# Eiropas Savienības C 348/2019

| | ISSN 1977-0952 |
| --- | --- |
| Eiropas Savienības
  Oficiālais Vēstnesis | C 348 |
| | |
| Izdevums latviešu valodā | Informācija un paziņojumi | 62. gadagājums2019. gada 14. oktobris |

ISSN 1977-0952

Eiropas Savienības

Oficiālais Vēstnesis

C 348

Izdevums latviešu valodā

Informācija un paziņojumi

62. gadagājums2019. gada 14. oktobris

---

| Saturs | Lappuse |
| --- | --- |
| | IV   Paziņojumi |
| | EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI |
| | Eiropas Savienības Tiesa |
| 2019/C 348/01 | Eiropas Savienības Tiesas jaunākās publikācijas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī | 1 |

Saturs

Lappuse

IV   Paziņojumi

EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI

Eiropas Savienības Tiesa

2019/C 348/01

Eiropas Savienības Tiesas jaunākās publikācijas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

1

---

| | V   Atzinumi |
| --- | --- |
| | JURIDISKAS PROCEDŪRAS |
| | Tiesa |
| 2019/C 348/02 | Lieta C-449/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 13. jūnijā iesniedza Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) – WEG Tevesstraße/Finanzamt Villingen-Schwenningen | 2 |
| 2019/C 348/03 | Lieta C-465/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 19. jūnijā iesniedza Amtsgericht Straubing (Vācija) – B & L Elektrogeräte GmbH/GC | 2 |
| 2019/C 348/04 | Lieta C-471/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. jūnijā iesniedza Grondwettelijk Hof (Nīderlande) – Middlegate Europe NV/Ministerraad | 3 |
| 2019/C 348/05 | Lieta C-491/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. jūnijā iesniedza Kúria (Ungārija) – Emberi Erőforrások Minisztériuma/Szent Borbála Kórház | 4 |
| 2019/C 348/06 | Lieta C-507/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 3. jūlijā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Vācijas Federatīvā Republika/XT | 4 |
| 2019/C 348/07 | Lieta C-529/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. jūlijā iesniedza Amtsgericht Potsdam (Vācija) – Möbel Kraft GmbH & Co. KG/ML | 6 |
| 2019/C 348/08 | Lieta C-540/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. jūlijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – WV/Landkreis Harburg | 6 |
| 2019/C 348/09 | Lieta C-546/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. jūlijā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – BZ/Westerwaldkreis | 7 |
| 2019/C 348/10 | Lieta C-559/19: Prasība, kas celta 2019. gada 22. jūlijā – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste | 8 |
| 2019/C 348/11 | Lieta C-596/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 6. augustā Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2019. gada 27. jūnija spriedumu lietā T-20/17 Ungārija/Eiropas Komisija | 10 |
| 2019/C 348/12 | Lieta C-603/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 9. augustā iesniedza Špecializovaný trestný súd (Slovēnija) – Úrad špeciálnej prokuratúry Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky/TG, UF | 11 |
| 2019/C 348/13 | Lieta C-609/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 13. augustā iesniedza Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne (Francija) – BNP Paribas Personal Finance SA/VE | 12 |
| 2019/C 348/14 | Lieta C-623/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 21. augustā Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2019. gada 28. jūnija spriedumu lietā T-64/18 Alfamicro/Komisija | 13 |
| 2019/C 348/15 | Lieta C-638/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 27. augustā Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 18. jūnija spriedumu lietā T-624/15 European Food u.c./Komisija | 14 |
| | Vispārējā tiesa |
| 2019/C 348/16 | Lieta T-499/19: Prasība, kas celta 2019. gada 10. jūlijā – ZU/EĀDD | 16 |
| 2019/C 348/17 | Lieta T-566/19: Prasība, kas celta 2019. gada 17. augustā – Scandlines Danmark un Scandlines Deutschland/Komisija | 17 |
| 2019/C 348/18 | Lieta T-582/19: Prasība, kas celta 2019. gada 23. augustā – Victoria's Secret Stores Brand Management/EUIPO – Lacoste (LOVE PINK) | 17 |
| 2019/C 348/19 | Lieta T-583/19: Prasība, kas celta 2019. gada 23. augustā – Electrolux Home Products/EUIPO – D. Consult (FRIGIDAIRE) | 18 |

V   Atzinumi

JURIDISKAS PROCEDŪRAS

Tiesa

2019/C 348/02

Lieta C-449/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 13. jūnijā iesniedza Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) – WEG Tevesstraße/Finanzamt Villingen-Schwenningen

2

2019/C 348/03

Lieta C-465/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 19. jūnijā iesniedza Amtsgericht Straubing (Vācija) – B & L Elektrogeräte GmbH/GC

2

2019/C 348/04

Lieta C-471/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. jūnijā iesniedza Grondwettelijk Hof (Nīderlande) – Middlegate Europe NV/Ministerraad

3

2019/C 348/05

Lieta C-491/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. jūnijā iesniedza Kúria (Ungārija) – Emberi Erőforrások Minisztériuma/Szent Borbála Kórház

4

2019/C 348/06

Lieta C-507/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 3. jūlijā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Vācijas Federatīvā Republika/XT

4

2019/C 348/07

Lieta C-529/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. jūlijā iesniedza Amtsgericht Potsdam (Vācija) – Möbel Kraft GmbH & Co. KG/ML

6

2019/C 348/08

Lieta C-540/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. jūlijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – WV/Landkreis Harburg

6

2019/C 348/09

Lieta C-546/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. jūlijā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – BZ/Westerwaldkreis

7

2019/C 348/10

Lieta C-559/19: Prasība, kas celta 2019. gada 22. jūlijā – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

8

2019/C 348/11

Lieta C-596/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 6. augustā Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2019. gada 27. jūnija spriedumu lietā T-20/17 Ungārija/Eiropas Komisija

10

2019/C 348/12

Lieta C-603/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 9. augustā iesniedza Špecializovaný trestný súd (Slovēnija) – Úrad špeciálnej prokuratúry Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky/TG, UF

11

2019/C 348/13

Lieta C-609/19: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 13. augustā iesniedza Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne (Francija) – BNP Paribas Personal Finance SA/VE

12

2019/C 348/14

Lieta C-623/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 21. augustā Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2019. gada 28. jūnija spriedumu lietā T-64/18 Alfamicro/Komisija

13

2019/C 348/15

Lieta C-638/19 P: Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 27. augustā Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 18. jūnija spriedumu lietā T-624/15 European Food u.c./Komisija

14

Vispārējā tiesa

2019/C 348/16

Lieta T-499/19: Prasība, kas celta 2019. gada 10. jūlijā – ZU/EĀDD

16

2019/C 348/17

Lieta T-566/19: Prasība, kas celta 2019. gada 17. augustā – Scandlines Danmark un Scandlines Deutschland/Komisija

17

2019/C 348/18

Lieta T-582/19: Prasība, kas celta 2019. gada 23. augustā – Victoria's Secret Stores Brand Management/EUIPO – Lacoste (LOVE PINK)

17

2019/C 348/19

Lieta T-583/19: Prasība, kas celta 2019. gada 23. augustā – Electrolux Home Products/EUIPO – D. Consult (FRIGIDAIRE)

18

---

| LV | |
| --- | --- |

LV

---

IV Paziņojumi

EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI

Eiropas Savienības Tiesa

| 14.10.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 348/1 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 348/1

---

Eiropas Savienības Tiesas jaunākās publikācijas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

(2019/C 348/01)

Jaunākā publikācija

OV C 337, 7.10.2019.

Iepriekšējās publikācijas

OV C 328, 30.9.2019.

OV C 319, 23.9.2019.

OV C 312, 16.9.2019

OV C 305, 9.9.2019.

OV C 295, 2.9.2019.

OV C 288, 26.8.2019.

Šie teksti pieejami

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Atzinumi

JURIDISKAS PROCEDŪRAS

Tiesa

| 14.10.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 348/2 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 348/2

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 13. jūnijā iesniedza Finanzgericht Baden-Württemberg (Vācija) – WEG Tevesstraße/Finanzamt Villingen-Schwenningen

(Lieta C-449/19)

(2019/C 348/02)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Finanzgericht Baden-Württemberg

Pamatlietas puses

Prasītāja: WEG Tevesstraße

Atbildētāja: Finanzamt Villingen-Schwenningen

Prejudiciālais jautājums

Vai Padomes Direktīvas 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (1) noteikumi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu dalībvalsts tiesisko regulējumu, atbilstoši kuram siltuma piegāde dzīvokļu īpašniekiem, ko veic dzīvokļu īpašnieku kopības, ir atbrīvota no pievienotās vērtības nodokļa?

---

(1)  OV 2006, L 347, 1. lpp.

---

| 14.10.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 348/2 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 348/2

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 19. jūnijā iesniedza Amtsgericht Straubing (Vācija) – B & L Elektrogeräte GmbH/GC

(Lieta C-465/19)

(2019/C 348/03)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Amtsgericht Straubing

Pamatlietas puses

Prasītāja: B & L Elektrogeräte GmbH

Atbildētājs: GC

Prejudiciālie jautājumi

Vai pastāv ārpus uzņēmuma telpām noslēgts līgums Direktīvas 2011/83/ES (1) 2. panta 8) punkta c) apakšpunkta izpratnē, tādējādi radot atteikuma tiesības saskaņā ar direktīvas 9. pantu, ja tirgotājs, kurš gadatirgū atrodas stendā vai pie stenda, kas uzskatāms par uzņēmuma telpu Direktīvas 2. panta 9. punkta izpratnē, uzrunā patērētāju, kurš stāv patērētāju gadatirgus izstāžu zāles ejā, nekomunicējot ar tirgotāju, un tā rezultātā stendā tiek noslēgts pirkuma līgums?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK (OV 2011, L 304, 64. lpp.).

---

| 14.10.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 348/3 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 348/3

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 20. jūnijā iesniedza Grondwettelijk Hof (Nīderlande) – Middlegate Europe NV/Ministerraad

(Lieta C-471/19)

(2019/C 348/04)

Tiesvedības valoda – holandiešu

Iesniedzējtiesa

Grondwettelijk Hof

Pamatlietas puses

Prasītāja: Middlegate Europe NV

Atbildētāja: Ministerraad

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai LESD 49. pants, attiecīgā gadījumā lasot to kopā ar LESD 56. pantu, Eiropas Savienības Pamattiesību Hartas 15. un 16. pantu un apvienojumā ar vienlīdzīgas attieksmes principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā personām vai uzņēmumiem, kuri vēlas veikt darbus ostās 1972. gada Likuma izpratnē – tostarp darbus, kas nav saistīti ar kravu iekraušanu kuģos un to izkraušanu stricto sensu – Beļģijas ostas teritorijā, šim nolūkam ir jāpiesaista tikai atzīti ostas strādnieki? |
| --- | --- |

1)

Vai LESD 49. pants, attiecīgā gadījumā lasot to kopā ar LESD 56. pantu, Eiropas Savienības Pamattiesību Hartas 15. un 16. pantu un apvienojumā ar vienlīdzīgas attieksmes principu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā personām vai uzņēmumiem, kuri vēlas veikt darbus ostās 1972. gada Likuma izpratnē – tostarp darbus, kas nav saistīti ar kravu iekraušanu kuģos un to izkraušanu stricto sensu – Beļģijas ostas teritorijā, šim nolūkam ir jāpiesaista tikai atzīti ostas strādnieki?

| 2) | Vai tad, ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde, Grondwettelijk Hof drīkst pagaidām atstāt spēkā attiecīgo 1972. gada Likuma 1. un 2. panta sekas, lai izvairītos no tiesiski nedrošas situācijas un sociālās spriedzes, ļaujot likumdevējam saskaņot tos ar pienākumiem, kas izriet no Savienības tiesībām? |
| --- | --- |

2)

Vai tad, ja uz pirmo jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde, Grondwettelijk Hof drīkst pagaidām atstāt spēkā attiecīgo 1972. gada Likuma 1. un 2. panta sekas, lai izvairītos no tiesiski nedrošas situācijas un sociālās spriedzes, ļaujot likumdevējam saskaņot tos ar pienākumiem, kas izriet no Savienības tiesībām?

