# Den Europæiske Unions C 383/2019

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 383 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 62. årgang11. november 2019 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 383

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

62. årgang11. november 2019

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2019/C 383/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |
| | Domstolen |
| 2019/C 383/02 | Domstolens afgørelse af 1. oktober 2019 om indførelse af en intern kontrolmekanisme vedrørende behandling af personoplysninger i forbindelse med Domstolens udførelse af sine judicielle opgaver | 2 |
| | Retten |
| 2019/C 383/03 | Rettens afgørelse af 16. oktober 2019 om indførelse af en intern kontrolmekanisme vedrørende behandling af personoplysninger i forbindelse med Rettens udførelse af sine judicielle opgaver | 4 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2019/C 383/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

1

Domstolen

2019/C 383/02

Domstolens afgørelse af 1. oktober 2019 om indførelse af en intern kontrolmekanisme vedrørende behandling af personoplysninger i forbindelse med Domstolens udførelse af sine judicielle opgaver

2

Retten

2019/C 383/03

Rettens afgørelse af 16. oktober 2019 om indførelse af en intern kontrolmekanisme vedrørende behandling af personoplysninger i forbindelse med Rettens udførelse af sine judicielle opgaver

4

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2019/C 383/04 | Sag C-82/17 P: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. september 2019 – TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV og Sambucus eV mod Europa-Kommissionen, Monsanto Europe, Monsanto Company, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) (Appel – miljø – genetisk modificerede produkter – Kommissionens afgørelse om tilladelse til markedsføring af produkter, der indeholder genetisk modificeret MON 87701 x MON 89788-sojabønne – forordning (EF) nr. 1367/2006 – artikel 10, stk. 1 – anmodning om intern prøvelse af en afgørelse truffet i medfør af bestemmelser om offentlig deltagelse i beslutningsprocesser på miljøområdet – afslag på ansøgningen) | 6 |
| 2019/C 383/05 | Sag C-299/17: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. september 2019 – VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH mod Google LLC, der er indtrådt i Google Inc.s rettigheder (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Berlin – Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – industripolitik – tilnærmelse af lovgivningerne – direktiv 98/34/EF – informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester – artikel 1, nr. 11) – begrebet teknisk forskrift) | 7 |
| 2019/C 383/06 | Sag C-347/17: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. september 2019 – A, B, C, D, E, F og G mod Staatssecretaris van Economische Zaken (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank Rotterdam – Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse – beskyttelse af sundheden – hygiejnepakke – forordning (EF) nr. 853/2004 – forordning (EF) nr. 854/2004 – hygiejne for animalske fødevarer – fjerkrækød – inspektionen efter slagtning af slagtekroppe – synlig kontaminering af en slagtekrop – tilgang om nultolerance) | 7 |
| 2019/C 383/07 | Forenede sager C-447/17 P og C-479/17 P: Domstolens dom (Første Afdeling) af 5. september 2019 – Den Europæiske Union repræsenteret ved Den Europæiske Unions Domstol mod Guardian Europe Sàrl og Den Europæiske Union repræsenteret ved Europa-Kommissionen (sag C-447/17 P) og Guardian Europe Sàrl mod Den Europæiske Union repræsenteret ved Den Europæiske Unions Domstol og Den Europæiske Union repræsenteret ved Europa-Kommissionen (sag C-479/17 P) (Appel – erstatningssøgsmål – artikel 340, stk. 2, TEUF – urimeligt lang sagsbehandlingstid ved Den Europæiske Unions Ret – erstatning for tab, som hævdes lidt af sagsøgeren – begrebet en enkelt virksomhed – materiel skade – bankgarantiomkostninger – årsagssammenhæng – tab af indtægter – ikke-økonomisk skade – Den Europæiske Unions ansvar for skade forvoldt ved tilsidesættelser af EU-retten som følge af en afgørelse fra Retten – Unionen ikke ansvarlig) | 8 |
| 2019/C 383/08 | Forenede sager C-612/17 og C-613/17: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. september 2019 – Federazione Italiana Golf (FIG) mod Istituto Nazionale di Statistica (ISTAT) og Ministero dell’Economia e delle Finanze (sag C-612/17) og Federazione Italiana Sport Equestri (FISE) mod Istituto Nazionale di Statistica (ISTAT) (sag C-613/17) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte dei Conti – Italien) (Præjudiciel forelæggelse – forordning (EU) nr. 549/2013 – det europæiske national- og regionalregnskabssystem i Den Europæiske Union – nr. 20.15 i bilag A – en national olympiske komités kontrol af nationale idrætsforbund, der er konstitueret i form af nonprof-itinstitutioner (NPI) – nr. 20.15, andet punktum, i bilag A – begrebet offentlige foranstaltninger i form af generelle bestemmelser, der gælder for alle enheder, som udøver samme aktivitet – rækkevidde – nr. 20.15, første punktum, i bilag A – begrebet beføjelse til at bestemme [en NPI’s] generelle politik eller strategi – rækkevidde – nr. 2.39, litra d), nr. 20.15, litra d), og nr. 20309, litra i), sidste punktum, i bilag A – hensyntagen til kontingenter betalt af medlemmerne til NPI’en) | 9 |
| 2019/C 383/09 | Sag C-676/17: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 11. september 2019 – Oana Mădălina Călin mod Direcția Regională a Finanțelor Publice Ploiești – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Dâmbovița, Statul Român – Ministerul Finanțelor Publice og Administrația Fondului pentru Mediu (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Ploiești – Rumænien) (Præjudiciel forelæggelse – EU-retlige principper – procesautonomi – ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet – retssikkerhedsprincippet – retskraft – tilbagebetaling af afgifter, som en medlemsstat har opkrævet i strid med EU-retten – endelig retsafgørelse, der pålægger betaling af en afgift, der er uforenelig med EU-retten – anmodning om genoptagelse af en retsafgørelse – frist for indgivelse af denne anmodning) | 11 |
| 2019/C 383/10 | Sag C-683/17: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. september 2019 – Cofemel – Sociedade de Vestuário SA mod G-Star Raw CV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal de Justiça – Portugal) (Præjudiciel forelæggelse – intellektuel og industriel ejendomsret – ophavsret og beslægtede rettigheder – direktiv 2001/29/EF – artikel 2, litra a) – begrebet værk – ophavsretlig beskyttelse af værker – betingelser – forholdet til beskyttelsen af design – direktiv 98/71/EF – forordning (EF) nr. 6/2002 – tøjmodeller) | 12 |
| 2019/C 383/11 | Sag C-686/17: Domstolens dom (Første Afdeling) af 4. september 2019 – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV mod Prime Champ Deutschland Pilzkulturen GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof – Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – fælles markedsordning for landbrugsprodukter – frugt og grøntsager – handelsnormer – begrebet oprindelsesland – forordning (EF) nr. 1234/2007 – artikel 113a, stk. 1 – forordning (EU) nr. 1308/2013 – artikel 76, stk. 1 – definitioner vedrørende varers ikke-præferenceoprindelse – forordning (EØF) nr. 2913/92 – artikel 23, stk. 1, og artikel 23, stk. 2, litra b) – forordning (EU) nr. 952/2013 – artikel 60, stk. 1 – delegeret forordning (EU) 2015/2446 – artikel 31, litra b) – produktionstrin, der finder sted i en anden medlemsstat – mærkning af levnedsmidler – forbud mod mærkning, der kan vildlede i forbrugeren – direktiv 2000/13/EF – artikel 2, stk. 1, litra a), nr. i) – forordning (EU) nr. 1169/2011 – artikel 7, stk. 1, litra a) – artikel 1, stk. 4 – artikel 2, stk. 3 – præciserende angivelser) | 12 |
| 2019/C 383/12 | Sag C-688/17: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. september 2019 – Bayer Pharma AG mod Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt. og Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Törvényszék – Ungarn) (Præjudiciel forelæggelse – intellektuel ejendomsret – patenter – direktiv 2004/48/EF – artikel 9, stk. 7 – salg af produkter i strid med rettigheder i henhold til et patent – foreløbige foranstaltninger – efterfølgende ugyldigkendelse af patentet – følger – ret til passende erstatning for det tab, der er lidt som følge af de foreløbige foranstaltninger) | 14 |
| 2019/C 383/13 | Sag C-709/17 P: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. september 2019 – Europa-Kommissionen mod Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd og European Bicycle Manufacturers Association (Appel – dumping – gennemførelsesforordning (EU) 2015/776 – import af cykler afsendt fra Cambodja, Pakistan og Filippinerne – udvidelse af den endelige antidumpingtold, der indførtes over for importen af cykler med oprindelse i Kina, til også at omfatte denne import – forordning nr. 1225/2009 – artikel 13 – omgåelse – samleprocesser – cykeldelenes herkomst og oprindelse – dele afsendt fra Kina til Sri Lanka, forarbejdet i Sri Lanka og derefter sendt til Pakistan til samling) | 14 |
| 2019/C 383/14 | Sag C-28/18: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 5. september 2019 – Verein für Konsumenteninformation mod Deutsche Bahn AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Obester Gerichtshof – Østrig) (Præjudiciel forelæggelse – tekniske og forretningsmæssige krav til kreditoverførsler og direkte debiteringer i euro – forordning (EU) nr. 260/2012 – det fælles eurobetalingsområde (SEPA) – betaling ved direkte debitering – artikel 9, stk. 2 – adgang til betalinger – bopælskrav) | 15 |
| 2019/C 383/15 | Sag C-46/18: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. september 2019 – Caseificio Sociale San Rocco Soc. coop. arl m.fl. mod Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) og Regione Veneto (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato – Italien) (Præjudiciel forelæggelse – sektoren for mælk og mejeriprodukter – kvoter – tillægsafgift – forordning (EØF) nr. 3950/92 – artikel 2 – opkøberens opkrævning af afgiften – leveringer, der overstiger den referencemængde, som producenten råder over – mælkeprisen – forpligtelse til at foretage tilbageholdelse – tilbagebetaling af for meget opkrævet afgift – forordning (EF) nr. 1392/2001 – artikel 9 – opkøber – manglende overholdelse af forpligtelsen til at opkræve tillægsafgift – producenter – manglende overholdelse af forpligtelsen til månedlig betaling – beskyttelse af den berettigede forventning) | 16 |
| 2019/C 383/16 | Forenede sager C-64/18, C-140/18, C-146/18 og C-148/18: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 12. september 2019 – Zoran Maksimovic (sag C-64/18), Humbert Jörg Köfler (sag C-140/18, sag C-146/18 og sag C-148/18), Wolfgang Leitner (sag C-140/18 og sag C-148/18), Joachim Schönbeck (sag C-140/18 og sag C-148/18) og Wolfgang Semper (sag C-140/18 og sag C-148/18) mod Bezirkshauptmannschaft Murtal (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesverwaltungsgericht Steiermark – Østrig) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 56 TEUF – fri udveksling af tjenesteydelser – udstationering af arbejdstagere – opbevaring og oversættelse af løndokumentation – arbejdstilladelse – sanktioner – proportionalitet – bøder med et forud fastsat minimumsbeløb – kumulation – intet loft – sagsomkostninger – forvandlingsstraf) | 17 |
| 2019/C 383/17 | Sag C-71/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 4. september 2019– Skatteministeriet mod KPC Herning (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vestre Landsret – Danmark) (Præjudiciel forelæggelse – det fælles merværdiafgiftssystem (moms) – direktiv 2006/112/EF – salg af en grund, hvorpå der på leveringstidspunktet er en bygning – kvalifikation – artikel 12 og 135 – begrebet byggegrund – begrebet bygning – vurdering af den økonomiske og forretningsmæssige virkelighed – vurdering af objektive elementer – parternes hensigt) | 18 |
