# Euroopa Liidu C 348/2019

| | ISSN 1977-0898 |
| --- | --- |
| Euroopa Liidu
  Teataja | C 348 |
| | |
| Eestikeelne väljaanne | Teave ja teatised | 62. aastakäik14. oktoober 2019 |

ISSN 1977-0898

Euroopa Liidu

Teataja

C 348

Eestikeelne väljaanne

Teave ja teatised

62. aastakäik14. oktoober 2019

---

| Sisukord | Lehekülg |
| --- | --- |
| | IV   Teave |
| | TEAVE EUROOPA LIIDU INSTITUTSIOONIDELT, ORGANITELT JA ASUTUSTELT |
| | Euroopa Liidu Kohus |
| 2019/C 348/01 | Euroopa Liidu Kohtu viimased väljaanded Euroopa Liidu Teatajas | 1 |

Sisukord

Lehekülg

IV   Teave

TEAVE EUROOPA LIIDU INSTITUTSIOONIDELT, ORGANITELT JA ASUTUSTELT

Euroopa Liidu Kohus

2019/C 348/01

Euroopa Liidu Kohtu viimased väljaanded Euroopa Liidu Teatajas

1

---

| | V   Teated |
| --- | --- |
| | KOHTUMENETLUSED |
| | Euroopa Kohus |
| 2019/C 348/02 | kohtuasi C-449/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Finanzgericht Baden-Württemberg (Saksamaa) 13. juunil 2019 – WEG Tevesstraße versus Finanzamt Villingen-Schwenningen | 2 |
| 2019/C 348/03 | kohtuasi C-465/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Straubing (Saksamaa) 19. juunil 2019 – B & L Elektrogeräte GmbH versus GC | 2 |
| 2019/C 348/04 | kohtuasi C-471/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Grondwettelijk Hof (Belgia) 20. juunil 2019 – Middlegate Europe NV versus Ministerraad | 3 |
| 2019/C 348/05 | kohtuasi C-491/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Kúria (Ungari) 26. juunil 2019 – Emberi Erőforrások Minisztériuma versus Szent Borbála Kórház | 4 |
| 2019/C 348/06 | kohtuasi C-507/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesverwaltungsgericht (Saksamaa) 3. juulil 2019 – Saksamaa Liitvabariik versus XT | 4 |
| 2019/C 348/07 | kohtuasi C-529/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Potsdam (Saksamaa) 11. juulil 2019 – Möbel Kraft GmbH & Co. KG versus ML | 6 |
| 2019/C 348/08 | kohtuasi C-540/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesgerichtshof (Saksamaa) 16. juulil 2019 – WV versus Landkreis Harburg | 6 |
| 2019/C 348/09 | kohtuasi C-546/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesverwaltungsgericht (Saksamaa) 16. juulil 2019 – BZ versus Westerwaldkreis | 7 |
| 2019/C 348/10 | kohtuasi C559/19: 22. juulil 2019 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Hispaania Kuningriik | 8 |
| 2019/C 348/11 | kohtuasi C-596/19 P: Euroopa Komisjoni 6. augustil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (üheksas koda) 27. juuni 2019. aasta määruse peale kohtuasjas T-20/17, Ungari versus Euroopa Komisjon | 10 |
| 2019/C 348/12 | kohtuasi C-603/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Špecializovaný trestný súd (Slovakkia) 9. augustil 2019 – Úrad špeciálnej prokuratúry Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky versus TG, UF | 11 |
| 2019/C 348/13 | kohtuasi C-609/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal d’instance de Lagny-sur-Marne (Prantsusmaa) 13. augustil 2019 – BNP Paribas Personal Finance SA versus VE | 12 |
| 2019/C 348/14 | kohtuasi C-623/19 P: Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, L.da. 21. augustil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (teine koda) 28. juuni 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-64/18: Alfamicro versus komisjon | 13 |
| 2019/C 348/15 | kohtuasi C-638/19 P: Euroopa Komisjoni 27. augustil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (teine koda laiendatud koosseisus) 18. juuni 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-624/15: European Food jt vs. komisjon | 14 |
| | Üldkohus |
| 2019/C 348/16 | kohtuasi T-499/19: 10. juulil 2019 esitatud hagi – ZU versus Euroopa välisteenistus | 16 |
| 2019/C 348/17 | kohtuasi T-566/19: 17. augustil 2019 esitatud hagi – Scandlines Danmark ja Scandlines Deutschland versus komisjon | 17 |
| 2019/C 348/18 | kohtuasi T-582/19: 23. augustil 2019 esitatud hagi – Victoria’s Secret Stores Brand Management versus EUIPO – Lacoste (LOVE PINK) | 17 |
| 2019/C 348/19 | kohtuasi T-583/19: 23. augustil 2019 esitatud hagi – Electrolux Home Products versus EUIPO – D. Consult (FRIGIDAIRE) | 18 |

V   Teated

KOHTUMENETLUSED

Euroopa Kohus

2019/C 348/02

kohtuasi C-449/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Finanzgericht Baden-Württemberg (Saksamaa) 13. juunil 2019 – WEG Tevesstraße versus Finanzamt Villingen-Schwenningen

2

2019/C 348/03

kohtuasi C-465/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Straubing (Saksamaa) 19. juunil 2019 – B & L Elektrogeräte GmbH versus GC

2

2019/C 348/04

kohtuasi C-471/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Grondwettelijk Hof (Belgia) 20. juunil 2019 – Middlegate Europe NV versus Ministerraad

3

2019/C 348/05

kohtuasi C-491/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Kúria (Ungari) 26. juunil 2019 – Emberi Erőforrások Minisztériuma versus Szent Borbála Kórház

4

2019/C 348/06

kohtuasi C-507/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesverwaltungsgericht (Saksamaa) 3. juulil 2019 – Saksamaa Liitvabariik versus XT

4

2019/C 348/07

kohtuasi C-529/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Potsdam (Saksamaa) 11. juulil 2019 – Möbel Kraft GmbH & Co. KG versus ML

6

2019/C 348/08

kohtuasi C-540/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesgerichtshof (Saksamaa) 16. juulil 2019 – WV versus Landkreis Harburg

6

2019/C 348/09

kohtuasi C-546/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesverwaltungsgericht (Saksamaa) 16. juulil 2019 – BZ versus Westerwaldkreis

7

2019/C 348/10

kohtuasi C559/19: 22. juulil 2019 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Hispaania Kuningriik

8

2019/C 348/11

kohtuasi C-596/19 P: Euroopa Komisjoni 6. augustil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (üheksas koda) 27. juuni 2019. aasta määruse peale kohtuasjas T-20/17, Ungari versus Euroopa Komisjon

10

2019/C 348/12

kohtuasi C-603/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Špecializovaný trestný súd (Slovakkia) 9. augustil 2019 – Úrad špeciálnej prokuratúry Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky versus TG, UF

11

2019/C 348/13

kohtuasi C-609/19: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal d’instance de Lagny-sur-Marne (Prantsusmaa) 13. augustil 2019 – BNP Paribas Personal Finance SA versus VE

12

2019/C 348/14

kohtuasi C-623/19 P: Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, L.da. 21. augustil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (teine koda) 28. juuni 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-64/18: Alfamicro versus komisjon

13

2019/C 348/15

kohtuasi C-638/19 P: Euroopa Komisjoni 27. augustil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (teine koda laiendatud koosseisus) 18. juuni 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-624/15: European Food jt vs. komisjon

14

Üldkohus

2019/C 348/16

kohtuasi T-499/19: 10. juulil 2019 esitatud hagi – ZU versus Euroopa välisteenistus

16

2019/C 348/17

kohtuasi T-566/19: 17. augustil 2019 esitatud hagi – Scandlines Danmark ja Scandlines Deutschland versus komisjon

17

2019/C 348/18

kohtuasi T-582/19: 23. augustil 2019 esitatud hagi – Victoria’s Secret Stores Brand Management versus EUIPO – Lacoste (LOVE PINK)

17

2019/C 348/19

kohtuasi T-583/19: 23. augustil 2019 esitatud hagi – Electrolux Home Products versus EUIPO – D. Consult (FRIGIDAIRE)

18

---

| ET | |
| --- | --- |

ET

---

IV Teave

TEAVE EUROOPA LIIDU INSTITUTSIOONIDELT, ORGANITELT JA ASUTUSTELT

Euroopa Liidu Kohus

| 14.10.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 348/1 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 348/1

---

Euroopa Liidu Kohtu viimased väljaanded Euroopa Liidu Teatajas

(2019/C 348/01)

Viimane väljaanne

ELT C 337, 7.10.2019

Eelmised väljaanded

ELT C 328, 30.9.2019

ELT C 319, 23.9.2019

ELT C 312, 16.9.2019

ELT C 305, 9.9.2019

ELT C 295, 2.9.2019

ELT C 288, 26.8.2019

Käesolevad tekstid on kättesaadavad

EUR-Lex’is järgmisel aadressil: http://eur-lex.europa.eu

---

V Teated

KOHTUMENETLUSED

Euroopa Kohus

| 14.10.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 348/2 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 348/2

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Finanzgericht Baden-Württemberg (Saksamaa) 13. juunil 2019 – WEG Tevesstraße versus Finanzamt Villingen-Schwenningen

(kohtuasi C-449/19)

(2019/C 348/02)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Finanzgericht Baden-Württemberg

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: WEG Tevesstraße

Vastustaja: Finanzamt Villingen-Schwenningen

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, (1) tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt on korteriomanike ühisuste poolt korteriomanikele soojuse tarnimine käibemaksust vabastatud?

---

(1)  ELT 2006, L 347, lk 1.

---

| 14.10.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 348/2 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 348/2

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Straubing (Saksamaa) 19. juunil 2019 – B & L Elektrogeräte GmbH versus GC

(kohtuasi C-465/19)

(2019/C 348/03)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Amtsgericht Straubing

Põhikohtuasja pooled

Hageja: B & L Elektrogeräte GmbH

Kostja: GC

Eelotsuse küsimus

Kas tegemist on väljaspool äriruume sõlmitud lepinguga direktiivi 2011/83/EL (1) artikli 2 punkti 8 alapunkti c tähenduses, mille tagajärg on vastavalt direktiivi artiklile 9 taganemisõigus, kui kaupleja, kes asub messil asuvas müügikioskis või selle ees, mida loetakse direktiivi artikli 2 punkti 9 kohaselt äriruumiks, pöördub tarbija poole, kes seisab tarbijamessil messihalli koridoris müügikioski ees, ilma et ta kauplejaga suhtleks, ning seejärel sõlmitakse müügikioskis leping?

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta direktiiv 2011/83/EL tarbija õiguste kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/13/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/44/EÜ ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 85/577/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/7/EÜ (ELT 2011, L 304, lk 64).

---

| 14.10.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 348/3 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 348/3

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Grondwettelijk Hof (Belgia) 20. juunil 2019 – Middlegate Europe NV versus Ministerraad

(kohtuasi C-471/19)

(2019/C 348/04)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Grondwettelijk Hof

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Middlegate Europe NV

Vastustaja: Ministerraad

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas ELTL artiklit 49 – vajaduse korral koosmõjus ELTL artikliga 56, Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitega 15 ja 16 ning võrdse kohtlemise põhimõttega – tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis kohustavad isikuid või ettevõtjaid, kes soovivad teha Belgia sadamapiirkondades sadamatöid 1972. aasta seaduse tähenduses – sealhulgas töid, mis ei ole seotud laevade laadimise või lossimisega nende mõistete sõnasõnalises tähenduses –, kasutama nende tööde tegemiseks üksnes tunnustatud sadamatöölisi? |
| --- | --- |

1.

