSU's udtalelse om den europæiske klimafinansieringspagt, EUT C 62 af 15.2.2019, s. 8.

22

(23)  EØSU's udtalelse om fremme af ikkestatslige aktørers adgang til klimafinansiering, EUT C 110 af 22.3.2019, s. 14.

23

(24)  EØSU's udtalelse om en samlet fødevarepolitik i EU, EUT C 129 af 11.4.2018, s. 18.

24

(25)  EØSU's udtalelse om markedsbaserede instrumenter til fremme af en ressourceeffektiv og kulstoffattig økonomi i EU (initiativudtalelse), EUT C 226 af 16.7.2014, s. 1.

25

(26)  EØSU's udtalelse om en socialt bæredygtig model for den digitale tidsalder (EUT C 237 af 6.7.2018, s. 1).

26

(27)  Se EØSU's landerapporter om medlemsstaternes aktiviteter i forbindelse med målene for bæredygtig udvikling.

27

(28)  EØSU's udtalelser om indikatorer, som er bedre egnet til at evaluere målene for bæredygtig udvikling, omstillingen til en mere bæredygtig europæisk fremtid, EUT C 81 af 2.3.2018, s. 44, den årlige vækstundersøgelse 2018, EUT C 227 af 28.6.2018, s. 95.

28

(29)  Rapport fra multistakeholderplatformen.

29

(30)  EØSU's udtalelse om Sibiu og derefter, EUT C 228 af 5.7.2019, s. 37.

30

(31)  EØSU's udtalelse om den årlige vækstundersøgelse 2019, EUT C 190 af 5.6.2019, s. 24.

31

(32)  Rapport fra multistakeholderplatformen.

32

(33)  Eurostat om EU's indikatorer for målene for bæredygtig udvikling.

33

(34)  EØSU's udtalelse om indikatorer, som er bedre egnet til at evaluere målene for bæredygtig udvikling, EUT C 440 af 6.12.2018, s. 14.

34

(35)  Eurostat om den sociale resultattavle.

35

---

BILAG

Følgende ændringsforslag blev forkastet, men opnåede mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer:

Nyt punkt 13.3

Nyt punkt tilføjes:

EØSU påpeger også, at alle EU's bestræbelser vil vise sig at være forgæves og ikke kunne levere de ønskede resultater, hvis det ikke samtidig lykkes at imødegå den ukontrollerede befolkningstilvækst på globalt plan på en hensigtsmæssig måde.

Afstemningsresultat

| For | 47 |
| --- | --- |
| Imod | 108 |
| Hverken for eller imod | 5 |

For

47

Imod

108

Hverken for eller imod

5

---

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/105 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/105

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd og Rådet — En mere effektiv og demokratisk beslutningstagning inden for EU's energi- og klimapolitik

(COM(2019) 177 final)

(2020/C 14/15)

Ordfører: Baiba MILTOVIČA

Medordfører: Dumitru FORNEA

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 3.6.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget i sektionen | 11.9.2019 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 26.9.2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 136/39/11 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 3.6.2019

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget i sektionen

11.9.2019

Vedtaget på plenarforsamlingen

26.9.2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

136/39/11

1.   Konklusioner og anbefalinger

1.1.   Konklusioner

| 1.1.1. | Meddelelsen er et supplement til den fjerde rapport om status over energiunionen. I meddelelsen fokuseres der på den lovgivningsmæssige ramme for en mere demokratisk beslutningstagning inden for EU's energi- og klimapolitik, og det foreslås, at beslutninger om energirelaterede skattespørgsmål fremover skal vedtages med kvalificeret flertal (med den dertil hørende almindelige lovgivningsprocedure) og ikke med enstemmighed, som det er tilfældet i dag. |
| --- | --- |

1.1.1.

| 1.1.2. | EØSU bifalder forslaget om at anvende passerellebestemmelserne til at opnå kvalificeret flertal i Rådet og en fælles beslutningsprocedure med Europa-Parlamentet. Udvalget vil med denne nye struktur kunne spille en vigtig rolle med hensyn til at støtte trepartsdialogen og bør inddrages heri.
  EØSU støtter meddelelsen, men mener, at en effektiv styring af klima- og energistrategien og større sammenhæng i EU-lovgivningen om energibeskatning bør tage hensyn til erhvervslivets, arbejdstagernes og andre interessenters interesser, herunder forbrugerne. Civilsamfundets inddragelse og engagement, medlemsstaternes støtte samt arbejdsmarkedsparternes samtykke og engagement er vigtig for en vellykket proces. |
| --- | --- |

1.1.2.

EØSU støtter meddelelsen, men mener, at en effektiv styring af klima- og energistrategien og større sammenhæng i EU-lovgivningen om energibeskatning bør tage hensyn til erhvervslivets, arbejdstagernes og andre interessenters interesser, herunder forbrugerne. Civilsamfundets inddragelse og engagement, medlemsstaternes støtte samt arbejdsmarkedsparternes samtykke og engagement er vigtig for en vellykket proces.

| 1.1.3. | EØSU opfordrer EU til fortsat at lade sig forpligte af nærhedsprincippet ved anvendelsen af beslutningstagning med kvalificeret flertal og til at fokusere på aspekter inden for de områder, hvor EU ikke har enekompetence, og hvor de fælles mål ikke kan nås mere effektivt på nationalt, regionalt eller lokalt plan. |
| --- | --- |

1.1.3.

| 1.1.4. | EØSU er klar over, at nogle af de former for energibeskatning, der indgår i overvejelserne, potentielt er kontroversielle. Vi opfordrer derfor på det kraftigste Kommissionen til at præcisere, at en tilgang som den, der er omhandlet i meddelelse COM(2019) 8 »På vej mod en mere effektiv og demokratisk beslutningstagning inden for EU's skattepolitik«, finder anvendelse i sådanne tilfælde, således at de mindst kontroversielle beskatningsområder kan udpeges til behandling først. |
| --- | --- |

1.1.4.

| 1.1.5. | EØSU beklager, at meddelelse COM(2019) 177 ikke kommer nærmere ind på, hvilke former for specifikke skatteafgørelser, der kan drøftes under afstemning med kvalificeret flertal, og opfordrer indtrængende Kommissionen til at ændre dette. |
| --- | --- |

1.1.5.

| 1.1.6. | Der er behov for en hensigtsmæssig tilgang, der tager højde for de lokale forhold, og der skal træffes foranstaltninger til at sikre en retfærdig omstilling, så arbejdstagere, forbrugere og lokalsamfund ikke lades i stikken. I visse tilfælde kan nye energibeskatningsforanstaltninger kræve kompenserende finansiel støtte fra EU for at opveje sociale og økonomiske skader. |
| --- | --- |

1.1.6.

1.2.   Anbefalinger

| 1.2.1. | Meddelelsen om energirelaterede skatteprocedurer bør:






  — | være genstand for en dybtgående analyse af målsætninger, grundlag og den dertil relaterede struktur af energibeskatningen samt en grundig social og økonomisk konsekvensanalyse af de følger, der kortlægges heri |
| --- | --- | --- |

1.2.1.

—

være genstand for en dybtgående analyse af målsætninger, grundlag og den dertil relaterede struktur af energibeskatningen samt en grundig social og økonomisk konsekvensanalyse af de følger, der kortlægges heri

| — | indgå i en mere omfattende og tydelig køreplan, der går hånd i hånd med udviklingen på andre områder af energiunionen, og som omfatter målrettede, konsekvente foranstaltninger, herunder incitamenter og kompensation for at støtte omstillingen til en mere bæredygtig energiproduktion og -strategi. |
| --- | --- |

—

indgå i en mere omfattende og tydelig køreplan, der går hånd i hånd med udviklingen på andre områder af energiunionen, og som omfatter målrettede, konsekvente foranstaltninger, herunder incitamenter og kompensation for at støtte omstillingen til en mere bæredygtig energiproduktion og -strategi.

| 1.2.2. | Kommissionen har med sine nuværende beføjelser mulighed for at handle uden at anmode medlemsstaterne om at afgive suverænitet (gennem de specifikke eller generelle passerellebestemmelser), navnlig ved at:






  — | udvikle mere specifikke instrumenter under artikel 194, stk. 1, i TEUF med henblik på at øge EU's kapacitet inden for grænseoverskridende sammenkoblinger, hvilket er »et prioritetsspørgsmål« for Den Europæiske Union |
| --- | --- | --- |

1.2.2.

—

udvikle mere specifikke instrumenter under artikel 194, stk. 1, i TEUF med henblik på at øge EU's kapacitet inden for grænseoverskridende sammenkoblinger, hvilket er »et prioritetsspørgsmål« for Den Europæiske Union

| — | omlægge den nuværende mekanisme for incitamenter til at udvikle kapacitet/sammenkoble kapacitet, fremme »national mangfoldighed« og udnyttelse af løftestangseffekten i stedet for at være underlagt den; mere effektivt at forankre energiunionen til EU's industrigrundlag; styrke anvendelsen af den fri bevægelighed og statsstøtte |
| --- | --- |

—

omlægge den nuværende mekanisme for incitamenter til at udvikle kapacitet/sammenkoble kapacitet, fremme »national mangfoldighed« og udnyttelse af løftestangseffekten i stedet for at være underlagt den; mere effektivt at forankre energiunionen til EU's industrigrundlag; styrke anvendelsen af den fri bevægelighed og statsstøtte

| — | gøre den nationale energibeskatning mere gennemsigtig og neutralisere virkningerne af nationale beslutninger i henhold til artikel 194, stk. 2, i TEUF, som kan påvirke Unionens overordnede interesser, samtidig med at der tages hensyn til, at offentlig intervention også kan have positive virkninger |
| --- | --- |

—

gøre den nationale energibeskatning mere gennemsigtig og neutralisere virkningerne af nationale beslutninger i henhold til artikel 194, stk. 2, i TEUF, som kan påvirke Unionens overordnede interesser, samtidig med at der tages hensyn til, at offentlig intervention også kan have positive virkninger

| — | omstrukturere EU's energimarkeder med henblik på at forbedre håndteringen af de udfordringer i tilknytning til økonomi, international handel og sociale anliggender, der opstår for forbrugere, arbejdstagere og virksomheder som følge af omstillingen. Samarbejdet med tredjelande skal baseres på en fælles energihandelspolitik for at beskytte medlemsstaterne mod ubalancer på det økonomiske marked og for at undgå en stigning i EU's energiafhængighed af tredjelande. |
| --- | --- |

—

omstrukturere EU's energimarkeder med henblik på at forbedre håndteringen af de udfordringer i tilknytning til økonomi, international handel og sociale anliggender, der opstår for forbrugere, arbejdstagere og virksomheder som følge af omstillingen. Samarbejdet med tredjelande skal baseres på en fælles energihandelspolitik for at beskytte medlemsstaterne mod ubalancer på det økonomiske marked og for at undgå en stigning i EU's energiafhængighed af tredjelande.

| 1.2.3. | Der bør sættes yderligere skub i EU's industripolitik ved at udnytte de investeringer i ren energi, der er foretaget i de seneste år. Ved at køre de europæiske virksomheder i stilling vil man kunne bidrage til at øge bruttonationalproduktet yderligere, skabe arbejdspladser og indkomster og herigennem håndtere de forventede stigninger i energiomkostningerne mere effektivt. |
| --- | --- |

1.2.3.

| 1.2.4. | Kommissionen bør forbedre foranstaltningerne til udformning af energimarkedet, herunder indarbejdelse af yderligere støtte til efterspørgselsbaserede energikooperativer og en eventuel genkommunalisering af lokale distributionsnet. Den bør revidere tilrettelæggelsen af sit arbejde f.eks. ved at genoverveje strukturen og antallet af EU-agenturer, der er involveret i udformningen af energipolitikken.
  I den forbindelse kunne EØSU bidrage med yderligere input for at fastslå, om europæiske forbrugere og lokalsamfund, erhvervsliv og arbejdstagere allerede råder over de nødvendige værktøjer til at tage ejerskab over energiomstillingen og dermed styrke energiunionens mål. Dette kunne ske gennem en initiativudtalelse fra EØSU om den nye udformning af energimarkedet. |
| --- | --- |

1.2.4.

I den forbindelse kunne EØSU bidrage med yderligere input for at fastslå, om europæiske forbrugere og lokalsamfund, erhvervsliv og arbejdstagere allerede råder over de nødvendige værktøjer til at tage ejerskab over energiomstillingen og dermed styrke energiunionens mål. Dette kunne ske gennem en initiativudtalelse fra EØSU om den nye udformning af energimarkedet.

| 1.2.5. | Energiomkostninger har en direkte og umiddelbar betydning for alle virksomheder, arbejdstagere, forbrugere, og borgernes liv, og derfor bør man nøje overveje konsekvenserne af et ubalanceret initiativ om energibeskatning. EØSU glæder sig i den forbindelse over den kommende Kommissionsformands erklæring om at indføre en ny CO2-grænseafgift for at sikre de europæiske virksomheders konkurrenceevne på det globale marked og samtidig undgå CO2-lækage. Der er behov for foranstaltninger til at støtte omstillingen til en mere bæredygtig energiproduktion og hjælpe mange sociale grupper med at håndtere energiomstillingen. I tilfælde af jobtab bør de pågældende arbejdstagere tilbydes nye muligheder, faglig omskoling eller andre forhandlede løsninger. |
| --- | --- |

1.2.5.

2.   Indledning

| 2.1. | I meddelelsen behandles energibeskatning og en reform af Euratomtraktaten, som begge er spørgsmål, der er tæt forbundet med suverænitet. Der er tale om et kontroversielt emne, og krav om overdragelse af suverænitet på et så følsomt område som beskatning på dette tidspunkt forudsætter en intelligent tilgang. Som det fremhæves i Kommissionens meddelelse under overskriften »Reformen af energibeskatning bør afspejle hensyn til social lighed« (kapitel 2.3) risikerer enhver beskatning af mere »forurenende« energi direkte at ramme de dårligst stillede i samfundet. En sådan foranstaltning vil derfor af mange europæiske borgere blive opfattet som en ekstra byrde, og EØSU bifalder derfor, at Kommissionen anerkender, at der er tale om et meget følsomt emne. EØSU henleder opmærksomheden på de mange udtalelser, hvor udvalget over for Kommissionen har fremsat forslag til, hvordan dette problem kan løses.
  Behovet for en mere effektiv styring af klima- og energistrategien og større sammenhæng i EU-lovgivningen betyder, at der på alle niveauer i samfundet, og langt mere intensivt end tidligere, er behov for en debat om, hvordan man i EU træffer afgørelser om energibeskatning, under hensyntagen til erhvervslivets, arbejdstagernes og de øvrige interessenters, herunder forbrugernes, bekymringer. Det rette værktøj til dette er en effektiv energidialog med det organiserede civilsamfund på europæisk, nationalt, regionalt og lokalt niveau. |
| --- | --- |

2.1.

Behovet for en mere effektiv styring af klima- og energistrategien og større sammenhæng i EU-lovgivningen betyder, at der på alle niveauer i samfundet, og langt mere intensivt end tidligere, er behov for en debat om, hvordan man i EU træffer afgørelser om energibeskatning, under hensyntagen til erhvervslivets, arbejdstagernes og de øvrige interessenters, herunder forbrugernes, bekymringer. Det rette værktøj til dette er en effektiv energidialog med det organiserede civilsamfund på europæisk, nationalt, regionalt og lokalt niveau.

| 2.2. | Endelig må man ikke glemme, at selvom EU's energipolitik i de seneste 20 år har været tæt knyttet til miljøpolitikken, vil den i 2020 bevæge sig ind i en ny fase med bredere målsætninger baseret på målene for bæredygtig udvikling. Energi står også i centrum for industripolitikken, og de EU-investeringer, der er blevet gennemført i de seneste år i en økonomi for ren energi, kan nu skabe resultater ved at give et rygstød til EU's virksomheder inden for flere innovative sektorer rundt om i verden. |
| --- | --- |

2.2.