| 2019/C 383/18 | Sag C-94/18: Domstolens dom (Store Afdeling) af 10. september 2019 – Nalini Chenchooliah mod Minister for Justice and Equality (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court (Irlande) – Irland) (Præjudiciel forelæggelse – unionsborgerskab – artikel 21 TEUF – unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på en medlemsstats område – direktiv 2004/38/EF – artikel 3, stk. 1, og artikel 15, 27, 28, 30 og 31 – begrebet berettiget person – tredjelandsstatsborger, der er ægtefælle til en unionsborger, som har udøvet sin ret til fri bevægelighed – unionsborger, der er vendt tilbage til den medlemsstat, hvor vedkommende er statsborger, og hvor vedkommende afsoner en fængselsstraf – krav, som påhviler værtsmedlemsstaten i henhold til direktiv 2004/38/EF, når den træffer afgørelse om udsendelse af denne tredjelandsstatsborger) | 18 |
| 2019/C 383/19 | Sag C-104/18 P: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 12. september 2019 – Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AȘ mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og Joaquín Nadal Esteban (Appel – EU-varemærker – forordning (EF) nr. 207/2009 – absolutte ugyldighedsgrunde – artikel 52, stk. 1, litra b) – ond tro ved indgivelsen af varemærkeansøgningen) | 19 |
| 2019/C 383/20 | Sag C-123/18 P: Domstolens dom (Store Afdeling) af 10. september 2019 – HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH mod Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen (Appel – fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger over for Den Islamiske Republik Iran – erstatning for den skade, som appellanten angiveligt har lidt som følge af opførelsen af dennes navn på listen over personer og enheder, der er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer – erstatningssøgsmål – nødvendige betingelser for, at Den Europæiske Union kan ifalde ansvar uden for kontraktforhold – begrebet tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en EU-retlig regel – vurdering – begrebet selskab, der ejes eller kontrolleres – begrundelsespligt) | 20 |
| 2019/C 383/21 | Sag C-143/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. september 2019 – Antonio Romano og Lidia Romano mod DSL Bank – en filial under DB Privat- und Firmenkundenbank AG, tidligere DSL Bank – en afdeling under Deutsche Postbank AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Bonn – Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – direktiv 2002/65/EF – forbrugerkreditaftale indgået ved fjernsalg – fortrydelsesret – udøvelse af fortrydelsesretten, efter at aftalen efter forbrugerens udtrykkelige ønske er blevet helt opfyldt – meddelelse til forbrugeren af oplysninger om fortrydelsesretten) | 21 |
| 2019/C 383/22 | Sag C-145/18: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 5. september 2019 – Regards Photographiques SARL mod Ministre de l’Action et des Comptes publics (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État – Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse – det fælles merværdiafgiftssystem (moms) – direktiv 2006/112/EF – artikel 103, stk. 2, litra a) – artikel 311, stk. 1, nr. 2) – bilag IX, del A, nr. 7) – nedsat momssats – kunstgenstande – begreb – fotografier taget af kunstneren, aftrykt af denne eller under dennes tilsyn, signeret og nummereret i et antal på op til 30 eksemplarer – national lovgivning, der begrænser anvendelsen af den nedsatte momssats til alene fotografier, der har kunstnerisk karakter) | 22 |
| 2019/C 383/23 | Sag C-172/18: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 5. september 2019 – AMS Neve Ltd, Barnett Waddingham Trustees og Mark Crabtree mod Heritage Audio SL og Pedro Rodríguez Arribas (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal – Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse – EU-varemærker – forordning (EF) nr. 207/2009 – artikel 97, stk. 5 – retternes kompetence – sag om varemærkekrænkelse – kompetence for retterne i den medlemsstat, hvor krænkelsen er begået – reklamer og salgsudbud på et websted og på sociale medieplatforme) | 23 |
| 2019/C 383/24 | Forenede sager C-199/18, C-200/18 og C-343/18: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 12. september 2019 – Pollo del Campo S.c.a. og Avi Coop Società Cooperativa Agricola (sag C-199/18), C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa og Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo e Nicolini Fausta (sag C-200/18) mod Regione Emilia-Romagna, Azienda Unità Sanitaria Locale 104 di Modena og A.U.S.L. Romagna (sagerne C-199/18 og C-200/18) og SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l. og MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa mod Regione Emilia-Romagna, A.U.S.L. Romagna (sag C-343/18) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato – Italien) (Præjudiciel forelæggelse – tilnærmelse af lovgivningerne – forordning (EF) nr. 882/2004 – artikel 27 – offentlig kontrol med foderstoffer og fødevarer – finansiering – gebyrer eller afgifter, der skal betales for den offentlige kontrol – medlemsstaternes mulighed for at fritage visse kategorier af erhvervsdrivende – minimumsgebyrer) | 23 |
| 2019/C 383/25 | Sag C-290/18: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 5. september 2019 – Europa-Kommissionen mod Republikken Portugal (Traktatbrud – miljø – direktiv 92/43/EØF – vilde dyr og planter – bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter – artikel 4, stk. 4 – bilag I og II – lokaliteter af fællesskabsbetydning – manglende udpegning – særlige bevaringsområder – nødvendige foranstaltninger – manglende vedtagelse) | 24 |
| 2019/C 383/26 | Sag C-331/18: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 5. september 2019 – TE mod Pohotovosť s.r.o. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajský súd v Prešove – Slovakiet) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 2008/48/EF – forbrugerbeskyttelse – forbrugerkredit – artikel 10, stk. 2, litra h) og i), og artikel 10, stk. 3 – oplysninger, der skal angives i aftalen – national lovgivning, der fastsætter en pligt til for hver enkelt betaling at præcisere fordelingen mellem tilbagebetalingen af kapitalen, renterne og omkostningerne) | 25 |
| 2019/C 383/27 | Sag C-333/18: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 5. september 2019 – Lombardi Srl mod Comune di Auletta, Delta Lavori SpA og Msm Ingegneria Srl (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato– Italien) (Præjudiciel forelæggelse – klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter – direktiv 89/665/EØF – annullationssøgsmål til prøvelse af beslutningen om tildeling af en offentlig kontrakt anlagt af den forbigåede tilbudsgiver – kontrasøgsmål anlagt af den tilbudsgiver, hvis tilbud er blevet antaget – formaliteten vedrørende hovedsøgsmålet i tilfælde, hvor kontrasøgsmålet er velbegrundet) | 26 |
| 2019/C 383/28 | Sag C-347/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 4. september 2019 – Avv. Alessandro Salvoni mod Anna Maria Fiermonte (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Milano – Italien) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i civile sager – forordning (EU) nr. 1215/2012 – artikel 53 – attest angående en retsafgørelse på det civil- og handelsretlige område i bilag 1 – den oprindelige rets beføjelser – ex officio-efterprøvelse af, om reglerne om kompetence i sager om forbrugeraftaler er overtrådt) | 26 |
| 2019/C 383/29 | Sag C-377/18: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 5. september 2019 – straffesag mod AH, PB, CX, KM og PH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgarien) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i straffesager – direktiv (EU) 2016/343 – artikel 4, stk. 1 – uskyldsformodning – offentlige henvisninger om skyld – aftale indgået mellem anklagemyndigheden og gerningsmanden til en strafbar handling – national retspraksis, hvorefter tiltalte, der ikke har indgået en sådan aftale, identificeres – charter om grundlæggende rettigheder – artikel 48) | 27 |
| 2019/C 383/30 | Sag C-383/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. september 2019 – Lexitor Sp. z o.o mod Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo - Kredytowa im. Franciszka Stefczyka, Santander Consumer Bank S.A. og mBank S.A. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku – Polen) (Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – forbrugerkreditaftaler – direktiv 2008/48/EF – artikel 16, stk. 1 – førtidig tilbagebetaling – forbrugerens ret til en reduktion af de samlede kreditomkostninger, der består af renter og omkostninger i den resterende del af aftalens løbetid) | 28 |
| 2019/C 383/31 | Sag C-397/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. september 2019 – DW mod Nobel Plastiques Ibérica SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona – Spanien) (Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – direktiv 2000/78/EF – ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv – artikel 2, stk. 2, litra b), nr. ii), og artikel 5 – forbud mod forskelsbehandling på grund af handicap – arbejdstager, som er særlig sårbar over for arbejdsrelaterede risici som omhandlet i national ret – spørgsmålet, om der foreligger et handicap – afskedigelse af objektive grunde baseret på kriterierne produktivitet, fleksibilitet i virksomhedens stillinger og fravær – handicappede stillet særligt ufordelagtigt – indirekte forskelsbehandling – tilpasninger i rimeligt omfang – person, der ikke er kompetent, egnet og disponibel til at udføre de væsentlige funktioner i forbindelse med den pågældende stilling) | 29 |
| 2019/C 383/32 | Sag C-417/18: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 5. september 2019 – AW, BV, CU og DT mod Lietuvos valstybė, repræsenteret ved Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo tarnyba, Bendrasis pagalbos centras og Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vilniaus apygardos administracinis teismas – Litauen) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 2002/22/EF – forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og tjenester – artikel 26, stk. 5 – fælleseuropæisk alarmnummer – tilrådighedsstillelse af opkaldslokaliseringsfaciliteter) | 30 |
| 2019/C 383/33 | Sag C-443/18: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 5. september 2019 – Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik (Traktatbrud – sundhedsbeskyttelse af planter – direktiv 2000/29/EF – beskyttelse mod indslæbning og spredning i Den Europæiske Union af skadegørere på planter eller planteprodukter – artikel 16, stk. 1 og 3 – gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/789 – foranstaltninger mod indslæbning og spredning i Unionen af Xylella fastidiosa (Wells et al.) – artikel 7, stk. 2, litra c) – inddæmningsforanstaltninger – forpligtelse til omgående at fjerne inficerede planter i et bånd på 20 km fra den inficerede zone – artikel 7, stk. 7 – overvågningspligt – årlige undersøgelser – artikel 6, stk. 2, 7 og 9 – udryddelsesforanstaltninger – vedvarende og generel overtrædelse – artikel 4, stk. 3, TEU – forpligtelse til loyalt samarbejde) | 31 |
| 2019/C 383/34 | Sag C-468/18: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 5. september 2019 – R mod P (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Judecătoria Constanța – Rumænien) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i civile sager – kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser vedrørende underholdspligt – forordning (EF) nr. 4/2009 – artikel 3, litra a) og d), og artikel 5 – ret, for hvilken der er indbragt tre sammenhængende anmodninger vedrørende skilsmisse mellem forældrene til et mindreårigt barn, vedrørende forældreansvar og vedrørende underholdspligt over for barnet – erklæring om kompetence for så vidt angår skilsmisse og om manglende kompetence for så vidt angår forældreansvar – kompetence til at påkende anmodningen om underhold – retten på det sted, hvor sagsøgte har sin sædvanlige bopæl, og for hvilken sagsøgte giver møde) | 32 |