---

| 14.10.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 348/4 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 348/4

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 26. jūnijā iesniedza Kúria (Ungārija) – Emberi Erőforrások Minisztériuma/Szent Borbála Kórház

(Lieta C-491/19)

(2019/C 348/05)

Tiesvedības valoda – ungāru

Iesniedzējtiesa

Kúria

Pamatlietas puses

Prasītāja: Emberi Erőforrások Minisztériuma

Atbildētāja: Szent Borbála Kórház

Prejudiciālie jautājumi

| 1. | Vai tiesiskajās attiecībās, kas izriet no nolīguma par subsīdiju, dalībvalstu starpniekiestādes un struktūras, kuru kompetencē ir pirmajā vai otrajā instancē izskatīt procedūru par neatbilstību, savās procedūrās saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (1) (2006. gada 11. jūlijs), ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999 (turpmāk tekstā – “Regula”), īpaši saistībā ar tās 60., 70. un 98. pantā ietverto kontroles mehānismu, ir tiesīgas tieši izvērtēt jebkādu pārkāpumu, kas rada vai varētu radīt kaitējumu Eiropas Savienības budžeta finanšu interesēm, un vajadzības gadījumā tām ir pienākums piemērot finanšu korekciju? |
| --- | --- |

1.

Vai tiesiskajās attiecībās, kas izriet no nolīguma par subsīdiju, dalībvalstu starpniekiestādes un struktūras, kuru kompetencē ir pirmajā vai otrajā instancē izskatīt procedūru par neatbilstību, savās procedūrās saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (1) (2006. gada 11. jūlijs), ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999 (turpmāk tekstā – “Regula”), īpaši saistībā ar tās 60., 70. un 98. pantā ietverto kontroles mehānismu, ir tiesīgas tieši izvērtēt jebkādu pārkāpumu, kas rada vai varētu radīt kaitējumu Eiropas Savienības budžeta finanšu interesēm, un vajadzības gadījumā tām ir pienākums piemērot finanšu korekciju?

| 2. | Vai valsts procesuālo tiesību norma vai arī judikatūra, kurā tā ir interpretēta, paredzot, ka nolīguma par subsīdiju gadījumā tā neizpildi, kas izpaužas kā publiskā iepirkuma tiesību normu pārkāpums (neatbilstība), konstatēt un uz tā pamata iesniegt jebkādu civiltiesisku prasījumu ir atļauts vienīgi tad, ja arbitrāžas komisija vai tiesa, izskatot prasību, kas celta par arbitrāžas komisijas lēmumu, ir galīgi atzinusi pārkāpuma esamību, pienācīgi efektīvi nodrošina Savienības finanšu interešu aizsardzību? |
| --- | --- |

2.

Vai valsts procesuālo tiesību norma vai arī judikatūra, kurā tā ir interpretēta, paredzot, ka nolīguma par subsīdiju gadījumā tā neizpildi, kas izpaužas kā publiskā iepirkuma tiesību normu pārkāpums (neatbilstība), konstatēt un uz tā pamata iesniegt jebkādu civiltiesisku prasījumu ir atļauts vienīgi tad, ja arbitrāžas komisija vai tiesa, izskatot prasību, kas celta par arbitrāžas komisijas lēmumu, ir galīgi atzinusi pārkāpuma esamību, pienācīgi efektīvi nodrošina Savienības finanšu interešu aizsardzību?

| 3. | Ja publiskā iepirkuma tiesību normu pārkāpums rada aizdomas par neatbilstību, bet arbitrāžas komisijā procedūra nav uzsākta, vai tiesa, kas izskata civiltiesiskus prasījumus saistībā ar nolīguma par subsīdiju izpildi, var izvērtēt neatbilstību publiskajam iepirkumam, izskatot nolīguma neizpildi? |
| --- | --- |

3.

Ja publiskā iepirkuma tiesību normu pārkāpums rada aizdomas par neatbilstību, bet arbitrāžas komisijā procedūra nav uzsākta, vai tiesa, kas izskata civiltiesiskus prasījumus saistībā ar nolīguma par subsīdiju izpildi, var izvērtēt neatbilstību publiskajam iepirkumam, izskatot nolīguma neizpildi?

---

(1)  OV 2006, L 210, 25. lpp.

---

| 14.10.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 348/4 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 348/4

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 3. jūlijā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – Vācijas Federatīvā Republika/XT

(Lieta C-507/19)

(2019/C 348/06)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesverwaltungsgericht

Pamatlietas puses

Prasītāja: Vācijas Federatīvā Republika

Atbildētājs: XT

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai, lai vērtētu jautājumu, vai Direktīvas 2011/95/ES (1) 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrā teikuma izpratnē palestīnietim, kas ir bezvalstnieks, vairs netiek nodrošināta UNRWA aizsardzība vai palīdzība, teritoriālā ziņā ir jāņem vērā tikai attiecīgā darbības zona (Gazas josla, Jordānija, Libāna, Sīrija, Rietumkrasts), kurā bezvalstniekam, pametot UNRWA mandātteritoriju, bija faktiskā dzīvesvieta (šajā gadījumā – Sīrija), vai ir jāņem vērā arī citas UNRWA mandātteritorijā ietilpstošās darbības zonas? |
| --- | --- |

1)

Vai, lai vērtētu jautājumu, vai Direktīvas 2011/95/ES (1) 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrā teikuma izpratnē palestīnietim, kas ir bezvalstnieks, vairs netiek nodrošināta UNRWA aizsardzība vai palīdzība, teritoriālā ziņā ir jāņem vērā tikai attiecīgā darbības zona (Gazas josla, Jordānija, Libāna, Sīrija, Rietumkrasts), kurā bezvalstniekam, pametot UNRWA mandātteritoriju, bija faktiskā dzīvesvieta (šajā gadījumā – Sīrija), vai ir jāņem vērā arī citas UNRWA mandātteritorijā ietilpstošās darbības zonas?

| 2) | Ja nav jāņem vērā tikai darbības zona pamešanas brīdī: vai vienmēr un neatkarīgi no citiem priekšnoteikumiem ir jāņem vērā visas mandātteritorijas darbības zonas? Ja tas tā nav: vai pārējās darbības zonas ir jāņem vērā tikai tad, ja bezvalstniekam ar šo darbības zonu bija cieša (teritoriāla) saikne? Vai, lai konstatētu šādu saikni, ir jākonstatē – pamešanas brīdī esoša vai iepriekšēja – pastāvīgā dzīvesvieta? Vai, vērtējot ciešu (teritoriālu) saikni, ir jāņem vērā citi apstākļi? Ja tas tā ir: kādi? Vai ir nozīme tam, ka bezvalstniekam UNRWA mandātteritorijas pamešanas brīdī ir iespēja ieceļot attiecīgajā darbības zonā un no viņa to var sagaidīt? |
| --- | --- |

2)

Ja nav jāņem vērā tikai darbības zona pamešanas brīdī: vai vienmēr un neatkarīgi no citiem priekšnoteikumiem ir jāņem vērā visas mandātteritorijas darbības zonas? Ja tas tā nav: vai pārējās darbības zonas ir jāņem vērā tikai tad, ja bezvalstniekam ar šo darbības zonu bija cieša (teritoriāla) saikne? Vai, lai konstatētu šādu saikni, ir jākonstatē – pamešanas brīdī esoša vai iepriekšēja – pastāvīgā dzīvesvieta? Vai, vērtējot ciešu (teritoriālu) saikni, ir jāņem vērā citi apstākļi? Ja tas tā ir: kādi? Vai ir nozīme tam, ka bezvalstniekam UNRWA mandātteritorijas pamešanas brīdī ir iespēja ieceļot attiecīgajā darbības zonā un no viņa to var sagaidīt?

| 3) | Vai bezvalstnieks, kurš pamet UNRWA mandātteritoriju, jo tā faktiskās dzīvesvietas darbības zonā ir apdraudēta viņa personiskā drošība un UNRWA tur nav iespējams viņam nodrošināt aizsardzību vai palīdzību, bauda Direktīvas 2011/95/ES 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrā teikuma izpratnē direktīvas piešķirto aizsardzību arī tad, ja viņš iepriekš ir devies uz šo darbības zonu, nepastāvot viņa personiskās drošības apdraudējumam tā iepriekšējās dzīvesvietas darbības zonā un nepastāvot situācijai, kad atbilstoši apstākļiem robežas šķērsošanas brīdī var rēķināties ar to, ka tas darbības zonā, uz kurieni viņš dodas, var baudīt UNRWA aizsardzību vai palīdzību un tuvākajā laikā var atgriezties viņa līdzšinējās dzīvesvietas darbības zonā? |
| --- | --- |

3)

Vai bezvalstnieks, kurš pamet UNRWA mandātteritoriju, jo tā faktiskās dzīvesvietas darbības zonā ir apdraudēta viņa personiskā drošība un UNRWA tur nav iespējams viņam nodrošināt aizsardzību vai palīdzību, bauda Direktīvas 2011/95/ES 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrā teikuma izpratnē direktīvas piešķirto aizsardzību arī tad, ja viņš iepriekš ir devies uz šo darbības zonu, nepastāvot viņa personiskās drošības apdraudējumam tā iepriekšējās dzīvesvietas darbības zonā un nepastāvot situācijai, kad atbilstoši apstākļiem robežas šķērsošanas brīdī var rēķināties ar to, ka tas darbības zonā, uz kurieni viņš dodas, var baudīt UNRWA aizsardzību vai palīdzību un tuvākajā laikā var atgriezties viņa līdzšinējās dzīvesvietas darbības zonā?

| 4) | Vai, lai vērtētu jautājumu, vai bezvalstniekam nav jāatzīst ipso facto bēgļa statuss tāpēc, ka pēc UNRWA mandātteritorijas pamešanas vairs nav konstatējami Direktīvas 2011/95/ES 12. panta 1. panta a) apakšpunkta otrajā teikumā izvirzītie priekšnoteikumi, ir jāņem vērā tikai pēdējās pastāvīgās dzīvesvietas darbības zona? Ja tas tā nav: vai papildus simetriski ir jāņem vērā zonas, kurām saskaņā ar 2. punktu ir nozīme attiecībā uz pamešanas brīdi? Ja tas tā nav: saskaņā ar kādiem kritērijiem ir jānoteic zonas, kuras ir jāņem vērā lēmuma par pieteikumu pieņemšanas brīdī? Vai, lai secinātu, ka vairs nav konstatējami Direktīvas 2011/95/ES 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrajā teikumā izvirzītie priekšnoteikumi, ir jākonstatē (valsts vai kvazi valsts) iestāžu gatavība uzņemt (atpakaļ) bezvalstnieku attiecīgajā darbības zonā? |
| --- | --- |

4)

Vai, lai vērtētu jautājumu, vai bezvalstniekam nav jāatzīst ipso facto bēgļa statuss tāpēc, ka pēc UNRWA mandātteritorijas pamešanas vairs nav konstatējami Direktīvas 2011/95/ES 12. panta 1. panta a) apakšpunkta otrajā teikumā izvirzītie priekšnoteikumi, ir jāņem vērā tikai pēdējās pastāvīgās dzīvesvietas darbības zona? Ja tas tā nav: vai papildus simetriski ir jāņem vērā zonas, kurām saskaņā ar 2. punktu ir nozīme attiecībā uz pamešanas brīdi? Ja tas tā nav: saskaņā ar kādiem kritērijiem ir jānoteic zonas, kuras ir jāņem vērā lēmuma par pieteikumu pieņemšanas brīdī? Vai, lai secinātu, ka vairs nav konstatējami Direktīvas 2011/95/ES 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrajā teikumā izvirzītie priekšnoteikumi, ir jākonstatē (valsts vai kvazi valsts) iestāžu gatavība uzņemt (atpakaļ) bezvalstnieku attiecīgajā darbības zonā?