3.   Kommissionens meddelelse

| 3.1. | Kommissionen har udarbejdet denne meddelelse for at appellere til, at fremtidige beslutninger om energirelaterede skattespørgsmål vedtages med kvalificeret flertal (med den hertil knyttede almindelige lovgivningsprocedure) i stedet for enstemmighed. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | Meddelelsen har endvidere til formål at udvikle større demokratisk ansvarlighed inden for rammerne af Euratomtraktaten, der ikke tildeler Europa-Parlamentet de samme beføjelser som Lissabontraktaten. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | Meddelelsen beskriver den nuværende ramme: i tillæg til den sædvanlige kvalificerede flertalsafstemning (artikel 194, stk. 1 og 2, første afsnit, i TEUF) og medlemsstaternes udtrykkelige ret til at fastsætte visse energipolitikker (artikel 194, stk. 2, andet afsnit, i TEUF) kræver det på energiområdet enstemmighed i Rådet at vedtage bestemmelser af hovedsagelig skattepolitisk karakter (artikel 194, stk. 3, i TEUF) i lighed med det, der kræves for skatterelaterede miljøforanstaltninger (artikel 192, stk. 2, i TEUF). |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Kommissionen mener, at overgangen til beslutningstagning med kvalificeret flertal er afgørende for at afslutte omstillingen til ren energi og opfylde energi- og klimamålene for 2030, også set i lyset af den relevante og voksende indflydelse, som skatter og afgifter har på energipriserne. I denne forbindelse har Kommissionen gjort gældende, at kravet om enstemmighed indtil nu har gjort det umuligt at revidere energibeskatningsdirektivet fra 2003 (1), som i høj grad er baseret på forældede antagelser og ikke drives af målene for ren energi:






  — | skatterne baseres på mængden/vægten af de energiprodukter, der forbruges, frem for på deres energiindhold |
| --- | --- | --- |

3.4.

—

skatterne baseres på mængden/vægten af de energiprodukter, der forbruges, frem for på deres energiindhold

| — | uændrede minimumssatser giver ineffektive signaler, og skaber illoyal konkurrence. |
| --- | --- |

—

uændrede minimumssatser giver ineffektive signaler, og skaber illoyal konkurrence.

Kommissionen mener desuden, at sektorspecifikke afgiftsfritagelser/afgiftslempelser (inden for luftfart, søtransport, vejtransport og landbrug/fiskeri samt energiintensive industrier) svækker incitamentet til større energieffektivitet.

| 3.5. | Det er Kommissionens opfattelse, at meddelelsen skal bane vej for en revision af direktivet fra 2003, der sigter mod at:






  — | yde mere støtte til omstillingen til ren energi i form af miljømæssigt forsvarlige skattesatser og ved at erstatte tilskud til fossile brændstoffer med en CO2-afgift |
| --- | --- | --- |

3.5.

—

yde mere støtte til omstillingen til ren energi i form af miljømæssigt forsvarlige skattesatser og ved at erstatte tilskud til fossile brændstoffer med en CO2-afgift

| — | sikre en bæredygtig og socialt retfærdig vækst ved at omstille til mere vækstfremmende forbrugs- og miljøafgifter og harmonisere beskatningsniveauerne i medlemsstaterne, hvilket vil få en positiv indvirkning på detailpriserne |
| --- | --- |

—

sikre en bæredygtig og socialt retfærdig vækst ved at omstille til mere vækstfremmende forbrugs- og miljøafgifter og harmonisere beskatningsniveauerne i medlemsstaterne, hvilket vil få en positiv indvirkning på detailpriserne

| — | styrke hensynet til social lighed ved at udforme passende ledsageforanstaltninger inden for rammerne af socialpolitikken og velfærdssystemerne, der kan afbøde virkningerne af skatteomlægninger til fordel for ren energi (støtte til udsatte forbrugere, fremme af omstillingen i økonomiske sektorer og/eller regioner, sænke skatten på arbejde), og gøre dem socialt acceptable. |
| --- | --- |

—

styrke hensynet til social lighed ved at udforme passende ledsageforanstaltninger inden for rammerne af socialpolitikken og velfærdssystemerne, der kan afbøde virkningerne af skatteomlægninger til fordel for ren energi (støtte til udsatte forbrugere, fremme af omstillingen i økonomiske sektorer og/eller regioner, sænke skatten på arbejde), og gøre dem socialt acceptable.

| 3.6. | I meddelelsen præsenteres to muligheder for at nå målet om afstemning med kvalificeret flertal, som ikke kræver ændring af EUF-traktaten og ej heller påvirker den nuværende fordeling af kompetencer mellem EU og medlemsstaterne: enten anvendelse af den i miljøafsnittet fastsatte særlige passerellebestemmelse (artikel 192, stk. 2, i TEUF), som gør det muligt at nå det proceduremæssige mål for energibeskatningsforanstaltninger, der primært er af miljømæssig karakter, eller den generelle passerellebestemmelse i artikel 48, stk. 7, i TEU, for de skatteforanstaltninger, der mere generelt er blevet udarbejdet med henblik på at opfylde energimål. I begge tilfælde er det op til Rådet at afgøre, hvorvidt afstemningsproceduren skal ændres fra enstemmighed til kvalificeret flertal. |
| --- | --- |

3.6.

| 3.7. | Endelig er hensigten bag meddelelsen at sætte skub i udviklingen af demokratisk ansvarlighed inden for rammerne af Euratomtraktaten, der omfatter følsomme spørgsmål af almen interesse, navnlig gennem den foreslåede inddragelse af såvel Europa-Parlamentet (som i øjeblikket kun høres, men ikke om indgåelse af internationale traktater) som nationale parlamenter. |
| --- | --- |

3.7.

| 3.8. | Euratomtraktatens indhold vil ikke blive ændret, bortset fra en udvidelse af civilsamfundets ret til information, garanti for høring på tværs af grænserne mellem medlemsstater, når der potentielt kan opstå grænseoverskridende følger, og sikring af at Gruppen af Europæiske Nukleare Tilsynsmyndigheder (ENSREG) i sådanne tilfælde inddrages i større omfang, samt en øget indsatskapacitet i tilfælde af nukleare ulykker. Traktaten vil derfor skulle revideres i henhold til den almindelige revisionsprocedure for traktater som anført i artikel 48 i TEU. |
| --- | --- |

3.8.

4.   Generelle bemærkninger

| 4.1. | EØSU glæder sig over denne meddelelse fra Kommissionen om indførelse af afstemning med kvalificeret flertal på området energibeskatning, da man skal håndtere udfordringerne i forbindelse med klimaændringer. Udvalget tilslutter sig også, at Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter (der i øjeblikket ikke er involveret) kommer til at spille en større rolle i beslutningsprocessen under Euratom samt Kommissionens forslag om at styrke civilsamfundets inddragelse i udformningen af politikker for atomenergi, selv om selve meddelelsen nødvendigvis har en langsigtet tilgang til denne udvikling. EØSU opfordrer til etablering af en tættere forbindelse mellem fremtidige rapporter om energiunionens tilstand og den mellemlange strategi for 2030 samt den langsigtede strategi, der foreslås for 2050. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Udvalget erkender, at der skal træffes øjeblikkelige foranstaltninger (eftersom et godt stykke over 80 % af CO2-emissionerne skyldes produktion og anvendelse af energi), men det opfordrer EU til fortsat at overholde nærhedsprincippet, når der anvendes afstemning med kvalificeret flertal. På områder, hvor EU ikke har enekompetence, bør Unionen fokusere på aspekter, hvor de fælles mål ikke kan nås mere effektivt på nationalt, regionalt eller lokalt plan. Det samme gælder for proportionalitetsprincippet, som fastsætter, at EU's foranstaltninger i deres indhold og form ikke må gå ud over, hvad der er nødvendigt for at opnå traktaternes mål (2). |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | EØSU noterer sig med bekymring, at der i Kommissionens meddelelse COM(2019) 177 ikke henvises til den gradvise tilgang, der beskrives i meddelelsen COM(2019) 8 »På vej mod en mere effektiv og demokratisk beslutningstagning inden for EU's skattepolitik«, hvor der argumenteres for en gradvis overgang med fire trin hen imod afstemning med kvalificeret flertal efter den almindelige lovgivningsprocedure på visse områder af den fælles EU-skattepolitik (3). EØSU er klar over, at nogle af de former for energibeskatning, der indgår i overvejelserne, potentielt er kontroversielle. Udvalget anbefaler derfor på det kraftigste, at Kommissionen gør det klart, at en lignende tilgang også vil finde anvendelse i dette tilfælde, så man i første omgang kan identificere de mindst kontroversielle beskatningsområder. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | EØSU beklager, at meddelelse COM(2019) 177 ikke kommer nærmere ind på, hvilke former for specifikke skatteafgørelser, der kan drøftes under afstemning med kvalificeret flertal, og opfordrer indtrængende Kommissionen til at ændre dette. EØSU ville være bekymret, hvis der blev truffet beslutninger på EU-plan om energibeskatning, der har negative fordelingsmæssige virkninger, f.eks. i form af voksende energifattigdom, hvis der eksempelvis fjernes tilskud til energiregningen for de dårligst stillede forbrugere. Der er tale om følsomme spørgsmål, som berører medlemsstaterne forskelligt alt efter deres afhængighed af fossile brændstoffer og tilgængeligheden af alternativer. Der er behov for en hensigtsmæssig tilgang, der tager højde for de lokale forhold, og der skal træffes foranstaltninger til at sikre en retfærdig omstilling, så arbejdstagere, forbrugere og lokalsamfund ikke lades i stikken. I visse tilfælde kan nye energibeskatningsforanstaltninger kræve kompenserende finansiel støtte fra EU for at opveje sociale og økonomiske skader. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | Energipriser, der stiger hurtigere end husholdningsbudgetterne, indkomstuligheden i Europa og de omkostninger, der er forbundet med energiomstillingen (decentralisering og digitalisering af elektricitets- og gasmarkederne), er afgørende for, hvorvidt der findes energifattigdom i et samfund (4). Det europæiske index for energifattigdom (EEPI) rangordner medlemsstaterne og evaluerer hvor langt de er nået med hensyn til at afbøde den indenlandske og transportrelaterede energifattigdom (5), og meddelelsen, der trækker på resultaterne fra det europæiske observatorium for energifattigdom, bør knyttes til en europæisk handlingsplan, der sigter mod udryddelse af energifattigdom ved at fokusere på de grundlæggende årsager hertil (6). Som nævnt i EØSU's tidligere udtalelser (7), [udgør] »energieffektivitet og ikkeforbrug af energi ikke [...]energikilder« og kan derfor ikke i sig selv løse de problemer, der er forbundet med klimaændringer, forsyningssikkerhed og energifattigdom. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Forbrugerne nyder ikke godt af fordelene ved EU's indsats på energiområdet som følge af opsplitningen af engros- og detailmarkederne (8): på grund af en række faktorer (eksempelvis sen opdeling af distributionen, byrden som følge af subsidier og de mange konkurser blandt nye detailhandlere) overføres de historisk faldende priser på engrosmarkederne efter liberaliseringen ikke til detailmarkederne.
  Energibrugerafgifterne i EU ligger allerede på et meget højt niveau (9). Eftersom ca. 40 % af den slutpris på elektricitet, som de europæiske forbrugere betaler, består af skatter og afgifter, er det Kommissionens opgave at foretage en konsekvensanalyse af energiprisernes potentielle virkninger, bl.a. med hensyn til skatteharmoniseringens virkninger for de fattigste husholdninger. |
| --- | --- |

4.6.

Energibrugerafgifterne i EU ligger allerede på et meget højt niveau (9). Eftersom ca. 40 % af den slutpris på elektricitet, som de europæiske forbrugere betaler, består af skatter og afgifter, er det Kommissionens opgave at foretage en konsekvensanalyse af energiprisernes potentielle virkninger, bl.a. med hensyn til skatteharmoniseringens virkninger for de fattigste husholdninger.

| 4.7. | Uden at opgive forbindelsen til miljøpolitik kan en tættere koordinering med en bredere industripolitik og den deraf følgende økonomiske udvikling også gøre det muligt at opnå:






  — | dels en bedre styring af potentielle sociale spændinger (højere indkomster for arbejdstagere for at kompensere for de stigende energiomkostninger) (10) og |
| --- | --- | --- |

4.7.

—

dels en bedre styring af potentielle sociale spændinger (højere indkomster for arbejdstagere for at kompensere for de stigende energiomkostninger) (10) og

| — | dels en bedre styring af den nuværende europæiske energidiversitet: de forskellige nationale energipolitikker, der indtil nu er blevet gennemført, kan blive en fordel, hvis de forvaltes ordentligt på europæisk plan, ved at gøre brug af de forskellige og supplerende alternativer inden for rammerne af EU's energipolitikker. |
| --- | --- |

—

dels en bedre styring af den nuværende europæiske energidiversitet: de forskellige nationale energipolitikker, der indtil nu er blevet gennemført, kan blive en fordel, hvis de forvaltes ordentligt på europæisk plan, ved at gøre brug af de forskellige og supplerende alternativer inden for rammerne af EU's energipolitikker.

| 4.8. | I henhold til artikel 192, stk. 2, i TEUF om den særlige passerellebestemmelse og artikel 48, stk. 7, i TEU om den generelle passerellebestemmelse er udviklingen af en ægte energiunion nødt til at gå hånd i hånd med suverænitetsafgivelse. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | Selv om der gennem årene er sket fremskridt på energiområdet takket være dels EU's politikker (f.eks. en stigning i kapaciteten for vedvarende energi), dels internationale faktorer (f.eks. mere fleksible forsyningsvilkår for flydende naturgas, kulindeksering og lavere priser), udgør visse problemer (herunder de vigtigste problemer, der er omhandlet i punkt 4.11) fortsat en hindring for videreudviklingen af et ægte indre marked for energi og afholder forbrugerne fra at få en rimelig andel af udbyttet. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | De største hindringer omfatter den begrænsede udvikling af grænseoverskridende sammenkoblingskapacitet, navnlig i elsektoren, hvilket skyldes nationale beslutninger og forsinkelser i EU's indsats for at nå målet for sammenkobling af elnettet på 10 % inden 2010 og 15 % inden 2030 (mål, der allerede er meget begrænsede, utilstrækkelige og ikkebindende) (11). |
| --- | --- |

4.10.

| 4.11. | Social konsensus bør være blandt de vigtigste prioriteter, da de seneste data viser, at husholdningerne i det nordlige/vestlige EU anvender 4-8 % af deres forbrugsbudget på energiområdet, mens familier i den centrale- og østeuropæiske del af EU anvender 10-15 % (12). Energifattigdom forårsager store skadevirkninger og eksisterer fortsat til trods for, at bekæmpelsen heraf er anført som en ny prioritet på det socialpolitiske område såvel på nationalt som på europæisk plan. |
| --- | --- |

4.11.