Kas ELTL artiklit 49 – vajaduse korral koosmõjus ELTL artikliga 56, Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitega 15 ja 16 ning võrdse kohtlemise põhimõttega – tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis kohustavad isikuid või ettevõtjaid, kes soovivad teha Belgia sadamapiirkondades sadamatöid 1972. aasta seaduse tähenduses – sealhulgas töid, mis ei ole seotud laevade laadimise või lossimisega nende mõistete sõnasõnalises tähenduses –, kasutama nende tööde tegemiseks üksnes tunnustatud sadamatöölisi?

| 2. | Kas juhul, kui esimesele küsimusele vastatakse jaatavalt, võib Grondwettelijk Hof (Belgia konstitutsioonikohus) jätta kõnealuste 1972. aasta seaduse artiklite 1 ja 2 tagajärjed ajutiselt kehtima, et vältida õiguskindlusetust ja sotsiaalseid pingeid ning anda seadusandjale võimalus viia need sätted liidu õigusest tulenevate kohustustega kooskõlla? |
| --- | --- |

2.

Kas juhul, kui esimesele küsimusele vastatakse jaatavalt, võib Grondwettelijk Hof (Belgia konstitutsioonikohus) jätta kõnealuste 1972. aasta seaduse artiklite 1 ja 2 tagajärjed ajutiselt kehtima, et vältida õiguskindlusetust ja sotsiaalseid pingeid ning anda seadusandjale võimalus viia need sätted liidu õigusest tulenevate kohustustega kooskõlla?

---

| 14.10.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 348/4 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 348/4

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Kúria (Ungari) 26. juunil 2019 – Emberi Erőforrások Minisztériuma versus Szent Borbála Kórház

(kohtuasi C-491/19)

(2019/C 348/05)

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Kúria

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Emberi Erőforrások Minisztériuma

Vastustaja: Szent Borbála Kórház

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas liikmesriikide ametiasutustel ja vahendavatel asutustel, kes on pädevad eeskirjade eiramist esimeses või teises menetlusastmes menetlema, on toetuslepingust tuleneva õigussuhte korral õigus oma menetlustes vahetult, nõukogu 11. juuli 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1083/2006, millega nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1260/1999 (edaspidi: „määrus“) alusel – eelkõige selle artiklites 60, 70 ja 98 reguleeritud kontrollimehhanismi raames – uurida mis tahes rikkumist, mis kahjustab või võib kahjustada Euroopa Liidu eelarve finantshuvisid, ning kohustus kohaldada vajadusel finantskorrektsiooni? |
| --- | --- |

1.

Kas liikmesriikide ametiasutustel ja vahendavatel asutustel, kes on pädevad eeskirjade eiramist esimeses või teises menetlusastmes menetlema, on toetuslepingust tuleneva õigussuhte korral õigus oma menetlustes vahetult, nõukogu 11. juuli 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1083/2006, millega nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1260/1999 (edaspidi: „määrus“) alusel – eelkõige selle artiklites 60, 70 ja 98 reguleeritud kontrollimehhanismi raames – uurida mis tahes rikkumist, mis kahjustab või võib kahjustada Euroopa Liidu eelarve finantshuvisid, ning kohustus kohaldada vajadusel finantskorrektsiooni?

| 2. | Kas selline riigisisene menetlusnorm või seda tõlgendav kohtupraktika, mis võimaldab toetuslepingu korral tuvastada lepingu sellise rikkumise, mis kujutab endast riigihankeseaduse rikkumist (eeskirjade eiramist), ja esitada sellele tugineva nõude ainult siis, kui riigihangete vaidlustuskomisjon või kohus – vaidlustuskomisjoni otsuse läbivaatamise käigus – on enne lõpliku otsusega tuvastanud õigusnormi rikkumise, tagab piisavalt tõhusalt liidu finantshuvide kaitse? |
| --- | --- |

2.

Kas selline riigisisene menetlusnorm või seda tõlgendav kohtupraktika, mis võimaldab toetuslepingu korral tuvastada lepingu sellise rikkumise, mis kujutab endast riigihankeseaduse rikkumist (eeskirjade eiramist), ja esitada sellele tugineva nõude ainult siis, kui riigihangete vaidlustuskomisjon või kohus – vaidlustuskomisjoni otsuse läbivaatamise käigus – on enne lõpliku otsusega tuvastanud õigusnormi rikkumise, tagab piisavalt tõhusalt liidu finantshuvide kaitse?

| 3. | Kui riigihankeseaduse rikkumine tähendab eeskirjade eiramist, kuid vaidlustuskomisjonis pole menetlust algatatud, kas siis kohtul, kes menetleb toetuslepingu täitmisega seotud tsiviilõiguslikke nõudeid, on lepingurikkumise uurimisel õigus tuvastada riigihangete eeskirjade eiramist? |
| --- | --- |

3.

Kui riigihankeseaduse rikkumine tähendab eeskirjade eiramist, kuid vaidlustuskomisjonis pole menetlust algatatud, kas siis kohtul, kes menetleb toetuslepingu täitmisega seotud tsiviilõiguslikke nõudeid, on lepingurikkumise uurimisel õigus tuvastada riigihangete eeskirjade eiramist?

---

| 14.10.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 348/4 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 348/4

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesverwaltungsgericht (Saksamaa) 3. juulil 2019 – Saksamaa Liitvabariik versus XT

(kohtuasi C-507/19)

(2019/C 348/06)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesverwaltungsgericht

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Saksamaa Liitvabariik

Vastustaja: XT

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas küsimuse hindamisel, kas direktiivi 2011/95/EL (1) artikli 12 lõike 1 punkti a teise lause tähenduses ei anta enam UNRWA kaitset või abi kodakondsuseta palestiinlasele, tuleb territoriaalses mõttes tugineda üksnes asjaomasele tegevuspiirkonnale (Gaza sektor, Jordaania, Liibanon, Süüria ja Jordani Läänekallas), kus kodakondsuseta isik UNRWA mandaadi territooriumilt lahkumisel tegelikult elas (käesoleval juhul Süüria), või tuleb tugineda ka muudele UNRWA mandaadi territooriumi alla kuuluvatele tegevuspiirkondadele? |
| --- | --- |

1.

Kas küsimuse hindamisel, kas direktiivi 2011/95/EL (1) artikli 12 lõike 1 punkti a teise lause tähenduses ei anta enam UNRWA kaitset või abi kodakondsuseta palestiinlasele, tuleb territoriaalses mõttes tugineda üksnes asjaomasele tegevuspiirkonnale (Gaza sektor, Jordaania, Liibanon, Süüria ja Jordani Läänekallas), kus kodakondsuseta isik UNRWA mandaadi territooriumilt lahkumisel tegelikult elas (käesoleval juhul Süüria), või tuleb tugineda ka muudele UNRWA mandaadi territooriumi alla kuuluvatele tegevuspiirkondadele?

| 2. | Kui ei tugineta üksnes tegevuspiirkonnale lahkumise ajal, kas siis tuleb muudest tingimustest sõltumata tugineda alati mandaadi territooriumi kõikidele tegevuspiirkondadele? Kui ei, kas siis tuleb teisi tegevuspiirkondi ainult siis arvesse võtta, kui kodakondsuseta isikul oli selle tegevuspiirkonnaga oluline (territoriaalne) seos? Kas sellise seose jaoks on vajalik – lahkumisel esinev või eelnev alaline elukoht? Kas olulise (territoriaalse) seose hindamiseks tuleb arvesse võtta muid asjaolusid? Kui jah, siis milliseid? Ka on tähtis, et UNRWA mandaadi territooriumilt lahkumise hetkel on kodakondsuseta isikul sisenemine asjaomasesse tegevuspiirkonda võimalik ja temast olenev? |
| --- | --- |

2.

Kui ei tugineta üksnes tegevuspiirkonnale lahkumise ajal, kas siis tuleb muudest tingimustest sõltumata tugineda alati mandaadi territooriumi kõikidele tegevuspiirkondadele? Kui ei, kas siis tuleb teisi tegevuspiirkondi ainult siis arvesse võtta, kui kodakondsuseta isikul oli selle tegevuspiirkonnaga oluline (territoriaalne) seos? Kas sellise seose jaoks on vajalik – lahkumisel esinev või eelnev alaline elukoht? Kas olulise (territoriaalse) seose hindamiseks tuleb arvesse võtta muid asjaolusid? Kui jah, siis milliseid? Ka on tähtis, et UNRWA mandaadi territooriumilt lahkumise hetkel on kodakondsuseta isikul sisenemine asjaomasesse tegevuspiirkonda võimalik ja temast olenev?

| 3. | Kui kodakondsuseta isikul, kes lahkub UNRWA mandaadi territooriumilt, sest tema tegeliku elukoha tegevuspiirkonnas on tema turvalisus tõsiselt ohus ja UNRWA’l on seal võimatu kaitset või abi anda, on ka siis direktiivi 2011/95/EL artikli 12 lõike 1 punkti a teise lause tähenduses ipso facto õigus sellest direktiivist tulenevatele hüvedele, kui ta on enne seda siirdunud sellesse tegevuspiirkonda, ilma et tema turvalisus oleks tema eelnevas alalises elukohas tõsiselt ohus olnud ja ilma et ta oleks saanud ülemineku hetke asjaolude kohaselt sellega arvestada, et ta saab tegevuspiirkonnas, kuhu ta siirdub, UNRWA kaitset ja abi ning saab lähitulevikus oma senisesse elukohta naasta? |
| --- | --- |

3.

Kui kodakondsuseta isikul, kes lahkub UNRWA mandaadi territooriumilt, sest tema tegeliku elukoha tegevuspiirkonnas on tema turvalisus tõsiselt ohus ja UNRWA’l on seal võimatu kaitset või abi anda, on ka siis direktiivi 2011/95/EL artikli 12 lõike 1 punkti a teise lause tähenduses ipso facto õigus sellest direktiivist tulenevatele hüvedele, kui ta on enne seda siirdunud sellesse tegevuspiirkonda, ilma et tema turvalisus oleks tema eelnevas alalises elukohas tõsiselt ohus olnud ja ilma et ta oleks saanud ülemineku hetke asjaolude kohaselt sellega arvestada, et ta saab tegevuspiirkonnas, kuhu ta siirdub, UNRWA kaitset ja abi ning saab lähitulevikus oma senisesse elukohta naasta?

| 4. | Kas küsimuse hindamisel, kas kodakondsuseta isikule ei tule seetõttu anda ipso facto pagulasseisundit, et direktiivi 2011/95/EL artikli 12 lõike 1 punkti a teises lauses sätestatud tingimused on pärast UNRWA mandaadi territooriumilt lahkumist ära langenud, tuleb tugineda üksnes viimase tegeliku elukoha tegevuspiirkonnale? Kui ei, kas siis tuleb lisaks samamoodi võtta arvesse piirkondi, millele tuleb vastavalt punktile 2 lahkumise hetke suhtes tugineda? Kui ei, siis milliste kriteeriumide alusel tuleb kindlaks määrata piirkonnad, mida tuleb taotluse üle otsustamise ajal arvesse võtta? Kas direktiivi 2011/95/EL artikli 12 lõike 1 punkti a teises lauses sätestatud tingimuste äralangemine eeldab siis (riiklike või peaaegu riiklike) asutuste valmisolekut kodakondsuseta isiku asjaomases tegevuspiirkonnas (taas) vastuvõtmist? |
| --- | --- |

4.