| 2019/C 383/35 | Sag C-473/18: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 4. september 2019 – GP mod Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Baden-Württemberg West (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Baden-Württemberg – Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – social sikring – vandrende arbejdstagere – Den Europæiske Unions regler om omregning af valuta – forordning (EF) nr. 987/2009 – afgørelse H3 fra Den Administrative Kommission for Koordinering af Sociale Sikringsordninger – beregning af det forskelsbetingede supplement til de familieydelser, som udbetales til en arbejdstager, der bor i en medlemsstat og arbejder i Schweiz – fastsættelse af referencedatoen for omregnin skursen) | 32 |
| 2019/C 383/36 | Sag C-540/18 P: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 11. september 2019 – HX mod Rådet for Den Europæiske Union (Appel – restriktive foranstaltninger over for Den Syriske Arabiske Republik – foranstaltninger over for fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Syrien – bevis for grundlaget for opførelsen på listerne) | 33 |
| 2019/C 383/37 | Sag C-541/18: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 12. september 2019 – AS mod Deutsches Patent- und Markenamt (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof – Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – varemærker – direktiv 2008/95/EF – artikel 3, stk. 1, litra b) – fornødent særpræg – bedømmelseskriterier – tegn som hashtag (nummertegn)) | 34 |
| 2019/C 383/38 | Sag C-559/18: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 5. september 2019 – TDK-Lambda Germany GmbH mod Hauptzollamt Lörrach (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Baden-Württemberg – Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – forordning (EØF) nr. 2658/87 – toldunion og fælles toldtarif – tarifering – kombineret nomenklatur – underposition 85044030 – statiske omformere – tariferingskriterier – væsentlige bestemmelse) | 35 |
| 2019/C 383/39 | Sag C-239/19: Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 5. september 2019 – Eli Lilly and Company mod Genentech Inc. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (Chancery Division) – Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement – supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler – forordning (EU) nr. 469/2009 – artikel 3, litra b) – betingelser for udstedelse – tilladelse til markedsføring – tilladelse udstedt til tredjemand – åbenbart afvisningsgrundlag) | 35 |
| 2019/C 383/40 | Sag C-71/19 P: Appel iværksat den 30. januar 2019 af João Miguel Barata til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 20. november 2018 i sag T-854/16, Barata mod Parlamentet | 36 |
| 2019/C 383/41 | Sag C-185/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Arbitral presso l’Asociația de arbitraj presso il foro di Cluj (Rumænien) den 25. februar 2019 – KE mod LF | 36 |
| 2019/C 383/42 | Sag C-412/19 P: Appel iværksat den 27. maj 2019 af Xianhao Pan til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 21. marts 2019 i sag T-777/17 – Pan mod EUIPO – Entertainment One UK (TOBBIA) | 37 |
| 2019/C 383/43 | Sag C-460/19 P: Appel iværksat den 14. juni 2019 af Stada Arzneimittel AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 4. april 2019 i sag T-804/17 – Stada Arzneimittel AG mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret | 37 |
| 2019/C 383/44 | Sag C-541/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Hamburg (Tyskland) den 16. juli 2019 – XW mod Eurowings GmbH | 38 |
| 2019/C 383/45 | Sag C-542/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Hamburg (Tyskland) den 16. juli 2019 – YX mod Eurowings GmbH | 38 |
| 2019/C 383/46 | Sag C-574/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Hamburg (Tyskland) den 29. juli 2019 – PL mod Deutsche Lufthansa AG | 39 |
| 2019/C 383/47 | Sag C-581/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) (Portugal) den 30. juli 2019 – FRENETIKEXITO – UNIPESSOAL, LDA mod Autoridade Tributária e Aduaneira | 39 |
| 2019/C 383/48 | Sag C-584/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht für Strafsachen Wien (Østrig) den 2. august 2019 – straffesag mod A***** og yderligere ukendte gerningsmænd | 40 |
| 2019/C 383/49 | Sag C-597/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Ondernemingsrechtbank Antwerpen (Belgien) den 6. august 2019 – M.I.C.M. Mircom International Content Management & Consulting Limited mod Telenet BVBA | 41 |
| 2019/C 383/50 | Sag C-604/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polen) den 9. august 2019 – Gmina Wrocław mod Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej | 42 |
| 2019/C 383/51 | Sag C-620/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 20. august 2019 – Land Nordrhein-Westfalen mod D.-H. T. handelnd als Insolvenzverwalter über das Vermögen der J & S Service UG | 43 |
| 2019/C 383/52 | Sag C-625/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 22. august 2019 – Openbaar Ministerie mod XD | 44 |
| 2019/C 383/53 | Sag C-626/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 22. august 2019 – Openbaar Ministerie mod YC | 44 |
| 2019/C 383/54 | Sag C-627/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 22. august 2019 – Openbaar Ministerie mod ZB | 45 |
| 2019/C 383/55 | Sag C-630/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) den 23. august 2019 – PAGE International L.da. mod Autoridade Tributária e Aduaneira | 46 |
| 2019/C 383/56 | Sag C-636/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Centrale Raad van Beroep (Nederlandene) den 26. august 2019 – Y mod CAK | 46 |
| 2019/C 383/57 | Sag C-666/19 P: Appel iværksat den 9. september 2019 af Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 28. juni 2019 i sag T-741/16, Changmao Biochemical Engineering mod Kommissionen | 47 |
| 2019/C 383/58 | Sag C-669/19 P: Appel iværksat den 9. september 2019 af BP til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 11. juli 2019 i sag T-838/16, BP mod Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder | 48 |
| 2019/C 383/59 | Sag C-697/19 P: Appel iværksat den 20. september 2019 af Sony Corporation og Sony Electronics, Inc til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 12. juli 2019 i sag T-762/15, Sony og Sony Electronics mod Kommissionen | 49 |
| 2019/C 383/60 | Sag C-698/19 P: Appel iværksat den 20. september 2019 af Sony Optiarc, Inc og Sony Optiarc America, Inc til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 12. juli 2019 i sag T-763/15, Sony Optiarc og Sony Optiarc America mod Kommissionen | 51 |
| 2019/C 383/61 | Sag C-700/19 P: Appel iværksat den 20. september 2019 af Toshiba Samsung Storage Technology Corp. og Toshiba Samsung Storage Technology Korea Corp. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 12. juli 2019 i sag T-8/16, Toshiba Samsung Storage Technology og Toshiba Samsung Storage Technology Korea mod Kommissionen | 52 |
| 2019/C 383/62 | Sag C-702/19 P: Appel iværksat den 20. september 2019 af Silver Plastics GmbH & Co. KG og Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 11. juli 2019 i sag T-582/15, Silver Plastics GmbH & Co. KG og Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG mod Europa-Kommissionen | 53 |
| 2019/C 383/63 | Sag C-706/19 P: Appel iværksat den 20. september 2019 af CCPL - Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC m.fl. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 11. juli 2019 i sag T-522/15, CCPL m.fl. mod Kommissionen | 55 |
| | Retten |
| 2019/C 383/64 | Sag T-883/16: Rettens dom af 10. september 2019 – Polen mod Kommissionen (Det indre marked for naturgas – direktiv 2009/73/EF – Kommissionens afgørelse om godkendelse af ændringen af betingelserne for fritagelse for EU-reglerne med hensyn til udnyttelse af OPAL-gasrørledningen for så vidt angår tredjepartsadgang og takstbestemmelser – artikel 36, stk. 1, i direktiv 2009/73 – princippet om energimæssig solidaritet) | 57 |
| 2019/C 383/65 | Forenede sager T-721/17 og T-722/17: Rettens dom af 11. september 2019 – Topor-Gilka og WO Technopromexport mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed – indefrysning af midler – begrundelsespligt – fejlskøn) | 58 |
| 2019/C 383/66 | Sag T-741/17: Rettens dom af 10. september 2019 – Trasys International og Axianseu – Digital Solutions mod EASA (Offentlige tjenesteydelseskontrakter – udbudsprocedure – tjenesteydelser vedrørende forvaltning af IT-applikationer og -infrastrukturer – afvisning af en tilbudsgivers tilbud og tildeling af kontrakten til andre tilbudsgivere – begrundelsespligt – vurdering af, hvorvidt der er tale om unormalt lave tilbud – kendetegn og fordele ved de antagne tilbud – anmodning om begrundelse fra en tilbudsgiver, der ikke befinder sig i en udelukkelsessituation, og hvis tilbud er i overensstemmelse med udbudsdokumenterne) | 59 |
| 2019/C 383/67 | Sag T-50/18: Rettens dom af 10. september 2019 – BO mod Den Europæiske Unions Domstol (Offentlige tjenesteydelser – udbudsprocedure – Den Europæiske Unions Domstols udbudsprocedure – free-lance oversættere – udvælgelsesprocedure – afvisning af en tilbudsgivers bud – begrundelsespligt – åbenbart urigtigt skøn) | 59 |
| 2019/C 383/68 | Sag T-51/18: Rettens dom af 10. september 2019 – BP mod Den Europæiske Unions Domstol (Offentlige tjenesteydelseskontrakter – udbudsprocedure – udbud afholdt af Den Europæiske Unions Domstol – freelance-oversættere – udvælgelsesprocedure – afvisning af en tilbudsgivers bud – begrundelsespligt – åbenbart urigtigt skøn) | 60 |
| 2019/C 383/69 | Sag T-66/18: Rettens dom af 10. september 2019 – BQ mod Den Europæiske Unions Domstol (Offentlige tjenesteydelseskontrakter – udbudsprocedure – udbud afholdt af Den Europæiske Unions Domstol – freelance-oversættere – udvælgelsesprocedure – afvisning af en tilbudsgivers bud – begrundelsespligt – åbenbart urigtigt skøn) | 61 |
| 2019/C 383/70 | Sag T-472/19 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 19. august 2019 – BASF mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer – lægemiddel – markedsføringstilladelse – omega-3-syre-ethylestere – ingen uopsættelighed) | 61 |
| 2019/C 383/71 | Sag T-565/19: Sag anlagt den 14. august 2019 – Oltchim mod Kommissionen | 62 |
| 2019/C 383/72 | Sag T-599/19: Sag anlagt den 5. september 2019 – EM mod Parlamentet | 63 |
| 2019/C 383/73 | Sag T-603/19: Sag anlagt den 9. september 2019 – Helsingin Bussiliikenne mod Kommissionen | 64 |
| 2019/C 383/74 | Sag T-605/19: Sag anlagt den 9. september 2019 – EP mod Kommissionen | 65 |
| 2019/C 383/75 | Sag T-627/19: Sag anlagt den 20. september 2019 – Shindler m.fl. mod Kommissionen | 66 |
| 2019/C 383/76 | Sag T-628/19: Sag anlagt den 20. september 2019 – Teva mod Kommissionen og EMA | 67 |
| 2019/C 383/77 | Sag T-630/19: Sag anlagt den 20. september 2019 – AH mod Eurofound | 68 |
| 2019/C 383/78 | Sag T-631/19: Sag anlagt den 21. september 2019 – BNetzA mod ACER | 69 |
| 2019/C 383/79 | Sag T-633/19: Sag anlagt den 24. september 2019 – Essential Export SA mod EUIPO – Shenzhen Liouyi International Trading (TOTU)) | 71 |
| 2019/C 383/80 | Sag T-635/19: Sag anlagt den 25. september 2019 – Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro m.fl. mod Kommissionen | 72 |
| 2019/C 383/81 | Sag T-639/19: Sag anlagt den 25. september 2019 – Sánchez Romero Carvajal Jabugo mod EUIPO – Embutidos Monells (5Ms MMMMM) | 73 |
| 2019/C 383/82 | Sag T-641/19: Sag anlagt den 24. september 2019 – FD mod Det Europæiske Fællesforetagende for ITER og Fusionsenergiudvikling | 74 |
| 2019/C 383/83 | Sag T-642/19: Sag anlagt den 25. september 2019 – JCDecaux Street Furniture Belgium mod Kommissionen | 75 |
| 2019/C 383/84 | Sag T-643/19: Sag anlagt den 26. september 2019 – Dermavita mod EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA) | 76 |
| 2019/C 383/85 | Sag T-644/19: Sag anlagt den 26. september 2019 – Linde Material Handling mod EUIPO – Verti Aseguradora (VertiLight) | 77 |
| 2019/C 383/86 | Sag T-646/19: Sag anlagt den 26. september 2019 – eSky Group IP mod EUIPO – Gröpel (e) | 78 |
| 2019/C 383/87 | Sag T-659/19: Sag anlagt den 30. september 2019 – FF Group Romania mod EUIPO – KiK Textilien und Non-Food (_kix) | 78 |
| 2019/C 383/88 | Sag T-664/19: Sag anlagt den 30. september 2019 – Allergan Holdings France mod EUIPO – Dermavita (JUVEDERM ULTRA) | 79 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2019/C 383/04