5.   Særlige bemærkninger

| 5.1. | Energi er et stift system, hvor infrastruktur og lovændringer tager et årti at gennemføre, samtidig med, at konkurrencen fortsat skærpes (som det klart fremgår af de kinesiske solpaneler og væksten i industrien for el-køretøjer). Der er behov for en helt ny, bredere energipolitisk model for bl.a. at opnå merværdi for EU's virksomheder fra forskning, der udføres om energikontinuitet i forbindelse med vedvarende energi, eller at køre dem i stilling inden for sektorer som f.eks. elbiler, beslægtede sidste generationsbatterier, brint eller vindmøller, hvor der er en konkurrencemæssig fordel. |
| --- | --- |

5.1.

| 5.2. | Der er behov for, at Kommissionen supplerer udformningen og gennemførelsen af energipolitikken med en køreplan, eftersom energipolitik er mere end blot skatter og under alle omstændigheder omfatter beskatning af både energiaktiviteter og energiprodukter. Tidligere erfaringer på andre områder viser, at suverænitetsafgivelse uden en egentlig og fuldkommen etableret Union kan føre til store uoverensstemmelser (sådan som det var tilfældet for Den Økonomiske og Monetære Union). |
| --- | --- |

5.2.

| 5.3. | Energiomkostninger har en direkte og umiddelbar betydning for alle virksomheder og borgernes liv, og derfor bør man nøje overveje konsekvenserne af et ubalanceret initiativ om energibeskatning. I den forbindelse og med udgangspunkt i den nødvendige sociale og økonomiske konsekvensanalyse glæder EØSU sig i den forbindelse over den kommende Kommissionsformands erklæring om at indføre en ny CO2-grænseafgift for at sikre de europæiske virksomheders konkurrenceevne på det globale marked og samtidig undgå CO2-lækage. I tilfælde af jobtab bør de pågældende arbejdstagere tilbydes nye muligheder, faglig omskoling eller andre forhandlede løsninger. |
| --- | --- |

5.3.

| 5.4. | Samtidig med at Kommissionen ser nærmere på risikoen for en forvridning af det indre marked som følge af forskellige beskatningsniveauer for energi baseret på fossile brændstoffer, bør den tage hensyn til det forhold, at frihandelsaftaler kan have samme konsekvens på grund af den dumpingeffekt, der opstår, som følge af tredjelandes forskellige retlige rammer på energi- og konkurrenceområdet. De sektorer i EU, som de foreslåede beskatningsforanstaltninger er rettet mod, herunder luftfart, transport på indre vandveje og på landeveje, landbrug/fiskeri og energiintensive industrier, vil muligvis blive påvirket. Derfor bør EU under bilaterale og multilaterale handelsforhandlinger konsekvent forlange ækvivalens for kravene i social- og miljølovgivning ved importerede produkter (13). |
| --- | --- |

5.4.

Bruxelles, den 26. september 2019.

Luca JAHIER

Formand

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT L 283 af 31.10.2003, s. 51.

1

(2)  SOC/626 Passerellebestemmelse (se side 87 i EUT).

2

(3)  EUT C 353 af 18.10.2019, s. 90.

3

(4)  EUT C 198 af 10.7.2013, s. 1.

4

(5)  Det europæiske energifattigdomsindeks (EEPI) https://www.openexp.eu/sites/default/files/publication/files/european_energy_poverty_index-eepi_en.pdf.

5

(6)  EUT C 341 af 21.11.2013, s. 21.

6

(7)  EUT C 345 af 13.10.2017, s. 120.

7

(8)  EUT C 383 af 17.11.2015, s. 84.

8

(9)  COM(2019) 1 final.

9

(10)  Europa-Parlamentet har i sine tidligere beslutninger advaret om, at dekarboniseringsstrategien kan føre til en massiv forøgelse af energifattigdommen (14. marts 2013, beslutning om Energikøreplanen 2050), og opfordrer derfor Kommissionen til at bygge bro mellem socialpolitikken og energipolitikken (Europa-Parlamentets beslutning af 14. april 2016 om Opfyldelse af målet med hensyn til fattigdomsbekæmpelse på baggrund af de stigende udgifter for husholdningerne).

10

en massiv forøgelse af energifattigdommen

bygge bro mellem socialpolitikken og energipolitikken

Opfyldelse af målet med hensyn til fattigdomsbekæmpelse på baggrund af de stigende udgifter for husholdningerne

(11)  Ifølge Kommissionens ekspertgruppe er dette niveau gradvist faldende, og visse medlemsstater vil ikke nå målet på 10 % i 2020, I retning mod et bæredygtigt og integreret Europa, rapport fra Kommissionens Ekspertgruppe om Elsammenkoblingsmål, november 2017, s. 25. Se også EUT C 383 af 17.11.2015, s. 84.

11

I retning mod et bæredygtigt og integreret Europa, rapport fra Kommissionens Ekspertgruppe om Elsammenkoblingsmål

(12)  COM(2019) 1 final

12

(13)  EUT C 283 af 10.8.2018, s. 83

13

---

BILAG

Følgende ændringsforslag blev forkastet, men opnåede mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer:

Punkt 4.5

Punktet udgår.

I henhold til artikel 192, stk. 2, i TEUF om den særlige passerellebestemmelse og artikel 48, stk. 7, i TEU om den generelle passerellebestemmelse er udviklingen af en ægte energiunion nødt til at gå hånd i hånd med suverænitetsafgivelse.

| Stemmer for | : | 73 |
| --- | --- | --- |
| Stemmer imod | : | 91 |
| Hverken for eller imod | : | 11 |

Stemmer for

:

73

Stemmer imod

:

91

Hverken for eller imod

:

11

Punkt 1.1.2

Ændres som følger:

EØSU bifalder en debat
  forslaget om at anvende passerellebestemmelserne til at opnå kvalificeret flertal i Rådet og en fælles beslutningsprocedure med Europa-Parlamentet. Udvalget vil med denne nye struktur kunne spille en vigtig rolle med hensyn til at støtte trepartsdialogen og bør inddrages heri.

EØSU støtter flere af de synspunkter, der gives udtryk for i meddelelsen, men mener, at en effektiv styring af klima- og energistrategien og større sammenhæng i EU-lovgivningen om energibeskatning bør tage hensyn til erhvervslivets, arbejdstagernes de øvrige interessenters, herunder forbrugernes, bekymringer. Civilsamfundets inddragelse og engagement, medlemsstaternes støtte samt arbejdsmarkedsparternes samtykke og engagement er vigtig for en vellykket proces.

| Stemmer for | : | 65 |
| --- | --- | --- |
| Stemmer imod | : | 105 |
| Hverken for eller imod | : | 9 |

Stemmer for

:

65

Stemmer imod

:

105

Hverken for eller imod

:

9

---

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/112 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/112

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om rapport fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — En luftfartsstrategi for Europa: Opretholde og fremme høje sociale standarder

(COM(2019) 120 final)

(2020/C 14/16)

Ordfører: Raymond HENCKS

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 11.4.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget i sektionen | 3.7.2019 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 25.9.2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 174/0/1 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 11.4.2019

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget i sektionen

3.7.2019

Vedtaget på plenarforsamlingen

25.9.2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

174/0/1

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU bifalder Kommissionens rapport om ansættelsesvilkår for meget mobile flybesætninger (piloter og kabinepersonale), hvis situation navnlig kan være kompliceret på grund af arbejdets grænseoverskridende karakter, og som kan have forskellige rettigheder og beskyttelsesniveauer afhængigt af den nationale lovgivning, der gælder for dem. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | EØSU beklager, at rapporten først vil foreligge ved udløbet af den nuværende Kommissions mandatperiode med den deraf følgende usikkerhed om den videre opfølgning. EØSU håber, at den nye Kommission vil give løsningen af de problemer, der beskrives i nævnte rapport, en høj prioritet, som står i forhold til situationens alvor, og foreslå konkrete foranstaltninger. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU konstaterer med tilfredshed, at ovennævnte rapport fremhæver, at der fortsat findes en lang række problemer og betydelig retsusikkerhed, og at en bedre håndhævelse af EU-reglerne og de nationale regler er væsentlig i alle former for beskæftigelse af flybesætninger for at undgå praksis, som udgør misbrug eller omgåelse af gældende lovgivning såsom sort arbejde og proformaselvstændighed, men også for at sikre lovlige og lige vilkår for flybesætninger med absolut prioritering af personalets og passagerernes sikkerhed. EØSU bifalder de foranstaltninger, som Kommissionen overvejer, og opfordrer medlemsstaterne til at sikre en ensartet fortolkning og håndhævelse af social- og arbejdsmarkedslovgivningen vedrørende flybesætninger. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | EØSU beklager, at der ikke foreligger pålidelige statistiske data om antallet af flybesætningsjob eller af outsourcede job og vikaransatte. Denne mangel på statistikker, som EØSU anbefaler at rette op på hurtigst muligt, forstærker den retsusikkerhed, som hersker med hensyn til ansættelsesvilkårene og de forskellige beskyttelsesniveauer for flybesætninger. Den bidrager samtidig til at skabe ulige eller unfair vilkår for luftfartsselskaberne i EU, som er udsat for et meget stort konkurrencepres, og den skader medlemsstaterne, som går glip af skatteindtægter og socialsikringsbidrag. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | I betragtning af de mange former for ansættelseskontrakter og den usikkerhed, der til tider følger heraf, gentager EØSU (1), at direkte beskæftigelse fortsat bør være den gængse ansættelsesform i luftfartssektoren, og at det er nødvendigt at modsætte sig atypiske kontrakter, som kan forringe sikkerhedsniveauet for flybesætninger og passagerer, selv om anvendelsen af midlertidige kontrakter eller vikaransættelser ikke automatisk er ulovlig eller fører til social dumping. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Da sektoren for flypersonale ikke er fri for ulovlige arbejdsordninger såsom sort arbejde og proformaselvstændighed eller manglende overholdelse af direktivet om udstationering, støtter EØSU Kommissionen, der opfordrer medlemsstaterne til:






  — | ved hjælp af passende midler at sikre håndhævelsen af eksisterende arbejdsretlige regler på nationalt plan og sikre fortsat overholdelse af EU-lovgivningen som fortolket af EU-Domstolen |
| --- | --- | --- |

1.6.

—

ved hjælp af passende midler at sikre håndhævelsen af eksisterende arbejdsretlige regler på nationalt plan og sikre fortsat overholdelse af EU-lovgivningen som fortolket af EU-Domstolen

| — | at sikre, at EU's luftfartssikkerhedsregler anvendes korrekt og er ens for luftfartspersonale uanset deres kontraktlige forhold til luftfartsselskabet |
| --- | --- |

—

at sikre, at EU's luftfartssikkerhedsregler anvendes korrekt og er ens for luftfartspersonale uanset deres kontraktlige forhold til luftfartsselskabet

| — | at sikre en korrekt gennemførelse af direktivet om gennemsigtige og forudsigelige arbejdsvilkår i EU, som skal gælde for alle nuværende og fremtidige former for kontrakter, herunder proformaselvstændighed. |
| --- | --- |

—

at sikre en korrekt gennemførelse af direktivet om gennemsigtige og forudsigelige arbejdsvilkår i EU, som skal gælde for alle nuværende og fremtidige former for kontrakter, herunder proformaselvstændighed.

| 1.7. | EØSU håber, at den kommende europæiske arbejdsmarkedsmyndighed vil tilse, at de nylige ændringer af direktivet om udstationering af arbejdstagere, hvori princippet om lige løn for lige arbejde på samme sted fastlægges, bliver gennemført og anvendt korrekt af medlemsstaterne fra den 30. juli 2020. Ligeledes mener EØSU, at denne arbejdsmarkedsmyndighed også bør overvåge, at alle personalets rettigheder overholdes i den civile luftfartssektor. |
| --- | --- |

1.7.

| 1.8. | EØSU minder om, at retten til at oprette eller melde sig ind i en fagforening, forhandle kollektive overenskomstaftaler, strejke osv. er menneskerettigheder, som er garanteret på internationalt, europæisk og nationalt plan, og som skal respekteres fuldt ud. Desværre forekommer der i praksis situationer, hvor retten til at oprette fagforeninger og til kollektive overenskomstforhandlinger begrænses, og arbejdstagerne er nødt til at forsvare deres rettigheder ved domstolene. Der bør også være garanti for retten til information og høring. |
| --- | --- |

1.8.

| 1.9. | Manglen på globale arbejdsstandarder for den civile luftfartssektor påvirker effektiviteten af EU's og medlemsstaternes arbejdsmarkedslovgivning i forbindelse med ruter både i og uden for EU. EØSU beklager, at der åbenbart ikke er enighed inden for Den Internationale Arbejdsorganisation om at udforme en konvention om arbejdstagernes rettigheder i den civile luftfartssektor, mens en sådan konvention er blevet vedtaget for søfarende. EØSU opfordrer kraftigt EU til at indarbejde ambitiøse og bindende sociale og arbejdsretlige klausuler og standarder i alle luftfartsaftaler med tredjelande og bifalder, at dette netop er Kommissionens hensigt. |
| --- | --- |

1.9.

| 1.10. | Hvad angår kvaliteten af uddannelse, er det yderst foruroligende at læse i Kommissionens rapport:






  — | at de færdigheder, som pilotaspiranterne opnår, ikke altid matcher de færdigheder, som luftfartsselskaberne kræver |
| --- | --- | --- |

1.10.

—

at de færdigheder, som pilotaspiranterne opnår, ikke altid matcher de færdigheder, som luftfartsselskaberne kræver

| — | at en stor andel af de piloter, som har et pilotcertifikat med henblik på lufttransport, ikke opfylder luftfartsselskabernes grundlæggende adgangskrav. |
| --- | --- |

—

at en stor andel af de piloter, som har et pilotcertifikat med henblik på lufttransport, ikke opfylder luftfartsselskabernes grundlæggende adgangskrav.

| 1.11. | EØSU gør opmærksom på direktivet om gennemsigtige og forudsigelige arbejdsvilkår i Den Europæiske Union (COM(2017) 797 — 2017/0355 (COD)), ifølge hvilket medlemsstaterne sikrer, at når det pålægges en arbejdsgiver i henhold til EU-retten eller national ret eller kollektive overenskomster at tilbyde en arbejdstager uddannelse med henblik på at udføre det arbejde, vedkommende er ansat til, skal en sådan uddannelse tilbydes arbejdstageren gratis, tælle som arbejdstid og så vidt muligt foregå i arbejdstiden. |
| --- | --- |

1.11.

| 1.12. | EØSU anmoder Kommissionen om at være proaktiv og opfordre alle organisationer, som opfylder kriterierne for medlemskab af EU's sektordialogudvalg for civil luftfart, til aktivt at deltage i nævnte udvalgs arbejde og udnytte dette værktøj optimalt til gennem forhandling at finde frem til gensidigt tilfredsstillende løsninger på de udfordringer, de står over for. |
| --- | --- |

1.12.

| 1.13. | Endelig mener EØSU, at flybesætningernes arbejdsklima ikke alene afhænger af arbejdsvilkårene, men også af ydre faktorer, f.eks. af, hvor tilfredse passagererne er med servicekvaliteten i lufthavnen og om bord på flyet. Det er derfor vigtigt at sikre, at passagerrettighederne respekteres, herunder rettighederne for passagerer med særlige behov (personer med handicap, ældre, børn, gravide). |
| --- | --- |

1.13.