Kas küsimuse hindamisel, kas kodakondsuseta isikule ei tule seetõttu anda ipso facto pagulasseisundit, et direktiivi 2011/95/EL artikli 12 lõike 1 punkti a teises lauses sätestatud tingimused on pärast UNRWA mandaadi territooriumilt lahkumist ära langenud, tuleb tugineda üksnes viimase tegeliku elukoha tegevuspiirkonnale? Kui ei, kas siis tuleb lisaks samamoodi võtta arvesse piirkondi, millele tuleb vastavalt punktile 2 lahkumise hetke suhtes tugineda? Kui ei, siis milliste kriteeriumide alusel tuleb kindlaks määrata piirkonnad, mida tuleb taotluse üle otsustamise ajal arvesse võtta? Kas direktiivi 2011/95/EL artikli 12 lõike 1 punkti a teises lauses sätestatud tingimuste äralangemine eeldab siis (riiklike või peaaegu riiklike) asutuste valmisolekut kodakondsuseta isiku asjaomases tegevuspiirkonnas (taas) vastuvõtmist?

| 5. | Juhul, kui direktiivi 2011/95/EL artikli 12 lõike 1 punkti a teises lauses sätestatud tingimused on olemas või ära langenud, on tähtis (viimase) tegeliku elukoha tegevuspiirkond, millised kriteeriumid on siis tegeliku elukoha põhjendamiseks asjakohased? Kas vajalik on elukohariigi seaduslik nõusolek? Kui ei, kas siis on vähemalt vajalik, et tegevuspiirkonna vastutavad asutused nõustuvad teadlikult asjaomase kodakondsuseta isiku seal elamisega? Kui vastus on jaatav, kas siis peavad vastutavad asutused asjaomase kodakondsuseta isiku kohalolekust konkreetselt teadma või piisab teadlikust nõustumisest tema elamisega suurema isikute rühma liikmena? Kui vastus on eitav, kas siis piisab üksnes pikemaaegsest tegelikust elamisest? |
| --- | --- |

5.

Juhul, kui direktiivi 2011/95/EL artikli 12 lõike 1 punkti a teises lauses sätestatud tingimused on olemas või ära langenud, on tähtis (viimase) tegeliku elukoha tegevuspiirkond, millised kriteeriumid on siis tegeliku elukoha põhjendamiseks asjakohased? Kas vajalik on elukohariigi seaduslik nõusolek? Kui ei, kas siis on vähemalt vajalik, et tegevuspiirkonna vastutavad asutused nõustuvad teadlikult asjaomase kodakondsuseta isiku seal elamisega? Kui vastus on jaatav, kas siis peavad vastutavad asutused asjaomase kodakondsuseta isiku kohalolekust konkreetselt teadma või piisab teadlikust nõustumisest tema elamisega suurema isikute rühma liikmena? Kui vastus on eitav, kas siis piisab üksnes pikemaaegsest tegelikust elamisest?

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiiv 2011/95/EL, mis käsitleb nõudeid, millele kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad vastama, et kvalifitseeruda rahvusvahelise kaitse saajaks, ning nõudeid pagulaste või täiendava kaitse saamise kriteeriumidele vastavate isikute ühetaolisele seisundile ja antava kaitse sisule (ELT 2011, L 337, lk 9).

---

| 14.10.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 348/6 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 348/6

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Potsdam (Saksamaa) 11. juulil 2019 – Möbel Kraft GmbH & Co. KG versus ML

(kohtuasi C-529/19)

(2019/C 348/07)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Amtsgericht Potsdam

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Möbel Kraft GmbH & Co. KG

Kostja: ML

Eelotsuse küsimus

Kas direktiivi 2011/83/EL (1) artikli 16 punktis c sätestatud taganemisõigus on välistatud ka siis, kui kaup valmistatakse küll tarbija esitatud nõuete järgi, kuid müüja ei ole veel valmistamisega alustanud ning selle paigaldas tarbija ise, mitte aga kolmas isik? Kas oluline on see, et kaup on vaid väikeste demonteerimiskuludega, mis on kauba väärtusest ligikaudu 5 %, võimalik viia individualiseerimise eelsesse seisukorda?

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta direktiiv 2011/83/EL tarbija õiguste kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/13/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/44/EÜ ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 85/577/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/7/EÜ (ELT 2011, L 304, lk 64).

---

| 14.10.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 348/6 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 348/6

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesgerichtshof (Saksamaa) 16. juulil 2019 – WV versus Landkreis Harburg

(kohtuasi C-540/19)

(2019/C 348/08)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: WV

Vastustaja: Landkreis Harburg

Eelotsuse küsimus

Kas avalik-õiguslik asutus, kes on elatist saama õigustatud isikule maksnud avaliku õiguse normide alusel sotsiaaltoetusi, saab kooskõlas määruse nr 4/2009 (1) artikli 3 punktiga b tugineda asja allumisele elatist saama õigustatud isiku hariliku viibimiskoha järgsele kohtule, kui ta sotsiaalabi andmisest tulenevalt esitab elatist maksma kohustatud isiku vastu regressi korras elatist saama õigustatud isiku tsiviilõigusliku elatisenõude, mis on talle üle läinud seaduse alusel?

---

(1)  Nõukogu 18. detsembri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 4/2009 kohtualluvuse, kohaldatava õiguse, kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise ning koostöö kohta ülalpidamiskohustuste küsimustes (ELT 2009, L 7, lk 1).

---

| 14.10.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 348/7 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 348/7

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesverwaltungsgericht (Saksamaa) 16. juulil 2019 – BZ versus Westerwaldkreis

(kohtuasi C-546/19)

(2019/C 348/09)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesverwaltungsgericht

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: BZ

Vastustaja: Westerwaldkreis

Eelotsuse küsimused

| 1. | a) | Kas kolmanda riigi kodaniku suhtes „muudel kui rändega seotud“ põhjustel kehtestatud sisenemiskeeld kuulub igal juhul Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel (1) kohaldamisalasse, kui liikmesriik ei ole kasutanud selle direktiivi artikli 2 lõike 2 punktis b sätestatud võimalust? |
| --- | --- | --- |

1.

a)

Kas kolmanda riigi kodaniku suhtes „muudel kui rändega seotud“ põhjustel kehtestatud sisenemiskeeld kuulub igal juhul Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel (1) kohaldamisalasse, kui liikmesriik ei ole kasutanud selle direktiivi artikli 2 lõike 2 punktis b sätestatud võimalust?

| b) | Juhul, kui vastus küsimusele 1.a on eitav: kas niisugune sisenemiskeeld ei ole direktiiviga 2008/115 hõlmatud ka siis, kui hoolimata tema suhtes tehtud väljasaatmiskorraldusest, millega sisenemiskeeld on seotud, viibib kolmanda riigi kodanik juba ebaseaduslikult liikmesriigi territooriumil ning kuulub seega põhimõtteliselt direktiivi kohaldamisalasse? |
| --- | --- |

b)

Juhul, kui vastus küsimusele 1.a on eitav: kas niisugune sisenemiskeeld ei ole direktiiviga 2008/115 hõlmatud ka siis, kui hoolimata tema suhtes tehtud väljasaatmiskorraldusest, millega sisenemiskeeld on seotud, viibib kolmanda riigi kodanik juba ebaseaduslikult liikmesriigi territooriumil ning kuulub seega põhimõtteliselt direktiivi kohaldamisalasse?

| c) | Kas „muudel kui rändega seotud“ põhjustel kehtestatud sisenemiskeeldude hulka kuulub sisenemiskeeld, mis on seotud avaliku korra ja julgeoleku huvides (käesolevas asjas üksnes üldpreventiivsetel põhjustel terrorismivastase võitluse eesmärgil) tehtud väljasaatmisotsusega? |
| --- | --- |

c)

Kas „muudel kui rändega seotud“ põhjustel kehtestatud sisenemiskeeldude hulka kuulub sisenemiskeeld, mis on seotud avaliku korra ja julgeoleku huvides (käesolevas asjas üksnes üldpreventiivsetel põhjustel terrorismivastase võitluse eesmärgil) tehtud väljasaatmisotsusega?

| 2. | Kui küsimusele 1 vastatakse, et käesolev sisenemiskeeld kuulub direktiivi 2008/115 kohaldamisalasse, siis:






  a) | Kas ametiasutuse poolt tagasisaatmisotsuse (käesolevas asjas väljasaatmishoiatus) kehtetuks tunnistamise tagajärg on, et sellega samaaegselt määratud sisenemiskeeld direktiivi 2008/115 artikli 3 punkti 6 tähenduses muutub õigusvastaseks? |
| --- | --- | --- |

2.

Kui küsimusele 1 vastatakse, et käesolev sisenemiskeeld kuulub direktiivi 2008/115 kohaldamisalasse, siis:

a)

Kas ametiasutuse poolt tagasisaatmisotsuse (käesolevas asjas väljasaatmishoiatus) kehtetuks tunnistamise tagajärg on, et sellega samaaegselt määratud sisenemiskeeld direktiivi 2008/115 artikli 3 punkti 6 tähenduses muutub õigusvastaseks?

| b) | Kas niisugune õiguslik tagajärg saabub ka siis, kui tagasisaatmisotsuse tegemisele eelnenud ametiasutuse väljasaatmiskorraldus on juba jõustunud? |
| --- | --- |

b)

Kas niisugune õiguslik tagajärg saabub ka siis, kui tagasisaatmisotsuse tegemisele eelnenud ametiasutuse väljasaatmiskorraldus on juba jõustunud?

---

(1)  ELT 2008, L 348, lk 98.

---

| 14.10.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 348/8 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 348/8

---

22. juulil 2019 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Hispaania Kuningriik

(kohtuasi C559/19)

(2019/C 348/10)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: C. Hermes, E. Manhaeve ja E. Sanfrutos Cano)

Kostja: Hispaania Kuningriik

Hageja nõuded

| — | tuvastada, et kuna Hispaania Kuningriik ei ole võtnud vajalikke meetmeid Doñana piirkonna põhjaveekogumite seisundi halvenemise ära hoidmiseks, ei ole andnud ohustatud põhjaveekogumite täiendavat kirjeldust, määramata kindlaks ka vajalikke meetmeid, ega ole lisanud Guadalquiviri valglapiirkonna vesikonna majandamiskava meetmeprogrammi asjakohaseid põhimeetmeid ja täiendavaid meetmeid, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad talle Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiivi 2000/60/EÜ (millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik) (1) artikli 4 lõike 1 punktist b koostoimes artikli 1 punktiga a ja V lisa punktiga 2.1.2; artiklist 5 koostoimes II lisa punktiga 2.2 ning artikli 11 lõikest 1, lõike 3 punktidest a, c ja e ning lõikest 4; |
| --- | --- |

—

tuvastada, et kuna Hispaania Kuningriik ei ole võtnud vajalikke meetmeid Doñana piirkonna põhjaveekogumite seisundi halvenemise ära hoidmiseks, ei ole andnud ohustatud põhjaveekogumite täiendavat kirjeldust, määramata kindlaks ka vajalikke meetmeid, ega ole lisanud Guadalquiviri valglapiirkonna vesikonna majandamiskava meetmeprogrammi asjakohaseid põhimeetmeid ja täiendavaid meetmeid, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad talle Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiivi 2000/60/EÜ (millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik) (1) artikli 4 lõike 1 punktist b koostoimes artikli 1 punktiga a ja V lisa punktiga 2.1.2; artiklist 5 koostoimes II lisa punktiga 2.2 ning artikli 11 lõikest 1, lõike 3 punktidest a, c ja e ning lõikest 4;

| — | tuvastada, et kuna Hispaania Kuningriik ei ole võtnud asjakohaseid meetmeid, et vältida looduslike elupaikade ja liikide elupaikade halvenemist, mille kaitseks on määratud siin silmas peetud paigad (ZEPA/LIC ES0000024 Doñana, ZEPA/LIC ES6150009 Ida- ja Lääne-Doñana ning ZEPA ES6150012 Estero deesa ja Mogueri mäed), siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad talle nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (2) artikli 6 lõikest 2 koostoimes artikliga 7; |
| --- | --- |

—

tuvastada, et kuna Hispaania Kuningriik ei ole võtnud asjakohaseid meetmeid, et vältida looduslike elupaikade ja liikide elupaikade halvenemist, mille kaitseks on määratud siin silmas peetud paigad (ZEPA/LIC ES0000024 Doñana, ZEPA/LIC ES6150009 Ida- ja Lääne-Doñana ning ZEPA ES6150012 Estero deesa ja Mogueri mäed), siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad talle nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (2) artikli 6 lõikest 2 koostoimes artikliga 7;

| — | mõista kohtukulud välja Hispaania Kuningriigilt. |
| --- | --- |

—

mõista kohtukulud välja Hispaania Kuningriigilt.