Sag C-82/17 P: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. september 2019 – TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV og Sambucus eV mod Europa-Kommissionen, Monsanto Europe, Monsanto Company, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) (Appel – miljø – genetisk modificerede produkter – Kommissionens afgørelse om tilladelse til markedsføring af produkter, der indeholder genetisk modificeret MON 87701 x MON 89788-sojabønne – forordning (EF) nr. 1367/2006 – artikel 10, stk. 1 – anmodning om intern prøvelse af en afgørelse truffet i medfør af bestemmelser om offentlig deltagelse i beslutningsprocesser på miljøområdet – afslag på ansøgningen)

6

2019/C 383/05

Sag C-299/17: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. september 2019 – VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH mod Google LLC, der er indtrådt i Google Inc.s rettigheder (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Berlin – Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – industripolitik – tilnærmelse af lovgivningerne – direktiv 98/34/EF – informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester – artikel 1, nr. 11) – begrebet teknisk forskrift)

7

2019/C 383/06

Sag C-347/17: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. september 2019 – A, B, C, D, E, F og G mod Staatssecretaris van Economische Zaken (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank Rotterdam – Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse – beskyttelse af sundheden – hygiejnepakke – forordning (EF) nr. 853/2004 – forordning (EF) nr. 854/2004 – hygiejne for animalske fødevarer – fjerkrækød – inspektionen efter slagtning af slagtekroppe – synlig kontaminering af en slagtekrop – tilgang om nultolerance)

7

2019/C 383/07

Forenede sager C-447/17 P og C-479/17 P: Domstolens dom (Første Afdeling) af 5. september 2019 – Den Europæiske Union repræsenteret ved Den Europæiske Unions Domstol mod Guardian Europe Sàrl og Den Europæiske Union repræsenteret ved Europa-Kommissionen (sag C-447/17 P) og Guardian Europe Sàrl mod Den Europæiske Union repræsenteret ved Den Europæiske Unions Domstol og Den Europæiske Union repræsenteret ved Europa-Kommissionen (sag C-479/17 P) (Appel – erstatningssøgsmål – artikel 340, stk. 2, TEUF – urimeligt lang sagsbehandlingstid ved Den Europæiske Unions Ret – erstatning for tab, som hævdes lidt af sagsøgeren – begrebet en enkelt virksomhed – materiel skade – bankgarantiomkostninger – årsagssammenhæng – tab af indtægter – ikke-økonomisk skade – Den Europæiske Unions ansvar for skade forvoldt ved tilsidesættelser af EU-retten som følge af en afgørelse fra Retten – Unionen ikke ansvarlig)

8

2019/C 383/08

Forenede sager C-612/17 og C-613/17: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. september 2019 – Federazione Italiana Golf (FIG) mod Istituto Nazionale di Statistica (ISTAT) og Ministero dell’Economia e delle Finanze (sag C-612/17) og Federazione Italiana Sport Equestri (FISE) mod Istituto Nazionale di Statistica (ISTAT) (sag C-613/17) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte dei Conti – Italien) (Præjudiciel forelæggelse – forordning (EU) nr. 549/2013 – det europæiske national- og regionalregnskabssystem i Den Europæiske Union – nr. 20.15 i bilag A – en national olympiske komités kontrol af nationale idrætsforbund, der er konstitueret i form af nonprof-itinstitutioner (NPI) – nr. 20.15, andet punktum, i bilag A – begrebet offentlige foranstaltninger i form af generelle bestemmelser, der gælder for alle enheder, som udøver samme aktivitet – rækkevidde – nr. 20.15, første punktum, i bilag A – begrebet beføjelse til at bestemme [en NPI’s] generelle politik eller strategi – rækkevidde – nr. 2.39, litra d), nr. 20.15, litra d), og nr. 20309, litra i), sidste punktum, i bilag A – hensyntagen til kontingenter betalt af medlemmerne til NPI’en)

9

2019/C 383/09

Sag C-676/17: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 11. september 2019 – Oana Mădălina Călin mod Direcția Regională a Finanțelor Publice Ploiești – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Dâmbovița, Statul Român – Ministerul Finanțelor Publice og Administrația Fondului pentru Mediu (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Ploiești – Rumænien) (Præjudiciel forelæggelse – EU-retlige principper – procesautonomi – ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet – retssikkerhedsprincippet – retskraft – tilbagebetaling af afgifter, som en medlemsstat har opkrævet i strid med EU-retten – endelig retsafgørelse, der pålægger betaling af en afgift, der er uforenelig med EU-retten – anmodning om genoptagelse af en retsafgørelse – frist for indgivelse af denne anmodning)

11

2019/C 383/10

Sag C-683/17: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. september 2019 – Cofemel – Sociedade de Vestuário SA mod G-Star Raw CV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal de Justiça – Portugal) (Præjudiciel forelæggelse – intellektuel og industriel ejendomsret – ophavsret og beslægtede rettigheder – direktiv 2001/29/EF – artikel 2, litra a) – begrebet værk – ophavsretlig beskyttelse af værker – betingelser – forholdet til beskyttelsen af design – direktiv 98/71/EF – forordning (EF) nr. 6/2002 – tøjmodeller)

12

2019/C 383/11

Sag C-686/17: Domstolens dom (Første Afdeling) af 4. september 2019 – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV mod Prime Champ Deutschland Pilzkulturen GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof – Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – fælles markedsordning for landbrugsprodukter – frugt og grøntsager – handelsnormer – begrebet oprindelsesland – forordning (EF) nr. 1234/2007 – artikel 113a, stk. 1 – forordning (EU) nr. 1308/2013 – artikel 76, stk. 1 – definitioner vedrørende varers ikke-præferenceoprindelse – forordning (EØF) nr. 2913/92 – artikel 23, stk. 1, og artikel 23, stk. 2, litra b) – forordning (EU) nr. 952/2013 – artikel 60, stk. 1 – delegeret forordning (EU) 2015/2446 – artikel 31, litra b) – produktionstrin, der finder sted i en anden medlemsstat – mærkning af levnedsmidler – forbud mod mærkning, der kan vildlede i forbrugeren – direktiv 2000/13/EF – artikel 2, stk. 1, litra a), nr. i) – forordning (EU) nr. 1169/2011 – artikel 7, stk. 1, litra a) – artikel 1, stk. 4 – artikel 2, stk. 3 – præciserende angivelser)

12

2019/C 383/12

Sag C-688/17: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. september 2019 – Bayer Pharma AG mod Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt. og Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Törvényszék – Ungarn) (Præjudiciel forelæggelse – intellektuel ejendomsret – patenter – direktiv 2004/48/EF – artikel 9, stk. 7 – salg af produkter i strid med rettigheder i henhold til et patent – foreløbige foranstaltninger – efterfølgende ugyldigkendelse af patentet – følger – ret til passende erstatning for det tab, der er lidt som følge af de foreløbige foranstaltninger)

14

2019/C 383/13

Sag C-709/17 P: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. september 2019 – Europa-Kommissionen mod Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd og European Bicycle Manufacturers Association (Appel – dumping – gennemførelsesforordning (EU) 2015/776 – import af cykler afsendt fra Cambodja, Pakistan og Filippinerne – udvidelse af den endelige antidumpingtold, der indførtes over for importen af cykler med oprindelse i Kina, til også at omfatte denne import – forordning nr. 1225/2009 – artikel 13 – omgåelse – samleprocesser – cykeldelenes herkomst og oprindelse – dele afsendt fra Kina til Sri Lanka, forarbejdet i Sri Lanka og derefter sendt til Pakistan til samling)

14

2019/C 383/14

Sag C-28/18: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 5. september 2019 – Verein für Konsumenteninformation mod Deutsche Bahn AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Obester Gerichtshof – Østrig) (Præjudiciel forelæggelse – tekniske og forretningsmæssige krav til kreditoverførsler og direkte debiteringer i euro – forordning (EU) nr. 260/2012 – det fælles eurobetalingsområde (SEPA) – betaling ved direkte debitering – artikel 9, stk. 2 – adgang til betalinger – bopælskrav)

15

2019/C 383/15

Sag C-46/18: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. september 2019 – Caseificio Sociale San Rocco Soc. coop. arl m.fl. mod Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) og Regione Veneto (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato – Italien) (Præjudiciel forelæggelse – sektoren for mælk og mejeriprodukter – kvoter – tillægsafgift – forordning (EØF) nr. 3950/92 – artikel 2 – opkøberens opkrævning af afgiften – leveringer, der overstiger den referencemængde, som producenten råder over – mælkeprisen – forpligtelse til at foretage tilbageholdelse – tilbagebetaling af for meget opkrævet afgift – forordning (EF) nr. 1392/2001 – artikel 9 – opkøber – manglende overholdelse af forpligtelsen til at opkræve tillægsafgift – producenter – manglende overholdelse af forpligtelsen til månedlig betaling – beskyttelse af den berettigede forventning)

16

2019/C 383/16

Forenede sager C-64/18, C-140/18, C-146/18 og C-148/18: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 12. september 2019 – Zoran Maksimovic (sag C-64/18), Humbert Jörg Köfler (sag C-140/18, sag C-146/18 og sag C-148/18), Wolfgang Leitner (sag C-140/18 og sag C-148/18), Joachim Schönbeck (sag C-140/18 og sag C-148/18) og Wolfgang Semper (sag C-140/18 og sag C-148/18) mod Bezirkshauptmannschaft Murtal (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesverwaltungsgericht Steiermark – Østrig) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 56 TEUF – fri udveksling af tjenesteydelser – udstationering af arbejdstagere – opbevaring og oversættelse af løndokumentation – arbejdstilladelse – sanktioner – proportionalitet – bøder med et forud fastsat minimumsbeløb – kumulation – intet loft – sagsomkostninger – forvandlingsstraf)

17

2019/C 383/17

Sag C-71/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 4. september 2019– Skatteministeriet mod KPC Herning (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vestre Landsret – Danmark) (Præjudiciel forelæggelse – det fælles merværdiafgiftssystem (moms) – direktiv 2006/112/EF – salg af en grund, hvorpå der på leveringstidspunktet er en bygning – kvalifikation – artikel 12 og 135 – begrebet byggegrund – begrebet bygning – vurdering af den økonomiske og forretningsmæssige virkelighed – vurdering af objektive elementer – parternes hensigt)