2.   Indledning

| 2.1. | I luftfartssektoren er social beskyttelse og arbejdsret — bortset fra visse minimumsstandarder fastlagt i EU-retten — fortsat hovedsagelig medlemsstaternes kompetenceområde, og medlemsstaterne anvender i varierende grad reglerne på forskellige måder. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | I den civile luftfartssektor er der ikke længere nogen fast beskæftigelsesmodel. Nogle selskaber tilbyder kvalitetsjob og tidsubegrænsede kontrakter, mens en nylig undersøgelse (Study on the employment and working conditions of aircrews in the EU internal aviation market —»Ricardo-undersøgelsen«) viser, at mellem 9 og 19 % af kabinepersonalet og ca. 8 % af piloterne er blevet ansat gennem en eller anden form for formidlingsbureau. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Den foreliggende rapport fra Kommissionen omhandler kun flybesætninger (piloter og kabinepersonale), hvis situation især kan være kompliceret på grund af arbejdets grænseoverskridende karakter, og som kan have forskellige rettigheder og beskyttelsesniveauer afhængigt af den nationale lovgivning, der gælder for dem. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | Dertil kommer, at presset på driftsomkostningerne på et stærkt konkurrencepræget marked får visse luftfartsselskaber til at gøre brug af forskellige indirekte ansættelsesordninger som alternativ til den ikketidsbegrænsede ansættelseskontrakt, som ifølge Ricardo-undersøgelsen fortsat er den altovervejende ansættelsesform. Imidlertid kan det konstateres, at mange luftfartsselskaber for at reducere driftsomkostningerne:






  — | outsourcer en del af deres aktiviteter |
| --- | --- | --- |

2.4.

—

outsourcer en del af deres aktiviteter

| — | ansætter flybesætninger via formidlingsbureauer, herunder vikarbureauer, undertiden under forskellige ordninger i komplekse kæder af ansættelsesforhold, der gør det svært at udpege den faktiske arbejdsgiver |
| --- | --- |

—

ansætter flybesætninger via formidlingsbureauer, herunder vikarbureauer, undertiden under forskellige ordninger i komplekse kæder af ansættelsesforhold, der gør det svært at udpege den faktiske arbejdsgiver

| — | hyrer selvstændige arbejdstagere |
| --- | --- |

—

hyrer selvstændige arbejdstagere

| — | stiller besætninger til rådighed for operationelle baser, som ligger uden for det område, hvor licensen er udstedt |
| --- | --- |

—

stiller besætninger til rådighed for operationelle baser, som ligger uden for det område, hvor licensen er udstedt

| — | benytter »pay-to-fly«-ordningen, |
| --- | --- |

—

benytter »pay-to-fly«-ordningen,

| — | hvilket skaber retsusikkerhed og undertiden gør det vanskeligt at sondre mellem ulovlige situationer og meget komplekse, men lovlige situationer. |
| --- | --- |

—

hvilket skaber retsusikkerhed og undertiden gør det vanskeligt at sondre mellem ulovlige situationer og meget komplekse, men lovlige situationer.

| 2.5. | I 2015 meddelte Kommissionen i sin luftfartsstrategi for Europa, at den sociale dagsorden inden for luftfart skulle have prioritet. I 2017 var Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget dog stadig bekymrede over, at situationen næsten ikke havde ændret sig, og opfordrede medlemsstaterne og Kommissionen til at tage fat på de vedvarende sociale spørgsmål i luftfartssektoren, navnlig i forbindelse med meget mobile flybesætninger. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | I mangel af konkrete foranstaltninger vedrørende luftfartens sociale dimension og under hensyn til de gentagne strejker blandt en del af luftfartspersonalet opfordrede de europæiske transportministre fra seks medlemsstater i oktober 2018 i en fælles erklæring Kommissionen til inden udgangen af 2018 at udforme konkrete foranstaltninger, herunder en ambitiøs social dagsorden, som sikrer rimelige arbejdsvilkår og lige vilkår og fair konkurrence for alle sektorens aktører i EU og tredjelande. |
| --- | --- |

2.6.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | I sin luftfartsstrategi for Europa fra 2015 forpligtede EU sig blandt andet til at styrke den sociale dagsorden og skabe arbejdspladser af høj kvalitet i luftfartssektoren og til at overveje, om der er behov for en yderligere afklaring af gældende lov og domstolskompetence i forbindelse med ansættelseskontrakter for mobile arbejdstagere inden for luftfart. |
| --- | --- |

3.1.

| 3.2. | For at opnå yderligere indsigt i situationen på luftfartsmarkedet bestilte Kommissionen en undersøgelse (»Ricardo-undersøgelsen«) af flybesætningers ansættelses- og arbejdsvilkår, som blev offentliggjort i januar 2019. |
| --- | --- |

3.2.

| 3.3. | EØSU bifalder, at Kommissionen har udarbejdet en rapport om de herskende forhold og ansættelsesvilkår for flybesætninger, som imidlertid først vil foreligge ved udløbet af den nuværende Kommissions mandatperiode med den deraf følgende usikkerhed om den videre opfølgning. EØSU håber, at den nye Kommission vil give løsningen af de problemer, der beskrives i nævnte rapport, en høj prioritet, som står i forhold til situationens alvor, og foreslå passende foranstaltninger snarest muligt. |
| --- | --- |

3.3.

| 3.4. | Ovennævnte rapport bekræfter rent faktisk, at der fortsat findes en lang række problemer og betydelig retsusikkerhed, og at en bedre håndhævelse af EU-regler og nationale regler er væsentlig i alle former for beskæftigelse af flybesætninger for at forebygge praksis, som udgør misbrug eller omgåelse af gældende lovgivning såsom proformaselvstændighed, men også for at sikre lovlige og lige vilkår for alle. |
| --- | --- |

3.4.

| 3.5. | EØSU beklager, at den eneste konkrete foranstaltning, Kommissionen har gennemført siden den europæiske sociale dagsorden, som blev fastlagt i luftfartsstrategien fra 2015, er offentliggørelsen af en praktisk vejledning om gældende arbejdsret og domstolskompetence. Det fremgår ikke af Kommissionens rapport, om Kommissionen agter at vedtage fortolkende retningslinjer eller foreslå reguleringsmæssige ændringer for luftfartssektoren. Kommissionen vil pålægge en ad hoc-gruppe af eksperter fra medlemsstaterne, der beskæftiger sig med luftfarts- og arbejdsretlige spørgsmål, at gøre status over de foranstaltninger, der omtales i rapporten, og rådgive Kommissionen og medlemsstaterne om, hvordan man sikrer en korrekt anvendelse af arbejdsmarkedslovgivningen i luftfartssektoren. EØSU anmoder om, at arbejdsmarkedets parter inddrages behørigt i denne gruppes arbejde ud over institutionernes eksperter. |
| --- | --- |

3.5.

4.   Særlige bemærkninger

| 4.1. | I den foreliggende rapport fra Kommissionen anføres det, at der ikke findes tilgængelige tal, som specifikt vedrører flybesætninger. EØSU vil derfor gerne vide, hvordan der kan opstilles pålidelige prognoser for, hvor mange piloter og kabinemedarbejdere der skal uddannes og rekrutteres på mellemlang og lang sigt. Det er særlig relevant for pilotuddannelsen, som er langvarig og dyr. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | Manglen på statistikker betyder desuden, at antallet af outsourcede flybesætningsjob fortsat er ukendt. Der kan således kun henvises til en undersøgelse foretaget i 2015 af arbejdsmarkedets parter inden for civil luftfart i EU, som viser, at kun 52,6 % af de respondenter, der arbejder i lavprisflyselskaber, har en direkte arbejdskontrakt. EØSU finder det tvingende nødvendigt at forbedre det statistiske værktøj. Denne mangel på statistikker forstærker den retsusikkerhed, som hersker med hensyn til ansættelsesvilkårene og de forskellige beskyttelsesniveauer for flybesætninger, og gør det vanskeligt at skelne mellem lovlig og ulovlig praksis, misbrug eller huller i lovgivningen. Desuden bidrager det til at skabe ulige vilkår for luftfartsselskaberne i EU, som oplever et meget stort konkurrencepres, og skade medlemsstaterne, som går glip af skatteindtægter og socialsikringsbidrag. |
| --- | --- |

4.2.

| 4.3. | Den Europæiske Unions Luftfartssikkerhedsagentur (EASA) påpegede i sin praktiske vejledning fra august 2017, at opsplitning og outsourcing af sikkerhedsrelaterede job, herunder job udført af flybesætningen, vil kunne forringe sikkerheden, og forelagde konkrete foranstaltninger i forbindelse med outsourcing af kritiske sikkerhedstjenester og kontrakter om leje af fly med besætning. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Hvad angår vikararbejde har EU heller ingen pålidelige data. Ricardo-undersøgelsen viste imidlertid, at mellem 9 og 19 % af kabinepersonalet og omkring 8 % af piloterne er blevet ansat via en eller anden form for formidlingsbureau, og at langt de fleste af dem, der var hyret via en formidler, arbejdede for lavprisselskaber. |
| --- | --- |

4.4.

| 4.5. | EØSU gentager (2), at direkte beskæftigelse fortsat bør være den sædvanlige ansættelsesform i luftfarten, og at det er nødvendigt at modsætte sig atypiske kontrakter, som kan forringe sikkerhedsniveauet for flybesætninger og passagerer. |
| --- | --- |

4.5.

| 4.6. | Anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/104/EF om vikararbejde (3) bør kun være midlertidig og må ikke fordrejes til en permanent foranstaltning, selv om anvendelsen af midlertidige kontrakter eller vikaransættelser kan være nødvendig og ikke automatisk er ulovlig eller fører til social dumping. |
| --- | --- |

4.6.

| 4.7. | Med hensyn til sort arbejde, som blandt andet hænger sammen med proformaselvstændighed, er det seminar, som afholdes ved årets udgang af den europæiske platform til bekæmpelse af sort arbejde med særligt fokus på proformaselvstændighed for flybesætninger et vigtigt skridt hen imod at synliggøre problemet og drøfte det med arbejdstilsynsmyndighederne og arbejdsmarkedets parter. Medlemsstaterne bør styrke deres arbejdstilsynsmyndigheder med henblik på en effektiv kontrol med overholdelsen af europæiske og nationale bestemmelser om arbejdsvilkår inden for civil luftfart. |
| --- | --- |

4.7.

| 4.8. | EU's luftfartssikkerhedsregler indeholder begrebet »hjemmebase«. På grund af flybesætningers store mobilitet kan det være en udfordring at fastlægge, hvilken socialsikringslovgivning og arbejdsmarkedslovgivning, de er omfattet af, og ved hvilken retsinstans de kan påberåbe sig deres rettigheder. Hjemmebasen tjener desuden som reference med henblik på at beregne flyve- og tjenestetidsbegrænsninger. EØSU opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at sikre, at EU's sociallovgivning og den nationale sociallovgivning finder korrekt anvendelse for så vidt angår ansatte i et EU-luftfartsselskab, der driver trafikflyvning fra et fast driftssted uden for den medlemsstats territorium, hvor det pågældende luftfartsselskab har sin hovedvirksomhed, i overensstemmelse med forordningen om lufttrafiktjenester. |
| --- | --- |

4.8.

| 4.9. | I Kommissionens rapport nævnes, at antallet af faste driftssteder er øget støt, og at luftfartøjer og besætninger i stadigt stigende grad er baseret uden for luftfartsselskabets hovedforretningssted, på andre medlemsstaters område eller undertiden i tredjelande. I så fald er den lov, som finder anvendelse, loven i det land, hvor hjemmebasen ligger. Visse selskaber anvender imidlertid loven i det land, hvor hovedforretningsstedet ligger i stedet for loven i det land, hvor hjemmebasen ligger. EØSU opfordrer Kommissionen til at offentliggøre retningslinjer vedrørende hjemmebaser og faste driftssteder og gældende lovgivning. |
| --- | --- |

4.9.

| 4.10. | Der findes flere forskellige selvstændighedsordninger: en selvstændig pilot, enten direkte eller via et formidlingsbureau, eller et selskab med begrænset ansvar bestående af en gruppe selvstændige piloter. EØSU støtter Kommissionens opfordring til medlemsstaterne om:






  — | at sikre, at EU's luftfartssikkerhedsregler anvendes korrekt og er ens for luftfartspersonale uanset deres kontraktlige forhold til luftfartsselskabet |
| --- | --- | --- |

4.10.

—

at sikre, at EU's luftfartssikkerhedsregler anvendes korrekt og er ens for luftfartspersonale uanset deres kontraktlige forhold til luftfartsselskabet

| — | ved hjælp af passende midler at sikre håndhævelsen af eksisterende arbejdsretlige regler på nationalt plan og sikre fortsat overholdelse af EU-lovgivningen som fortolket af EU-Domstolen |
| --- | --- |

—

ved hjælp af passende midler at sikre håndhævelsen af eksisterende arbejdsretlige regler på nationalt plan og sikre fortsat overholdelse af EU-lovgivningen som fortolket af EU-Domstolen

| — | at sikre en korrekt gennemførelse af direktivet om gennemsigtige og forudsigelige arbejdsvilkår i EU, som skal gælde for alle arbejdstagere, herunder personer i ikkestandardmæssige og nye former for stillinger. |
| --- | --- |

—

at sikre en korrekt gennemførelse af direktivet om gennemsigtige og forudsigelige arbejdsvilkår i EU, som skal gælde for alle arbejdstagere, herunder personer i ikkestandardmæssige og nye former for stillinger.

| 4.11. | Hvad angår udstationering af arbejdstagere ved midlertidig brug af medarbejdere uden for deres hjemmebase, anvendes det pågældende direktiv ifølge Ricardo-undersøgelsen som regel ikke på flybesætninger, selv om det i princippet finder anvendelse på vikarbureauers eller arbejdsformidlingskontorers tværnationale udveksling af tjenesteydelser. |
| --- | --- |

4.11.

| 4.12. | Udstationeringsdirektivet finder ligeledes anvendelse på kontrakter om leje af fly med besætning, såfremt der er et ansættelsesforhold mellem flybesætningen og udlejeren i hele lejeperioden. Flybesætninger, der stilles til rådighed for en ny hjemmebase, anses ikke for at være udstationerede. |
| --- | --- |

4.12.

| 4.13. | EØSU støtter Kommissionens forslag om at bistå medlemsstaterne ved anvendelsen af det reviderede direktiv om udstationering af arbejdstagere med henblik på særligt at forbedre ligebehandling og forebygge grænseoverskridende svig. |
| --- | --- |

4.13.

| 4.14. | Desuden håber EØSU, at den kommende europæiske arbejdsmarkedsmyndighed også vil tilse, at de nylige ændringer af direktivet om udstationering af arbejdstagere, hvori princippet om lige løn for lige arbejde på samme sted fastlægges, bliver gennemført og anvendt korrekt af medlemsstaterne senest den 30. juli 2020, og at denne myndighed vil overvåge en korrekt anvendelse af sociallovgivningen, både på europæisk og på nationalt niveau, således at alle personalets rettigheder overholdes, herunder foreningsfriheden, i den civile luftfartssektor. |
| --- | --- |

4.14.

| 4.15. | EØSU er klar over, at en række luftfartsselskaber forbyder medlemskab af en fagforening, som de ikke ønsker, og sommetider foretager afskedigelser på grund af fagforeningsmedlemskab, hvilket betyder, at arbejdstagerne er nødt til at forsvare deres rettigheder ved domstolene. EØSU minder de berørte medlemsstater om, at retten til at oprette eller melde sig ind i en fagforening, forhandle kollektive overenskomstaftaler, strejke osv. er menneskerettigheder, som er garanteret på internationalt, europæisk og nationalt plan, og som skal respekteres fuldt ud. Der bør være garanti for retten til information og høring.
  Til behandling af spørgsmål forbundet med håndhævelsen af sociale standarder på nationalt plan kunne der oprettes et mæglingsorgan på EU-niveau, der kan bistå med at løse konflikter, der udspringer af forordningens anvendelse. |
| --- | --- |

4.15.