| 5) | Gadījumā, ja saistībā ar Direktīvas 2011/95/ES 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrajā teikumā izvirzīto priekšnoteikumu pastāvēšanu un zušanu nozīme ir (pēdējās) pastāvīgās dzīvesvietas darbības zonai: kādiem kritērijiem ir nozīme, pamatojot pastāvīgo dzīvesvietu? Vai ir nepieciešama likumīga dzīvesvietas valsts atļauta uzturēšanās? Ja tas tā nav: vai darbības zonas atbildīgajām iestādēm ir vismaz apzināti jāpacieš attiecīgā bezvalstnieka uzturēšanās? Ja šajā ziņā tas tā ir: vai atbildīgajām iestādēm ir konkrēti jāzina par attiecīgā bezvalstnieka klātesamību vai arī pietiek ar apzinātu kā lielākas personu grupas dalībnieka uzturēšanās paciešanu? Ja tas tā nav: vai pietiek tikai ar ilgāku faktisku uzturēšanos? |
| --- | --- |

5)

Gadījumā, ja saistībā ar Direktīvas 2011/95/ES 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta otrajā teikumā izvirzīto priekšnoteikumu pastāvēšanu un zušanu nozīme ir (pēdējās) pastāvīgās dzīvesvietas darbības zonai: kādiem kritērijiem ir nozīme, pamatojot pastāvīgo dzīvesvietu? Vai ir nepieciešama likumīga dzīvesvietas valsts atļauta uzturēšanās? Ja tas tā nav: vai darbības zonas atbildīgajām iestādēm ir vismaz apzināti jāpacieš attiecīgā bezvalstnieka uzturēšanās? Ja šajā ziņā tas tā ir: vai atbildīgajām iestādēm ir konkrēti jāzina par attiecīgā bezvalstnieka klātesamību vai arī pietiek ar apzinātu kā lielākas personu grupas dalībnieka uzturēšanās paciešanu? Ja tas tā nav: vai pietiek tikai ar ilgāku faktisku uzturēšanos?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu (OV 2011, L 337, 9. lpp.).

---

| 14.10.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 348/6 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 348/6

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 11. jūlijā iesniedza Amtsgericht Potsdam (Vācija) – Möbel Kraft GmbH & Co. KG/ML

(Lieta C-529/19)

(2019/C 348/07)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Amtsgericht Potsdam

Pamatlietas puses

Prasītāja: Möbel Kraft GmbH & Co. KG

Atbildētāja: ML

Prejudiciālie jautājumi

Vai atteikuma tiesības saskaņā ar Direktīvas par patērētāju tiesībām (1) 16. panta c) punktu ir izslēgtas arī tad, ja preces gan tiek izgatavotas atbilstoši klienta specifikācijai, bet pārdevējs vēl nav sācis izgatavošanu un viņš pats, nevis trešās personas veiktu pielāgošanu pie klienta? Vai ir nozīme tam, ka preces stāvoklī, kāds bija pirms individuālas pielāgošanas, varētu atjaunot ar tikai minimālām pārbūves izmaksām, kuras veido aptuveni 5 procentus no preču vērtības?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK (OV 2011, L 304, 64. lpp.).

---

| 14.10.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 348/6 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 348/6

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. jūlijā iesniedza Bundesgerichtshof (Vācija) – WV/Landkreis Harburg

(Lieta C-540/19)

(2019/C 348/08)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesgerichtshof

Pamatlietas puses

Prasītājs: WV

Atbildētājs: Landkreis Harburg

Prejudiciālie jautājumi

Vai iestāde, kas pilda publiskas funkcijas, kura uzturēšanas līdzekļu kreditoram ir sniegusi sociālās palīdzības pakalpojumus saskaņā ar publisko tiesību normām, var noteikt jurisdikciju uzturēšanas līdzekļu kreditora pastāvīgajā dzīvesvietā Uzturlīdzekļu regulas (1) 3. panta b) punkta izpratnē, ja tā, nodrošinot sociālās palīdzības pakalpojumu, cessio legis rezultātā pārņemto uzturēšanas līdzekļu kreditora uzturlīdzekļu civiltiesisko prasījumu no uzturēšanas līdzekļu parādnieka piedzen regresa kārtībā?

---

(1)  Padomes Regulas (EK) Nr. 4/2009 (2008. gada 18. decembris) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās (OV 2009, L 7, 1. lpp.).

---

| 14.10.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 348/7 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 348/7

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 16. jūlijā iesniedza Bundesverwaltungsgericht (Vācija) – BZ/Westerwaldkreis

(Lieta C-546/19)

(2019/C 348/09)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Bundesverwaltungsgericht

Pamatlietas puses

Prasītājs: BZ

Atbildētājs: Westerwaldkreis

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | a) | Vai ieceļošanas aizliegums, kurš trešās valsts valstspiederīgajam noteikts citā nolūkā, kas “nav saistīts ar migrāciju”, katrā ziņā ietilpst Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (1), darbības jomā tad, ja dalībvalsts nav izmantojusi šīs direktīvas 2. panta 2. punkta b) apakšpunktā noteikto iespēju? |
| --- | --- | --- |

1)

a)

Vai ieceļošanas aizliegums, kurš trešās valsts valstspiederīgajam noteikts citā nolūkā, kas “nav saistīts ar migrāciju”, katrā ziņā ietilpst Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (1), darbības jomā tad, ja dalībvalsts nav izmantojusi šīs direktīvas 2. panta 2. punkta b) apakšpunktā noteikto iespēju?

| b) | Ja atbilde uz pirmā jautājuma a) daļu ir noliedzoša: vai šāds ieceļošanas aizliegums neietilpst Direktīvas 2008/115/EK darbības jomā arī tad, ja trešās valsts valstspiederīgais jau neatkarīgi no tā, ka attiecībā uz to ir izdots izraidīšanas rīkojums, ar ko ir saistīts ieceļošanas aizliegums, valstī uzturas nelikumīgi un tādēļ pēc būtības ietilpst direktīvas darbības jomā? |
| --- | --- |

b)

Ja atbilde uz pirmā jautājuma a) daļu ir noliedzoša: vai šāds ieceļošanas aizliegums neietilpst Direktīvas 2008/115/EK darbības jomā arī tad, ja trešās valsts valstspiederīgais jau neatkarīgi no tā, ka attiecībā uz to ir izdots izraidīšanas rīkojums, ar ko ir saistīts ieceļošanas aizliegums, valstī uzturas nelikumīgi un tādēļ pēc būtības ietilpst direktīvas darbības jomā?

| c) | Vai ieceļošanas aizliegumi, kuri izdoti citā nolūkā, kas “nav saistīti ar migrāciju”, ietver arī ieceļošanas aizliegumu, kas noteikts saistībā ar izraidīšanu sabiedriskās kārtības un valsts drošības apsvērumu dēļ (šajā gadījumā – pamatojoties vienīgi uz vispārējiem preventīviem apsvērumiem ar mērķi apkarot terorismu)? |
| --- | --- |

c)

Vai ieceļošanas aizliegumi, kuri izdoti citā nolūkā, kas “nav saistīti ar migrāciju”, ietver arī ieceļošanas aizliegumu, kas noteikts saistībā ar izraidīšanu sabiedriskās kārtības un valsts drošības apsvērumu dēļ (šajā gadījumā – pamatojoties vienīgi uz vispārējiem preventīviem apsvērumiem ar mērķi apkarot terorismu)?

| 2) | Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts tādējādi, ka šis ieceļošanas aizliegums ietilpst Direktīvas 2008/115/EK darbības jomā:






  a) | Vai no atgriešanas lēmuma (šajā gadījumā – izbraukšanas rīkojuma) atcelšanas administratīvā kārtībā izriet, ka ar to vienlaicīgi noteiktais ieceļošanas aizliegums Direktīvas 2008/115/EK 3. panta 6. punkta izpratnē kļūst nelikumīgs? |
| --- | --- | --- |

2)

Ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts tādējādi, ka šis ieceļošanas aizliegums ietilpst Direktīvas 2008/115/EK darbības jomā:

a)

Vai no atgriešanas lēmuma (šajā gadījumā – izbraukšanas rīkojuma) atcelšanas administratīvā kārtībā izriet, ka ar to vienlaicīgi noteiktais ieceļošanas aizliegums Direktīvas 2008/115/EK 3. panta 6. punkta izpratnē kļūst nelikumīgs?

| b) | Vai šīs tiesiskās sekas rodas arī tad, ja pirms atgriešanas lēmuma izdotais administratīvais izraidīšanas rīkojums ir (vai ir kļuvis) galīgs? |
| --- | --- |

b)

Vai šīs tiesiskās sekas rodas arī tad, ja pirms atgriešanas lēmuma izdotais administratīvais izraidīšanas rīkojums ir (vai ir kļuvis) galīgs?

---

(1)  OV 2008, L 348, 98. lpp.

---

| 14.10.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 348/8 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 348/8

---

Prasība, kas celta 2019. gada 22. jūlijā – Eiropas Komisija/Spānijas Karaliste

(Lieta C-559/19)

(2019/C 348/10)

Tiesvedības valoda – spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Eiropas Komisija (pārstāvji: C. Hermes, E. Manhaeve un E. Sanfrutos Cano)

Atbildētāja: Spānijas Karaliste

Prasījumi

| — | atzīt, ka, neveicot vajadzīgos pasākumus, lai novērstu gruntsūdeņu objektu stāvokļa pasliktināšanos Doñana reģionā, neveicot to gruntsūdens tilpju papildu analīzi, kas identificētas ka apdraudētas, un nenosakot vajadzīgos pasākumus, kā arī Guadalquivir upes baseina apsaimniekošanas plāna pasākumu programmā neietverot atbilstošus pamatpasākumus un papildpasākumus, Spānijas Karaliste nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/60/EK (2000. gada 23. oktobris), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (1), 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā kopsakarā ar 1. panta b) punktu un V pielikuma 2.1.2. punktu, 5. pantā kopsakarā ar II pielikuma 2.2. punktu, 11. panta 1. punktā, 3. punkta a), c) un e) apakšpunktā, un 4. punktā paredzētos pienākumus; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka, neveicot vajadzīgos pasākumus, lai novērstu gruntsūdeņu objektu stāvokļa pasliktināšanos Doñana reģionā, neveicot to gruntsūdens tilpju papildu analīzi, kas identificētas ka apdraudētas, un nenosakot vajadzīgos pasākumus, kā arī Guadalquivir upes baseina apsaimniekošanas plāna pasākumu programmā neietverot atbilstošus pamatpasākumus un papildpasākumus, Spānijas Karaliste nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/60/EK (2000. gada 23. oktobris), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (1), 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā kopsakarā ar 1. panta b) punktu un V pielikuma 2.1.2. punktu, 5. pantā kopsakarā ar II pielikuma 2.2. punktu, 11. panta 1. punktā, 3. punkta a), c) un e) apakšpunktā, un 4. punktā paredzētos pienākumus;

| — | atzīt, ka, neveicot attiecīgus pasākumus, lai novērstu to dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanos, saistībā ar kurām ir noteiktas teritorijas (ZEPA/LIC ES0000024 Doñana, ZEPA/LIC ES6150009 Doñana Norte y Oeste un ZEPA ES6150012 Dehesa del Estero y Montes de Moguer), pasliktināšanās, Spānijas Karaliste nav izpildījusi Padomes Direktīvas 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (2) 6. panta 2. punktā kopsakarā ar 7. pantu paredzētos pienākumus, |
| --- | --- |