Väited ja peamised argumendid

| 1) | Direktiivi 2000/60/EÜ artikli 4 lõike 1 punktist b koostoimes sama direktiivi artikli 1 punktiga a ja V lisa punktiga 2.1.2 tulenevate kohustuste rikkumine

  Direktiivi 2000/60/EMÜ artikli 4 lõike 1 punkt b kohustab liikmesriike ära hoidma kõikide põhjaveekogumite seisundi halvenemist. Seda õigusnormi tuleb tõlgendada koostoimes sama direktiivi artikli 1 punktiga a, milles on täpsustatud keskkonnaeesmärgid, mis tuleb liikmesriikidel täita põhjavee suhtes, ja selle direktiivi V lisa punktiga 2.1.2., milles on määratletud põhjavee kvantitatiivne hea seisund. Komisjon on seisukohal, et Hispaania Kuningriik ei ole võtnud vajalikke meetmeid, et hoida ära Doñana piirkonna põhjaveekogumi halvenemist üleekspluateerimise tõttu. Seepärast järeldab komisjon, et Hispaania Kuningriik on rikkunud kohustusi, mis tulenevad talle direktiivi 2000/60/EÜ artikli 4 lõike 1 punktist b koostoimes sama direktiivi artikli 1 punktiga a ja V lisa punktiga 2.1.2. |
| --- | --- |

1)

Direktiivi 2000/60/EÜ artikli 4 lõike 1 punktist b koostoimes sama direktiivi artikli 1 punktiga a ja V lisa punktiga 2.1.2 tulenevate kohustuste rikkumine

Direktiivi 2000/60/EMÜ artikli 4 lõike 1 punkt b kohustab liikmesriike ära hoidma kõikide põhjaveekogumite seisundi halvenemist. Seda õigusnormi tuleb tõlgendada koostoimes sama direktiivi artikli 1 punktiga a, milles on täpsustatud keskkonnaeesmärgid, mis tuleb liikmesriikidel täita põhjavee suhtes, ja selle direktiivi V lisa punktiga 2.1.2., milles on määratletud põhjavee kvantitatiivne hea seisund. Komisjon on seisukohal, et Hispaania Kuningriik ei ole võtnud vajalikke meetmeid, et hoida ära Doñana piirkonna põhjaveekogumi halvenemist üleekspluateerimise tõttu. Seepärast järeldab komisjon, et Hispaania Kuningriik on rikkunud kohustusi, mis tulenevad talle direktiivi 2000/60/EÜ artikli 4 lõike 1 punktist b koostoimes sama direktiivi artikli 1 punktiga a ja V lisa punktiga 2.1.2.

| 2) | Direktiivi 2000/60/EÜ artiklist 5 koostoimes sama direktiivi II lisa punktiga 2.2 tulenevate kohustuste rikkumine

  Direktiivi 2000/60/EÜ artiklis 5 on sätestatud valglapiirkonna piiritlemise kord, kohustusega analüüsida igal juhul valglapiirkonna tunnuseid, inimtegevuse mõju pinna- ja põhjavee seisundile ning teha veekasutuse majandusanalüüs. Kui pärast tunnuste algset analüüsimist tuvastatakse, et põhjaveekogum on ohustatud, peavad liikmesriigid direktiivi II lisa punkti 2.2. alusel tegema täiendava kirjelduse. Komisjon on seisukohal, et Hispaania Kuningriik ei ole rakendanud õigesti direktiivi 2000/60/EÜ artikli 5 lõiget 1 koostoimes sama direktiivi II lisa punktiga 2.2, kuna ta ei ole täiendavalt kirjeldanud Doñana piirkonna põhjaveekogumit, mis on ohustatud, ega ka määranud kindlaks vajalikke meetmeid. Seepärast järeldab komisjon, et Hispaania Kuningriik on rikkunud kohustusi, mis tulenevad talle direktiivi 2000/60/EÜ artiklist 5 koostoimes sama direktiivi II lisa punktiga 2.2. |
| --- | --- |

2)

Direktiivi 2000/60/EÜ artiklist 5 koostoimes sama direktiivi II lisa punktiga 2.2 tulenevate kohustuste rikkumine

Direktiivi 2000/60/EÜ artiklis 5 on sätestatud valglapiirkonna piiritlemise kord, kohustusega analüüsida igal juhul valglapiirkonna tunnuseid, inimtegevuse mõju pinna- ja põhjavee seisundile ning teha veekasutuse majandusanalüüs. Kui pärast tunnuste algset analüüsimist tuvastatakse, et põhjaveekogum on ohustatud, peavad liikmesriigid direktiivi II lisa punkti 2.2. alusel tegema täiendava kirjelduse. Komisjon on seisukohal, et Hispaania Kuningriik ei ole rakendanud õigesti direktiivi 2000/60/EÜ artikli 5 lõiget 1 koostoimes sama direktiivi II lisa punktiga 2.2, kuna ta ei ole täiendavalt kirjeldanud Doñana piirkonna põhjaveekogumit, mis on ohustatud, ega ka määranud kindlaks vajalikke meetmeid. Seepärast järeldab komisjon, et Hispaania Kuningriik on rikkunud kohustusi, mis tulenevad talle direktiivi 2000/60/EÜ artiklist 5 koostoimes sama direktiivi II lisa punktiga 2.2.

| 3) | Direktiivi 2000/60/EÜ artikli 11 lõike 1, lõike 3 punktide a, c ja e ning lõike 4 rikkumine

  Vastavalt direktiivi 2000/60/EÜ artikli 11 lõikele 1 iga liikmesriik „tagab iga valglapiirkonna või tema territooriumile jääva rahvusvahelise valglapiirkonna osa jaoks meetmeprogrammi kehtestamise, võttes arvesse artikli 5 alusel nõutavate analüüside tulemusi, et saavutada artiklis 4 kehtestatud eesmärke“. Lõike 3 punktides a, c ja e on eraldi loetletud mõned põhimeetmed, mida nimetatud meetmeprogramm peab sisaldama. Sama artikli lõige 4 käsitleb täiendavaid meetmeid, mis on mõeldud ja mida rakendatakse lisaks põhimeetmetele. Komisjon on seisukohal, et Hispaania Kuningriik ei ole lisanud Guadalquiviri valglapiirkonna vesikonna majandamiskavasse asjakohaseid põhi- ja täiendavaid meetmeid, mistõttu on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad talle direktiivi 2000/60/EÜ artikli 11 lõikest 1, lõike 3 punktidest a, c ja e ning lõikest 4. |
| --- | --- |

3)

Direktiivi 2000/60/EÜ artikli 11 lõike 1, lõike 3 punktide a, c ja e ning lõike 4 rikkumine

Vastavalt direktiivi 2000/60/EÜ artikli 11 lõikele 1 iga liikmesriik „tagab iga valglapiirkonna või tema territooriumile jääva rahvusvahelise valglapiirkonna osa jaoks meetmeprogrammi kehtestamise, võttes arvesse artikli 5 alusel nõutavate analüüside tulemusi, et saavutada artiklis 4 kehtestatud eesmärke“. Lõike 3 punktides a, c ja e on eraldi loetletud mõned põhimeetmed, mida nimetatud meetmeprogramm peab sisaldama. Sama artikli lõige 4 käsitleb täiendavaid meetmeid, mis on mõeldud ja mida rakendatakse lisaks põhimeetmetele. Komisjon on seisukohal, et Hispaania Kuningriik ei ole lisanud Guadalquiviri valglapiirkonna vesikonna majandamiskavasse asjakohaseid põhi- ja täiendavaid meetmeid, mistõttu on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad talle direktiivi 2000/60/EÜ artikli 11 lõikest 1, lõike 3 punktidest a, c ja e ning lõikest 4.

| 4) | Direktiivi 92/43/EMÜ artikli 6 lõike 2 rikkumine koostoimes artikliga 7

  Direktiivi 92/43/EMÜ artikli 6 lõikes 2 on ennetuspõhimõtte alusel kehtestatud üldine kaitsekohustus, mis kohustab vältima niisuguste elupaikade ja liikide elupaikade halvenemist ning selliste liikide häirimist, mille kaitseks on alad määratud, kuivõrd selline häirimine võib oluliselt mõjutada käesoleva direktiivi eesmärkide täitmist. Sama direktiivi artikli 7 alusel laieneb see kaitsekohustus [nõukogu 2. aprilli 1979. aasta] direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (3) lindude erikaitsealadeks (ZEPA) klassifitseeritud aladele. Komisjon on seisukohal, et kuna Hispaania Kuningriik ei ole võtnud asjakohaseid meetmeid, et vältida looduslike elupaikade ja liikide elupaikade halvenemist, mille kaitseks on määratud paigad (ZEPA/LIC ES0000024 Doñana, ZEPA/LIC ES6150009 Ida- ja Lääne-Doñana ning ZEPA ES6150012 Estero deesa ja Mogueri mäed), siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad talle direktiivi 92/43/EMÜ artikli 6 lõikest 2 koostoimes artikliga 7. |
| --- | --- |

4)

Direktiivi 92/43/EMÜ artikli 6 lõike 2 rikkumine koostoimes artikliga 7

Direktiivi 92/43/EMÜ artikli 6 lõikes 2 on ennetuspõhimõtte alusel kehtestatud üldine kaitsekohustus, mis kohustab vältima niisuguste elupaikade ja liikide elupaikade halvenemist ning selliste liikide häirimist, mille kaitseks on alad määratud, kuivõrd selline häirimine võib oluliselt mõjutada käesoleva direktiivi eesmärkide täitmist. Sama direktiivi artikli 7 alusel laieneb see kaitsekohustus [nõukogu 2. aprilli 1979. aasta] direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (3) lindude erikaitsealadeks (ZEPA) klassifitseeritud aladele. Komisjon on seisukohal, et kuna Hispaania Kuningriik ei ole võtnud asjakohaseid meetmeid, et vältida looduslike elupaikade ja liikide elupaikade halvenemist, mille kaitseks on määratud paigad (ZEPA/LIC ES0000024 Doñana, ZEPA/LIC ES6150009 Ida- ja Lääne-Doñana ning ZEPA ES6150012 Estero deesa ja Mogueri mäed), siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad talle direktiivi 92/43/EMÜ artikli 6 lõikest 2 koostoimes artikliga 7.

---

(1)  EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1; ELT eriväljaanne 15/05, lk 275.

(2)  EÜT L 206, 22.7.1992, lk 7; ELT eriväljaanne 15/02, lk 102.