18

2019/C 383/18

Sag C-94/18: Domstolens dom (Store Afdeling) af 10. september 2019 – Nalini Chenchooliah mod Minister for Justice and Equality (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court (Irlande) – Irland) (Præjudiciel forelæggelse – unionsborgerskab – artikel 21 TEUF – unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på en medlemsstats område – direktiv 2004/38/EF – artikel 3, stk. 1, og artikel 15, 27, 28, 30 og 31 – begrebet berettiget person – tredjelandsstatsborger, der er ægtefælle til en unionsborger, som har udøvet sin ret til fri bevægelighed – unionsborger, der er vendt tilbage til den medlemsstat, hvor vedkommende er statsborger, og hvor vedkommende afsoner en fængselsstraf – krav, som påhviler værtsmedlemsstaten i henhold til direktiv 2004/38/EF, når den træffer afgørelse om udsendelse af denne tredjelandsstatsborger)

18

2019/C 383/19

Sag C-104/18 P: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 12. september 2019 – Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AȘ mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og Joaquín Nadal Esteban (Appel – EU-varemærker – forordning (EF) nr. 207/2009 – absolutte ugyldighedsgrunde – artikel 52, stk. 1, litra b) – ond tro ved indgivelsen af varemærkeansøgningen)

19

2019/C 383/20

Sag C-123/18 P: Domstolens dom (Store Afdeling) af 10. september 2019 – HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH mod Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen (Appel – fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger over for Den Islamiske Republik Iran – erstatning for den skade, som appellanten angiveligt har lidt som følge af opførelsen af dennes navn på listen over personer og enheder, der er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer – erstatningssøgsmål – nødvendige betingelser for, at Den Europæiske Union kan ifalde ansvar uden for kontraktforhold – begrebet tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en EU-retlig regel – vurdering – begrebet selskab, der ejes eller kontrolleres – begrundelsespligt)

20

2019/C 383/21

Sag C-143/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. september 2019 – Antonio Romano og Lidia Romano mod DSL Bank – en filial under DB Privat- und Firmenkundenbank AG, tidligere DSL Bank – en afdeling under Deutsche Postbank AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Bonn – Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – direktiv 2002/65/EF – forbrugerkreditaftale indgået ved fjernsalg – fortrydelsesret – udøvelse af fortrydelsesretten, efter at aftalen efter forbrugerens udtrykkelige ønske er blevet helt opfyldt – meddelelse til forbrugeren af oplysninger om fortrydelsesretten)

21

2019/C 383/22

Sag C-145/18: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 5. september 2019 – Regards Photographiques SARL mod Ministre de l’Action et des Comptes publics (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État – Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse – det fælles merværdiafgiftssystem (moms) – direktiv 2006/112/EF – artikel 103, stk. 2, litra a) – artikel 311, stk. 1, nr. 2) – bilag IX, del A, nr. 7) – nedsat momssats – kunstgenstande – begreb – fotografier taget af kunstneren, aftrykt af denne eller under dennes tilsyn, signeret og nummereret i et antal på op til 30 eksemplarer – national lovgivning, der begrænser anvendelsen af den nedsatte momssats til alene fotografier, der har kunstnerisk karakter)

22

2019/C 383/23

Sag C-172/18: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 5. september 2019 – AMS Neve Ltd, Barnett Waddingham Trustees og Mark Crabtree mod Heritage Audio SL og Pedro Rodríguez Arribas (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal – Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse – EU-varemærker – forordning (EF) nr. 207/2009 – artikel 97, stk. 5 – retternes kompetence – sag om varemærkekrænkelse – kompetence for retterne i den medlemsstat, hvor krænkelsen er begået – reklamer og salgsudbud på et websted og på sociale medieplatforme)

23

2019/C 383/24

Forenede sager C-199/18, C-200/18 og C-343/18: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 12. september 2019 – Pollo del Campo S.c.a. og Avi Coop Società Cooperativa Agricola (sag C-199/18), C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa og Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo e Nicolini Fausta (sag C-200/18) mod Regione Emilia-Romagna, Azienda Unità Sanitaria Locale 104 di Modena og A.U.S.L. Romagna (sagerne C-199/18 og C-200/18) og SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l. og MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa mod Regione Emilia-Romagna, A.U.S.L. Romagna (sag C-343/18) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato – Italien) (Præjudiciel forelæggelse – tilnærmelse af lovgivningerne – forordning (EF) nr. 882/2004 – artikel 27 – offentlig kontrol med foderstoffer og fødevarer – finansiering – gebyrer eller afgifter, der skal betales for den offentlige kontrol – medlemsstaternes mulighed for at fritage visse kategorier af erhvervsdrivende – minimumsgebyrer)

23

2019/C 383/25

Sag C-290/18: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 5. september 2019 – Europa-Kommissionen mod Republikken Portugal (Traktatbrud – miljø – direktiv 92/43/EØF – vilde dyr og planter – bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter – artikel 4, stk. 4 – bilag I og II – lokaliteter af fællesskabsbetydning – manglende udpegning – særlige bevaringsområder – nødvendige foranstaltninger – manglende vedtagelse)

24

2019/C 383/26

Sag C-331/18: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 5. september 2019 – TE mod Pohotovosť s.r.o. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajský súd v Prešove – Slovakiet) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 2008/48/EF – forbrugerbeskyttelse – forbrugerkredit – artikel 10, stk. 2, litra h) og i), og artikel 10, stk. 3 – oplysninger, der skal angives i aftalen – national lovgivning, der fastsætter en pligt til for hver enkelt betaling at præcisere fordelingen mellem tilbagebetalingen af kapitalen, renterne og omkostningerne)

25

2019/C 383/27

Sag C-333/18: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 5. september 2019 – Lombardi Srl mod Comune di Auletta, Delta Lavori SpA og Msm Ingegneria Srl (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato– Italien) (Præjudiciel forelæggelse – klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter – direktiv 89/665/EØF – annullationssøgsmål til prøvelse af beslutningen om tildeling af en offentlig kontrakt anlagt af den forbigåede tilbudsgiver – kontrasøgsmål anlagt af den tilbudsgiver, hvis tilbud er blevet antaget – formaliteten vedrørende hovedsøgsmålet i tilfælde, hvor kontrasøgsmålet er velbegrundet)

26

2019/C 383/28

Sag C-347/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 4. september 2019 – Avv. Alessandro Salvoni mod Anna Maria Fiermonte (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Milano – Italien) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i civile sager – forordning (EU) nr. 1215/2012 – artikel 53 – attest angående en retsafgørelse på det civil- og handelsretlige område i bilag 1 – den oprindelige rets beføjelser – ex officio-efterprøvelse af, om reglerne om kompetence i sager om forbrugeraftaler er overtrådt)

26

2019/C 383/29

Sag C-377/18: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 5. september 2019 – straffesag mod AH, PB, CX, KM og PH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgarien) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i straffesager – direktiv (EU) 2016/343 – artikel 4, stk. 1 – uskyldsformodning – offentlige henvisninger om skyld – aftale indgået mellem anklagemyndigheden og gerningsmanden til en strafbar handling – national retspraksis, hvorefter tiltalte, der ikke har indgået en sådan aftale, identificeres – charter om grundlæggende rettigheder – artikel 48)

27

2019/C 383/30

Sag C-383/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. september 2019 – Lexitor Sp. z o.o mod Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo - Kredytowa im. Franciszka Stefczyka, Santander Consumer Bank S.A. og mBank S.A. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku – Polen) (Præjudiciel forelæggelse – forbrugerbeskyttelse – forbrugerkreditaftaler – direktiv 2008/48/EF – artikel 16, stk. 1 – førtidig tilbagebetaling – forbrugerens ret til en reduktion af de samlede kreditomkostninger, der består af renter og omkostninger i den resterende del af aftalens løbetid)

28

2019/C 383/31

Sag C-397/18: Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. september 2019 – DW mod Nobel Plastiques Ibérica SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona – Spanien) (Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – direktiv 2000/78/EF – ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv – artikel 2, stk. 2, litra b), nr. ii), og artikel 5 – forbud mod forskelsbehandling på grund af handicap – arbejdstager, som er særlig sårbar over for arbejdsrelaterede risici som omhandlet i national ret – spørgsmålet, om der foreligger et handicap – afskedigelse af objektive grunde baseret på kriterierne produktivitet, fleksibilitet i virksomhedens stillinger og fravær – handicappede stillet særligt ufordelagtigt – indirekte forskelsbehandling – tilpasninger i rimeligt omfang – person, der ikke er kompetent, egnet og disponibel til at udføre de væsentlige funktioner i forbindelse med den pågældende stilling)

29

2019/C 383/32

Sag C-417/18: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 5. september 2019 – AW, BV, CU og DT mod Lietuvos valstybė, repræsenteret ved Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo tarnyba, Bendrasis pagalbos centras og Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vilniaus apygardos administracinis teismas – Litauen) (Præjudiciel forelæggelse – direktiv 2002/22/EF – forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og tjenester – artikel 26, stk. 5 – fælleseuropæisk alarmnummer – tilrådighedsstillelse af opkaldslokaliseringsfaciliteter)

30

2019/C 383/33

Sag C-443/18: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 5. september 2019 – Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik (Traktatbrud – sundhedsbeskyttelse af planter – direktiv 2000/29/EF – beskyttelse mod indslæbning og spredning i Den Europæiske Union af skadegørere på planter eller planteprodukter – artikel 16, stk. 1 og 3 – gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/789 – foranstaltninger mod indslæbning og spredning i Unionen af Xylella fastidiosa (Wells et al.) – artikel 7, stk. 2, litra c) – inddæmningsforanstaltninger – forpligtelse til omgående at fjerne inficerede planter i et bånd på 20 km fra den inficerede zone – artikel 7, stk. 7 – overvågningspligt – årlige undersøgelser – artikel 6, stk. 2, 7 og 9 – udryddelsesforanstaltninger – vedvarende og generel overtrædelse – artikel 4, stk. 3, TEU – forpligtelse til loyalt samarbejde)

31

2019/C 383/34

Sag C-468/18: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 5. september 2019 – R mod P (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Judecătoria Constanța – Rumænien) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i civile sager – kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser vedrørende underholdspligt – forordning (EF) nr. 4/2009 – artikel 3, litra a) og d), og artikel 5 – ret, for hvilken der er indbragt tre sammenhængende anmodninger vedrørende skilsmisse mellem forældrene til et mindreårigt barn, vedrørende forældreansvar og vedrørende underholdspligt over for barnet – erklæring om kompetence for så vidt angår skilsmisse og om manglende kompetence for så vidt angår forældreansvar – kompetence til at påkende anmodningen om underhold – retten på det sted, hvor sagsøgte har sin sædvanlige bopæl, og for hvilken sagsøgte giver møde)

32

2019/C 383/35

Sag C-473/18: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 4. september 2019 – GP mod Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Baden-Württemberg West (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Baden-Württemberg – Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – social sikring – vandrende arbejdstagere – Den Europæiske Unions regler om omregning af valuta – forordning (EF) nr. 987/2009 – afgørelse H3 fra Den Administrative Kommission for Koordinering af Sociale Sikringsordninger – beregning af det forskelsbetingede supplement til de familieydelser, som udbetales til en arbejdstager, der bor i en medlemsstat og arbejder i Schweiz – fastsættelse af referencedatoen for omregnin skursen)