—

atzīt, ka, neveicot attiecīgus pasākumus, lai novērstu to dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanos, saistībā ar kurām ir noteiktas teritorijas (ZEPA/LIC ES0000024 Doñana, ZEPA/LIC ES6150009 Doñana Norte y Oeste un ZEPA ES6150012 Dehesa del Estero y Montes de Moguer), pasliktināšanās, Spānijas Karaliste nav izpildījusi Padomes Direktīvas 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (2) 6. panta 2. punktā kopsakarā ar 7. pantu paredzētos pienākumus,

| — | piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

| 1) | Direktīvas 2000/60/EK 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā kopsakarā ar tās pašas direktīvas 1. panta a) punktu un V pielikuma 2.1.2. punktu paredzēto pienākumu neizpilde

  Ar Direktīvas 2000/60/EK 4. panta 1. punkta b) apakšpunktu dalībvalstīm tiek noteikts pienākums novērst visu valsts teritorijā esošo gruntsūdeņu objektu stāvokļa pasliktināšanos. Šī tiesību norma ir jālasa kopā ar tās pašas direktīvas 1. panta a) punktu, kurā ir precizēti vides mērķi, kas dalībvalstīm ir jāsasniedz attiecībā uz gruntsūdeņiem, un tās V pielikuma 2.1.2. punktu, kurā ir definēti atbilstoši gruntsūdeņu kvantitatīvie rādītāji. Komisija uzskata, ka Spānijas Karaliste nav veikusi vajadzīgos pasākumus, lai novērstu gruntsūdeņu objektu stāvokļa pasliktināšanos Doñana reģionā pārmērīgas ekspluatēšanas dēļ. Komisija secina, ka tādēļ Spānijas Karaliste nav izpildījusi Direktīvas 2000/60/EK 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā kopsakarā ar tās pašas direktīvas 1. panta a) punktu un V pielikuma 2.1.2. punktu paredzētos pienākumus. |
| --- | --- |

1)

Direktīvas 2000/60/EK 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā kopsakarā ar tās pašas direktīvas 1. panta a) punktu un V pielikuma 2.1.2. punktu paredzēto pienākumu neizpilde

Ar Direktīvas 2000/60/EK 4. panta 1. punkta b) apakšpunktu dalībvalstīm tiek noteikts pienākums novērst visu valsts teritorijā esošo gruntsūdeņu objektu stāvokļa pasliktināšanos. Šī tiesību norma ir jālasa kopā ar tās pašas direktīvas 1. panta a) punktu, kurā ir precizēti vides mērķi, kas dalībvalstīm ir jāsasniedz attiecībā uz gruntsūdeņiem, un tās V pielikuma 2.1.2. punktu, kurā ir definēti atbilstoši gruntsūdeņu kvantitatīvie rādītāji. Komisija uzskata, ka Spānijas Karaliste nav veikusi vajadzīgos pasākumus, lai novērstu gruntsūdeņu objektu stāvokļa pasliktināšanos Doñana reģionā pārmērīgas ekspluatēšanas dēļ. Komisija secina, ka tādēļ Spānijas Karaliste nav izpildījusi Direktīvas 2000/60/EK 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā kopsakarā ar tās pašas direktīvas 1. panta a) punktu un V pielikuma 2.1.2. punktu paredzētos pienākumus.

| 2) | Direktīvas 2000/60/EK 5. pantā kopsakarā ar tās pašas direktīvas II pielikuma 2.2. punktu paredzēto pienākumu neizpilde

  Direktīvas 2000/60/EK 5. pantā ir noteikta procedūra upju baseina apgabala noteikšanai, izvirzot prasību, ka katrā konkrētā gadījumā ir jānosaka upju baseinu apgabala īpašības, ir jāveic pārskats par cilvēku darbības ietekmes uz virszemes ūdeņu un gruntsūdeņu stāvokli un ūdens izmantošanas ekonomiskā analīze. Ja pirmās īpašību analīzes laikā tiek konstatēts, ka attiecībā uz gruntsūdens tilpi pastāv risks, dalībvalstīm saskaņā ar direktīvas II pielikuma 2.2. punktu ir jāveic papildu analīze. Komisija uzskata, ka Spānijas Karaliste nav pareizi piemērojusi Direktīvas 2000/60/EK 5. panta 1. punktu kopsakarā ar tās pašas direktīvas II pielikuma 2.2. punktu, jo tā nav veikusi papildu analīzi par Doñana reģiona gruntsūdens tilpēm, attiecībā uz kurām pastāv risks, un nav noteikusi vajadzīgos pasākumus. Komisija tādējādi secina, ka šādi Spānijas Karaliste nav izpildījusi Direktīvas 2000/60/EK 5. pantā kopsakarā ar tās pašas direktīvas II pielikuma 2.2. punktu paredzētos pienākumus. |
| --- | --- |

2)

Direktīvas 2000/60/EK 5. pantā kopsakarā ar tās pašas direktīvas II pielikuma 2.2. punktu paredzēto pienākumu neizpilde

Direktīvas 2000/60/EK 5. pantā ir noteikta procedūra upju baseina apgabala noteikšanai, izvirzot prasību, ka katrā konkrētā gadījumā ir jānosaka upju baseinu apgabala īpašības, ir jāveic pārskats par cilvēku darbības ietekmes uz virszemes ūdeņu un gruntsūdeņu stāvokli un ūdens izmantošanas ekonomiskā analīze. Ja pirmās īpašību analīzes laikā tiek konstatēts, ka attiecībā uz gruntsūdens tilpi pastāv risks, dalībvalstīm saskaņā ar direktīvas II pielikuma 2.2. punktu ir jāveic papildu analīze. Komisija uzskata, ka Spānijas Karaliste nav pareizi piemērojusi Direktīvas 2000/60/EK 5. panta 1. punktu kopsakarā ar tās pašas direktīvas II pielikuma 2.2. punktu, jo tā nav veikusi papildu analīzi par Doñana reģiona gruntsūdens tilpēm, attiecībā uz kurām pastāv risks, un nav noteikusi vajadzīgos pasākumus. Komisija tādējādi secina, ka šādi Spānijas Karaliste nav izpildījusi Direktīvas 2000/60/EK 5. pantā kopsakarā ar tās pašas direktīvas II pielikuma 2.2. punktu paredzētos pienākumus.

| 3) | Direktīvas 2000/60/EK 11. panta 1. punkta, 3. punkta a), c) un e) apakšpunkta un 4. punkta pārkāpums

  Saskaņā ar Direktīvas 2000/60/EK 11. panta 1. punktu “visas dalībvalstis nodrošina, ka katrā upju baseinu apgabalā vai starptautiska upju baseina daļā, kas atrodas tās teritorijā, ņemot vērā 5. pantā paredzētās analīzes rezultātus, tiek īstenota pasākumu programma, lai sasniegtu 4. pantā noteiktos mērķus.” 3. punkta a), c) un e) apakšpunktā ir uzskaitīti daži pamatpasākumi, kas šajā pasākumu programmā ir jāiekļauj. Tās pašas tiesību normas 4. punktā ir atsauce uz papildpasākumiem, kas ir jāizstrādā un jāīsteno papildus pamatpasākumiem. Komisija uzskata, ka Spānijas Karaliste Guadalquivir upes baseina apsaimniekošanas plānā nav iekļāvusi atbilstošus pamatpasākumus un papildpasākumus un tādēļ nav izpildījusi Direktīvas 2000/60/EK 11. panta 1. punktā, 3. punkta a), c) un e) apakšpunktā un 4. punktā paredzētos pienākumus. |
| --- | --- |

3)

Direktīvas 2000/60/EK 11. panta 1. punkta, 3. punkta a), c) un e) apakšpunkta un 4. punkta pārkāpums

Saskaņā ar Direktīvas 2000/60/EK 11. panta 1. punktu “visas dalībvalstis nodrošina, ka katrā upju baseinu apgabalā vai starptautiska upju baseina daļā, kas atrodas tās teritorijā, ņemot vērā 5. pantā paredzētās analīzes rezultātus, tiek īstenota pasākumu programma, lai sasniegtu 4. pantā noteiktos mērķus.” 3. punkta a), c) un e) apakšpunktā ir uzskaitīti daži pamatpasākumi, kas šajā pasākumu programmā ir jāiekļauj. Tās pašas tiesību normas 4. punktā ir atsauce uz papildpasākumiem, kas ir jāizstrādā un jāīsteno papildus pamatpasākumiem. Komisija uzskata, ka Spānijas Karaliste Guadalquivir upes baseina apsaimniekošanas plānā nav iekļāvusi atbilstošus pamatpasākumus un papildpasākumus un tādēļ nav izpildījusi Direktīvas 2000/60/EK 11. panta 1. punktā, 3. punkta a), c) un e) apakšpunktā un 4. punktā paredzētos pienākumus.

| 4) | Direktīvas 92/43/EEK 6. panta 2. punkta kopsakarā ar 7. pantu pārkāpums

  Direktīvas 92/43 6. panta 2. punktā, pamatojoties uz piesardzības principu, ir noteikts vispārējs aizsardzības pienākums, saskaņā ar kuru saistībā ar dabiskajām dzīvotnēm un sugas dzīvotnēm, kuru dēļ ir noteikta attiecīgā teritorija, ir jānovērš jebkāda noplicināšanās vai traucējumi, kas varētu būtu nozīmīgi attiecībā uz šīs direktīvas mērķiem. Saskaņā ar šīs direktīvas 7. pantu šis aizsardzības pienākums attiecas arī uz teritorijām, kuras saskaņā ar Padomes Direktīvu 79/409/EEK (1979. gada 2. aprīlis) par savvaļas putnu aizsardzību (3) ir klasificētas kā īpašas putnu aizsardzības teritorijas (Especial Protección para las Aves (ZEPA)). Komisija uzskata, ka, neveicot attiecīgus pasākumus, lai novērstu to dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanos, saistībā ar kurām ir noteiktas teritorijas (ZEPA/LIC ES0000024 Doñana, ZEPA/LIC ES6150009 Doñana Norte y Oeste un ZEPA ES6150012 Dehesa del Estero y Montes de Moguer), Spānijas Karaliste nav izpildījusi Direktīvas 92/43/EEK 6. panta 2. punktā kopsakarā ar 7. pantu paredzētos pienākumus. |
| --- | --- |

4)

Direktīvas 92/43/EEK 6. panta 2. punkta kopsakarā ar 7. pantu pārkāpums

Direktīvas 92/43 6. panta 2. punktā, pamatojoties uz piesardzības principu, ir noteikts vispārējs aizsardzības pienākums, saskaņā ar kuru saistībā ar dabiskajām dzīvotnēm un sugas dzīvotnēm, kuru dēļ ir noteikta attiecīgā teritorija, ir jānovērš jebkāda noplicināšanās vai traucējumi, kas varētu būtu nozīmīgi attiecībā uz šīs direktīvas mērķiem. Saskaņā ar šīs direktīvas 7. pantu šis aizsardzības pienākums attiecas arī uz teritorijām, kuras saskaņā ar Padomes Direktīvu 79/409/EEK (1979. gada 2. aprīlis) par savvaļas putnu aizsardzību (3) ir klasificētas kā īpašas putnu aizsardzības teritorijas (Especial Protección para las Aves (ZEPA)). Komisija uzskata, ka, neveicot attiecīgus pasākumus, lai novērstu to dabisko dzīvotņu un sugu dzīvotņu noplicināšanos, saistībā ar kurām ir noteiktas teritorijas (ZEPA/LIC ES0000024 Doñana, ZEPA/LIC ES6150009 Doñana Norte y Oeste un ZEPA ES6150012 Dehesa del Estero y Montes de Moguer), Spānijas Karaliste nav izpildījusi Direktīvas 92/43/EEK 6. panta 2. punktā kopsakarā ar 7. pantu paredzētos pienākumus.

---

(1)  OV 2000, L 327, 1. lpp.

(2)  OV 1992, L 206, 1. lpp.

(3)  OV 1979, L 103, 1. lpp.