(3)  EÜT L 103, 25.4.1979, lk 1; ELT eriväljaanne 15/01, lk 98.

---

| 14.10.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 348/10 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 348/10

---

Euroopa Komisjoni 6. augustil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (üheksas koda) 27. juuni 2019. aasta määruse peale kohtuasjas T-20/17, Ungari versus Euroopa Komisjon

(kohtuasi C-596/19 P)

(2019/C 348/11)

Kohtumenetluse keel: ungari

Pooled

Apellant: Euroopa Komisjon (esindajad: V. Bottka ja P.-J. Loewenthal)

Teised menetlusosalised: Ungari ja Poola Vabariik

Apellandi nõuded

Euroopa Komisjon palub oma apellatsioonkaebuses Euroopa Kohtul:

| — | tühistada Üldkohtu (üheksas koda) 27. juuni 2019. aasta määrus kohtuasjas T-20/17, Ungari vs. komisjon; |
| --- | --- |

—

tühistada Üldkohtu (üheksas koda) 27. juuni 2019. aasta määrus kohtuasjas T-20/17, Ungari vs. komisjon;

| — | lükata tagasi Ungari poolt Üldkohtule esitatud kaebuse teine ja kolmas väide, milles Ungari väidab, et on rikutud põhjendamiskohustust ja ületatud pädevust, ning mõista Ungarilt välja esimese astme menetluses ja apellatsioonimenetluses kantud kõik kohtukulud; |
| --- | --- |

—

lükata tagasi Ungari poolt Üldkohtule esitatud kaebuse teine ja kolmas väide, milles Ungari väidab, et on rikutud põhjendamiskohustust ja ületatud pädevust, ning mõista Ungarilt välja esimese astme menetluses ja apellatsioonimenetluses kantud kõik kohtukulud;

| — | teise võimalusena saata asi tagasi Üldkohtule nende väidete kohta uue otsuse tegemiseks, milles otsust ei ole veel tehtud, ning jätta esimese astme menetluses ja apellatsioonimenetluses kantud kohtukulude kohta otsuse tegemine edaspidiseks. |
| --- | --- |

—

teise võimalusena saata asi tagasi Üldkohtule nende väidete kohta uue otsuse tegemiseks, milles otsust ei ole veel tehtud, ning jätta esimese astme menetluses ja apellatsioonimenetluses kantud kohtukulude kohta otsuse tegemine edaspidiseks.

Väited ja peamised argumendid

Komisjon väidab oma esimeses väites, et Üldkohus on rikkunud ELTL artikli 107 lõiget 1, tuvastades, et Ungari reklaamimaksu progresseeruva maksumääraga süsteem ei ole valikuline. Ta esitab selle väite põhjenduseks kolm väidet:

| — | Esiteks on Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 78–83 ekslikult asunud seisukohale, et komisjon jättis viitesüsteemi kindlakstegemisel ekslikult tähelepanuta Ungari reklaamimaksu maksumäärad. Vastupidi Üldkohtu seisukohale on Komisjoni poolt tema otsuses kasutatud lähenemisviis kooskõlas kohtupraktikaga. Järelikult on Üldkohus viitesüsteemi kindlaksmääramisel õigust valesti kohaldanud. |
| --- | --- |

—

Esiteks on Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 78–83 ekslikult asunud seisukohale, et komisjon jättis viitesüsteemi kindlakstegemisel ekslikult tähelepanuta Ungari reklaamimaksu maksumäärad. Vastupidi Üldkohtu seisukohale on Komisjoni poolt tema otsuses kasutatud lähenemisviis kooskõlas kohtupraktikaga. Järelikult on Üldkohus viitesüsteemi kindlaksmääramisel õigust valesti kohaldanud.

| — | Teiseks on Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 84–90 ekslikult tuvastanud reklaamimaksu eesmärgi, mida arvestades võrreldavust tuleb hinnata. Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on võrreldavuse hindamise seisukohast oluline ainult maksubaas ehk maksustatavate asjaolude poolt kindlaks määratud maksualane eesmärk. Muud eesmärgid, nagu näiteks maksevõimekus, on olulised ainult selle hindamisel, kas erinev kohtlemine maksustamisel on objektiivselt põhjendatav, eeldusel et need eesmärgid on osa maksu olemusest. Järelikult, kui Üldkohus viitab võrreldavuse hindamisel reklaamimaksu väidetavale ümberjaotamise eesmärgile, siis tähendab see õiguse valesti kohaldamist. |
| --- | --- |

—

Teiseks on Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 84–90 ekslikult tuvastanud reklaamimaksu eesmärgi, mida arvestades võrreldavust tuleb hinnata. Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on võrreldavuse hindamise seisukohast oluline ainult maksubaas ehk maksustatavate asjaolude poolt kindlaks määratud maksualane eesmärk. Muud eesmärgid, nagu näiteks maksevõimekus, on olulised ainult selle hindamisel, kas erinev kohtlemine maksustamisel on objektiivselt põhjendatav, eeldusel et need eesmärgid on osa maksu olemusest. Järelikult, kui Üldkohus viitab võrreldavuse hindamisel reklaamimaksu väidetavale ümberjaotamise eesmärgile, siis tähendab see õiguse valesti kohaldamist.

| — | Kolmandaks on ekslik Üldkohtu seisukoht, mis on esitatud vaidlustatud kohtuotsuse punktides 91–105 ja selle väite kohaselt on Üldkohus eksinud, asudes seisukohale, et käibelt arvestatava maksu progresseeruv laad ei ole põhjendatud ümberjaotamise eesmärgiga. Üldkohtu seisukoht, et Ungari reklaamimaks ei ole diskrimineeriv ja et sellel on ümberjaotav eesmärk, põhineb sellisel ekslikul seisukohal, et suure sissetulekuga ettevõtjate kasum on tingimata suurem kui väiksemat kasumit teenivate ettevõtjate oma. Tuginedes sellisele ekslikule seisukohale, on Üldkohus õigust valesti kohaldanud, kui ta luges maksuga kaasneva erineva kohtlemise õigustusena vastuvõetavaks sellist eesmärki, mida maksu laad ei hõlma. Lisaks sellele pööras Üldkohus selle eksliku seisukohaga nõustudes õigusvastaselt ümber tõendamiskoormise ja kohustas komisjoni tõendama, et Ungari reklaamimaksu suhtes kehtestatud progresseeruvad maksumäärad ei ole põhjendatavad selle väidetava ümberjaotamise eesmärgiga. |
| --- | --- |

—

Kolmandaks on ekslik Üldkohtu seisukoht, mis on esitatud vaidlustatud kohtuotsuse punktides 91–105 ja selle väite kohaselt on Üldkohus eksinud, asudes seisukohale, et käibelt arvestatava maksu progresseeruv laad ei ole põhjendatud ümberjaotamise eesmärgiga. Üldkohtu seisukoht, et Ungari reklaamimaks ei ole diskrimineeriv ja et sellel on ümberjaotav eesmärk, põhineb sellisel ekslikul seisukohal, et suure sissetulekuga ettevõtjate kasum on tingimata suurem kui väiksemat kasumit teenivate ettevõtjate oma. Tuginedes sellisele ekslikule seisukohale, on Üldkohus õigust valesti kohaldanud, kui ta luges maksuga kaasneva erineva kohtlemise õigustusena vastuvõetavaks sellist eesmärki, mida maksu laad ei hõlma. Lisaks sellele pööras Üldkohus selle eksliku seisukohaga nõustudes õigusvastaselt ümber tõendamiskoormise ja kohustas komisjoni tõendama, et Ungari reklaamimaksu suhtes kehtestatud progresseeruvad maksumäärad ei ole põhjendatavad selle väidetava ümberjaotamise eesmärgiga.

Oma teises väites väidab komisjon, et Üldkohus on rikkunud ELTL artikli 107 lõiget 1, tuvastades, et 50 % edasikantud kahjumi mahaarvamine ei olnud valikuline. Esiteks ei ole meede kooskõlas selle viitesüsteemiga, mille osa see väidetavalt on, kuna see võimaldab käibelt arvestatava maksu maksukohustuslastel kahjumit maha arvata, mis ei näita aga äriühingu kasumilikkust. Teiseks ei ole see meede vastupidi Üldkohtu tuvastatule üldist laadi ega sõltu juhuslikust asjaolust. Varasemat maksustamisaastat puudutavast meetmest kasusaajad olid maksu kehtestamise ajal vastupidi tuvastatavad.

---

| 14.10.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 348/11 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 348/11

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Špecializovaný trestný súd (Slovakkia) 9. augustil 2019 – Úrad špeciálnej prokuratúry Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky versus TG, UF

(kohtuasi C-603/19)

(2019/C 348/12)

Kohtumenetluse keel: slovaki

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Špecializovaný trestný súd

Põhikohtuasja pooled

Süüdistaja: Úrad špeciálnej prokuratúry Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky

Süüdistatavad: TG, UF

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta direktiivi (EL) 2012/29 (1), millega kehtestatakse kuriteoohvrite õiguste ning neile pakutava toe ja kaitse miinimumnõuded (peamiselt õigus osaleda aktiivselt kriminaalmenetluses ja õigus nõuda kahju hüvitamist kriminaalmenetluses), mis ei ole nende laadi tõttu ainult füüsilisel isikul kui aistinguvõimelisel olendil, kohaldatakse ka juriidiliste isikute ja riigi või riigiasutuste suhtes, kui riigisiseste õigusnormide kohaselt on nad kriminaalmenetluses kannatanud? |
| --- | --- |

1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta direktiivi (EL) 2012/29 (1), millega kehtestatakse kuriteoohvrite õiguste ning neile pakutava toe ja kaitse miinimumnõuded (peamiselt õigus osaleda aktiivselt kriminaalmenetluses ja õigus nõuda kahju hüvitamist kriminaalmenetluses), mis ei ole nende laadi tõttu ainult füüsilisel isikul kui aistinguvõimelisel olendil, kohaldatakse ka juriidiliste isikute ja riigi või riigiasutuste suhtes, kui riigisiseste õigusnormide kohaselt on nad kriminaalmenetluses kannatanud?

| 2. | Kas Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitega 17 ja 47, Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 325 ning nõukogu 21. juuni 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1260/99 (2) artikli 38 lõike 1 punktiga h koostoimes komisjoni 11. juuli 1994. aasta määrusega (EÜ) nr 1681/94 (3) on kooskõlas õigusnormid ja otsuste tegemise praktika (4), mille puhul ei saa riik nõuda kriminaalmenetluses sellise kahju hüvitamist, mille põhjustas talle kahtlustatava isiku pettus, mille tulemuseks on vahendite alusetu omastamine Euroopa Liidu eelarvest, ega saa riik kriminaalmenetluse seadustiku § 256 lõike 3 järgi vaidlustada kohtumäärust, millega kohus otsustab mitte lubada tal ega teda esindaval ametiasutusel kui kannatanul nõuda põhikohtuistungil kahju hüvitamist, ega ole tema käsutuses ka muud liiki menetlust, milles ta saaks kasutada oma õigust kahtlustatava suhtes, – mille tagajärg on see, et tema õigust nõuda kahju hüvitamist ei saa tagada ka süüdistatava vara ja varaliste õiguste arvelt kriminaalmenetluse seadustiku § 50 alusel, nii et see õigus muutub sisuliselt mittehagetavaks? |
| --- | --- |

2.