Til behandling af spørgsmål forbundet med håndhævelsen af sociale standarder på nationalt plan kunne der oprettes et mæglingsorgan på EU-niveau, der kan bistå med at løse konflikter, der udspringer af forordningens anvendelse.

| 4.16. | Med hensyn til besætninger fra tredjelande gentager EØSU sin anmodning (4) om at udvide den kombinerede tilladelse for flypersonale for at sikre ligebehandling af alle arbejdstagere i sektoren i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/98/EU (5). Ricardo-undersøgelsen fastslår, at det ikke er muligt på baggrund af de indsamlede oplysninger at fastslå, hvor almindelig denne praksis er, eller hvorvidt hjemmebasen for den anvendte flybesætning ligger i et tredjeland eller i EU. |
| --- | --- |

4.16.

| 4.17. | Manglen på globale arbejdsstandarder for den civile luftfartssektor påvirker effektiviteten af EU's og medlemsstaternes arbejdsmarkedslovgivning i forbindelse med ruter både i og uden for EU. EØSU beklager, at der ikke er enighed inden for Den Internationale Arbejdsorganisation om at udforme en konvention om arbejdsstandarder for den civile luftfartssektor, selv om en sådan konvention er blevet vedtaget for søfarende. I mangel af en konvention på ILO-niveau opfordrer EØSU stærkt EU til i alle luftfartsaftaler med tredjelande (ikke mindst den, der er under forhandling mellem EU og Qatar) at indarbejde ambitiøse sociale, arbejdsretlige klausuler, som er bindende og kan føre til sanktioner ved manglende overholdelse. |
| --- | --- |

4.17.

| 4.18. | Uddannelsen til pilot er langvarig og dyr og omfatter tre hovedtrin (grunduddannelse, typerettighed til at flyve en specifik luftfartøjstype og linjetræning med henblik på at opnå flyveerfaring). Ifølge oplysningerne i Ricardo-undersøgelsen havde mellem 2,2 og 6 % af de adspurgte piloter været nødsaget til selv at betale for at opnå den krævede flyveerfaring under »pay-to-fly«-ordninger. Ifølge direktivet om gennemsigtige og forudsigelige arbejdsvilkår i Den Europæiske Union (COM(2017) 797 — 2017/0355 (COD)) skal medlemsstaterne sikre, at når det pålægges en arbejdsgiver i henhold til EU-retten eller national ret eller kollektive overenskomster at tilbyde en arbejdstager uddannelse med henblik på at udføre det arbejde, vedkommende er ansat til, skal en sådan uddannelse tilbydes arbejdstageren gratis, tælle som arbejdstid og så vidt muligt foregå i arbejdstiden. EØSU håber, at den korrekte gennemførelse heraf bliver kontrolleret regelmæssigt uden at skabe nye bureaukratiske hindringer. |
| --- | --- |

4.18.

| 4.19. | Hvad angår kvaliteten af uddannelse, er det yderst foruroligende at læse i Kommissionens rapport:






  — | at de færdigheder, som praktikanterne opnår, ikke altid matcher de færdigheder, som luftfartsselskaberne kræver |
| --- | --- | --- |

4.19.

—

at de færdigheder, som praktikanterne opnår, ikke altid matcher de færdigheder, som luftfartsselskaberne kræver

| — | at en stor andel af de piloter, som har et pilotcertifikat med henblik på lufttransport, ikke opfylder luftfartsselskabernes grundlæggende adgangskrav. |
| --- | --- |

—

at en stor andel af de piloter, som har et pilotcertifikat med henblik på lufttransport, ikke opfylder luftfartsselskabernes grundlæggende adgangskrav.

| 4.20. | EØSU beklager dybt, at det i EU og navnlig EU's sektordialogudvalg for civil luftfart siden 2017 ikke har været muligt at føre en meningsfuld social dialog på grund af luftfartsselskabernes manglende repræsentativitet. Det er særligt nedslående, fordi der gennem en meningsfuld social dialog og kollektive overenskomster måske kan findes svar på nogle af de spørgsmål, som rejses i Kommissionens rapport. |
| --- | --- |

4.20.

| 4.21. | EØSU opfordrer Kommissionen til at være mere proaktiv og overtale arbejdsmarkedets parter til at sikre en passende repræsentation af luftfartsselskaberne og flybesætningerne og udnytte dette værktøj optimalt til gennem forhandling at finde frem til gensidigt tilfredsstillende løsninger på de udfordringer, de står over for. |
| --- | --- |

4.21.

| 4.22. | Med hensyn til flybesætningernes arbejdsklima afhænger det ikke alene af arbejdsvilkårene, men også af ydre faktorer, f.eks. af hvor tilfredse passagererne er med servicekvaliteten i lufthavnen og om bord på flyet. EØSU mener ligeledes, at kabinepersonalet bør have den fornødne uddannelse og tid til at imødekomme sårbare passagerers særlige behov (f.eks. personer med handicap, ældre, børn og gravide). Det er vigtigt at sikre, at passagerrettighederne respekteres, og at passagererne har adgang til alle relevante oplysninger i et klart og forståeligt sprog. EØSU støtter Kommissionen, som indtrængende opfordrer Rådet til hurtigst muligt at vedtage revisionen i forslaget til forordning om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 (6) vedrørende luftfartspassagerers rettigheder ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser. |
| --- | --- |

4.22.

Bruxelles, den 25. september 2019.

Luca JAHIER

Formand

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT C 13 af 15.1 2016, s. 110.

1

(2)  EUT C 13 af 15.1 2016, s. 110..

2

(3)  EUT L 327 af 5.12.2008, s. 9

3

(4)  EUT C 13 af 15.1 2016, s. 110.

4

(5)  EUT L 343 af 23.12.2011, s. 1

5

(6)  EUT L 46 af 17.2.2004, s. 1.

6

---

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/118 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/118

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om at bemyndige Tyskland til at ændre sin eksisterende bilaterale aftale om vejtransport med Schweiz med henblik på at tillade cabotagekørsel i forbindelse med international personbefordring med bus i grænseregionerne i de to lande

(COM(2019) 221 final)

og om om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om at bemyndige Italien til at forhandle og indgå en aftale med Schweiz med henblik på at tillade cabotagekørsel ved udførsel af international personbefordring med bus i grænseregionerne mellem de to lande

(COM(2019) 223 final)

(2020/C 14/17)

Ordfører uden studiegruppe: Antonello PEZZINI

| Anmodning | Det Europæiske Råd, 23.5.2019
  Europa-Parlamentet, 17.7.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 91 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget i sektionen | 11.9.2019 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 25.9.2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 110/0/1 |

Anmodning

Det Europæiske Råd, 23.5.2019

Europa-Parlamentet, 17.7.2019

Retsgrundlag

Artikel 91 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget i sektionen

11.9.2019

Vedtaget på plenarforsamlingen

25.9.2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

110/0/1

1.   Konklusioner og anbefalinger

| 1.1. | EØSU glæder sig over, at Kommissionen har imødekommet Tysklands og Italiens anmodninger om tilladelse til at forhandle med Schweiz om nye bestemmelser, der muliggør grænseoverskridende cabotagekørsel i forbindelse med personbefordring ad landevej med bus mellem grænseregioner. |
| --- | --- |

1.1.

| 1.2. | Udvalget bifalder de to forslag, som Kommissionen har udarbejdet som svar på de skriftlige anmodninger fra de to medlemsstater, og som Schweiz har vist en lige så stor interesse for. |
| --- | --- |

1.2.

| 1.3. | EØSU understreger desuden, at det er nødvendigt at være særligt opmærksom på de bæredygtighedspolitikker, som personbefordringen og godstransporten i Alperegionen skal følge i henhold til transportprotokollen til Alpekonventionen fra 2002, som de tre berørte lande og EU er kontraherende parter i. |
| --- | --- |

1.3.

| 1.4. | Udvalget mener, at en konkurrenceorienteret udvikling af de transportvirksomheder, som ønsker at udføre cabotagekørsel i forbindelse med international personbefordring ad landevej med bus, bør ske under overholdelse af de nye aftaler, der er knyttet som bilag til aftalen mellem EU og Schweiz fra 1999 og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1370/2007 (1) vedrørende beskyttelse af den almene økonomiske interesse samt til Europa-Parlamentets og Rådets aftale af 1. december 2010 om rettigheder for bus- og bilpassagerer, navnlig passagerer med nedsat mobilitet. |
| --- | --- |

1.4.

| 1.5. | Endelig anbefaler EØSU, at forhandlingsprocesser ledsages af en dialog mellem arbejdsmarkedets parter i de berørte lande med henblik på at støtte åbningen af markedet for grænseoverskridende cabotagekørsel i forbindelse med personbefordring ad landevej og de ændringer, som dette medfører i de geografisk afgrænsede områder, hvor denne kørsel finder sted, uden at det fører til forskelsbehandling af transportvirksomheder med hjemsted i EU og konkurrenceforvridning. |
| --- | --- |

1.5.

| 1.6. | Udvalget finder det hensigtsmæssigt, at de berørte medlemsstater orienterer Kommissionen om indgåede aftaler, og at Kommissionen underretter Rådet, Europa-Parlamentet, RU og EØSU herom. |
| --- | --- |

1.6.

2.   Indledning

| 2.1. | Personbefordring og godstransport er et af de syv områder, som Schweiz og EU har indgået aftaler om. Som allerede omtalt i en af EØSU's udtalelser (2) undertegnede Schweiz og EU på Ministerrådets møde den 30. november og 1. december 1998 en politisk aftale om godstransport og personbefordring med jernbane og ad landevej. De andre områder er fri bevægelighed for arbejdstagere, fri bevægelighed for landbrugsprodukter, tekniske handelshindringer, adgang til offentlige og halvoffentlige virksomheder, forskning og luftfart. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Den aftale, som blev undertegnet den 21. juni 1999, udgør den lovgivning, der gælder for vejtransport af gods og passagerer mellem EU og Schweiz. Aftalen, der trådte i kraft den 1. juni 2002, gælder således for international godstransport ad landevej, der udføres for fremmed regning på strækninger i:






  — | de 28 EU-medlemsstater: Østrig, Belgien, Bulgarien, Cypern, Kroatien, Danmark, Estland, Finland, Frankrig, Tyskland, Grækenland, Irland, Italien, Letland, Litauen, Luxembourg, Malta, Nederlandene, Polen, Portugal, Det Forenede Kongerige, Den Tjekkiske Republik, Slovakiet, Rumænien, Spanien, Slovenien, Sverige og Ungarn; |
| --- | --- | --- |

2.2.

—

de 28 EU-medlemsstater: Østrig, Belgien, Bulgarien, Cypern, Kroatien, Danmark, Estland, Finland, Frankrig, Tyskland, Grækenland, Irland, Italien, Letland, Litauen, Luxembourg, Malta, Nederlandene, Polen, Portugal, Det Forenede Kongerige, Den Tjekkiske Republik, Slovakiet, Rumænien, Spanien, Slovenien, Sverige og Ungarn;

| — | de tre EFTA-lande (Den Europæiske Frihandelssammenslutning), som indgår i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS): Island, Liechtenstein og Norge |
| --- | --- |

—

de tre EFTA-lande (Den Europæiske Frihandelssammenslutning), som indgår i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS): Island, Liechtenstein og Norge

| — | Schweiz. |
| --- | --- |

—

Schweiz.

| 2.3. | For at kunne udføre international godstransport for fremmed regning samt transitkørsel og tomkørsel mellem EU og Schweiz skal EU-køretøjer være i besiddelse af en EF-tilladelse i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1072/2009 (3), som udgør den europæiske retlige ramme, og hvor kategorierne af international passagertransport med bus og rutebil fastlægges. De inddeles i tre grupper: rutekørsel, speciel rutekørsel og lejlighedsvis kørsel. |
| --- | --- |

2.3.

| 2.4. | I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/2009 (4), der fastsætter fælles regler for adgangen til det internationale marked for personbefordring med bus, kan alene transportvirksomheder, der har en EF-tilladelse, udføre cabotagekørsel i Unionen på visse betingelser. Ved Rådets forordning (EF) nr. 361/2014 (5) fastsættes der gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 1073/2009 hvad angår transportdokumenter vedrørende international personbefordring med bus. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | I henhold til EUF-traktatens artikel 3, stk. 2, har Unionen enekompetence til at indgå internationale aftaler, når indgåelsen har hjemmel i en lovgivningsmæssig EU-retsakt, eller når den er nødvendig for at give Unionen mulighed for at udøve sin kompetence på internt plan, eller for så vidt den kan berøre fælles regler eller ændre deres rækkevidde. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | I artikel 14 i aftalen mellem EU og Schweiz fra 1999 hedder det: »Denne aftale giver ikke tilladelse til transport mellem to punkter på en EF-medlemsstats område udført med et i Schweiz indregistreret køretøj eller til transport mellem to punkter på schweizisk område med et i en EF-medlemsstat indregistreret køretøj.« |
| --- | --- |

2.6.

| 2.7. | Endvidere står der i aftalens artikel 20, at transportvirksomheder med hjemsted i Schweiz ikke må befordre passagerer mellem to punkter på et nabolands område og omvendt. Derimod kan eksisterende rettigheder i henhold til bilaterale aftaler indgået mellem enkelte EU-medlemsstater og Schweiz fortsat udøves, forudsat at der ikke sker forskelsbehandling mellem EU's transportvirksomheder eller konkurrencefordrejning. |
| --- | --- |

2.7.

| 2.8. | Eftersom Schweiz og Italien ikke tidligere har indgået aftaler om cabotagerettigheder i forbindelse med personbefordring med bus, og eftersom den tidligere bilaterale aftale om vejtransport mellem Tyskland og Schweiz fra 1953 ikke omfattede cabotagerettigheder i forbindelse med personbefordring mellem de to lande, er der behov for — også i lyset af anmodningerne fra disse to medlemsstater og den interesse, som Schweiz udviste på mødet i landtransportudvalget EU/Schweiz i juni 2018 — at udarbejde to udtrykkelige retsakter fra Rådet og Europa-Parlamentet for at muliggøre:






  — | ændringer af aftalen mellem Schweiz og Tyskland med henblik på at medtage cabotagekørsel i forbindelse med udførsel af international personbefordring ad landevej i grænseregionerne i Schweiz og Tyskland; |
| --- | --- | --- |

2.8.

—

ændringer af aftalen mellem Schweiz og Tyskland med henblik på at medtage cabotagekørsel i forbindelse med udførsel af international personbefordring ad landevej i grænseregionerne i Schweiz og Tyskland;

| — | at Italien forhandler og indgår en aftale med Schweiz i samme henseende. |
| --- | --- |

—

at Italien forhandler og indgår en aftale med Schweiz i samme henseende.

| 2.9. | De grænseregioner, der udtrykkeligt nævnes i artiklerne, er følgende:






  — | i Tyskland: de administrative distrikter Freiburg og Tübingen i Baden-Württemberg og det administrative distrikt Schwaben i Bayern; |
| --- | --- | --- |

2.9.

—

i Tyskland: de administrative distrikter Freiburg og Tübingen i Baden-Württemberg og det administrative distrikt Schwaben i Bayern;

| — | i Italien: regionerne Piemonte og Lombardiet samt de selvstyrende regioner Valle d'Aosta og Trentino-Alto Adige. |
| --- | --- |

—

i Italien: regionerne Piemonte og Lombardiet samt de selvstyrende regioner Valle d'Aosta og Trentino-Alto Adige.

| 2.10. | Rådet (almindelige anliggender) imødekom på sit møde den 18. juli 2019 begge anmodninger, under forudsætning af:






  — | at de geografiske begrænsninger af transportvirksomhed i de omtalte regioner respekteres; |
| --- | --- | --- |

2.10.

—

at de geografiske begrænsninger af transportvirksomhed i de omtalte regioner respekteres;

| — | at der ikke sker forskelsbehandling af transportvirksomheder med hjemsted i Unionen; |
| --- | --- |

—

at der ikke sker forskelsbehandling af transportvirksomheder med hjemsted i Unionen;

| — | at der ikke sker konkurrencefordrejning. |
| --- | --- |

—

at der ikke sker konkurrencefordrejning.