---

| 14.10.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 348/10 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 348/10

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 6. augustā Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2019. gada 27. jūnija spriedumu lietā T-20/17 Ungārija/Eiropas Komisija

(Lieta C-596/19 P)

(2019/C 348/11)

Tiesvedības valoda – ungāru

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: V. Bottka un P.-J. Loewenthal)

Pārējās lietas dalībnieces: Ungārija un Polijas Republika

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi

Apelācijas sūdzībā Eiropas Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atcelt Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2019. gada 27. jūnija spriedumu lietā T-20/17, Ungārija/Komisija; |
| --- | --- |

—

atcelt Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2019. gada 27. jūnija spriedumu lietā T-20/17, Ungārija/Komisija;

| — | noraidīt prasības, ko Ungārija cēlusi Vispārējā tiesā, otro un trešo pamatu, ar kuriem Ungārija apgalvo pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi un pilnvaru nepareizu izmantošanu, un piespriest Ungārijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas radušies pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā; |
| --- | --- |

—

noraidīt prasības, ko Ungārija cēlusi Vispārējā tiesā, otro un trešo pamatu, ar kuriem Ungārija apgalvo pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi un pilnvaru nepareizu izmantošanu, un piespriest Ungārijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus, kas radušies pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā;

| — | pakārtoti, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā, lai tā taisītu jaunu spriedumu un lemtu par pamatiem, kuri līdz šim nav tikuši izvērtēti, atliekot lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā pieņemšanu. |
| --- | --- |

—

pakārtoti, nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā, lai tā taisītu jaunu spriedumu un lemtu par pamatiem, kuri līdz šim nav tikuši izvērtēti, atliekot lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā pieņemšanu.

Pamati un galvenie argumenti

Pirmajā apelācijas sūdzības pamatā Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu, jo tā ir atzinusi, ka Ungārijas reklāmas nodokļa likmju progresīvā struktūra nav selektīva. Komisija balsta šo apgalvojumu uz trim pamatiem:

| — | Pirmkārt, pārsūdzētā sprieduma 78.–83. punktā Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, atzīstot, ka Komisija, identificēdama atsauces sistēmu, nepareizi izslēdza Ungārijas reklāmas nodokļa progresīvās likmes. Pretēji tam, ko atzinusi Vispārējā tiesa, Komisijas lēmumā piedāvātā pieeja esot saderīga ar judikatūru. Līdz ar to, nosakot atsauces sistēmu, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu. |
| --- | --- |

—

Pirmkārt, pārsūdzētā sprieduma 78.–83. punktā Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, atzīstot, ka Komisija, identificēdama atsauces sistēmu, nepareizi izslēdza Ungārijas reklāmas nodokļa progresīvās likmes. Pretēji tam, ko atzinusi Vispārējā tiesa, Komisijas lēmumā piedāvātā pieeja esot saderīga ar judikatūru. Līdz ar to, nosakot atsauces sistēmu, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu.

| — | Otrkārt, pārsūdzētā sprieduma 84.–90. punktā Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, atzīstot, ka Komisija ir kļūdaini identificējusi reklāmas nodokļa mērķi, kura kontekstā ir jāizvērtē salīdzināmība. Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru salīdzināmības vērtējumā nozīme esot tikai pasākumā paredzētā nodokļa mērķim, proti, pasākuma fiskālajam mērķim, ko nosaka nodokļa iekasējamības gadījums. Citiem mērķiem, piemēram, maksātnespējai ir nozīme tikai, izvērtējot, vai objektīvi ir attaisnojama jebkāda nevienlīdzīga attieksme saistībā ar nodokli, ja šie mērķi ir cieši saistīti ar nodokļa būtību. Līdz ar to par tiesību kļūdu esot uzskatāms tas, ka Vispārējā tiesa, lai izvērtētu reklāmas nodokļa salīdzināmību, atsaucas uz šim nodoklim piedēvēto pārdalīšanas mērķi. |
| --- | --- |

—

Otrkārt, pārsūdzētā sprieduma 84.–90. punktā Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu, atzīstot, ka Komisija ir kļūdaini identificējusi reklāmas nodokļa mērķi, kura kontekstā ir jāizvērtē salīdzināmība. Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru salīdzināmības vērtējumā nozīme esot tikai pasākumā paredzētā nodokļa mērķim, proti, pasākuma fiskālajam mērķim, ko nosaka nodokļa iekasējamības gadījums. Citiem mērķiem, piemēram, maksātnespējai ir nozīme tikai, izvērtējot, vai objektīvi ir attaisnojama jebkāda nevienlīdzīga attieksme saistībā ar nodokli, ja šie mērķi ir cieši saistīti ar nodokļa būtību. Līdz ar to par tiesību kļūdu esot uzskatāms tas, ka Vispārējā tiesa, lai izvērtētu reklāmas nodokļa salīdzināmību, atsaucas uz šim nodoklim piedēvēto pārdalīšanas mērķi.

| — | Treškārt, neesot pareiza pārsūdzētā sprieduma 91.–105. punktā izklāstītā Vispārējās tiesas nostāja, atbilstoši kurai Komisija ir pieļāvusi kļūdu, kad tā secināja, ka ar pārdalīšanas mērķi nav attaisnojams uz apgrozījumu balstītā nodokļa progresīvais raksturs. Vispārējās tiesas apgalvojums, ka Ungārijas reklāmas nodoklis nav diskriminējošs un ka tam ir pārdalīšanas mērķis, esot balstīts uz kļūdainu pieņēmumu, ka uzņēmumiem ar lielāku apgrozījumu noteikti ir lielāka peļņa nekā uzņēmumiem ar mazāku apgrozījumu. Balstīdamās uz šo kļūdaino pieņēmumu, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, kad tā kā attaisnojumu nodokļa radītajai atšķirīgajai attieksmei atzina mērķi, kas nav minētā nodokļa būtības daļa. Turklāt, atzīstot šo kļūdaino pieņēmumu, Vispārējā tiesa esot nepamatoti apvērsusi pierādīšanas pienākumu un likusi Komisijai pierādīt, ka Ungārijas reklāmas nodoklim noteiktās likmes nevar tikt pamatotas ar šim nodoklim piedēvēto pārdalīšanas mērķi. |
| --- | --- |

—

Treškārt, neesot pareiza pārsūdzētā sprieduma 91.–105. punktā izklāstītā Vispārējās tiesas nostāja, atbilstoši kurai Komisija ir pieļāvusi kļūdu, kad tā secināja, ka ar pārdalīšanas mērķi nav attaisnojams uz apgrozījumu balstītā nodokļa progresīvais raksturs. Vispārējās tiesas apgalvojums, ka Ungārijas reklāmas nodoklis nav diskriminējošs un ka tam ir pārdalīšanas mērķis, esot balstīts uz kļūdainu pieņēmumu, ka uzņēmumiem ar lielāku apgrozījumu noteikti ir lielāka peļņa nekā uzņēmumiem ar mazāku apgrozījumu. Balstīdamās uz šo kļūdaino pieņēmumu, Vispārējā tiesa esot pieļāvusi tiesību kļūdu, kad tā kā attaisnojumu nodokļa radītajai atšķirīgajai attieksmei atzina mērķi, kas nav minētā nodokļa būtības daļa. Turklāt, atzīstot šo kļūdaino pieņēmumu, Vispārējā tiesa esot nepamatoti apvērsusi pierādīšanas pienākumu un likusi Komisijai pierādīt, ka Ungārijas reklāmas nodoklim noteiktās likmes nevar tikt pamatotas ar šim nodoklim piedēvēto pārdalīšanas mērķi.

Otrajā apelācijas sūdzības pamatā Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot pārkāpusi LESD 107. panta 1. punktu, jo tā ir atzinusi, ka iespēja atskaitīt 50 % zaudējumu nav selektīva. Pirmkārt, pasākums neesot saderīgs ar atsauces sistēmu, kurai tas tiek uzskatīts par piederīgu, jo ļauj nodokļa maksātājiem, kuriem ir jāmaksā nodoklis atkarībā no apgrozījuma, atskaitīt pārnestos zaudējumus, kas gan neatspoguļo uzņēmuma peļņu. Otrkārt, pretēji tam, ko atzinusi Vispārējā tiesa, pasākums neesot vispārīgs un neesot atkarīgs no nejaušības, bet gan personas, kurām tiek piemērots pasākums, kurš attiecas uz iepriekšējo taksācijas gadu, esot bijušas identificējamas nodokļa ieviešanas brīdī.

---

| 14.10.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 348/11 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 348/11

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 9. augustā iesniedza Špecializovaný trestný súd (Slovēnija) – Úrad špeciálnej prokuratúry Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky/TG, UF

(Lieta C-603/19)

(2019/C 348/12)

Tiesvedības valoda – slovēņu

Iesniedzējtiesa

Špecializovaný trestný súd

Pamatlietas puses

Apsūdzētājs krimināllietā: Úrad špeciálnej prokuratúry Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky

Apsūdzētie: TG, UF

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/29/ES (1) (2012. gada 25. oktobris), ar ko nosaka noziegumos cietušo tiesību, atbalsta un aizsardzības minimālos standartus (galvenokārt tiesības aktīvi piedalīties kriminālprocesā un tiesības uz kaitējuma atlīdzību kriminālprocesā), kuras sava rakstura dēļ pienākas ne tikai fiziskajai personai kā just spējīgai būtnei, ir piemērojama arī juridiskajām personām un valstij, proti, valsts iestādēm, ja valsts tiesību normās tām tiek atzīts personas, kurai nodarīts kaitējums, statuss kriminālprocesā? |
| --- | --- |

1)

Vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/29/ES (1) (2012. gada 25. oktobris), ar ko nosaka noziegumos cietušo tiesību, atbalsta un aizsardzības minimālos standartus (galvenokārt tiesības aktīvi piedalīties kriminālprocesā un tiesības uz kaitējuma atlīdzību kriminālprocesā), kuras sava rakstura dēļ pienākas ne tikai fiziskajai personai kā just spējīgai būtnei, ir piemērojama arī juridiskajām personām un valstij, proti, valsts iestādēm, ja valsts tiesību normās tām tiek atzīts personas, kurai nodarīts kaitējums, statuss kriminālprocesā?

| 2) | Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. un 47. pantam, Līguma par Eiropas Savienības darbību 325. pantam un Padomes Regulas (EK) Nr. 1260/1999 (2) (1999. gada 21. jūnijs) 38. panta 1. punkta h) apakšpunktam kopsakarā ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 1681/94 (3) (1994. gada 11. jūlijs) atbilst tāds tiesiskais regulējums un nolēmumu pieņemšanas prakse (4), saskaņā ar kuriem valsts nevar celt prasību kriminālprocesā, lai saņemtu atlīdzību par kaitējumu, kas tai nodarīts ar krāpniecisku rīcību, kuras rezultātā ir notikusi nepamatota Eiropas Savienības budžeta līdzekļu piesavināšanās, nedz tā var saskaņā ar Kriminālprocesa kodeksa 256. panta 3. punktu pārsūdzēt rīkojumu, ar kuru tiesa nolemj neļaut valstij vai to pārstāvošajai administrācijai piedalīties galvenajā tiesas sēdē un prasīt kaitējuma atlīdzību, un pat nenosaka nekāda cita veida procedūru, kurā valsts varētu izmantot savas tiesības pret aizdomās turamo, kā rezultātā pat nevar tikt garantētas valsts tiesības uz nodarītā kaitējuma atlīdzību, ko vērst pret apsūdzētā mantu un mantiskajām tiesībām saskaņā ar Kriminālprocesa kodeksa 50. pantu, tādējādi šīm tiesībām kļūstot de facto neizmantojamām? |
| --- | --- |

2)