Kas Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitega 17 ja 47, Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 325 ning nõukogu 21. juuni 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1260/99 (2) artikli 38 lõike 1 punktiga h koostoimes komisjoni 11. juuli 1994. aasta määrusega (EÜ) nr 1681/94 (3) on kooskõlas õigusnormid ja otsuste tegemise praktika (4), mille puhul ei saa riik nõuda kriminaalmenetluses sellise kahju hüvitamist, mille põhjustas talle kahtlustatava isiku pettus, mille tulemuseks on vahendite alusetu omastamine Euroopa Liidu eelarvest, ega saa riik kriminaalmenetluse seadustiku § 256 lõike 3 järgi vaidlustada kohtumäärust, millega kohus otsustab mitte lubada tal ega teda esindaval ametiasutusel kui kannatanul nõuda põhikohtuistungil kahju hüvitamist, ega ole tema käsutuses ka muud liiki menetlust, milles ta saaks kasutada oma õigust kahtlustatava suhtes, – mille tagajärg on see, et tema õigust nõuda kahju hüvitamist ei saa tagada ka süüdistatava vara ja varaliste õiguste arvelt kriminaalmenetluse seadustiku § 50 alusel, nii et see õigus muutub sisuliselt mittehagetavaks?

| 3. | Kas nõukogu 7. mai 1998. aasta määruse (EÜ) nr 994/98 (5) artiklis 2 kasutatud mõistet „sama ettevõte“ koostoimes komisjoni 12. jaanuari 2001. aasta määruse (EÜ) nr 69/2001 (6) artikli 2 lõikega 2 tuleb tõlgendada ainult formaalselt, st nii, et vajalik ja piisav on teha kindlaks, kas asjaomased äriühingud on riigisisese õiguse kohaselt iseseisva õigusvõimega juriidilised isikud ning seega saab igaühele nendest äriühingutest anda riigiabi kuni 100 000 eurot, või on määrava tähtsusega kriteeriumiks niisuguste äriühingute toimimise ja juhtimise tegelik viis, mis kuuluvad samadele isikutele ja mis on seeläbi omavahel seotud nagu emaettevõtja juhitud tütarettevõtjate süsteem – isegi kui need kõik on riigisiseses õiguses eraldi juriidilised isikud –, ning seega tuleb neid pidada „samaks ettevõtjaks“ ja nad võivad üheainsa süsteemina saada ainult ühe korra riigiabi summas 100 000 eurot? |
| --- | --- |

3.

Kas nõukogu 7. mai 1998. aasta määruse (EÜ) nr 994/98 (5) artiklis 2 kasutatud mõistet „sama ettevõte“ koostoimes komisjoni 12. jaanuari 2001. aasta määruse (EÜ) nr 69/2001 (6) artikli 2 lõikega 2 tuleb tõlgendada ainult formaalselt, st nii, et vajalik ja piisav on teha kindlaks, kas asjaomased äriühingud on riigisisese õiguse kohaselt iseseisva õigusvõimega juriidilised isikud ning seega saab igaühele nendest äriühingutest anda riigiabi kuni 100 000 eurot, või on määrava tähtsusega kriteeriumiks niisuguste äriühingute toimimise ja juhtimise tegelik viis, mis kuuluvad samadele isikutele ja mis on seeläbi omavahel seotud nagu emaettevõtja juhitud tütarettevõtjate süsteem – isegi kui need kõik on riigisiseses õiguses eraldi juriidilised isikud –, ning seega tuleb neid pidada „samaks ettevõtjaks“ ja nad võivad üheainsa süsteemina saada ainult ühe korra riigiabi summas 100 000 eurot?

| 4. | Kas 26. juuli 1995. aasta Euroopa Ühenduste finantshuvide kaitse konventsioonis (7) tähistab [hüvitamisele kuuluv] „kahju“ üksnes seda osa alusetult saadud vahenditest, mis on pettusega otseselt seotud, või tähistab see ka tegelikult kantud ja nõuetekohaselt tõendatud kulusid ning abi kasutamist, kui tõenditest ilmneb, et need kulutused olid vajalikud, et pettust varjata, pettuse avastamist edasi lükata ja saada kätte antud riigiabi kogu summa? |
| --- | --- |

4.

Kas 26. juuli 1995. aasta Euroopa Ühenduste finantshuvide kaitse konventsioonis (7) tähistab [hüvitamisele kuuluv] „kahju“ üksnes seda osa alusetult saadud vahenditest, mis on pettusega otseselt seotud, või tähistab see ka tegelikult kantud ja nõuetekohaselt tõendatud kulusid ning abi kasutamist, kui tõenditest ilmneb, et need kulutused olid vajalikud, et pettust varjata, pettuse avastamist edasi lükata ja saada kätte antud riigiabi kogu summa?

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta direktiiv (EL) 2012/29, millega kehtestatakse kuriteoohvrite õiguste ning neile pakutava toe ja kaitse miinimumnõuded ning asendatakse nõukogu raamotsus 2001/220/JSK (ELT 2012, L 315, lk 57).

(2)  Nõukogu 21. juuni 1999. aasta määrus (EÜ) nr 1260/99, millega nähakse ette üldsätted struktuurifondide kohta (EÜT 1999, L 161, lk 1; ELT eriväljaanne 14/01, lk 31).

(3)  Komisjoni 11. juuli 1994. aasta määrus (EÜ) nr 1681/94 eeskirjade eiramise ja valesti makstud summade sissenõudmise kohta struktuuripoliitika rahastamisel ning infosüsteemi loomise kohta selles valdkonnas (EÜT 1994, L 178, lk 43; ELT eriväljaanne 14/01, lk 23).

(4)  Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovaki Vabariigi kõrgeim kohus) kriminaalkolleegiumi 29. novembri 2017. aasta arvamus.

(5)  Nõukogu 7. mai 1998. aasta määrus (EÜ) nr 994/98, milles käsitletakse Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklite 92 ja 93 kohaldamist teatavate horisontaalse riigiabi liikide suhtes (EÜT 1998, L 142, lk 1; EÜT eriväljaanne 08/01, lk 312).

(6)  Komisjoni 12. jaanuari 2001. aasta määrus (EÜ) nr 69/2001, mis käsitleb EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes (EÜT 2001, L 10, lk 30; EÜT eriväljaanne 08/02, lk 138).

(7)  Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsioon, mis on koostatud Euroopa Liidu lepingu artikli K.3 alusel (EÜT 1995, C 316, lk 49).

---

| 14.10.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 348/12 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 348/12

---

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal d’instance de Lagny-sur-Marne (Prantsusmaa) 13. augustil 2019 – BNP Paribas Personal Finance SA versus VE

(kohtuasi C-609/19)

(2019/C 348/13)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal d’instance de Lagny-sur-Marne

Põhikohtuasja pooled

Hageja: BNP Paribas Personal Finance SA

Kostja: VE

Eelotsuse küsimused

| 1. | Kas direktiivi 93/13 (1) artikli 4 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et lepingutingimused, mida ei saa käsitleda eraldi ja mis näevad ette kindlaksmääratud tähtaegadega tagasimakseid, mis lähevad eelisjärjekorras intresside katteks, ning mis näevad ette lepingu kestuse pikendamise ja maksete suurendamise kontojäägi maksmiseks, kusjuures see jääk võib oluliselt suureneda vahetuskursi kõikumise järel moodustavad välisvaluutas nomineeritud ja omavääringus tagasimakstava laenu põhieseme? |
| --- | --- |

1.

Kas direktiivi 93/13 (1) artikli 4 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et lepingutingimused, mida ei saa käsitleda eraldi ja mis näevad ette kindlaksmääratud tähtaegadega tagasimakseid, mis lähevad eelisjärjekorras intresside katteks, ning mis näevad ette lepingu kestuse pikendamise ja maksete suurendamise kontojäägi maksmiseks, kusjuures see jääk võib oluliselt suureneda vahetuskursi kõikumise järel moodustavad välisvaluutas nomineeritud ja omavääringus tagasimakstava laenu põhieseme?

| 2. | Kas direktiivi 93/13 artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et lepingutingimused, mis näevad ette kindlaksmääratud tähtaegadega makseid, mis lähevad eelisjärjekorras intresside katteks, ja mis näevad ette [lepingu] kestuse pikendamise ja maksete suurendamise, et maksta kontojääki, mis võib oluliselt suureneda vahetuskursi kõikumiste järel, kutsuvad esile märkimisväärset tasakaalustamatust lepingupoolte õiguste ja kohustuste vahel, eelkõige tulenevalt sellest, et need tekitavad tarbijale ebaproportsionaalse valuutariski? |
| --- | --- |

2.

Kas direktiivi 93/13 artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et lepingutingimused, mis näevad ette kindlaksmääratud tähtaegadega makseid, mis lähevad eelisjärjekorras intresside katteks, ja mis näevad ette [lepingu] kestuse pikendamise ja maksete suurendamise, et maksta kontojääki, mis võib oluliselt suureneda vahetuskursi kõikumiste järel, kutsuvad esile märkimisväärset tasakaalustamatust lepingupoolte õiguste ja kohustuste vahel, eelkõige tulenevalt sellest, et need tekitavad tarbijale ebaproportsionaalse valuutariski?

| 3. | Kas direktiivi 93/13 artiklit 4 tuleb tõlgendada nii, et see nõuab, et välisvaluutas nomineeritud ja omavääringus tagasimakstava laenulepingu tingimuste lihtsuse ja arusaadavuse hindamisel tuleb aluseks võtta nii ennustatav majanduslik kontekst lepingu sõlmimisel kui ka käesolevas asjas aastatel 2007-2009 aset leidnud majandusraskuste tagajärjed vahetuskursi kõikumisele, võttes arvesse oma kutsetegevuse raames tegutseva laenuandja erialast asjatundlikkust ja teadmisi ning tema heausksust? |
| --- | --- |

3.

Kas direktiivi 93/13 artiklit 4 tuleb tõlgendada nii, et see nõuab, et välisvaluutas nomineeritud ja omavääringus tagasimakstava laenulepingu tingimuste lihtsuse ja arusaadavuse hindamisel tuleb aluseks võtta nii ennustatav majanduslik kontekst lepingu sõlmimisel kui ka käesolevas asjas aastatel 2007-2009 aset leidnud majandusraskuste tagajärjed vahetuskursi kõikumisele, võttes arvesse oma kutsetegevuse raames tegutseva laenuandja erialast asjatundlikkust ja teadmisi ning tema heausksust?

| 4. | Kas direktiivi 93/13 artiklit 4 tuleb tõlgendada nii, et see nõuab, et välisvaluutas nomineeritud ja omavääringus tagasimakstava laenulepingu tingimuste lihtsuse ja arusaadavuse hindamisel tuleb kontrollida, kas laenuandja, kellel on kutsetegevuse raames tegutseva ettevõtja erialane asjatundlikkus ja teadmised, esitas tarbijale teavet, eelkõige arvandmeid, mis on ainuüksi objektiivsed ja abstraktsed ja milles ei ole võetud arvesse majanduslikku konteksti, mis võib mõjutada vahetuskursi kõikumist? |
| --- | --- |

4.

Kas direktiivi 93/13 artiklit 4 tuleb tõlgendada nii, et see nõuab, et välisvaluutas nomineeritud ja omavääringus tagasimakstava laenulepingu tingimuste lihtsuse ja arusaadavuse hindamisel tuleb kontrollida, kas laenuandja, kellel on kutsetegevuse raames tegutseva ettevõtja erialane asjatundlikkus ja teadmised, esitas tarbijale teavet, eelkõige arvandmeid, mis on ainuüksi objektiivsed ja abstraktsed ja milles ei ole võetud arvesse majanduslikku konteksti, mis võib mõjutada vahetuskursi kõikumist?