32

2019/C 383/36

Sag C-540/18 P: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 11. september 2019 – HX mod Rådet for Den Europæiske Union (Appel – restriktive foranstaltninger over for Den Syriske Arabiske Republik – foranstaltninger over for fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Syrien – bevis for grundlaget for opførelsen på listerne)

33

2019/C 383/37

Sag C-541/18: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 12. september 2019 – AS mod Deutsches Patent- und Markenamt (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof – Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – varemærker – direktiv 2008/95/EF – artikel 3, stk. 1, litra b) – fornødent særpræg – bedømmelseskriterier – tegn som hashtag (nummertegn))

34

2019/C 383/38

Sag C-559/18: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 5. september 2019 – TDK-Lambda Germany GmbH mod Hauptzollamt Lörrach (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Baden-Württemberg – Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – forordning (EØF) nr. 2658/87 – toldunion og fælles toldtarif – tarifering – kombineret nomenklatur – underposition 85044030 – statiske omformere – tariferingskriterier – væsentlige bestemmelse)

35

2019/C 383/39

Sag C-239/19: Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 5. september 2019 – Eli Lilly and Company mod Genentech Inc. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (Chancery Division) – Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement – supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler – forordning (EU) nr. 469/2009 – artikel 3, litra b) – betingelser for udstedelse – tilladelse til markedsføring – tilladelse udstedt til tredjemand – åbenbart afvisningsgrundlag)

35

2019/C 383/40

Sag C-71/19 P: Appel iværksat den 30. januar 2019 af João Miguel Barata til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 20. november 2018 i sag T-854/16, Barata mod Parlamentet

36

2019/C 383/41

Sag C-185/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Arbitral presso l’Asociația de arbitraj presso il foro di Cluj (Rumænien) den 25. februar 2019 – KE mod LF

36

2019/C 383/42

Sag C-412/19 P: Appel iværksat den 27. maj 2019 af Xianhao Pan til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 21. marts 2019 i sag T-777/17 – Pan mod EUIPO – Entertainment One UK (TOBBIA)

37

2019/C 383/43

Sag C-460/19 P: Appel iværksat den 14. juni 2019 af Stada Arzneimittel AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 4. april 2019 i sag T-804/17 – Stada Arzneimittel AG mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret

37

2019/C 383/44

Sag C-541/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Hamburg (Tyskland) den 16. juli 2019 – XW mod Eurowings GmbH

38

2019/C 383/45

Sag C-542/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Hamburg (Tyskland) den 16. juli 2019 – YX mod Eurowings GmbH

38

2019/C 383/46

Sag C-574/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Hamburg (Tyskland) den 29. juli 2019 – PL mod Deutsche Lufthansa AG

39

2019/C 383/47

Sag C-581/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) (Portugal) den 30. juli 2019 – FRENETIKEXITO – UNIPESSOAL, LDA mod Autoridade Tributária e Aduaneira

39

2019/C 383/48

Sag C-584/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht für Strafsachen Wien (Østrig) den 2. august 2019 – straffesag mod A***** og yderligere ukendte gerningsmænd

40

2019/C 383/49

Sag C-597/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Ondernemingsrechtbank Antwerpen (Belgien) den 6. august 2019 – M.I.C.M. Mircom International Content Management & Consulting Limited mod Telenet BVBA

41

2019/C 383/50

Sag C-604/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polen) den 9. august 2019 – Gmina Wrocław mod Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

42

2019/C 383/51

Sag C-620/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 20. august 2019 – Land Nordrhein-Westfalen mod D.-H. T. handelnd als Insolvenzverwalter über das Vermögen der J & S Service UG

43

2019/C 383/52

Sag C-625/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 22. august 2019 – Openbaar Ministerie mod XD

44

2019/C 383/53

Sag C-626/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 22. august 2019 – Openbaar Ministerie mod YC

44

2019/C 383/54

Sag C-627/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 22. august 2019 – Openbaar Ministerie mod ZB

45

2019/C 383/55

Sag C-630/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) den 23. august 2019 – PAGE International L.da. mod Autoridade Tributária e Aduaneira

46

2019/C 383/56

Sag C-636/19: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Centrale Raad van Beroep (Nederlandene) den 26. august 2019 – Y mod CAK

46

2019/C 383/57

Sag C-666/19 P: Appel iværksat den 9. september 2019 af Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 28. juni 2019 i sag T-741/16, Changmao Biochemical Engineering mod Kommissionen

47

2019/C 383/58

Sag C-669/19 P: Appel iværksat den 9. september 2019 af BP til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 11. juli 2019 i sag T-838/16, BP mod Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder

48

2019/C 383/59

Sag C-697/19 P: Appel iværksat den 20. september 2019 af Sony Corporation og Sony Electronics, Inc til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 12. juli 2019 i sag T-762/15, Sony og Sony Electronics mod Kommissionen

49

2019/C 383/60

Sag C-698/19 P: Appel iværksat den 20. september 2019 af Sony Optiarc, Inc og Sony Optiarc America, Inc til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 12. juli 2019 i sag T-763/15, Sony Optiarc og Sony Optiarc America mod Kommissionen

51

2019/C 383/61

Sag C-700/19 P: Appel iværksat den 20. september 2019 af Toshiba Samsung Storage Technology Corp. og Toshiba Samsung Storage Technology Korea Corp. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 12. juli 2019 i sag T-8/16, Toshiba Samsung Storage Technology og Toshiba Samsung Storage Technology Korea mod Kommissionen

52

2019/C 383/62

Sag C-702/19 P: Appel iværksat den 20. september 2019 af Silver Plastics GmbH & Co. KG og Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 11. juli 2019 i sag T-582/15, Silver Plastics GmbH & Co. KG og Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG mod Europa-Kommissionen

53

2019/C 383/63

Sag C-706/19 P: Appel iværksat den 20. september 2019 af CCPL - Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC m.fl. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 11. juli 2019 i sag T-522/15, CCPL m.fl. mod Kommissionen

55

Retten

2019/C 383/64

Sag T-883/16: Rettens dom af 10. september 2019 – Polen mod Kommissionen (Det indre marked for naturgas – direktiv 2009/73/EF – Kommissionens afgørelse om godkendelse af ændringen af betingelserne for fritagelse for EU-reglerne med hensyn til udnyttelse af OPAL-gasrørledningen for så vidt angår tredjepartsadgang og takstbestemmelser – artikel 36, stk. 1, i direktiv 2009/73 – princippet om energimæssig solidaritet)

57

2019/C 383/65

Forenede sager T-721/17 og T-722/17: Rettens dom af 11. september 2019 – Topor-Gilka og WO Technopromexport mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed – indefrysning af midler – begrundelsespligt – fejlskøn)

58

2019/C 383/66

Sag T-741/17: Rettens dom af 10. september 2019 – Trasys International og Axianseu – Digital Solutions mod EASA (Offentlige tjenesteydelseskontrakter – udbudsprocedure – tjenesteydelser vedrørende forvaltning af IT-applikationer og -infrastrukturer – afvisning af en tilbudsgivers tilbud og tildeling af kontrakten til andre tilbudsgivere – begrundelsespligt – vurdering af, hvorvidt der er tale om unormalt lave tilbud – kendetegn og fordele ved de antagne tilbud – anmodning om begrundelse fra en tilbudsgiver, der ikke befinder sig i en udelukkelsessituation, og hvis tilbud er i overensstemmelse med udbudsdokumenterne)

59

2019/C 383/67

Sag T-50/18: Rettens dom af 10. september 2019 – BO mod Den Europæiske Unions Domstol (Offentlige tjenesteydelser – udbudsprocedure – Den Europæiske Unions Domstols udbudsprocedure – free-lance oversættere – udvælgelsesprocedure – afvisning af en tilbudsgivers bud – begrundelsespligt – åbenbart urigtigt skøn)

59

2019/C 383/68

Sag T-51/18: Rettens dom af 10. september 2019 – BP mod Den Europæiske Unions Domstol (Offentlige tjenesteydelseskontrakter – udbudsprocedure – udbud afholdt af Den Europæiske Unions Domstol – freelance-oversættere – udvælgelsesprocedure – afvisning af en tilbudsgivers bud – begrundelsespligt – åbenbart urigtigt skøn)

60

2019/C 383/69

Sag T-66/18: Rettens dom af 10. september 2019 – BQ mod Den Europæiske Unions Domstol (Offentlige tjenesteydelseskontrakter – udbudsprocedure – udbud afholdt af Den Europæiske Unions Domstol – freelance-oversættere – udvælgelsesprocedure – afvisning af en tilbudsgivers bud – begrundelsespligt – åbenbart urigtigt skøn)

61

2019/C 383/70

Sag T-472/19 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 19. august 2019 – BASF mod Kommissionen (Særlige rettergangsformer – lægemiddel – markedsføringstilladelse – omega-3-syre-ethylestere – ingen uopsættelighed)

61

2019/C 383/71

Sag T-565/19: Sag anlagt den 14. august 2019 – Oltchim mod Kommissionen

62

2019/C 383/72

Sag T-599/19: Sag anlagt den 5. september 2019 – EM mod Parlamentet

63

2019/C 383/73

Sag T-603/19: Sag anlagt den 9. september 2019 – Helsingin Bussiliikenne mod Kommissionen

64

2019/C 383/74

Sag T-605/19: Sag anlagt den 9. september 2019 – EP mod Kommissionen

65

2019/C 383/75

Sag T-627/19: Sag anlagt den 20. september 2019 – Shindler m.fl. mod Kommissionen

66

2019/C 383/76

Sag T-628/19: Sag anlagt den 20. september 2019 – Teva mod Kommissionen og EMA

67

2019/C 383/77

Sag T-630/19: Sag anlagt den 20. september 2019 – AH mod Eurofound

68

2019/C 383/78

Sag T-631/19: Sag anlagt den 21. september 2019 – BNetzA mod ACER

69

2019/C 383/79

Sag T-633/19: Sag anlagt den 24. september 2019 – Essential Export SA mod EUIPO – Shenzhen Liouyi International Trading (TOTU))

71

2019/C 383/80

Sag T-635/19: Sag anlagt den 25. september 2019 – Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro m.fl. mod Kommissionen

72

2019/C 383/81

Sag T-639/19: Sag anlagt den 25. september 2019 – Sánchez Romero Carvajal Jabugo mod EUIPO – Embutidos Monells (5Ms MMMMM)

73

2019/C 383/82

Sag T-641/19: Sag anlagt den 24. september 2019 – FD mod Det Europæiske Fællesforetagende for ITER og Fusionsenergiudvikling

74

2019/C 383/83

Sag T-642/19: Sag anlagt den 25. september 2019 – JCDecaux Street Furniture Belgium mod Kommissionen

75

2019/C 383/84

Sag T-643/19: Sag anlagt den 26. september 2019 – Dermavita mod EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA)

76

2019/C 383/85

Sag T-644/19: Sag anlagt den 26. september 2019 – Linde Material Handling mod EUIPO – Verti Aseguradora (VertiLight)

77

2019/C 383/86

Sag T-646/19: Sag anlagt den 26. september 2019 – eSky Group IP mod EUIPO – Gröpel (e)

78

2019/C 383/87

Sag T-659/19: Sag anlagt den 30. september 2019 – FF Group Romania mod EUIPO – KiK Textilien und Non-Food (_kix)

78

2019/C 383/88

Sag T-664/19: Sag anlagt den 30. september 2019 – Allergan Holdings France mod EUIPO – Dermavita (JUVEDERM ULTRA)

79

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/1 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2019/C 383/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 372 af 4.11.2019