Vai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 17. un 47. pantam, Līguma par Eiropas Savienības darbību 325. pantam un Padomes Regulas (EK) Nr. 1260/1999 (2) (1999. gada 21. jūnijs) 38. panta 1. punkta h) apakšpunktam kopsakarā ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 1681/94 (3) (1994. gada 11. jūlijs) atbilst tāds tiesiskais regulējums un nolēmumu pieņemšanas prakse (4), saskaņā ar kuriem valsts nevar celt prasību kriminālprocesā, lai saņemtu atlīdzību par kaitējumu, kas tai nodarīts ar krāpniecisku rīcību, kuras rezultātā ir notikusi nepamatota Eiropas Savienības budžeta līdzekļu piesavināšanās, nedz tā var saskaņā ar Kriminālprocesa kodeksa 256. panta 3. punktu pārsūdzēt rīkojumu, ar kuru tiesa nolemj neļaut valstij vai to pārstāvošajai administrācijai piedalīties galvenajā tiesas sēdē un prasīt kaitējuma atlīdzību, un pat nenosaka nekāda cita veida procedūru, kurā valsts varētu izmantot savas tiesības pret aizdomās turamo, kā rezultātā pat nevar tikt garantētas valsts tiesības uz nodarītā kaitējuma atlīdzību, ko vērst pret apsūdzētā mantu un mantiskajām tiesībām saskaņā ar Kriminālprocesa kodeksa 50. pantu, tādējādi šīm tiesībām kļūstot de facto neizmantojamām?

| 3) | Vai jēdziens “ta[s] pa[ts] uzņēmum[s]”, kas minēts Padomes Regulas (EK) Nr. 994/98 (5) (1998. gada 7. maijs) 2. pantā kopsakarā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 69/2001 (6) (2001. gada 12. janvāris) 2. panta 2. punktu ir jāinterpretē tikai formāli, tādējādi, ka ir nepieciešams un ir pietiekami konstatēt, vai attiecīgajām sabiedrībām ir autonoma juridiskā personība uz valsts tiesiskā regulējuma pamata, tā ka katrai no šīm sabiedrībām var piešķirt valsts atbalstu līdz 100 000 EUR apmēram, vai tomēr izšķirošais kritērijs ir tādu minēto sabiedrību, kuras pieder vienām un tām pašām personām un kas ir savstarpēji saistītas, faktiskā darbības un pārvaldības kārtība, kā viena galvenā uzņēmuma pārvaldītu filiāļu sistēma, pat ja tām katrai ir sava juridiskā personība uz valsts tiesību pamata, tādējādi, ka jāuzskata, ka tās veido “to pašu uzņēmumu” un kā viens veselums var tikai vienreiz saņemt valsts atbalstu līdz 100 000 EUR? |
| --- | --- |

3)

Vai jēdziens “ta[s] pa[ts] uzņēmum[s]”, kas minēts Padomes Regulas (EK) Nr. 994/98 (5) (1998. gada 7. maijs) 2. pantā kopsakarā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 69/2001 (6) (2001. gada 12. janvāris) 2. panta 2. punktu ir jāinterpretē tikai formāli, tādējādi, ka ir nepieciešams un ir pietiekami konstatēt, vai attiecīgajām sabiedrībām ir autonoma juridiskā personība uz valsts tiesiskā regulējuma pamata, tā ka katrai no šīm sabiedrībām var piešķirt valsts atbalstu līdz 100 000 EUR apmēram, vai tomēr izšķirošais kritērijs ir tādu minēto sabiedrību, kuras pieder vienām un tām pašām personām un kas ir savstarpēji saistītas, faktiskā darbības un pārvaldības kārtība, kā viena galvenā uzņēmuma pārvaldītu filiāļu sistēma, pat ja tām katrai ir sava juridiskā personība uz valsts tiesību pamata, tādējādi, ka jāuzskata, ka tās veido “to pašu uzņēmumu” un kā viens veselums var tikai vienreiz saņemt valsts atbalstu līdz 100 000 EUR?

| 4) | Vai 1995. gada 26. jūlija Konvencijas par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (7) nolūkos termins [atlīdzināms] “kaitējums” norāda tikai uz to nepamatoti iegūto līdzekļu daļu, kas tieši saistīta ar krāpniecisko rīcību, vai norāda arī uz izdevumiem, kas faktiski radušies un ir pamatoti ar dokumentiem un iemaksas izmantojumu, ja no pierādījumiem izriet, ka to izmaksa bijusi nepieciešama, lai maskētu krāpniecisku rīcību, aizkavētu krāpnieciskās rīcības atklāšanu un iegūtu visu piešķirtā valsts atbalsta summu? |
| --- | --- |

4)

Vai 1995. gada 26. jūlija Konvencijas par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (7) nolūkos termins [atlīdzināms] “kaitējums” norāda tikai uz to nepamatoti iegūto līdzekļu daļu, kas tieši saistīta ar krāpniecisko rīcību, vai norāda arī uz izdevumiem, kas faktiski radušies un ir pamatoti ar dokumentiem un iemaksas izmantojumu, ja no pierādījumiem izriet, ka to izmaksa bijusi nepieciešama, lai maskētu krāpniecisku rīcību, aizkavētu krāpnieciskās rīcības atklāšanu un iegūtu visu piešķirtā valsts atbalsta summu?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2012/29/ES (2012. gada 25. oktobris), ar ko nosaka noziegumos cietušo tiesību, atbalsta un aizsardzības minimālos standartus un aizstāj Padomes Pamatlēmumu 2001/220/TI (OV 2012, L 315, 57. lpp.).

(2)  Padomes Regula (EK) Nr. 1260/1999 (1999. gada 21. jūnijs), ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (OV 1999, L 161, 1. lpp.).

(3)  Komisijas Regula (EK) Nr. 1681/94 (1994. gada 11. jūlijs) par pārkāpumiem struktūrpolitikas finansēšanā un nepareizi izmaksātu līdzekļu atgūšanu un par informācijas sistēmas izveidi šajā jomā (OV 1994, L 178, 43. lpp.).

(4)  Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākijas Republikas Augstākā tiesa) Krimināllietu palātas 2017. gada 29. novembra viedoklis.

(5)  Padomes Regula (EK) Nr. 994/98 (1998. gada 7. maijs) par to, kā piemērot Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 92. un 93. pantu attiecībā uz dažu kategoriju valsts horizontālo atbalstu (OV 1998, L 142, 1. lpp.).

(6)  Komisijas Regula (EK) Nr. 69/2001 (2001. gada 12. janvāris) par EK Līguma 87. un 88. panta piemērošanu de minimis atbalstam (OV 2001, L 10, 30. lpp.).

(7)  Konvencija, kas izstrādāta uz Līguma par Eiropas Savienību K.3 panta pamata saistībā ar Eiropas Kopienas finanšu interešu aizsardzību (OV 1995, L 316, 49. lpp.).

---

| 14.10.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 348/12 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 348/12

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2019. gada 13. augustā iesniedza Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne (Francija) – BNP Paribas Personal Finance SA/VE

(Lieta C-609/19)

(2019/C 348/13)

Tiesvedības valoda – franču

Iesniedzējtiesa

Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne

Pamatlietas puses

Prasītāja: BNP Paribas Personal Finance SA

Atbildētājs: VE

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Direktīvas 93/13 (1) 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka aizdevuma, kas ir izteikts ārvalsts valūtā un atmaksājams valsts valūtā, galveno priekšmetu veido noteikumi, bez iespējas tos aplūkot atsevišķi, kuros ir paredzēti fiksēti maksājumi, kas prioritāri tiek novirzīti procentu segšanai, un kuros ir paredzēts līguma termiņa pagarinājums un maksājumu palielinājums, lai samaksātu atlikušo summu, kura var būtiski palielināties paritātes izmaiņu rezultātā? |
| --- | --- |

1)

Vai Direktīvas 93/13 (1) 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka aizdevuma, kas ir izteikts ārvalsts valūtā un atmaksājams valsts valūtā, galveno priekšmetu veido noteikumi, bez iespējas tos aplūkot atsevišķi, kuros ir paredzēti fiksēti maksājumi, kas prioritāri tiek novirzīti procentu segšanai, un kuros ir paredzēts līguma termiņa pagarinājums un maksājumu palielinājums, lai samaksātu atlikušo summu, kura var būtiski palielināties paritātes izmaiņu rezultātā?

| 2) | Vai Direktīvas 93/13 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka noteikumi, kuros ir paredzēti fiksēti maksājumi, kas prioritāri tiek novirzīti procentu segšanai, un kuros ir paredzēts līguma termiņa pagarinājums un maksājumu palielinājums, lai samaksātu atlikušo summu, kura var būtiski palielināties paritātes izmaiņu rezultātā, rada ievērojamu nelīdzsvarotību līguma pušu tiesībās un pienākumos, it īpaši tādā ziņā, ka ar tiem patērētājs tiek pakļauts nesamērīgam valūtas maiņas riskam? |
| --- | --- |

2)

Vai Direktīvas 93/13 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka noteikumi, kuros ir paredzēti fiksēti maksājumi, kas prioritāri tiek novirzīti procentu segšanai, un kuros ir paredzēts līguma termiņa pagarinājums un maksājumu palielinājums, lai samaksātu atlikušo summu, kura var būtiski palielināties paritātes izmaiņu rezultātā, rada ievērojamu nelīdzsvarotību līguma pušu tiesībās un pienākumos, it īpaši tādā ziņā, ka ar tiem patērētājs tiek pakļauts nesamērīgam valūtas maiņas riskam?

| 3) | Vai Direktīvas 93/13 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir noteikts, ka tas, vai aizdevuma līguma, kas ir izteikts ārvalsts valūtā un atmaksājams valsts valūtā, noteikumi ir vienkārši, skaidri saprotami, būtu jānovērtē, atsaucoties līguma slēgšanas brīdī uz paredzamu ekonomisko situāciju, izskatāmajā lietā – uz sekām pēc 2007.–2009. gada ekonomiskajām problēmām attiecībā uz valūtas maiņas kursu svārstībām, ņemot vērā profesionāla aizdevēja kompetenci un zināšanas un tā labticību? |
| --- | --- |

3)

Vai Direktīvas 93/13 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir noteikts, ka tas, vai aizdevuma līguma, kas ir izteikts ārvalsts valūtā un atmaksājams valsts valūtā, noteikumi ir vienkārši, skaidri saprotami, būtu jānovērtē, atsaucoties līguma slēgšanas brīdī uz paredzamu ekonomisko situāciju, izskatāmajā lietā – uz sekām pēc 2007.–2009. gada ekonomiskajām problēmām attiecībā uz valūtas maiņas kursu svārstībām, ņemot vērā profesionāla aizdevēja kompetenci un zināšanas un tā labticību?

| 4) | Vai Direktīvas 93/13 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir noteikts, ka tas, vai aizdevuma līguma, kas ir izteikts ārvalsts valūtā un ir atmaksājams valsts valūtā, noteikumi ir vienkārši, skaidri saprotami, būtu jānovērtē, [pārliecinoties, ka] aizdevējs ar profesionālo kompetenci un zināšanām ir sniedzis patērētājam informāciju, it īpaši skaitļos izteiktu informāciju, kas ir tikai objektīva un abstrakta, neņemot vērā ekonomisko kontekstu, kas varētu ietekmēt valūtas maiņas kursu svārstības? |
| --- | --- |

4)

Vai Direktīvas 93/13 4. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to ir noteikts, ka tas, vai aizdevuma līguma, kas ir izteikts ārvalsts valūtā un ir atmaksājams valsts valūtā, noteikumi ir vienkārši, skaidri saprotami, būtu jānovērtē, [pārliecinoties, ka] aizdevējs ar profesionālo kompetenci un zināšanām ir sniedzis patērētājam informāciju, it īpaši skaitļos izteiktu informāciju, kas ir tikai objektīva un abstrakta, neņemot vērā ekonomisko kontekstu, kas varētu ietekmēt valūtas maiņas kursu svārstības?

---

(1)  Padomes Direktīva 93/13/EEK (1993. gada 5. aprīlis) par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 1993, L 95, 29. lpp.).