---

(1)  Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiiv ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes (EÜT 1993, L 95, lk 29; ELT eriväljaanne 15/02, lk 288).

---

| 14.10.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 348/13 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 348/13

---

Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, L.da. 21. augustil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (teine koda) 28. juuni 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-64/18: Alfamicro versus komisjon

(kohtuasi C-623/19 P)

(2019/C 348/14)

Kohtumenetluse keel: portugali

Pooled

Apellant: Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, L.da. (esindajad: advokaadid G. Gentil Anastácio ja D. Pirra Xarepe ning advogada estagiária M. Stock da Cunha)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

| — | Tühistada Üldkohtu otsus kohtuasjas T-64/18. (1) |
| --- | --- |

—

Tühistada Üldkohtu otsus kohtuasjas T-64/18. (1)

| — | Tühistada komisjoni 13. detsembri 2017. aasta otsus C(2017) 8839 final. |
| --- | --- |

—

Tühistada komisjoni 13. detsembri 2017. aasta otsus C(2017) 8839 final.

| — | Mõista kõik kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt. |
| --- | --- |

—

Mõista kõik kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Apellant väidab, et lepinguline nõue tekib lepingu enda alusel. Seega, kui komisjonil oli võimalik tuvastushagis sõnastada omapoolsed nõuded ja kui ta seda ei teinud, siis ei või ta siis, kui kohtuotsus on juba tehtud, väljastada täitedokumente ilmsiks tulnud võlasummade kohta.

Apellandi väitel kuritarvitas komisjon võimu.

Kohtuasjas T-831/14 (2) tehtud tuvastavas otsuses langetas Üldkohus otsuse komisjonil toetuslepingu alusel oleva võlanõude kohta, mitte – nagu Üldkohus nüüd ekslikult väidab – abikõlbmatute kulude kohtu ajavahemikul, mida audit puudutas.

Tuvastamishagi käsitlevas kohtuasjas T-831/14 tehtud kohtuotsuse resolutsioonist ei ilmne mingit piirangut ei võlanõude, ajavahemiku ega kulude kohta.

Ühele kohustusele, st võlanõudele toetuslepingu alusel, vastab üks täitedokument.

Selles, kui Üldkohus kinnitab lõplikult võlasumma ja võlausaldaja väidab pärast seda, et kõiki summasid ei ole sealjuures arvesse võetud, ei ole mingit loogikat.

Apellant väidab, et alates hetkest, mil liidu võlanõude kinnitanud tuvastamisotsus on jõustunud, ei või komisjon väljastada täitedokumente ilma Üldkohtu vastavale otsusele viitamata.

Kui tuvastava otsuse ese on komisjonil võlgniku vastu olev lepinguline võlanõue, siis välistab Üldkohtul nõude summa kindlaksmääramisel olev pädevus selle, et komisjon väljastab nõudeid, mis lähevad kohtuotsusega vastuollu.

---

(1)  EU:T:2019:453.

(2)  Vt kohtuasi C-14/18 P.

---

| 14.10.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 348/14 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 348/14

---

Euroopa Komisjoni 27. augustil 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (teine koda laiendatud koosseisus) 18. juuni 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-624/15: European Food jt vs. komisjon

(kohtuasi C-638/19 P)

(2019/C 348/15)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Euroopa Komisjon (esindajad: T. Maxian Rusche, P.-J. Loewenthal)

Teised menetlusosalised: European Food SA, Starmill SRL, Multipack SRL, Scandic Distilleries SA, Ioan Micula, Viorel Micula, European Drinks SA, Rieni Drinks SA, Transilvania General Import-Export SRL, West Leasing International SRL, Hispaania Kuningriik ja Ungari

Apellandi nõuded

Apellant palub Euroopa Kohtul:

| — | tühistada Üldkohtu (teine koda laiendatud koosseisus) 18. juuni 2019. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-624/15, T-694/15 ja T-704/15, European Food jt vs. komisjon (1); |
| --- | --- |

—

tühistada Üldkohtu (teine koda laiendatud koosseisus) 18. juuni 2019. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-624/15, T-694/15 ja T-704/15, European Food jt vs. komisjon (1);

| — | lükata tagasi esimese väite esimene osa ja teise väite esimene osa kohtuasjas T-704/15; |
| --- | --- |

—

lükata tagasi esimese väite esimene osa ja teise väite esimene osa kohtuasjas T-704/15;

| — | lükata tagasi teise väite esimene ja teine osa kohtuasjades T-624/15 ja T-694/15; |
| --- | --- |

—

lükata tagasi teise väite esimene ja teine osa kohtuasjades T-624/15 ja T-694/15;

| — | saata liidetud kohtuasjad T-624/15, T-694/15 ja T-704/15 esimese kohtuastme ülejäänud väidete analüüsimiseks tagasi Üldkohtule; ja |
| --- | --- |

—

saata liidetud kohtuasjad T-624/15, T-694/15 ja T-704/15 esimese kohtuastme ülejäänud väidete analüüsimiseks tagasi Üldkohtule; ja

| — | otsustada esimese kohtuastme ja apellatsiooniastme kohtukulude jaotus edaspidi. |
| --- | --- |

—

otsustada esimese kohtuastme ja apellatsiooniastme kohtukulude jaotus edaspidi.

Väited ja peamised argumendid

Apellatsioonkaebuse põhjendamiseks esitatud esimeses väites leiab komisjon, et Üldkohus on rikkunud õigusnormi, kuna tõlgendas ja kohaldas vääralt ELTL artiklit 108 ja/või Rumeenia Euroopa Liiduga ühinemise akti (2) V lisa 2. peatükki, ning on vääralt hinnanud asjaolusid, kui leidis, et komisjon ei olnud pädev vaidlustatud otsust (3) vastu võtma.

| — | Esimese võimalusena väidab komisjon, et Üldkohus järeldas vääralt, et stiimulite kava tühistamine 22. veebruaril 2005 oli see meede, mille abil Rumeenia andis abi Ion ja Viorel Miculale, kes on Rootsi kodakondsusega investorid, ja nende kontrollitavatele kolmele Rumeenia äriühingule (edaspidi ühiselt „Miculad“). Pigem anti Miculatele abi Rumeenia poolt nimetatud kava tühistamise eest määratud hüvitisena, mis toimus pärast selle riigi liiduga ühinemist. |
| --- | --- |

—

Esimese võimalusena väidab komisjon, et Üldkohus järeldas vääralt, et stiimulite kava tühistamine 22. veebruaril 2005 oli see meede, mille abil Rumeenia andis abi Ion ja Viorel Miculale, kes on Rootsi kodakondsusega investorid, ja nende kontrollitavatele kolmele Rumeenia äriühingule (edaspidi ühiselt „Miculad“). Pigem anti Miculatele abi Rumeenia poolt nimetatud kava tühistamise eest määratud hüvitisena, mis toimus pärast selle riigi liiduga ühinemist.

| — | teise võimalusena väidab komisjon, et isegi kui Üldkohus järeldas õigesti, et abimeetmeks oli stiimulite kava tühistamine (mis aga nii ei olnud), oli komisjonil siiski pädevus võtta vastu vaidlustatud otsus vastavalt Rumeenia Euroopa Liiduga ühinemise akti V lisa 2. peatükile. |
| --- | --- |

—

teise võimalusena väidab komisjon, et isegi kui Üldkohus järeldas õigesti, et abimeetmeks oli stiimulite kava tühistamine (mis aga nii ei olnud), oli komisjonil siiski pädevus võtta vastu vaidlustatud otsus vastavalt Rumeenia Euroopa Liiduga ühinemise akti V lisa 2. peatükile.

Teises väites leiab komisjon, et Üldkohus on rikkunud õigusnormi, kuna tõlgendas ja kohaldas vääralt Rumeenia Euroopa Liiduga ühinemise akti artiklit 2 ning EL õiguse rakendusnorme ratione temporis, ja või tõlgendas ja kohaldas vääralt 1995. aasta Euroopa lepingut (4), samuti on ta vääralt hinnanud asjaolusid, kuna leidis, et EL õigus ei olnud määratud hüvitise suhtes kohaldatav.

| — | Esimese võimalusena väidab komisjon, et Üldkohus järeldas vääralt, et EL õigus ei olnud määratud hüvitise suhtes kohaldatav, selle põhjal, et kõik sündmused, millest nimetatud hüvitis tulenes, toimusid enne ühinemist. Pigem kujutab hüvitise maksmine endast enne ühinemist tekkinud olukorra tagajärge tulevikus EL õiguse rakendusnormide ratione temporis tähenduses. |
| --- | --- |

—

Esimese võimalusena väidab komisjon, et Üldkohus järeldas vääralt, et EL õigus ei olnud määratud hüvitise suhtes kohaldatav, selle põhjal, et kõik sündmused, millest nimetatud hüvitis tulenes, toimusid enne ühinemist. Pigem kujutab hüvitise maksmine endast enne ühinemist tekkinud olukorra tagajärge tulevikus EL õiguse rakendusnormide ratione temporis tähenduses.

| — | Teise võimalusena väidab komisjon, et isegi kui Üldkohus järeldas õigesti, et hüvitise määramine ei kujutanud endast enne ühinemist tekkinud olukorra tagajärge tulevikus (mis aga nii ei olnud), oli EL õigus määratud hüvitise suhtes siiski kohaldatav, kuna 1995. aasta Euroopa leping, mis on osa EL õigusest, oli kohaldatav kõikidele ühinemisele eelnenud sündmustele, mis tõid kaasa hüvitise määramise. |
| --- | --- |

—

Teise võimalusena väidab komisjon, et isegi kui Üldkohus järeldas õigesti, et hüvitise määramine ei kujutanud endast enne ühinemist tekkinud olukorra tagajärge tulevikus (mis aga nii ei olnud), oli EL õigus määratud hüvitise suhtes siiski kohaldatav, kuna 1995. aasta Euroopa leping, mis on osa EL õigusest, oli kohaldatav kõikidele ühinemisele eelnenud sündmustele, mis tõid kaasa hüvitise määramise.

Kolmandas väites leiab komisjon, et Üldkohus on rikkunud õigusnormi, kuna tõlgendas vääralt ELTL artikli 107 lõiget 1 ega kohaldanud 1995. aasta Euroopa lepingu artikli 64 lõike 1 punkti iii, kui järeldas, et vaidlustatud otsuses on vahekohtu poolt määratud hüvitis vääralt liigitatud eeliseks.

| — | Esiteks järeldas Üldkohus vääralt, et komisjon ei olnud vaidlustatud otsuse vastu võtmiseks pädev ning et EL õigus ei olnud määratud hüvitise suhtes kohaldatav. |
| --- | --- |

—

Esiteks järeldas Üldkohus vääralt, et komisjon ei olnud vaidlustatud otsuse vastu võtmiseks pädev ning et EL õigus ei olnud määratud hüvitise suhtes kohaldatav.

| — | Teiseks, Üldkohus ei ole analüüsinud kõiki vaidlustatud otsuses esitatud argumente, mis tõendavad, et Rumeenia andis Miculatele eelise. Läbivaatamata argumentidest endist piisab, et põhjendada eelise olemasolu. |
| --- | --- |

—

Teiseks, Üldkohus ei ole analüüsinud kõiki vaidlustatud otsuses esitatud argumente, mis tõendavad, et Rumeenia andis Miculatele eelise. Läbivaatamata argumentidest endist piisab, et põhjendada eelise olemasolu.

---

(1)  EU:T:2019:423.

(2)  Akt Bulgaaria Vabariigi ja Rumeenia ühinemistingimuste ja Euroopa Liidu aluslepingutesse tehtavate muudatuste kohta (ELT 2005, L 157, lk 203).