3.   Kommissionens forslag

| 3.1. | De to forslag fra Kommissionen har følgende formål:






  — | i Tysklands tilfælde at give landet bemyndigelse til at ændre den eksisterende bilaterale aftale om vejtransport med Schweiz med henblik på at tillade cabotagekørsel i forbindelse med international personbefordring med bus i grænseregionerne mellem de to lande; |
| --- | --- | --- |

3.1.

—

i Tysklands tilfælde at give landet bemyndigelse til at ændre den eksisterende bilaterale aftale om vejtransport med Schweiz med henblik på at tillade cabotagekørsel i forbindelse med international personbefordring med bus i grænseregionerne mellem de to lande;

| — | i Italiens tilfælde at give landet bemyndigelse til at forhandle og indgå en aftale med Schweiz med henblik på at tillade cabotagekørsel i forbindelse med international personbefordring med bus i grænseregionerne mellem de to lande. |
| --- | --- |

—

i Italiens tilfælde at give landet bemyndigelse til at forhandle og indgå en aftale med Schweiz med henblik på at tillade cabotagekørsel i forbindelse med international personbefordring med bus i grænseregionerne mellem de to lande.

| 3.2. | For at bevare et velfungerende indre marked i EU skal tre betingelser være opfyldt, inden der gives bemyndigelse til at forhandle om cabotagekørsel i forbindelse med personbefordring ad landevej, nemlig:






  — | at der ikke forskelsbehandles mellem transportvirksomheder med hjemsted i Unionen; |
| --- | --- | --- |

3.2.

—

at der ikke forskelsbehandles mellem transportvirksomheder med hjemsted i Unionen;

| — | at der ikke sker konkurrencefordrejning; |
| --- | --- |

—

at der ikke sker konkurrencefordrejning;

| — | at der udelukkende drives virksomhed inden for det præcise geografiske område, som dækkes af de fastlagte grænseregioner. |
| --- | --- |

—

at der udelukkende drives virksomhed inden for det præcise geografiske område, som dækkes af de fastlagte grænseregioner.

| 3.3. | Efter Kommissionens opfattelse vil disse aftaler om cabotagekørsel i forbindelse med personbefordring ad landevej give mulighed for at øge køretøjernes lastfaktor og dermed transporttjenesternes effektivitet. Dette vil gøre de pågældende transportvirksomheder mere konkurrencedygtige og fremme en tættere integration mellem grænseregionerne. |
| --- | --- |

3.3.

4.   Bemærkninger

| 4.1. | Udvalget bifalder de to forslag, som Kommissionen har udarbejdet på anmodning fra de to medlemsstater og i lyset af den interesse, som Schweiz har givet udtryk for. |
| --- | --- |

4.1.

| 4.2. | EØSU finder det vigtigt at gøre opmærksom på behovet for at føre en bæredygtig politik, der sigter mod at reducere de negative virkninger og risici, som trafik i og tværs over Alperne indebærer, i tråd med:






  — | Alpekonventionens transportprotokol fra 2002, som de tre berørte lande og EU er kontraherende parter i |
| --- | --- | --- |

4.2.

—

Alpekonventionens transportprotokol fra 2002, som de tre berørte lande og EU er kontraherende parter i

| — | rapporten om passager- og godstransportens miljøkvalitet i Alperegionen. |
| --- | --- |

—

rapporten om passager- og godstransportens miljøkvalitet i Alperegionen.

| 4.3. | Udvalget mener, at en konkurrenceorienteret udvikling af de transportvirksomheder, som ønsker at udføre cabotagekørsel i forbindelse med international personbefordring ad landevej med bus, bør gå hånd i hånd med overholdelsen af de nye aftaler, der er knyttet til førnævnte aftale mellem EU og Schweiz, og særligt til forordning (EF) nr. 1370/2007 vedrørende personbefordring ad landevej samt til Europa-Parlamentets og Rådets aftale af 1. december 2010 om rettigheder for bus- og bilpassagerer. |
| --- | --- |

4.3.

| 4.4. | Endelig anbefaler EØSU, at forhandlingsprocesser ledsages af en dialog mellem arbejdsmarkedets parter i de berørte lande med henblik på at støtte åbningen af markedet for grænseoverskridende cabotagekørsel samt tilvejebringe passende information og uddannelse, der har til formål at sikre de berørte transportvirksomheder ordentlige leve- og arbejdsvilkår. |
| --- | --- |

4.4.

Bruxelles, den 25. september 2019.

Luca JAHIER

Formand

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT L 315 af 3.12.2007, s. 1.

1

(2)  EUT C 329 af 17.11.1999, s. 1.

2

(3)  EUT L 300 af 14.11.2009, s. 72.

3

(4)  EUT L 300 af 14.11.2009, s. 88.

4

(5)  EUT L 107 af 10.4.2014, s. 39.

5

---

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/122 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/122

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet — Vejledning vedrørende forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger i Den Europæiske Union

(COM(2019) 250 final)

(2020/C 14/18)

Ordfører: Laure Batut

| Anmodning om udtalelse | Kommissionen, 22.7.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget i sektionen | 11.9.2019 |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 25.9.2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 162/2/6 |

Anmodning om udtalelse

Kommissionen, 22.7.2019

Retsgrundlag

Artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget i sektionen

11.9.2019

Vedtaget på plenarforsamlingen

25.9.2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

162/2/6

1.   Anbefalinger

| 1.1. | EØSU anbefaler Kommissionen:






  — | at formidle enkel og klar kommunikation om kriterierne for andre data end personoplysninger og om anvendelsesområdet for forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger for at fjerne usikkerheden og styrke tilliden |
| --- | --- | --- |

1.1.

—

at formidle enkel og klar kommunikation om kriterierne for andre data end personoplysninger og om anvendelsesområdet for forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger for at fjerne usikkerheden og styrke tilliden

| — | at oplyse aktørerne om områder, hvor de europæiske retsakter om data overlapper hinanden |
| --- | --- |

—

at oplyse aktørerne om områder, hvor de europæiske retsakter om data overlapper hinanden

| — | at fremme fri udveksling, men samtidig sikre, at personoplysninger ikke lidt efter lidt bliver betragtet som andre data end personoplysninger, og at det fulde anvendelsesområde for den generelle forordning om databeskyttelse (GDPR) bevares, selv om de to forordninger måske kan sammenlægges på mellemlang sigt for at opnå bedre beskyttelse og undgå yderligere kommercialisering af data |
| --- | --- |

—

at fremme fri udveksling, men samtidig sikre, at personoplysninger ikke lidt efter lidt bliver betragtet som andre data end personoplysninger, og at det fulde anvendelsesområde for den generelle forordning om databeskyttelse (GDPR) bevares, selv om de to forordninger måske kan sammenlægges på mellemlang sigt for at opnå bedre beskyttelse og undgå yderligere kommercialisering af data

| — | at fremme oprettelsen og udviklingen af sammenslutninger af paneuropæiske cloudtjenester |
| --- | --- |

—

at fremme oprettelsen og udviklingen af sammenslutninger af paneuropæiske cloudtjenester

| — | at hjælpe europæerne på meget kort sigt til at bruge algoritmer, som kan behandle mængderne af andre data end personoplysninger i det fælles datamarked; at opfordre medlemsstaterne til at styrke uddannelse i informationsteknologi (IT) og kunstig intelligens (AI) på alle niveauer (skoler, universiteter, erhvervsliv) og som livslang læring |
| --- | --- |

—

at hjælpe europæerne på meget kort sigt til at bruge algoritmer, som kan behandle mængderne af andre data end personoplysninger i det fælles datamarked; at opfordre medlemsstaterne til at styrke uddannelse i informationsteknologi (IT) og kunstig intelligens (AI) på alle niveauer (skoler, universiteter, erhvervsliv) og som livslang læring

| — | at tilskynde aktørerne til at fremme en ånd af ansvarlighed, etik og solidaritet og ikke lade selvregulering og forligsmæssige løsninger på tvister give grobund for afvigende fortolkninger af retsakterne |
| --- | --- |

—

at tilskynde aktørerne til at fremme en ånd af ansvarlighed, etik og solidaritet og ikke lade selvregulering og forligsmæssige løsninger på tvister give grobund for afvigende fortolkninger af retsakterne

| — | ikke at undlade at bruge reguleringsværktøjer |
| --- | --- |

—

ikke at undlade at bruge reguleringsværktøjer

| — | fremme sanktioner for brud på regler om selvregulering |
| --- | --- |

—

fremme sanktioner for brud på regler om selvregulering

| — | at udarbejde køreplaner for at undersøge, om virksomhedernes retssikkerhed er en realitet i forbindelse med fri benyttelse af deres data som omhandlet i forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger |
| --- | --- |

—

at udarbejde køreplaner for at undersøge, om virksomhedernes retssikkerhed er en realitet i forbindelse med fri benyttelse af deres data som omhandlet i forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger

| — | at gøre status over situationen i de 27 medlemsstater og vurdere de nationale kontaktpunkters indsats efter 12 måneders virke |
| --- | --- |

—

at gøre status over situationen i de 27 medlemsstater og vurdere de nationale kontaktpunkters indsats efter 12 måneders virke

| — | at varetage sin oplysnings-, formidlings- og varslingsrolle |
| --- | --- |

—

at varetage sin oplysnings-, formidlings- og varslingsrolle

| — | at opfordre medlemsstaterne til at kommunikere med aktørerne om deres kriterier for »offentlig sikkerhed« |
| --- | --- |

—

at opfordre medlemsstaterne til at kommunikere med aktørerne om deres kriterier for »offentlig sikkerhed«

| — | at opfordre medlemsstaterne til at sprede deres opbevaringssteder for data, som ikke kan overføres |
| --- | --- |

—

at opfordre medlemsstaterne til at sprede deres opbevaringssteder for data, som ikke kan overføres

| — | i rette tid at tage konkurrencepolitikken op til fornyet overvejelse for at undersøge, om den er tilpasset fri udveksling af data i dens nuværende form. |
| --- | --- |

—

i rette tid at tage konkurrencepolitikken op til fornyet overvejelse for at undersøge, om den er tilpasset fri udveksling af data i dens nuværende form.

2.   Indledning

| 2.1. | EØSU noterer sig Kommissionens vilje til at vejlede de virksomheder, der er berørt af overførsel af andre data end personoplysninger, inden der forhandles adfærdskodekser mellem interessenterne i løbet af 2020. Det forhold, at der ofte er tale om oplysninger af blandet karakter, personoplysninger såvel som ikkepersonoplysninger, kan skabe usikkerhed for virksomhederne, med hensyn til hvad der skal gøres for at beskytte oplysningerne. Det er på sin plads her at minde om hovedprincipperne i de eksisterende regler, inden EØSU's kommentarer gennemgås. |
| --- | --- |

2.1.

| 2.2. | Kommissionen har konstateret, at manglende konkurrence mellem cloudtjenester i EU og følgelig manglende datamobilitet i en oligopoltilstand har negativ indflydelse på datamarkedet. I henhold til forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger skal medlemsstaterne begrænse deres dataplaceringskrav og fragmenteringen af lovgivningen på området mest muligt for at stimulere væksten og frigøre virksomhedernes innovationskapacitet. |
| --- | --- |

2.2.

| 2.3. | Med vedtagelsen af forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger, der supplerer GDPR, er det en »femte ret til fri bevægelighed«, som gælder for alle data, der indføres i EU's retsakter i det 21. århundrede (sic: Anna-Maria Corazza Bildt, medlem af Europa-Parlamentet, ordfører). Denne immaterielle vare, hvis man kan betegne data således, bør kunne overføres og forvaltes dér, hvor indehaverne ønsker det, hos hostingudbydere i andre lande end det, hvor de er frembragt og/eller anvendes inden for Unionen (artikel 1 i forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger). Det bliver således lettere for indehaverne af denne vare, og deres konkurrenceevne forbedres. |
| --- | --- |

2.3.

Forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger

| 2.4. | Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1807 (1) fremmer fri udveksling af andre data end personoplysninger i Unionen og dermed udviklingen af kunstig intelligens, cloudcomputing og big data-analyse. I artikel 6 fastsættes det, at Kommissionen, via operatører, som arbejder med disse data, vejleder om, tilskynder til og fremmer udvikling af adfærdskodekser for selvregulering på EU-plan. |
| --- | --- |

2.4.

| 2.5. | Den foreliggende tekst, som er møntet på professionelle brugere i mikrovirksomheder og SMV'er, skal fremme forståelsen for samspillet mellem nævnte forordning og GDPR ved hjælp af en vejledning. Af pædagogiske hensyn nævner Kommissionen mange eksempler. |
| --- | --- |

2.5.

| 2.6. | De adfærdskodekser, som er under udarbejdelse, skulle ligge klar mellem november 2019 og maj 2020 (betragtning 30 og 31 samt artikel 6, stk. 1). Under udarbejdelsen tages hensyn til samtlige parters holdning. Der afholdes to offentlige høringer, og to arbejdsgrupper bestående af professionelle brugere bistår Kommissionen, heraf én om certificering af cybersikkerhed i skyen (CSPCERT) og én om dataportering og udbyderskifte (SWIPO). Deres bidrag dækker »Infrastructure as a Service«(IaaS) og »Software as a Service«(SaaS). I maj 2020 vil Kommissionen opfordre branchen til at udvikle en model for kontraktvilkår, og i 2022 aflægger den rapport til Europa-Parlamentet, Rådet og EØSU om forordningens gennemførelse, navnlig om anvendelsen af »sammensatte«eller blandede data. |
| --- | --- |

2.6.

3.   Generelle bemærkninger

| 3.1. | Kommissionens opgave: sikre overensstemmelse mellem GDPR og forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger |
| --- | --- |

3.1.

| 3.1.1. | For at sikre overensstemmelse mellem de to forordninger, som er komplementære, anfører Kommissionen, at 1) dataplaceringskrav fremover er forbudt, at 2) data fortsat skal være tilgængelige for de kompetente myndigheder, og at 3) data bliver mobile og derfor kan porteres. I GDPR nævnes portabilitet. I forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger omtales portering. Brugerne kan føre deres data ud af det land, hvor de er frembragt, og derefter få dem tilbage igen uden (for mange) begrænsninger efter at have skiftet tjenesteleverandør til opbevaring, behandling eller analyse af deres data. Til forskel fra portabilitet, som er en ret for registrerede, finder portering sted efter adfærdskodekser og dermed som led i en selvreguleringstilgang. |
| --- | --- |

3.1.1.

| 3.1.2. | Dette er en væsentlig forskel mellem de to forordninger, hvor den ene tager udgangspunkt i hård lovgivning og den anden i bløde lovgivningsinstrumenterer (soft law), der som bekendt indeholder langt færre garantier. Kommissionen anfører selv, at de fleste data imidlertid indeholder både personoplysninger og andre data end personoplysninger, som er knyttet uløseligt sammen, hvilket gør dem til blandede data. |
| --- | --- |

3.1.2.

| 3.1.3. | EØSU bifalder denne vejledende tilgang og anfægter ikke de valgte eksempler. Udvalget har ikke til hensigt at nævne andre. Det skal imidlertid bemærkes, at Kommissionens vejledning til operatørerne kan sammenfattes i en belysning af konteksten med eksempler. EØSU vil gerne understrege og gøre Kommissionen opmærksom på nogle kritiske områder, som synes at kunne volde brugerne vanskeligheder trods vejledningen og de fremtidige kodekser. |
| --- | --- |

3.1.3.