---

| 14.10.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 348/13 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 348/13

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 21. augustā Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2019. gada 28. jūnija spriedumu lietā T-64/18 Alfamicro/Komisija

(Lieta C-623/19 P)

(2019/C 348/14)

Tiesvedības valoda – portugāļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. (pārstāvji: G. Gentil Anastácio un D. Pirra Xarepe, advokāti, un M. Stock da Cunha, advokāte-praktikante)

Otra lietas dalībniece: Eiropas Komisija

Prasījumi

| — | Atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-64/18 (1). |
| --- | --- |

—

Atcelt Vispārējās tiesas spriedumu lietā T-64/18 (1).

| — | Atcelt Komisijas 2017. gada 13. decembra Lēmumu C(2017) 8839 final. |
| --- | --- |

—

Atcelt Komisijas 2017. gada 13. decembra Lēmumu C(2017) 8839 final.

| — | Piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

Piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt visus tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka līgumiskas prasījuma tiesības rašanās pamats ir pats līgums. Līdz ar to, tā kā Komisijai bija iespējams deklaratīvajā prasībā izklāstīt savus prasījumus, taču tā nav tos izklāstījusi, tā nevar pēc sprieduma izdot izpildu dokumentus par atlikušo prasījuma tiesību summām.

Komisija esot nepareizi izmantojusi savas pilnvaras.

Deklaratīvajā spriedumā (T-831/14) (2) Vispārējā tiesa esot spriedusi par Komisijas no dotāciju nolīguma izrietošajām prasījuma tiesībām, nevis – kā tagad Vispārējā tiesa kļūdaini uzskatot – par nepieļaujamajām izmaksām attiecībā uz revīzijas aptverto laikposmu.

No deklaratīvajā prasībā (T-831/14) taisītā sprieduma rezolutīvās daļas neizrietot nekāds ierobežojums nedz attiecībā uz prasījuma tiesībām, nedz attiecībā uz laikposmu, nedz attiecībā uz izmaksām.

Attiecībā uz vienām vienīgajām parādsaistībām jeb – izmantojot dotāciju nolīguma formulējumu – prasījuma tiesībām pienākas viens vienīgs izpildu dokuments.

Vispārējai tiesai būtu bezjēdzīgi galīgi noteikt prasījuma tiesību apjomu, ja kreditors pēc tam varētu apgalvot, ka galu galā šajā apjomā esot ierēķinātas ne visas summas.

Apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskata, ka, līdzko izskatīšanā atrodas deklaratīva prasība par Savienības līgumisko prasījuma tiesību apmēra noteikšanu, Komisija nedrīkst izdot izpildu dokumentus, kuri nav pamatoti ar attiecīgo Vispārējās tiesas spriedumu.

Lai arī deklaratīvā prasība patiešām ir par Komisijas līgumiskajām prasījuma tiesībām attiecībā pret parādnieku, Vispārējās tiesas kompetence noteikt šo prasījuma tiesību apmēru tomēr izslēdzot Komisijas pilnvaras izdot izpildu dokumentus, kas aizstātu šo spriedumu.

---

(1)  EU:T:2019:453.

(2)  Skat. lietu C-14/18 P.

---

| 14.10.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 348/14 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 348/14

---

Apelācijas sūdzība, ko 2019. gada 27. augustā Eiropas Komisija iesniedza par Vispārējās tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 18. jūnija spriedumu lietā T-624/15 European Food u.c./Komisija

(Lieta C-638/19 P)

(2019/C 348/15)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji: T. Maxian Rusche un P.-J. Loewenthal)

Pārējie lietas dalībnieki: European Food SA, Starmill SRL, Multipack SRL, Scandic Distilleries SA, Ioan Micula, Viorel Micula, European Drinks SA, Rieni Drinks SA, Transilvania General Import-Export SRL, West Leasing International SRL, Spānijas Karaliste un Ungārija

Prasījumi

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atcelt Vispārējās tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 18. jūnija spriedumu apvienotajā lietās T-624/15, T-694/15 un T-704/15 European Food u.c./Komisija (1); |
| --- | --- |

—

atcelt Vispārējās tiesas (otrā palāta paplašinātā sastāvā) 2019. gada 18. jūnija spriedumu apvienotajā lietās T-624/15, T-694/15 un T-704/15 European Food u.c./Komisija (1);

| — | noraidīt pirmā pamata pirmo daļu un otrā pamata pirmo daļu, kas ir izvirzītas lietā T-704/15; |
| --- | --- |

—

noraidīt pirmā pamata pirmo daļu un otrā pamata pirmo daļu, kas ir izvirzītas lietā T-704/15;

| — | noraidīt otrā pamata pirmo un otro daļu, kas ir izvirzītas lietās T-624/15 un T-694/15; |
| --- | --- |

—

noraidīt otrā pamata pirmo un otro daļu, kas ir izvirzītas lietās T-624/15 un T-694/15;

| — | nodot apvienotās lietas T-624/15, T-694/15 un T-704/15 atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai to pamatu izskatīšanai, kas vēl nav izskatīti, un |
| --- | --- |

—

nodot apvienotās lietas T-624/15, T-694/15 un T-704/15 atpakaļ Vispārējai tiesai atkārtotai to pamatu izskatīšanai, kas vēl nav izskatīti, un

| — | lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā pieņemšanu atlikt. |
| --- | --- |

—

lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pirmajā instancē un apelācijas tiesvedībā pieņemšanu atlikt.

Pamati un galvenie argumenti

Ar pirmo apelācijas pamatu Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, jo ir nepareizi interpretēts un piemērots LESD 108. pants un/vai Rumānijas Pievienošanās akta (2) V pielikuma 2. nodaļa un fakti ir kvalificēti juridiski kļūdaini, ciktāl ir secināts, ka Komisijas kompetencē nav pieņemt apstrīdēto lēmumu (3).

| — | Ar galveno argumentu Komisija norāda, ka Vispārējā tiesa nepareizi ir secinājusi, ka pasākums, ar ko Rumānija piešķīra atbalstu Ion un Viorel Micula, kas ir investori Zviedrijas pilsonību, un trim Rumānijas sabiedrībām, kuras viņi kontroli (turpmāk tekstā kopā – “Miculas”) ir stimulu shēmas atcelšana 2005. gada 22. februārī. Miculas tika piešķirts atbalsts drīzāk ar to, ka Rumānija izmaksāja kompensāciju, kura tika piešķirta minētās shēmas atcelšanai, kas notika pēc tās pievienošanās Savienībai. |
| --- | --- |

—

Ar galveno argumentu Komisija norāda, ka Vispārējā tiesa nepareizi ir secinājusi, ka pasākums, ar ko Rumānija piešķīra atbalstu Ion un Viorel Micula, kas ir investori Zviedrijas pilsonību, un trim Rumānijas sabiedrībām, kuras viņi kontroli (turpmāk tekstā kopā – “Miculas”) ir stimulu shēmas atcelšana 2005. gada 22. februārī. Miculas tika piešķirts atbalsts drīzāk ar to, ka Rumānija izmaksāja kompensāciju, kura tika piešķirta minētās shēmas atcelšanai, kas notika pēc tās pievienošanās Savienībai.

| — | Ar pakārtoto argumentu Komisija apgalvo, ka pat, ja Vispārējā tiesa pareizi secināja, ka atbalsta piešķiršanas pasākums bija stimulu shēmas atcelšana Rumānijā (quod non), Komisijas kompetencē joprojām bija pieņemt apstrīdēto lēmumu saskaņā ar Rumānijas Pievienošanās akta V pielikuma 2. nodaļu. |
| --- | --- |

—

Ar pakārtoto argumentu Komisija apgalvo, ka pat, ja Vispārējā tiesa pareizi secināja, ka atbalsta piešķiršanas pasākums bija stimulu shēmas atcelšana Rumānijā (quod non), Komisijas kompetencē joprojām bija pieņemt apstrīdēto lēmumu saskaņā ar Rumānijas Pievienošanās akta V pielikuma 2. nodaļu.

Ar otro apelācijas sūdzības pamatu Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, jo ir nepareizi interpretēts un piemērots Rumānijas Pievienošanās akta 2. pants un noteikumi par ES tiesību piemērošanu ratione temporis, un/vai ir nepareizi interpretēts un piemērots 1995. gada Eiropas līgums (4), un fakti ir kvalificēti juridiski kļūdaini, secinot, ka ES tiesības neattiecās uz piešķirto kompensāciju.

| — | Ar galveno argumentu Komisija norāda, ka Vispārējā tiesa nepareizi ir secinājusi, ka ES tiesības nav piemērojamas kompensācijai, kas tika piešķirta, pamatojoties uz to, ka visi notikumi, kuri izraisīja tās piešķiršanu, norisinājās pirms pievienošanās [Savienībai]. Drīzāk kompensācijas piešķiršana veido tās situācijas sekas nākotnē, kas radās pirms pievienošanās [Savienībai], atbilstoši noteikumiem par ES tiesību piemērošanu ratione temporis. |
| --- | --- |

—

Ar galveno argumentu Komisija norāda, ka Vispārējā tiesa nepareizi ir secinājusi, ka ES tiesības nav piemērojamas kompensācijai, kas tika piešķirta, pamatojoties uz to, ka visi notikumi, kuri izraisīja tās piešķiršanu, norisinājās pirms pievienošanās [Savienībai]. Drīzāk kompensācijas piešķiršana veido tās situācijas sekas nākotnē, kas radās pirms pievienošanās [Savienībai], atbilstoši noteikumiem par ES tiesību piemērošanu ratione temporis.

| — | Ar pakārtoto argumentu Komisija apgalvo, ka pat, ja Vispārējā tiesa pareizi secināja, ka kompensācijas piešķiršana neveidoja tās situācijas sekas nākotnē, kas radās pirms pievienošanās [Savienībai] (quod non), ES tiesības joprojām bija piemērojamas piešķirtajai kompensācijai tāpēc, ka 1995. gada Eiropas līgums, kas ir daļa no ES tiesībām, bija piemērojams visiem notikumiem, kuri izraisīja šīs kompensācijas piešķiršanu un kuri norisinājās pirms pievienošanās [Savienībai]. |
| --- | --- |

—

Ar pakārtoto argumentu Komisija apgalvo, ka pat, ja Vispārējā tiesa pareizi secināja, ka kompensācijas piešķiršana neveidoja tās situācijas sekas nākotnē, kas radās pirms pievienošanās [Savienībai] (quod non), ES tiesības joprojām bija piemērojamas piešķirtajai kompensācijai tāpēc, ka 1995. gada Eiropas līgums, kas ir daļa no ES tiesībām, bija piemērojams visiem notikumiem, kuri izraisīja šīs kompensācijas piešķiršanu un kuri norisinājās pirms pievienošanās [Savienībai].

Ar trešo apelācijas sūdzības pamatu Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, jo ir nepareizi interpretēts LESD 107. panta 1. punkts un nav piemērots 1995. gada Eiropas līguma 64. panta 1. punkta iii) punkts, secinot, ka apstrīdētajā lēmumā kompensācijas piešķiršanu šķīrējtiesa kļūdaini kvalificēja kā priekšrocību.

| — | Pirmkārt, Vispārējā tiesa nepareizi esot secinājusi, ka Komisijai nebija kompetences pieņemt apstrīdēto lēmumu un ka ES tiesības piešķirtajai kompensācijai nebija piemērojamas. |
| --- | --- |

—

Pirmkārt, Vispārējā tiesa nepareizi esot secinājusi, ka Komisijai nebija kompetences pieņemt apstrīdēto lēmumu un ka ES tiesības piešķirtajai kompensācijai nebija piemērojamas.

| — | Otrkārt, Vispārējā tiesa neesot aplūkojusi visus argumentus, kas ir norādīti apstrīdētajā lēmumā un kas pierāda, ka Rumānija Miculas piešķīra priekšrocību. Ar tiem argumentiem vien, kas nav aplūkoti, pietiek, lai pamatotu priekšrocības esamību. |
| --- | --- |

—

Otrkārt, Vispārējā tiesa neesot aplūkojusi visus argumentus, kas ir norādīti apstrīdētajā lēmumā un kas pierāda, ka Rumānija Miculas piešķīra priekšrocību. Ar tiem argumentiem vien, kas nav aplūkoti, pietiek, lai pamatotu priekšrocības esamību.