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 363 af 28.10.2019

EUT C 357 af 21.10.2019

EUT C 348 af 14.10.2019

EUT C 337 af 7.10.2019

EUT C 328 af 30.9.2019

EUT C 319 af 23.9.2019

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

Domstolen

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/2 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/2

---

DOMSTOLENS AFGØRELSE

af 1. oktober 2019

om indførelse af en intern kontrolmekanisme vedrørende behandling af personoplysninger i forbindelse med Domstolens udførelse af sine judicielle opgaver

(2019/C 383/02)

DOMSTOLEN HAR,

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 19,

under henvisning til, at det fremgår af artikel 8, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), at »[e]nhver har ret til beskyttelse af personoplysninger, der vedrører den pågældende«,

under henvisning til, at det fremgår af chartrets artikel 8, stk. 3, at »[o]verholdelsen af [...] regler [om beskyttelse af personoplysninger] er underlagt en uafhængig myndigheds kontrol«,

under henvisning til, at Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelses tilsynsopgaver i henhold til artikel 57, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1725 af 23. oktober 2018 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af forordning (EF) nr. 45/2001 og afgørelse nr. 1247/2002/EF ikke omfatter Domstolens behandling af personoplysninger, når den handler i sin egenskab af domstol,

under henvisning til, at EU-lovgiver hvad angår tilsynet med en sådan behandling under henvisning til chartrets artikel 8, stk. 3, i 74. betragtning til forordning (EU) 2018/1725 har foreslået, at der etableres et uafhængigt tilsyn, f.eks. gennem en intern mekanisme,

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

1.   Hvis en fysisk person anmoder Domstolens justitssekretær om at træffe en afgørelse i sin egenskab af ansvarlig for behandlingen af personoplysninger under udførelsen af Domstolens judicielle opgaver, meddeler denne den registrerede sin afgørelse inden for en frist på to måneder fra datoen for indgivelsen af anmodningen. Er anmodningen ikke besvaret inden for denne frist, anses dette for et stiltiende afslag.

2.   En afgørelse, som er truffet af Domstolens justitssekretær i sin egenskab af ansvarlig for behandlingen af personoplysninger under udførelsen af Domstolens judicielle opgaver vedrørende en anmodning som omhandlet i stk. 1 eller på eget initiativ, kan påklages til det i artikel 2 omhandlede udvalg (herefter »udvalget«) på de i artikel 3 fastsatte betingelser.

Artikel 2

1.   Udvalget består af en formand og to medlemmer, som vælges blandt dommerne og generaladvokaterne ved Domstolen.

2.   Formanden og medlemmerne af udvalget udnævnes af Domstolen efter forslag fra Domstolens præsident for den resterende del af dennes mandatperiode.

3.   Domstolen udnævner ligeledes efter forslag fra Domstolens præsident suppleanter, som deltager i udvalget, hvis et eller flere medlemmer af udvalget har forfald. Suppleanterne erstatter de medlemmer, som har forfald, efter den protokollære rangorden.

4.   Hvis formanden for udvalget har forfald, føres forsædet af et medlem eller en suppleant efter den protokollære rangorden.

5.   Udvalget holder møde efter indkaldelse fra formanden. Formanden fastsætter dagsordenen for møderne og udarbejder referat heraf.

6.   Udvalget bistås i sit arbejde af den juridiske rådgiver om administrative spørgsmål i Den Europæiske Unions Domstol.

Artikel 3

1.   Klagen indgives af den fysiske person, som er berørt af den i artikel 1, stk. 2, omhandlede afgørelse, eller af dennes repræsentant inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af afgørelsen eller, hvor det er relevant, fra den dato, hvor denne person har fået kendskab til afgørelsen.

2.   Klagen indgives på et af Den Europæiske Unions officielle sprog.

Artikel 4

1.   Hvis klagen opfylder betingelserne i artikel 3, foretager udvalget en ny vurdering af de faktiske og retlige oplysninger, som har givet anledning til vedtagelsen af den i artikel 1, stk. 2, omhandlede afgørelse.

2.   Udvalget kan høre enhver person, i forhold til hvilken høring findes nødvendig.

3.   Udvalget kan ophæve, og i dette tilfælde ligeledes ændre, eller bekræfte den i artikel 1, stk. 2, omhandlede afgørelse. Udvalgets afgørelse erstatter i forhold til klageren den i artikel 1, stk. 2, omhandlede afgørelse.

4.   Udvalget meddeler klageren sin afgørelse, som træffes inden for en frist på fire måneder fra indgivelsen af klagen. Har udvalget ikke truffet udtrykkelig afgørelse inden for denne frist, anses dette for at have bekræftet den i artikel 1, stk. 2, omhandlede afgørelse.

5.   Ved klagerens anlæggelse af et søgsmål til prøvelse af en afgørelse som omhandlet i artikel 1, stk. 2, ophører udvalgets kompetence til at behandle en klage indgivet til dette over afgørelsen.

Artikel 5

Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

Udfærdiget i Luxembourg, den 8. oktober 2019.

A. CALOT ESCOBAR

Justitssekretær

K. LENAERTS

Præsident

---

Retten

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/4 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/4

---

RETTENS AFGØRELSE

af 16. oktober 2019

om indførelse af en intern kontrolmekanisme vedrørende behandling af personoplysninger i forbindelse med Rettens udførelse af sine judicielle opgaver

(2019/C 383/03)

RETTEN HAR,

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 19,

under henvisning til, at det fremgår af artikel 8, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), at »[e]nhver har ret til beskyttelse af personoplysninger, der vedrører den pågældende«,

under henvisning til, at det fremgår af chartrets artikel 8, stk. 3, at »[o]verholdelsen af [...] regler [om beskyttelse af personoplysninger] er underlagt en uafhængig myndigheds kontrol«,

under henvisning til, at Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelses tilsynsopgaver i henhold til artikel 57, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1725 af 23. oktober 2018 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af forordning (EF) nr. 45/2001 og afgørelse nr. 1247/2002/EF ikke omfatter Rettens behandling af personoplysninger, når den handler i sin egenskab af domstol,

under henvisning til, at EU-lovgiver hvad angår tilsynet med en sådan behandling under henvisning til chartrets artikel 8, stk. 3, i 74. betragtning til forordning 2018/1725 har foreslået, at der etableres et uafhængigt tilsyn, f.eks. gennem en intern mekanisme,

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

1.   Hvis en fysisk person anmoder Rettens justitssekretær om at træffe en afgørelse i sin egenskab af ansvarlig for behandlingen af personoplysninger under udførelsen af Rettens judicielle opgaver, meddeler denne den registrerede sin afgørelse inden for en frist på to måneder fra datoen for indgivelsen af anmodningen. Er anmodningen ikke besvaret inden for denne frist, anses dette for et stiltiende afslag.

2.   En afgørelse, som er truffet af Rettens justitssekretær i sin egenskab af ansvarlig for behandlingen af personoplysninger under udførelsen af Rettens judicielle opgaver vedrørende en anmodning som omhandlet i stk. 1 eller på eget initiativ, kan påklages til det i artikel 2 omhandlede udvalg (herefter »udvalget«) på de i artikel 3 fastsatte betingelser.

Artikel 2

1.   Udvalget består af en formand og to medlemmer, som vælges blandt dommerne ved Retten.

2.   Formanden og medlemmerne af udvalget udnævnes af Retten efter forslag fra Rettens præsident for dennes mandatperiode.

3.   Retten udnævner ligeledes efter forslag fra Rettens præsident suppleanter, som deltager i udvalget, hvis et eller flere medlemmer af udvalget har forfald. Suppleanterne erstatter de medlemmer, som har forfald, efter den protokollære rangorden.

4.   Hvis formanden for udvalget har forfald, føres forsædet af et medlem eller en suppleant efter den protokollære rangorden.

5.   Udvalget holder møde efter indkaldelse fra formanden. Formanden fastsætter dagsordenen for møderne og udarbejder referat heraf.

6.   Udvalget bistås i sit arbejde af den juridiske rådgiver om administrative spørgsmål i Den Europæiske Unions Domstol.

Artikel 3

1.   Klagen indgives af den fysiske person, som er berørt af den i artikel 1, stk. 2, omhandlede afgørelse, eller af dennes repræsentant inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af afgørelsen eller, hvor det er relevant, fra den dato, hvor denne person har fået kendskab til afgørelsen.

2.   Klagen indgives på et af Den Europæiske Unions officielle sprog.

Artikel 4

1.   Hvis klagen opfylder betingelserne i artikel 3, foretager udvalget en ny vurdering af de faktiske og retlige oplysninger, som har givet anledning til vedtagelsen af den i artikel 1, stk. 2, omhandlede afgørelse.

2.   Udvalget kan høre enhver person, i forhold til hvilken høring findes nødvendig.

3.   Udvalget kan ophæve, og i dette tilfælde ligeledes ændre, eller bekræfte den i artikel 1, stk. 2, omhandlede afgørelse. Udvalgets afgørelse erstatter i forhold til klageren den i artikel 1, stk. 2, omhandlede afgørelse.

4.   Udvalget meddeler klageren sin afgørelse, som træffes inden for en frist på fire måneder fra indgivelsen af klagen. Har udvalget ikke truffet udtrykkelig afgørelse inden for denne frist, anses dette for at have bekræftet den i artikel 1, stk. 2, omhandlede afgørelse.

5.   Ved klagerens anlæggelse af et søgsmål til prøvelse af en afgørelse som omhandlet i artikel 1, stk. 2, ophører udvalgets kompetence til at behandle en klage indgivet til dette over afgørelsen.

Artikel 5

Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

Udfærdiget i Luxembourg, den 16. oktober 2019.

E. COULON

Justitssekretær

M. VAN DER WOUDE

Præsident

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/6 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/6

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. september 2019 – TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV og Sambucus eV mod Europa-Kommissionen, Monsanto Europe, Monsanto Company, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA)

(Sag C-82/17 P) (1)

(Appel - miljø - genetisk modificerede produkter - Kommissionens afgørelse om tilladelse til markedsføring af produkter, der indeholder genetisk modificeret MON 87701 x MON 89788-sojabønne - forordning (EF) nr. 1367/2006 - artikel 10, stk. 1 - anmodning om intern prøvelse af en afgørelse truffet i medfør af bestemmelser om offentlig deltagelse i beslutningsprocesser på miljøområdet - afslag på ansøgningen)

(2019/C 383/04)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV og Sambucus eV (ved K. Smith, QC, og barrister J. Stevenson)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved L. Flynn, G. Gattinara og C. Valero, som befuldmægtigede), Monsanto Europe, Monsanto Company (først ved avocat M. Pittie, derefter ved avocats P. Honoré og A. Helfer), Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV og Sambucus eV bærer hver deres egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV og Sambucus eV bærer hver deres egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.

| 3) | Monsanto Europe og Monsanto Company bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Monsanto Europe og Monsanto Company bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 129 af 24.4.2017.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/7 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/7

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. september 2019 – VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH mod Google LLC, der er indtrådt i Google Inc.s rettigheder (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Berlin – Tyskland)

(Sag C-299/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - industripolitik - tilnærmelse af lovgivningerne - direktiv 98/34/EF - informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester - artikel 1, nr. 11) - begrebet »teknisk forskrift«)

(2019/C 383/05)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Berlin

Parter i hovedsagen

Sagsøger: VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH

Sagsøgt: Google LLC, der er indtrådt i Google Inc.s rettigheder

Konklusion

Artikel 1, nr. 11), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/48/EF af 20. juli 1998, skal fortolkes således, at en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, som forbyder udelukkende kommercielle operatører af søgemaskiner og kommercielle udbydere af tjenester, der behandler indhold på tilsvarende måde, at gøre presseprodukter eller dele heraf (undtagen enkelte ord og meget små tekstuddrag) tilgængelige for almenheden, udgør en »teknisk forskrift« som omhandlet i denne bestemmelse, hvis udkast på forhånd skal meddeles Europa-Kommissionen i henhold til artikel 8, stk. 1, første afsnit, i direktiv 98/34, som ændret ved direktiv 98/48.