3.2.   Resumé af principperne

3.2.1.   Princip: fri udveksling af data

Hindringerne for fri udveksling af andre data end personoplysninger er mere end geografiske, da de er funktionelle og/eller afhænger af virksomhedernes ressourcer til at bruge informationsteknologi.

Forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger forbyder krav om placering af andre data end personoplysninger på et bestemt territorium (artikel 4). Medlemsstaterne anmodes om at ophæve alle bestemmelser i strid hermed senest 24 måneder efter forordningens anvendelsesdato (maj 2021).

I forordningen tillades undtagelser i tilknytning til den offentlige sikkerhed. Medlemsstaterne skal gøre nærmere oplysninger om eventuelle dataplaceringskrav på nationalt plan offentligt tilgængelige online. Kommissionen kan fremsætte bemærkninger og formidler links til medlemsstaternes websteder.

3.2.2.   Undtagelser fra fri udveksling

| — | Medlemsstaternes myndigheder kan have adgang til overførte data: I forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger indføres en procedure, som sikrer tilsynsmyndigheder i medlemsstat X adgang til data, som behandles i medlemsstat Y. Der er fastlagt en procedure for samarbejde mellem medlemsstaterne (artikel 5 og 7). EØSU nærer imidlertid stor frygt for, at data, f.eks. regnskabsmæssige, finansielle eller kontraktmæssige, unddrages medlemsstaternes myndigheders kontrol i mangel af geografisk placering. Udvalget minder Kommissionen om ikke at undlade at bruge reguleringsværktøj, hvis det er nødvendigt. |
| --- | --- |

—

Medlemsstaternes myndigheder kan have adgang til overførte data: I forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger indføres en procedure, som sikrer tilsynsmyndigheder i medlemsstat X adgang til data, som behandles i medlemsstat Y. Der er fastlagt en procedure for samarbejde mellem medlemsstaterne (artikel 5 og 7). EØSU nærer imidlertid stor frygt for, at data, f.eks. regnskabsmæssige, finansielle eller kontraktmæssige, unddrages medlemsstaternes myndigheders kontrol i mangel af geografisk placering. Udvalget minder Kommissionen om ikke at undlade at bruge reguleringsværktøj, hvis det er nødvendigt.

| — | Den enkelte medlemsstats centrale kontaktpunkt behandler anmodningen sammen med den nationale tilsynsmyndighed, som kan udlevere oplysningerne, hvis den finder anmodningen antagelig, eller nægte at udlevere dem. Kontaktpunkterne bør i den ånd, der hersker i forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger, hjælpe aktørerne til at vælge overførsel og tjenesteleverandør i hele EU på et informeret grundlag og i fuld konkurrence. |
| --- | --- |

—

Den enkelte medlemsstats centrale kontaktpunkt behandler anmodningen sammen med den nationale tilsynsmyndighed, som kan udlevere oplysningerne, hvis den finder anmodningen antagelig, eller nægte at udlevere dem. Kontaktpunkterne bør i den ånd, der hersker i forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger, hjælpe aktørerne til at vælge overførsel og tjenesteleverandør i hele EU på et informeret grundlag og i fuld konkurrence.

EØSU mener, at retningslinjerne i sig selv ikke er i stand til fjerne de mange usikkerhedsmomenter ved anvendelsen af dette princip. Det er svært at bedømme medlemsstaternes begrundelser og om operatørerne er i god tro samt om kontaktpunkterne fungerer hensigtsmæssigt. Enhver vurdering heraf vil være vanskelig.

| — | Forbud mod direkte eller indirekte dataplaceringskrav, medmindre det er berettiget af hensyn til den offentlige sikkerhed. EØSU mener, at begrebet »offentlig sikkerhed«, der er nævnt i forordningen, mangler præcision og er i tvivl om dets rækkevidde, når det anvendes i forbindelse med datastrømmen og dennes kommercialisering. I forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger defineres dataplaceringskrav som enhver forpligtelse, betingelse og begrænsning og ethvert forbud eller andet krav, der er fastsat i en medlemsstats love og administrative bestemmelser, eller som følger af administrativ praksis (2), som forpligter operatørerne til at beholde data inden for et bestemt territoriums område i EU. Ifølge EU-Domstolen (3) (og betragtning 19 i forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger) omfatter den offentlige sikkerhed både den interne og eksterne sikkerhed i en medlemsstat og forudsætter, at der foreligger en reel og tilstrækkelig alvorlig trussel, der påvirker en af de grundlæggende samfundsinteresser. Under denne definition hører genetiske data, biometriske data og helbredsoplysninger. Medlemsstatens reaktion skal være forholdsmæssig. |
| --- | --- |

—

Forbud mod direkte eller indirekte dataplaceringskrav, medmindre det er berettiget af hensyn til den offentlige sikkerhed. EØSU mener, at begrebet »offentlig sikkerhed«, der er nævnt i forordningen, mangler præcision og er i tvivl om dets rækkevidde, når det anvendes i forbindelse med datastrømmen og dennes kommercialisering. I forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger defineres dataplaceringskrav som enhver forpligtelse, betingelse og begrænsning og ethvert forbud eller andet krav, der er fastsat i en medlemsstats love og administrative bestemmelser, eller som følger af administrativ praksis (2), som forpligter operatørerne til at beholde data inden for et bestemt territoriums område i EU. Ifølge EU-Domstolen (3) (og betragtning 19 i forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger) omfatter den offentlige sikkerhed både den interne og eksterne sikkerhed i en medlemsstat og forudsætter, at der foreligger en reel og tilstrækkelig alvorlig trussel, der påvirker en af de grundlæggende samfundsinteresser. Under denne definition hører genetiske data, biometriske data og helbredsoplysninger. Medlemsstatens reaktion skal være forholdsmæssig.

| 3.2.3. | Udvalget mener for så vidt angår fri udveksling såvel som placering af data:






  — | at de valgte kriterier kan fortolkes på mange forskellige måder |
| --- | --- | --- |

3.2.3.

—

at de valgte kriterier kan fortolkes på mange forskellige måder

| — | at de kun kan afklares i hvert enkelt tilfælde ved indbringelse for en domstol, hvilket kan skade den nødvendige tillid til handel, især med hensyn til følsomme oplysninger, og at tvister, som er udsprunget af adfærdskodekserne, kan forstærke fragmenteringen |
| --- | --- |

—

at de kun kan afklares i hvert enkelt tilfælde ved indbringelse for en domstol, hvilket kan skade den nødvendige tillid til handel, især med hensyn til følsomme oplysninger, og at tvister, som er udsprunget af adfærdskodekserne, kan forstærke fragmenteringen

| — | at retsvæsenet er fjernt fra den digitale tidsalder og dens databevægelser. |
| --- | --- |

—

at retsvæsenet er fjernt fra den digitale tidsalder og dens databevægelser.

EØSU mener, at usikkerheden og den komplekse situation afskrækker mikrovirksomheder og SMV'er.

| 3.2.4. | EØSU beklager, at der ikke står noget i vejledningen om tvister eller om, hvordan det kontrolleres, at medlemsstaterne overholder kriterierne for offentlig sikkerhed, og hvordan de i givet fald kan pålægges sanktioner. EØSU frygter, at meddelelsens redegørelser ikke er tilstrækkelige til at sikre mikrovirksomhedernes og SMV'ernes operatørers position mellem alle retsakternes juridiske skær, og at usikkerheden ikke bidrager til at vække den tillid og følelse af retssikkerhed, som er påkrævet for at udvikle sektoren. |
| --- | --- |

3.2.4.

| 3.2.5. | EØSU erkender, at Kommissionens meddelelse har den store fortjeneste, at den oplyser bredt oppefra og ned om den situation, der er opstået som følge af de to forordninger. Den er i højeste grad relevant for mikrovirksomheder og SMV'er. EØSU ønsker, at de nationale kontaktpunkters indsats og disse aktørers besøg på Kommissionens websted vurderes efter seks måneders virke, således at der hurtigt kan indføres korrigerende foranstaltninger, hvis der skulle være tegn på utilstrækkelig information eller kommunikation. |
| --- | --- |

3.2.5.

4.   Særlige bemærkninger

4.1.   Vedrørende data

| 4.1.1. | Andre data end personoplysninger omfatter som udgangspunkt samtlige digitale oplysninger, der ikke hører under personoplysninger som defineret i GDPR. Det kan være forretningsoplysninger, oplysninger om præcisionsdyrkning, om behov for vedligeholdelse af maskinerne, vejrforhold m.m. |
| --- | --- |

4.1.1.

| 4.1.2. | Data, der indsamles af offentlige tjenester som sygehuse og data vedrørende social bistand eller skat kan være helt tæt knyttet til personoplysninger om patienter eller skatteydere. Virksomheder, som eventuelt vil bruge dem, skal sikre, at de ikke gør det muligt at identificere personer eller — efter anonymisering — at fjerne anonymiseringen. For mikrovirksomheder eller SMV'er kan dette indebære alt for tids- og ressourcekrævende procedurer. Da de to forordninger (GDPR og forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger) tilsammen sikrer fri udveksling af alle data i EU, når de er »knyttet uløseligt sammen«, gælder den retlige beskyttelse i GDPR således for alle blandede data (betragtning 8 og artikel 2, stk. 2 i forordning (EU) 2018/1807). Ud over den første begrænsning af den frie udveksling af andre data end personoplysninger af hensyn til den offentlige sikkerhed er der altså en begrænsning, som hænger sammen med selve arten af data. Dette er det centrale spørgsmål i Kommissionens meddelelse, hvori det flere gange nævnes, at der er tæt forbindelse mellem personoplysninger og andre data end personoplysninger: »De blandede datasæt udgør størstedelen af de datasæt ...«(meddelelsen, punkt 2.2), at de kan være »knyttet uløseligt sammen«(punkt 2.2), og at »ingen af de to forordninger forpligter virksomheder til at adskille de datasæt ...«(punkt 2.2). |
| --- | --- |

4.1.2.

| 4.1.3. | Det er op til virksomheden at vurdere, om andre data end personoplysninger, den behandler, er »knyttet uløseligt sammen«med personoplysninger, og beskytte dem, hvis det er tilfældet. For virksomheden er det ikke let at forberede en »ekstern behandling«. Det synes umuligt at fastlægge en generel definition af blandede data, og overlapningen af de to forordninger medfører formentlig andre overlapninger med andre retsakter om datarettigheder f.eks. vedrørende intellektuel ejendomsret, idet udveksling af andre data end personoplysninger er tilladt, men hvis de genbruges i et værk, vil de ikke længere være underlagt samme regler. EØSU vurderer, at samspillet mellem de forskellige retsakter vil blive meget kompliceret. I retspraksis har der allerede været krav om at undersøge den uløselige sammenknytning efter et »rimeligt«kriterium. EØSU konstaterer, at det i den foreliggende meddelelse åbenlyst ikke er muligt at gennemgå alle tilfælde for at hjælpe aktørerne, og at den aktuelle situation snarere begunstiger store virksomheder. EØSU anbefaler Kommissionen at sikre, at personoplysninger i praksis ikke lidt efter lidt bliver betragtet som andre data end personoplysninger, og at det fulde anvendelsesområde for GDPR bevares, selv om de to forordninger måske kan sammenlægges på mellemlang sigt for at opnå bedre beskyttelse og undgå yderligere kommercialisering af data. |
| --- | --- |

4.1.3.

4.2.   Vedrørende portabilitet, overførsel, behandling og lagring af data

Ifølge GDPR skal portabilitet være underlagt regulering (artikel 20) og ifølge forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger selvregulering. EØSU må med beklagelse bemærke, at der kan opstå betydelig retsusikkerhed, som kan skade mikrovirksomheder og SMV'er på grund af de mange risici for tvister. Udvalget mener, at når andre data end personoplysninger er varer, som ganske vist er immaterielle, men kan udveksles frit, kan de importeres og eksporteres. En debat om deres ejerskab vil være interessant i den aktuelle sammenhæng. Imidlertid ligger den egentlige guldgrube i højere grad i datamængden end i selve dataene. Det får udvalget til at tro, at konkurrencepolitikken måske ikke er tilpasset denne type marked. EØSU vil gerne vide, hvordan de nuværende forhold kan styrke mikrovirksomhedernes og SMV'ernes produktivitet. Kommissionen foreslår dem ingen løsninger desangående i sin meddelelse.

4.3.   Vedrørende tjenesteleverandører

| 4.3.1. | EU har ingen store operatører og heller ingen europæisk cloud, hvilket EØSU længe har beklaget. De stordriftsfordele, som EU altid sigter mod, er særkende for meget store amerikanske IT-virksomheder og en række kinesiske virksomheder. Således er selv medlemsstaternes store offentlige forvaltninger fristet til at sætte deres lid til dem og overdrage dem forvaltningen af deres data (som det er tilfældet med Frankrig). |
| --- | --- |

4.3.1.

| 4.3.2. | EØSU mener, at europæerne vil have behov for at skabe partnerøkosystemer og tage højde for dataoverførsler mellem platforme. Ud over denne meddelelse kunne Kommissionen hjælpe mikrovirksomheder og SMV'er til at udvikle de fornødne ressourcer, sådan som det er tilfældet med tjenesteydelser af almen interesse i forslaget fra 2018 om en sammenslutning af paneuropæiske cloudtjenester for levering af tjenesteydelser af almen økonomisk og ikkeøkonomisk interesse (»Function as a Service«, FaaS) og med netværket af digitale innovationsknudepunkter (A network of Digital Innovation Hubs, web/Commission/DIHs/januar 2019). |
| --- | --- |

4.3.2.

4.4.   Vedrørende datasikkerhed (4)

| 4.4.1. | På internt plan kontrollerer de nationale operatører (5) arten af deres data, som skal overføres, og sikrer dem. Placeringskravet svarede til nogle kontrollerbare sikkerhedskrav i national ret. Trods GDPR og forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger er IT-sikkerhedsstandarderne ikke harmoniseret mellem de forskellige EU-lande. Udvalget finder det nødvendigt, at de nationale kontaktpunkter omhyggeligt oplyser mikrovirksomheder og SMV'er samt private og offentlige tjenester herom på forskellige sprog.

  På eksternt plan er det efter EØSU's mening ikke sikkert, at virksomheder uden for EU er i stand til at overholde adfærdskodekserne og tilbagelevere data efter nye overførsler efter deres indehaveres ønske. EØSU frygter, at det på længere sigt bliver vanskeligt at udrede ansvaret.
  Udvalget anbefaler, at Kommissionen hjælper europæiske aktører til meget snart at kunne bruge algoritmer til behandling af mængderne af andre data end personoplysninger i det indre marked for data. |
| --- | --- |

4.4.1.

På eksternt plan er det efter EØSU's mening ikke sikkert, at virksomheder uden for EU er i stand til at overholde adfærdskodekserne og tilbagelevere data efter nye overførsler efter deres indehaveres ønske. EØSU frygter, at det på længere sigt bliver vanskeligt at udrede ansvaret.

Udvalget anbefaler, at Kommissionen hjælper europæiske aktører til meget snart at kunne bruge algoritmer til behandling af mængderne af andre data end personoplysninger i det indre marked for data.

| 4.4.2. | Servernes fysiske placering og sikkerhed vil fortsat være underlagt kommercielle og diplomatiske mellemstatslige forhandlinger. Det er et afgørende spørgsmål. I forhold til techgiganterne og deres respektive referencestater, og selv om dataforvaltning er en delt kompetence mellem medlemsstaterne og EU, vil det ikke være uden risiko for medlemsstaterne at forhandle enkeltstående. |
| --- | --- |

4.4.2.

| 4.4.3. | EØSU opfordrer Kommissionen til at uddybe sin meddelelse med hensyn til tjenesteleverandørernes forpligtelser vedrørende lagring af andre data end personoplysninger, anvendte metoder, fysiske placeringer, forventet eller tilladt opbevaringstid og anvendelse efter behandling, da det er en betingelse for deres sikkerhed og kan have betydning for de europæiske virksomheder i den globale konkurrencesammenhæng. |
| --- | --- |

4.4.3.