---

(1)  EU:T:2019:423

(2)  Akts par Bulgārijas Republikas un Rumānijas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem līgumos, kas ir Eiropas Savienības pamatā (OV 2005, L 157, 203. lpp.).

(3)  Komisijas Lēmums (ES) 2015/1470 (2015. gada 30. marts) par valsts atbalstu SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN), ko īstenoja Rumānija – Šķīrējtiesas 2013. gada 11. decembra nolēmums lietā Micula pret Rumāniju (OV 2015, L 232, 43. lpp.).

(4)  Eiropas Līgums par asociācijas izveidi starp Eiropas Ekonomikas kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Rumāniju, no otras puses (OV 1994, L 357, 2. lpp.).

---

Vispārējā tiesa

| 14.10.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 348/16 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 348/16

---

Prasība, kas celta 2019. gada 10. jūlijā – ZU/EĀDD

(Lieta T-499/19)

(2019/C 348/16)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: ZU (pārstāvji: C. Bernard-Glanz, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Ārējās darbības dienests (EĀDD)

Prasījumi

Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt EĀDD 2018. gada 31. augusta un 2019. gada 10. janvāra lēmumus, ar kuriem izpildīts medicīniskā dienesta 2018. gada 30. augusta ziņojums, samazinot slimības atvaļinājumu; |
| --- | --- |

—

atcelt EĀDD 2018. gada 31. augusta un 2019. gada 10. janvāra lēmumus, ar kuriem izpildīts medicīniskā dienesta 2018. gada 30. augusta ziņojums, samazinot slimības atvaļinājumu;

| — | piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājs izvirza trīs pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots labas pārvaldības principa un rūpības pienākuma pārkāpums, pārspīlējot izmaksu aplēses, kā rezultātā prasītājs tika nepamatoti atzīts par atbildīgu sakarā ar neierašanos uz medicīnisko pārbaudi Briselē. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots labas pārvaldības principa un rūpības pienākuma pārkāpums, pārspīlējot izmaksu aplēses, kā rezultātā prasītājs tika nepamatoti atzīts par atbildīgu sakarā ar neierašanos uz medicīnisko pārbaudi Briselē.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvota nepareiza pilnvaru izmantošana ar norādi uz apzinātu nodomu kaitēt prasītājam personiska rakstura aizspriedumu dēļ. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvota nepareiza pilnvaru izmantošana ar norādi uz apzinātu nodomu kaitēt prasītājam personiska rakstura aizspriedumu dēļ.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā attiecībā uz jautājumu par to, vai bija mainījusies prasītāja tiesiskā situācija, kā arī padziļinātas analīzes neveikšana attiecībā uz to, kādēļ tika konstatēta prasītāja atbildība par neierašanos uz medicīnisko pārbaudi. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvota acīmredzama kļūda vērtējumā attiecībā uz jautājumu par to, vai bija mainījusies prasītāja tiesiskā situācija, kā arī padziļinātas analīzes neveikšana attiecībā uz to, kādēļ tika konstatēta prasītāja atbildība par neierašanos uz medicīnisko pārbaudi.

---

| 14.10.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 348/17 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 348/17

---

Prasība, kas celta 2019. gada 17. augustā – Scandlines Danmark un Scandlines Deutschland/Komisija

(Lieta T-566/19)

(2019/C 348/17)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Scandlines Danmark ApS (Kopenhāgena, Dānija), Scandlines Deutschland GmbH (Hamburga, Vācija) (pārstāvis: L. Sandberg-Mørch, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasījumi

Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt Eiropas Komisijas 2019. gada 22. jūlija lēmumu, ar ko daļēji noraidīts prasītāju pieteikums līdz 2019. gada 5. septembrim vai līdz 2019. gada augusta beigām pagarināt termiņu apsvērumu iesniegšanai saistībā ar formālo izmeklēšanas procedūru lietā SA. 39078 (2019/C) (ex 2014/N) – Fehmarn Belt Fixed Link projekta finansēšana; |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Komisijas 2019. gada 22. jūlija lēmumu, ar ko daļēji noraidīts prasītāju pieteikums līdz 2019. gada 5. septembrim vai līdz 2019. gada augusta beigām pagarināt termiņu apsvērumu iesniegšanai saistībā ar formālo izmeklēšanas procedūru lietā SA. 39078 (2019/C) (ex 2014/N) – Fehmarn Belt Fixed Link projekta finansēšana;

| — | piespriest Komisijai atlīdzina tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājas izvirza divus pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav izpildījusi pienākumu pamatot savu lēmumu nepagarināt attiecīgo termiņu līdz 2019. gada 5. septembrim vai 2019. gada 31. augustam, jo apstrīdētajā lēmumā neesot pamatojuma šim noraidījumam, vai, katrā ziņā, šis pamatojums esot nepilnīgs. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Komisija nav izpildījusi pienākumu pamatot savu lēmumu nepagarināt attiecīgo termiņu līdz 2019. gada 5. septembrim vai 2019. gada 31. augustam, jo apstrīdētajā lēmumā neesot pamatojuma šim noraidījumam, vai, katrā ziņā, šis pamatojums esot nepilnīgs.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Procedūras regulas (1) 6. panta 1. punktu un tādējādi arī prasītāju kā ieinteresēto personu tiesības efektīvi piedalīties formālajā izmeklēšanas procedūrā valsts atbalsta lietā SA.39078, jo lūgums piešķirt pagarinājumu esot bijis pienācīgi un labi pamatots un samērīgs. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Komisija ir pārkāpusi Procedūras regulas (1) 6. panta 1. punktu un tādējādi arī prasītāju kā ieinteresēto personu tiesības efektīvi piedalīties formālajā izmeklēšanas procedūrā valsts atbalsta lietā SA.39078, jo lūgums piešķirt pagarinājumu esot bijis pienācīgi un labi pamatots un samērīgs.

---

(1)  Padomes Regula (ES) 2015/1589 (2015. gada 13. jūlijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta piemērošanai (OV 2015, L 248, 9. lpp.).

---

| 14.10.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 348/17 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 348/17

---

Prasība, kas celta 2019. gada 23. augustā – Victoria's Secret Stores Brand Management/EUIPO – Lacoste (“LOVE PINK”)

(Lieta T-582/19)

(2019/C 348/18)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Victoria's Secret Stores Brand Management, Inc. (Reynoldsburg, Ohaio, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: J. Dickerson, Solicitor)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Lacoste SA (Parīze, Francija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja Vispārējā tiesā

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “LOVE PINK” reģistrācijas pieteikums – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 853 389

Informācija par procesu EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2019. gada 27. maija lēmums lietā R 1078/2018-1

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu, proti, ciktāl tas attiecas uz iebildumu pamatu, kas ir paredzēts Eiropas Savienības Preču zīmju regulas 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā; |
| --- | --- |

—

daļēji atcelt apstrīdēto lēmumu, proti, ciktāl tas attiecas uz iebildumu pamatu, kas ir paredzēts Eiropas Savienības Preču zīmju regulas 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā;

| — | atļaut reģistrēt Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 11 853 389; |
| --- | --- |

—

atļaut reģistrēt Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu Nr. 11 853 389;

| — | piespriest atbildētājam atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājam atlīdzināt šajā tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:

| — | Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums.

---

| 14.10.2019 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 348/18 |
| --- | --- | --- | --- |

14.10.2019

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 348/18

---

Prasība, kas celta 2019. gada 23. augustā – Electrolux Home Products/EUIPO – D. Consult (“FRIGIDAIRE”)

(Lieta T-583/19)

(2019/C 348/19)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Electrolux Home Products, Inc. (Charlotte, Ziemeļkarolīna, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis: P. Brownlow, Solicitor)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: D. Consult (Wattignies, Francija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja Vispārējā tiesā

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “FRIGIDAIRE” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 71 241

Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2019. gada 17 jūnija lēmums lietā R 166/2018-5

Prasījumi

Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | atcelt Anulēšanas nodaļas 2017. gada 23. novembra lēmumu Atcelšanā Nr. 11921 C, kas vērsta, lai atceltu Eiropas Savienības preču zīmi attiecībā uz apģērba žāvētājiem, veļas mazgājamajām mašīnām, trauku mazgājamajām mašīnām un plītīm; |
| --- | --- |

—

atcelt Anulēšanas nodaļas 2017. gada 23. novembra lēmumu Atcelšanā Nr. 11921 C, kas vērsta, lai atceltu Eiropas Savienības preču zīmi attiecībā uz apģērba žāvētājiem, veļas mazgājamajām mašīnām, trauku mazgājamajām mašīnām un plītīm;

| — | saglabāt Eiropas preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz apģērba žāvētājiem, veļas mazgājamajām mašīnām, trauku mazgājamajām mašīnām un plītīm; |
| --- | --- |

—

saglabāt Eiropas preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz apģērba žāvētājiem, veļas mazgājamajām mašīnām, trauku mazgājamajām mašīnām un plītīm;

| — | piespriest atbildētājam segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājam segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

| — | Padome ir nepamatoti piemērojusi tiesības, konstatējot, ka Eiropas Savienības preču zīmes izmantošana, par ko liecina apģērba žāvētāju, veļas mazgājamo mašīnu, trauku mazgājamo mašīnu un plīšu pārdošana, ko veikusi prasītāja, ASV militārajām bāzēm Vācijā un Beļģijā, nav Eiropas Savienības preču zīmes izmantošana Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta nozīmē; |
| --- | --- |

—

Padome ir nepamatoti piemērojusi tiesības, konstatējot, ka Eiropas Savienības preču zīmes izmantošana, par ko liecina apģērba žāvētāju, veļas mazgājamo mašīnu, trauku mazgājamo mašīnu un plīšu pārdošana, ko veikusi prasītāja, ASV militārajām bāzēm Vācijā un Beļģijā, nav Eiropas Savienības preču zīmes izmantošana Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. panta nozīmē;

| — | Padome ir nepamatoti piemērojusi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. pantu, neņemot vērā prasītājas pierādījumus par izmantošanu, kas izpaužas kā pārdošana Johann Fouquet GmbH, šai padomei izvērtējot visu prasītājas veikto Eiropas Savienības preču zīmes izmantošanu attiecībā uz apģērba žāvētājiem, veļas mazgājamajām mašīnām, trauku mazgājamajām mašīnām un plītīm; |
| --- | --- |

—

Padome ir nepamatoti piemērojusi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. pantu, neņemot vērā prasītājas pierādījumus par izmantošanu, kas izpaužas kā pārdošana Johann Fouquet GmbH, šai padomei izvērtējot visu prasītājas veikto Eiropas Savienības preču zīmes izmantošanu attiecībā uz apģērba žāvētājiem, veļas mazgājamajām mašīnām, trauku mazgājamajām mašīnām un plītīm;

| — | Padome ir nepamatoti piemērojusi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. pantu, neņemot vērā prasītājas pierādījumus par izmantošanu, kas izpaužas kā izmantošana sociālajos medijos, šai padomei izvērtējot visu prasītājas veikto Eiropas Savienības preču zīmes izmantošanu attiecībā uz apģērba žāvētājiem, veļas mazgājamajām mašīnām, trauku mazgājamajām mašīnām un plītīm. |
| --- | --- |

—

Padome ir nepamatoti piemērojusi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2017/1001 58. pantu, neņemot vērā prasītājas pierādījumus par izmantošanu, kas izpaužas kā izmantošana sociālajos medijos, šai padomei izvērtējot visu prasītājas veikto Eiropas Savienības preču zīmes izmantošanu attiecībā uz apģērba žāvētājiem, veļas mazgājamajām mašīnām, trauku mazgājamajām mašīnām un plītīm.

---