(3)  Komisjoni 30. märtsi 2015. aasta otsus (EL) 2015/1470 Rumeenia antud riigiabi SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) kohta – Vahekohtu 11. detsembri 2013. aasta otsus juhtumis Micula vs. Rumeenia (ELT 2015, L 232, lk 43).

(4)  Euroopa Ühenduste ja nende liikmesriikide ning Rumeenia Vabariigi vaheline assotsieerumisleping (EÜT 1994, L 357, lk 2).

---

Üldkohus

| 14.10.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 348/16 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 348/16

---

10. juulil 2019 esitatud hagi – ZU versus Euroopa välisteenistus

(kohtuasi T-499/19)

(2019/C 348/16)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: ZU (esindaja: advokaat C. Bernard-Glanz)

Kostja: Euroopa välisteenistus

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

| — | tühistada Euroopa välisteenistuse 31. augusti 2018. aasta ja 10. jaanuari 2019. aasta otsused, millega kohaldati meditsiinitalituse 30. augusti 2018. aasta teatist haiguspuhkuse mahaarvamisega; |
| --- | --- |

—

tühistada Euroopa välisteenistuse 31. augusti 2018. aasta ja 10. jaanuari 2019. aasta otsused, millega kohaldati meditsiinitalituse 30. augusti 2018. aasta teatist haiguspuhkuse mahaarvamisega;

| — | mõista kohtukulud välja kostjalt. |
| --- | --- |

—

mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja kolm väidet.

| 1. | Esimene väide, et on rikutud hea halduse põhimõtet ja hoolitsemiskohustust, suurendades kuluprognoose, mistõttu pandi hagejale õigustamatult vastutus Brüsselis tervisekontrolli ilmumata jätmise eest. |
| --- | --- |

1.

Esimene väide, et on rikutud hea halduse põhimõtet ja hoolitsemiskohustust, suurendades kuluprognoose, mistõttu pandi hagejale õigustamatult vastutus Brüsselis tervisekontrolli ilmumata jätmise eest.

| 2. | Teine väide, et on kuritarvitatud võimu, viidates tahtlikule kavatusele kahjustada hagejat isikliku eelarvamuse tõttu. |
| --- | --- |

2.

Teine väide, et on kuritarvitatud võimu, viidates tahtlikule kavatusele kahjustada hagejat isikliku eelarvamuse tõttu.

| 3. | Kolmas väide, et on tehtud ilmne hindamisviga seoses küsimusega, kas hageja õiguslik olukord on muutunud, ega ole põhjalikult analüüsitud, miks hagejale pandi vastutus tervisekontrolli ilmumata jätmise eest. |
| --- | --- |

3.

Kolmas väide, et on tehtud ilmne hindamisviga seoses küsimusega, kas hageja õiguslik olukord on muutunud, ega ole põhjalikult analüüsitud, miks hagejale pandi vastutus tervisekontrolli ilmumata jätmise eest.

---

| 14.10.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 348/17 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 348/17

---

17. augustil 2019 esitatud hagi – Scandlines Danmark ja Scandlines Deutschland versus komisjon

(kohtuasi T-566/19)

(2019/C 348/17)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Scandlines Danmark ApS (Kopenhaagen, Taani), Scandlines Deutschland GmbH (Hamburg, Saksamaa) (esindaja: advokaat L. Sandberg-Mørch)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

| — | tühistada Euroopa Komisjoni 22. juuli 2019. aasta otsus, millega jäeti osaliselt rahuldamata hagejate taotlus pikendada kuni 5. septembrini 2019 või 31. augustini 2019 tähtaega märkuste esitamiseks seoses ametliku uurimismenetlusega juhtumis SA. 39078 (2019/C) (ex 2014/N) – Fehmarni väina püsiühenduse projekt; |
| --- | --- |

—

tühistada Euroopa Komisjoni 22. juuli 2019. aasta otsus, millega jäeti osaliselt rahuldamata hagejate taotlus pikendada kuni 5. septembrini 2019 või 31. augustini 2019 tähtaega märkuste esitamiseks seoses ametliku uurimismenetlusega juhtumis SA. 39078 (2019/C) (ex 2014/N) – Fehmarni väina püsiühenduse projekt;

| — | mõista kohtukulud välja komisjonilt. |
| --- | --- |

—

mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad kaks väidet.

| 1. | Esimene väide, et komisjon rikkus oma otsuses, millega ta keeldus pikendamast kõnealust tähtaega kuni 5. septembrini 2019 või 31. augustini 2019, põhjendamiskohustust, kuna vaidlusalune otsus ei sisalda keeldumise põhjendusi või igal juhul on see ebapiisavalt põhjendatud. |
| --- | --- |

1.

Esimene väide, et komisjon rikkus oma otsuses, millega ta keeldus pikendamast kõnealust tähtaega kuni 5. septembrini 2019 või 31. augustini 2019, põhjendamiskohustust, kuna vaidlusalune otsus ei sisalda keeldumise põhjendusi või igal juhul on see ebapiisavalt põhjendatud.

| 2. | Teine väide, et komisjon rikkus rakendusmääruse (1) artikli 6 lõiget 1 ja sellest tulenevalt ka hagejate õigust osaleda huvitatud isikutena tõhusalt ametlikus uurimismenetluses, mis puudutab riigiabi juhtumit SA.39078, kuna taotlus oli nõuetekohaselt põhjendatud, see tugines õigele alusele ja oli proportsionaalne. |
| --- | --- |

2.

Teine väide, et komisjon rikkus rakendusmääruse (1) artikli 6 lõiget 1 ja sellest tulenevalt ka hagejate õigust osaleda huvitatud isikutena tõhusalt ametlikus uurimismenetluses, mis puudutab riigiabi juhtumit SA.39078, kuna taotlus oli nõuetekohaselt põhjendatud, see tugines õigele alusele ja oli proportsionaalne.

---

(1)  Nõukogu 13. juuli 2015. aasta määrus (EL) 2015/1589, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 kohaldamiseks (ELT 2015 L 248, lk 9).

---

| 14.10.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 348/17 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 348/17

---

23. augustil 2019 esitatud hagi – Victoria’s Secret Stores Brand Management versus EUIPO – Lacoste (LOVE PINK)

(kohtuasi T-582/19)

(2019/C 348/18)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Victoria’s Secret Stores Brand Management, Inc. (Reynoldsburg, Ohio, Ameerika Ühendriigid) (esindaja: solicitor J. Dickerson)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Lacoste SA (Pariis, Prantsusmaa)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: hageja Üldkohtus

Vaidlusalune kaubamärk: ELi sõnamärgi LOVE PINK taotlus – registreerimistaotlus nr 11 853 389

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO esimese apellatsioonikoja 27. mai 2019. aasta otsus asjas R 1078/2018-1

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

| — | tühistada vaidlustatud otsus osaliselt, nimelt osas, mis puudutab määruse 2017/1001 artikli 8 lõike 1 punktil b põhinevat vastulause põhjust; |
| --- | --- |

—

tühistada vaidlustatud otsus osaliselt, nimelt osas, mis puudutab määruse 2017/1001 artikli 8 lõike 1 punktil b põhinevat vastulause põhjust;

| — | lubada ELi kaubamärgi registreerimistaotlus nr 11 853 389 rahuldada; |
| --- | --- |

—

lubada ELi kaubamärgi registreerimistaotlus nr 11 853 389 rahuldada;

| — | mõista kohtukulud välja kostjalt. |
| --- | --- |

—

mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väide

| — | Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine. |
| --- | --- |

—

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine.

---

| 14.10.2019 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 348/18 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 348/18

---

23. augustil 2019 esitatud hagi – Electrolux Home Products versus EUIPO – D. Consult (FRIGIDAIRE)

(kohtuasi T-583/19)

(2019/C 348/19)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Electrolux Home Products, Inc. (Charlotte, North Carolina, Ameerika Ühendriigid) (esindaja: solicitor P. Brownlow)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: D. Consult (Wattignies, Prantsusmaa)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi omanik: hageja Üldkohtus

Vaidlusalune kaubamärk: ELi sõnamärk FRIGIDAIRE – ELi kaubamärgi registreering nr 71 241

Menetlus EUIPOs: kehtetuks tunnistamise menetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO viienda apellatsioonikoja 17. juuni 2019. aasta otsus asjas R 166/2018-5

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

| — | tühistada vaidlustatud otsus; |
| --- | --- |

—

tühistada vaidlustatud otsus;

| — | tühistada tühistamisosakonna 23. novembri 2017. aasta otsus nr 11921 C, millega ELi kaubamärk tunnistati kehtetuks seoses pesukuivatite, pesumasinate, nõudepesumasinate ja pliitidega; |
| --- | --- |

—

tühistada tühistamisosakonna 23. novembri 2017. aasta otsus nr 11921 C, millega ELi kaubamärk tunnistati kehtetuks seoses pesukuivatite, pesumasinate, nõudepesumasinate ja pliitidega;

| — | jätta pesukuivatite, pesumasinate, nõudepesumasinate ja pliitide jaoks registreeritud ELi kaubamärk kehtima; |
| --- | --- |

—

jätta pesukuivatite, pesumasinate, nõudepesumasinate ja pliitide jaoks registreeritud ELi kaubamärk kehtima;

| — | jätta kostja kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja hageja kohtukulud. |
| --- | --- |

—

jätta kostja kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja hageja kohtukulud.

Väited

| — | Apellatsioonikoda kohaldas valesti õigusnormi, otsustades, et ELi kaubamärgi kasutamine, mis väljendus hageja pesukuivatite, pesumasinate, nõudepesumasinate ja pliitide müügis Ameerika Ühendriikide sõjaväebaasidele Saksamaal ja Belgias ei kujuta endast ELi kaubamärgi kasutamist Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 58 tähenduses; |
| --- | --- |

—

Apellatsioonikoda kohaldas valesti õigusnormi, otsustades, et ELi kaubamärgi kasutamine, mis väljendus hageja pesukuivatite, pesumasinate, nõudepesumasinate ja pliitide müügis Ameerika Ühendriikide sõjaväebaasidele Saksamaal ja Belgias ei kujuta endast ELi kaubamärgi kasutamist Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 58 tähenduses;

| — | apellatsioonikoda kohaldas valesti Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artiklit 58, jättes arvesse võtmata hageja esitatud tõendid ELi kaubamärgi kasutamise kohta pesukuivatite, pesumasinate, nõudepesumasinate ja pliitide jaoks, milleks on müük ettevõtjale Johann Fouquet GmbH-le; |
| --- | --- |

—

apellatsioonikoda kohaldas valesti Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artiklit 58, jättes arvesse võtmata hageja esitatud tõendid ELi kaubamärgi kasutamise kohta pesukuivatite, pesumasinate, nõudepesumasinate ja pliitide jaoks, milleks on müük ettevõtjale Johann Fouquet GmbH-le;

| — | apellatsioonikoda kohaldas valesti Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artiklit 58, jättes arvesse võtmata hageja esitatud tõendid kasutamise kohta sotsiaalmeedias, lähtudes hageja poolt ELi kaubamärgi kasutamise kogumahust pesukuivatite, pesumasinate, nõudepesumasinate ja pliitide jaoks. |
| --- | --- |

—

apellatsioonikoda kohaldas valesti Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artiklit 58, jättes arvesse võtmata hageja esitatud tõendid kasutamise kohta sotsiaalmeedias, lähtudes hageja poolt ELi kaubamärgi kasutamise kogumahust pesukuivatite, pesumasinate, nõudepesumasinate ja pliitide jaoks.

---