4.5.   Vedrørende adfærdskodekser

| 4.5.1. | I maj 2019 blev aktører, som er berørt af forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger (fortrinsvis brugere og leverandører af cloudtjenester), opfordret til at udarbejde deres adfærdskodeks inden for 12 måneder. Ifølge Kommissionen bør der medtages bedste praksis, strategier med hensyn til certificeringsordninger og kommunikationskøreplaner. Arbejdsgrupperne SWIPO og CSPCERT bistår med deres ekspertise. |
| --- | --- |

4.5.1.

| 4.5.2. | Kommissionen henviser til det, der blev gjort for så vidt angår GDPR (meddelelsen, side 23). Da GDPR er omfattet af udtalelsen fra EDPB (6), kan den anvendes til at understøtte forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger. Sammenslutninger af repræsentanter for en aktivitetssektor kan udforme deres adfærdskodeks. Ophavsmændene skal bevise over for de kompetente myndigheder (CompSA), at deres forslag til national eller tværnational kodeks opfylder et specifikt behov i sektoren, fremmer forordningens anvendelse og indfører effektive mekanismer til at overvåge kodeksens overholdelse. |
| --- | --- |

4.5.2.

| 4.5.3. | Selv inden GDPR trådte i kraft, havde de største leverandører af »Infrastructure as a Service«(IaaS) og »Software as a Service«(SaaS) udarbejdet deres egen adfærdskodeks med henblik på at fastlægge deres gennemførelsesvilkår og dermed fjerne de usikre områder, som de professionelle brugere havde peget på (7). De inddrog SMV'erne, fordi de skønnede, at selvcertificering for mange af dem var at foretrække frem for de meget høje omkostninger ved certificering. |
| --- | --- |

4.5.3.

| 4.5.4. | For så vidt angår forordningen om en ramme for fri udveksling af andre data end personoplysninger bifalder EØSU en sektor for sektor-tilgang, såfremt der ikke viser sig at være enighed om en fælles metode. I GDPR er der opstillet en ikkeudtømmende liste over punkter, som kodekserne skal dække (artikel 40, stk. 2), herunder rimelige og gennemsigtige procedurer, sikkerhed ved dataoverførsel og bilæggelse af tvister. I egen interesse og for at styrke forbrugernes tillid til den europæiske strategi bør aktørerne tilskyndes til at lade sig inspirere heraf og fremme en ånd af ansvarlighed, etik og solidaritet, bl.a. gennem retningslinjer, som medtager kunstig intelligens. Det er et af de punkter, udvalget ønsker at fremhæve, og det opfordrer derfor Kommissionen til ikke at lade selvregulering og forligsmæssige løsninger på tvister give grobund for afvigende fortolkninger af retsakterne. Den bør tværtimod sætte alt ind på at harmonisere dem og sidenhen gøre dem til regler, som gælder for alle, og anføre det i sine informations- og kommunikationskøreplaner. |
| --- | --- |

4.5.4.

5.   Vedrørende evaluering

Kommissionen vil regelmæssigt evaluere konsekvenserne af den frie udveksling, forordningens anvendelse, medlemsstaternes ophævelse af dataplaceringskravene og adfærdskodeksernes effektivitet. Efter EØSU's mening bør repræsentanter for civilsamfundet opfordres til at udtrykke sig i den sammenhæng (8). Hvis hele samfundet skal føle sig trygt og følgelig have tillid til disse nye former for digital praksis, bør Unionen og medlemsstaterne fjerne usikkerheden med hensyn til gældende ret, fortrolighed, opbevaring og tilbageføring uden tab af data, garantier for gennemførlighed og aktørernes gode tro samt finansielle garantier. Den uløselige sammenknytning af data, der både er personoplysninger og andre data end personoplysninger, er kilde til bekymring, og deres andel af samtlige data får EØSU til at overveje, om selvregulering nu også er den eneste mulige udvej. Udvalget anbefaler, at reglerne i GDPR på mellemlang sigt finder anvendelse på alle data og alle databevægelser med undtagelser for deciderede data, som ikke er personoplysninger.

Bruxelles, den 25. september 2019.

Luca JAHIER

Formand

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(1)  EUT L 303 af 28.11.2018, s. 59.

1

(2)  Forordning (EU) 2018/1807, artikel 3, stk. 5.

2

(3)  Se meddelelse COM(2019) 250, fodnote 13, og Domstolens dom af 2. maj 2018, K. mod Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie og H.F. mod Belgische Staat, C-331/16 og C-366/16, ECLI:EU:C:2018:296: »42. Hvad angår begrebet »offentlig sikkerhed«, viser Domstolens retspraksis, at det omfatter både den interne og eksterne sikkerhed i en medlemsstat (dom af 23.11.2010, Tsakouridis, C-145/09, ECLI:EU:C:2010:708, præmis 43). Den interne sikkerhed kan bl.a. påvirkes af en direkte trussel for befolkningens tryghed og fysiske sikkerhed i den pågældende medlemsstat (se i den henseende dom af 22. maj 2012, I, C-348/09, ECLI:EU:C:2012:300, præmis 28). Med hensyn til den eksterne sikkerhed kan den påvirkes af bl.a. risikoen for en alvorlig forstyrrelse af denne medlemsstats internationale relationer eller af folkenes fredelige sameksistens (se i den henseende dom af 23. november 2010, Tsakouridis, C-145/09, ECLI:EU:C:2010:708, præmis 44)«.

3

begrebet »offentlig sikkerhed«

omfatter både den interne og eksterne sikkerhed i en medlemsstat

direkte trussel for befolkningens tryghed og fysiske sikkerhed

risikoen for en alvorlig forstyrrelse af denne medlemsstats internationale relationer

(4)  EUT C 227 af 28.6.2018, s. 86.

4

(5)  EUT C 218 af 23.7 2011, s. 130.

5

(6)  EDPB (Det Europæiske Databeskyttelsesråd): Guidelines 1/2019 on Codes of Conduct and Monitoring Bodies under Regulation, 12.02.19, https://edpb.europa.eu/our-work-tools/our-documents/guidelines/guidelines-12019-codes-conduct-and-monitoring-bodies-under_en.

6

(7)  CISPE (Cloud Infrastructure Services Providers in Europe).

7

(8)  EUT C 487 af 28.12.2016, s. 92.; EUT C 62 af 15.2.2019, s. 292.

8

---

BILAG

Følgende fremsatte ændringsforslag blev forkastet på plenarforsamlingen, men opnåede dog mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer for (art. 59, stk. 3, i forretningsordenen):

Punkt 4.1.3

Ændres som følger:

Det er op til virksomheden at vurdere, om andre data end personoplysninger, den behandler, er »knyttet uløseligt sammen« med personoplysninger, og beskytte dem, hvis det er tilfældet. For virksomheden er det ikke let at forberede en »ekstern behandling«. Det synes umuligt at fastlægge en generel definition af blandede data, og overlapningen af de to forordninger medfører formentlig andre overlapninger med andre retsakter om datarettigheder f.eks. vedrørende intellektuel ejendomsret, idet udveksling af andre data end personoplysninger er tilladt, men hvis de genbruges i et værk, vil de ikke længere være underlagt samme regler. EØSU vurderer, at samspillet mellem de forskellige retsakter vil blive meget kompliceret. I retspraksis har der allerede været krav om at undersøge den uløselige sammenknytning efter et »rimeligt« kriterium. EØSU konstaterer, at det i den foreliggende meddelelse åbenlyst ikke er muligt at gennemgå alle tilfælde for at hjælpe aktørerne, og at den aktuelle situation snarere begunstiger store virksomheder. EØSU anbefaler Kommissionen at sikre, at personoplysninger i praksis ikke lidt efter lidt bliver betragtet som andre data end personoplysninger, og at det fulde anvendelsesområde for GDPR bevares, selv om de to forordninger måske kan sammenlægges på mellemlang sigt for at opnå bedre beskyttelse og undgå yderligere kommercialisering af data.

Punkt 5

Ændres som følger:

Kommissionen vil regelmæssigt evaluere konsekvenserne af den frie udveksling, forordningens anvendelse, medlemsstaternes ophævelse af dataplaceringskravene og adfærdskodeksernes effektivitet. Efter EØSU's mening bør repræsentanter for civilsamfundet opfordres til at udtrykke sig i den sammenhæng. Hvis hele samfundet skal føle sig trygt og følgelig have tillid til disse nye former for digital praksis, bør Unionen og medlemsstaterne fjerne usikkerheden med hensyn til gældende ret, fortrolighed, opbevaring og tilbageføring uden tab af data, garantier for gennemførlighed og aktørernes gode tro samt finansielle garantier. Den uløselige sammenknytning af data, der både er personoplysninger og andre data end personoplysninger, er kilde til bekymring, og deres andel af samtlige data får EØSU til at overveje, om selvregulering nu også er den eneste mulige udvej. Udvalget anbefaler, at reglerne i GDPR på mellemlang sigt finder anvendelse på alle data og alle databevægelser med undtagelser for deciderede data, som ikke er personoplysninger.

Punkt 1.1, 3. led:

Ændres som følger:

EØSU anbefaler Kommissionen:

...

| — | at fremme fri udveksling, men samtidig sikre, at personoplysninger ikke lidt efter lidt bliver betragtet som andre data end personoplysninger, og at det fulde anvendelsesområde for den generelle forordning om databeskyttelse (GDPR) bevares, selv om de to forordninger måske kan sammenlægges på mellemlang sigt for at opnå bedre beskyttelse og undgå yderligere kommercialisering af data |
| --- | --- |

—

at fremme fri udveksling, men samtidig sikre, at personoplysninger ikke lidt efter lidt bliver betragtet som andre data end personoplysninger, og at det fulde anvendelsesområde for den generelle forordning om databeskyttelse (GDPR) bevares, selv om de to forordninger måske kan sammenlægges på mellemlang sigt for at opnå bedre beskyttelse og undgå yderligere kommercialisering af data

...

Begrundelse

GDPR og forordning (EU) 2018/1807 har forskellige retsgrundlag, hhv. artikel 16 i TEUF om enkeltpersoners grundlæggende ret til beskyttelse af personoplysninger og artikel 114 i TEUF om tilnærmelse af lovgivningerne. I medfør af de to bestemmelser har EU forskellige muligheder for at regulere i forhold til private virksomheder (hvilket er årsagen til, at EU i førstnævnte forordning har fastlagt meget skrap og detaljeret regulering, mens man i sidstnævnte forordning har valgt selvregulering som det mest hensigtsmæssige og forholdsmæssige reguleringsredskab). De to redskaber kan derfor ikke sammenlægges juridisk.

Resultat af afstemningen om ændringsforslagene:

| Stemmer for | : | 54 |
| --- | --- | --- |
| Stemmer imod | : | 84 |
| Hverken for eller imod | : | 18 |

Stemmer for

:

54

Stemmer imod

:

84

Hverken for eller imod

:

18

---

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/129 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/129

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EU) nr. 1309/2013 om oprettelse af Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen (2014-2020)

(COM(2019) 397 final — 2019/0180 (COD))

(2020/C 14/19)

| Anmodning om udtalelse | Europa-Parlamentet, 16.9.2019
  Rådet, 13.9.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 175, stk. 3, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Den Rådgivende Kommission for Industrielle Ændringer |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 25.9.2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 112/0/3 |

Anmodning om udtalelse

Europa-Parlamentet, 16.9.2019

Rådet, 13.9.2019

Retsgrundlag

Artikel 175, stk. 3, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Den Rådgivende Kommission for Industrielle Ændringer

Vedtaget på plenarforsamlingen

25.9.2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

112/0/3

Da EØSU går ind for forslagets indhold, som ikke giver anledning til bemærkninger, besluttede det på sin 546. plenarforsamling den 25.-26. september 2019, mødet den 25. september, med 112 stemmer for, ingen imod og 3 hverken for eller imod at afgive en udtalelse til støtte for det fremsatte forslag.

Bruxelles, den 25. september 2019.

Luca JAHIER

Formand

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/130 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/130

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EU) 2017/2403 for så vidt angår fiskeritilladelser til EU-fiskerfartøjer i Det Forenede Kongeriges farvande og fiskeri, der udøves af Det Forenede Kongeriges fiskerfartøjer i EU-farvande

(COM(2019) 398 final – 2019/0187 (COD))

(2020/C 14/20)

| Anmodning om udtalelse | Europa-Parlamentet, 16.9.2019
  Rådet, 16.9.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 43, stk. 2, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Landbrug, Udvikling af landdistrikterne og Miljø |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 25.-26. september 2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  for/imod/hverken for eller imod) | 123/0/4 |

Anmodning om udtalelse

Europa-Parlamentet, 16.9.2019

Rådet, 16.9.2019

Retsgrundlag

Artikel 43, stk. 2, og artikel 304 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Landbrug, Udvikling af landdistrikterne og Miljø

Vedtaget på plenarforsamlingen

25.-26. september 2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

for/imod/hverken for eller imod)

123/0/4

Da EØSU fuldt ud går ind for forslagets indhold, som ikke giver anledning til bemærkninger, besluttede det på sin 546. plenarforsamling den 25.-26. september 2019, mødet den 25. september, med 123 stemmer for, ingen imod og 4 hverken for eller imod at afgive en udtalelse til støtte for det fremsatte forslag.

Bruxelles, den 25. september 2019.

Luca JAHIER

Formand

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

| 15.1.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 14/131 |
| --- | --- | --- | --- |

15.1.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 14/131

---

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EU) 2019/501 og forordning (EU) 2019/502 for så vidt angår deres anvendelsesperiode

(COM(2019) 396 final — 2019/0179 (COD))

(2020/C 14/21)

| Anmodning om udtalelse | Rådet, 13.9.2019
  Europa-Parlamentet, 16.9.2019 |
| --- | --- |
| Retsgrundlag | Artikel 91, stk. 1, og artikel 100, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde |
| Kompetence | Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet |
| Vedtaget på plenarforsamlingen | 25.9.2019 |
| Plenarforsamling nr. | 546 |
| Resultat af afstemningen
  (for/imod/hverken for eller imod) | 115/0/3 |

Anmodning om udtalelse

Rådet, 13.9.2019

Europa-Parlamentet, 16.9.2019

Retsgrundlag

Artikel 91, stk. 1, og artikel 100, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde

Kompetence

Sektionen for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet

Vedtaget på plenarforsamlingen

25.9.2019

Plenarforsamling nr.

546

Resultat af afstemningen

(for/imod/hverken for eller imod)

115/0/3

Da EØSU fuldt ud går ind for forslagets indhold, og da EØSU allerede har behandlet dette emne i sine udtalelser TEN/689 og TEN/690 af 20. februar 2019 (*1), besluttede det på sin 546. plenarforsamling den 25.-26. september 2019, mødet den 25. september, med 115 stemmer for og 3 hverken for eller imod at afgive en udtalelse, som støtter det fremsatte forslag, og at henvise til den holdning, det gav udtryk for i ovennævnte dokumenter.

Bruxelles, den 25. september 2019.

Luca JAHIER

Formand

for Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

---

(*1)  EØSU's udtalelser om Sikring af basale luftfartsforbindelser efter brexit, EUT C 190 af 5.6.2019, s.42, og om Sikring af basal konnektivitet i vejgodstransporten efter brexit, EUT C 190 af 5.6.2019, s.48.

*1

---