---

(1)  EUT C 309 af 18.9.2017.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/7 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/7

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. september 2019 – A, B, C, D, E, F og G mod Staatssecretaris van Economische Zaken (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank Rotterdam – Nederlandene)

(Sag C-347/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - beskyttelse af sundheden - hygiejnepakke - forordning (EF) nr. 853/2004 - forordning (EF) nr. 854/2004 - hygiejne for animalske fødevarer - fjerkrækød - inspektionen efter slagtning af slagtekroppe - synlig kontaminering af en slagtekrop - tilgang om nultolerance)

(2019/C 383/06)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank Rotterdam

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: A, B, C, D, E, F og G

Sagsøgt: Staatssecretaris van Economische Zaken

Konklusion

| 1) | Kapitel IV, nr. 5 og 8, i afsnit II i bilag III til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 af 29. april 2004 om særlige hygiejnebestemmelser for animalske fødevarer skal fortolkes således, at begrebet »kontaminering« omfatter ikke blot kontaminering med fækalier, men ligeledes kontaminering med kroindhold og galde. |
| --- | --- |

1)

Kapitel IV, nr. 5 og 8, i afsnit II i bilag III til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 af 29. april 2004 om særlige hygiejnebestemmelser for animalske fødevarer skal fortolkes således, at begrebet »kontaminering« omfatter ikke blot kontaminering med fækalier, men ligeledes kontaminering med kroindhold og galde.

| 2) | Kapitel IV, nr. 5 og 8, i afsnit II i bilag III til forordning nr. 853/2004 skal fortolkes således, at en fjerkræslagtekrop ikke længere må have nogen synlig kontaminering efter rengøringsstadiet og før nedkølingsstadiet. |
| --- | --- |

2)

Kapitel IV, nr. 5 og 8, i afsnit II i bilag III til forordning nr. 853/2004 skal fortolkes således, at en fjerkræslagtekrop ikke længere må have nogen synlig kontaminering efter rengøringsstadiet og før nedkølingsstadiet.

| 3) | Kapitel II, del D, nr. 1, i afsnit I i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 854/2004 af 29. april 2004 om særlige bestemmelser for tilrettelæggelsen af den offentlige kontrol af animalske produkter til konsum, som ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 739/2011 af 27. juli 2011, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for, at den kompetente myndighed, med henblik på en inspektion af fjerkræslagtekroppene, fjerner sidstnævnte fra slagtelinjen og foretager en såvel udvendig som indvendig undersøgelse af disse slagtekroppe, om fornødent ved at løfte disses fedtvæv, forudsat at denne undersøgelse ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at sikre effektiviteten af denne kontrol, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve. |
| --- | --- |

3)

Kapitel II, del D, nr. 1, i afsnit I i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 854/2004 af 29. april 2004 om særlige bestemmelser for tilrettelæggelsen af den offentlige kontrol af animalske produkter til konsum, som ændret ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 739/2011 af 27. juli 2011, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for, at den kompetente myndighed, med henblik på en inspektion af fjerkræslagtekroppene, fjerner sidstnævnte fra slagtelinjen og foretager en såvel udvendig som indvendig undersøgelse af disse slagtekroppe, om fornødent ved at løfte disses fedtvæv, forudsat at denne undersøgelse ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at sikre effektiviteten af denne kontrol, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve.

---

(1)  EUT C 300 af 11.9.2017.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/8 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/8

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 5. september 2019 – Den Europæiske Union repræsenteret ved Den Europæiske Unions Domstol mod Guardian Europe Sàrl og Den Europæiske Union repræsenteret ved Europa-Kommissionen (sag C-447/17 P) og Guardian Europe Sàrl mod Den Europæiske Union repræsenteret ved Den Europæiske Unions Domstol og Den Europæiske Union repræsenteret ved Europa-Kommissionen (sag C-479/17 P)

(Forenede sager C-447/17 P og C-479/17 P) (1)

(Appel - erstatningssøgsmål - artikel 340, stk. 2, TEUF - urimeligt lang sagsbehandlingstid ved Den Europæiske Unions Ret - erstatning for tab, som hævdes lidt af sagsøgeren - begrebet »en enkelt virksomhed« - materiel skade - bankgarantiomkostninger - årsagssammenhæng - tab af indtægter - ikke-økonomisk skade - Den Europæiske Unions ansvar for skade forvoldt ved tilsidesættelser af EU-retten som følge af en afgørelse fra Retten - Unionen ikke ansvarlig)

(2019/C 383/07)

Processprog: engelsk

Parter

(Sag C-447/17 P)

Appellant: Den Europæiske Union, repræsenteret ved Den Europæiske Unions Domstol (først ved J. Inghelram og K. Sawyer, derefter ved J. Inghelram som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Guardian Europe Sàrl (ved solicitor C. O’Daly og avocat F. Louis) og Den Europæiske Union, repræsenteret ved Europa-Kommissionen (ved N. Khan, A. Dawes og C. Urraca Caviedes, som befuldmægtigede)

(Sag C-479/17 P)

Appellant: Guardian Europe Sàrl (ved solicitor C. O’Daly og avocat F. Louis)

De andre parter i appelsagen: Den Europæiske Union, repræsenteret ved Den Europæiske Unions Domstol (først ved J. Inghelram og K. Sawyer, derefter ved J. Inghelram, som befuldmægtigede) og Den Europæiske Union, repræsenteret ved Europa-Kommissionen (ved N. Khan, A. Dawes og C. Urraca Caviedes, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Punkt 1 i domskonklusionen i Den Europæiske Unions Rets dom af 7. juni 2017, Guardian Europe mod Den Europæiske Union (T-673/15, EU:T:2017:377), ophæves. |
| --- | --- |

1)

Punkt 1 i domskonklusionen i Den Europæiske Unions Rets dom af 7. juni 2017, Guardian Europe mod Den Europæiske Union (T-673/15, EU:T:2017:377), ophæves.

| 2) | Hovedappellen i sag C-479/17 P, anlagt af Guardian Europe Sàrl, forkastes. |
| --- | --- |

2)

Hovedappellen i sag C-479/17 P, anlagt af Guardian Europe Sàrl, forkastes.

| 3) | Kontraappellen i sag C-479/17 P, anlagt af Den Europæiske Union, repræsenteret ved Den Europæiske Unions Domstol, forkastes. |
| --- | --- |

3)

Kontraappellen i sag C-479/17 P, anlagt af Den Europæiske Union, repræsenteret ved Den Europæiske Unions Domstol, forkastes.

| 4) | Den Europæiske Union, repræsenteret ved Den Europæiske Unions Domstol, frifindes i det af Guardian Europe Sàrl anlagte erstatningssøgsmål, for så vidt som det med søgsmålet tilsigtes at opnå en erstatning på 936 000 EUR for det angivelige økonomiske tab, som bestod i betaling af omkostninger til en bankgaranti ud over den rimelige sagsbehandlingstid i den sag, der gav anledning til dom af 27. september 2012, Guardian Industries og Guardian Europe mod Kommissionen (T-82/08, EU:T:2012:494). |
| --- | --- |

4)

Den Europæiske Union, repræsenteret ved Den Europæiske Unions Domstol, frifindes i det af Guardian Europe Sàrl anlagte erstatningssøgsmål, for så vidt som det med søgsmålet tilsigtes at opnå en erstatning på 936 000 EUR for det angivelige økonomiske tab, som bestod i betaling af omkostninger til en bankgaranti ud over den rimelige sagsbehandlingstid i den sag, der gav anledning til dom af 27. september 2012, Guardian Industries og Guardian Europe mod Kommissionen (T-82/08, EU:T:2012:494).

| 5) | Guardian Europe Sàrl bærer sine egne omkostninger og betaler samtlige omkostninger afholdt af Den Europæiske Union, repræsenteret ved både Den Europæiske Unions Domstol og ved Kommissionen, såvel i sagen i første instans som inden for rammerne af appellen i sag C-447/17 P og i hovedappellen i sag C-479/17 P. |
| --- | --- |

5)

Guardian Europe Sàrl bærer sine egne omkostninger og betaler samtlige omkostninger afholdt af Den Europæiske Union, repræsenteret ved både Den Europæiske Unions Domstol og ved Kommissionen, såvel i sagen i første instans som inden for rammerne af appellen i sag C-447/17 P og i hovedappellen i sag C-479/17 P.

| 6) | Den Europæiske Union, repræsenteret ved Den Europæiske Unions Domstol, bærer sine egne omkostninger og betaler samtlige omkostninger afholdt af Guardian Europe Sàrl inden for rammerne af kontraappellen i sag C-479/17 P. |
| --- | --- |

6)

Den Europæiske Union, repræsenteret ved Den Europæiske Unions Domstol, bærer sine egne omkostninger og betaler samtlige omkostninger afholdt af Guardian Europe Sàrl inden for rammerne af kontraappellen i sag C-479/17 P.

---

(1)  EUT C 369 af 30.10.2017.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/9 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/9

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. september 2019 – Federazione Italiana Golf (FIG) mod Istituto Nazionale di Statistica (ISTAT) og Ministero dell’Economia e delle Finanze (sag C-612/17) og Federazione Italiana Sport Equestri (FISE) mod Istituto Nazionale di Statistica (ISTAT) (sag C-613/17) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte dei Conti – Italien)

(Forenede sager C-612/17 og C-613/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forordning (EU) nr. 549/2013 - det europæiske national- og regionalregnskabssystem i Den Europæiske Union - nr. 20.15 i bilag A - en national olympiske komités kontrol af nationale idrætsforbund, der er konstitueret i form af nonprof-itinstitutioner (NPI) - nr. 20.15, andet punktum, i bilag A - begrebet »offentlige foranstaltninger i form af generelle bestemmelser, der gælder for alle enheder, som udøver samme aktivitet« - rækkevidde - nr. 20.15, første punktum, i bilag A - begrebet »beføjelse til at bestemme [en NPI’s] generelle politik eller strategi« - rækkevidde - nr. 2.39, litra d), nr. 20.15, litra d), og nr. 20309, litra i), sidste punktum, i bilag A - hensyntagen til kontingenter betalt af medlemmerne til NPI’en)

(2019/C 383/08)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte dei Conti

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Federazione Italiana Golf (FIG) (sag C-612/17) og Federazione Italiana Sport Equestri (FISE) (sag C-613/17)

Sagsøgte: Istituto Nazionale di Statistica - ISTAT, Ministero dell'Economia e delle Finanze (sag C-612/17), Istituto Nazionale di Statistica (ISTAT) (sag C-613/17)

Konklusion

| 1) | Udtrykket »offentlige foranstaltninger i form af generelle bestemmelser, der gælder for alle enheder, som udøver samme aktivitet«, der fremgår af nr. 20.15, andet punktum, i bilag A til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 549/2013 af 21. maj 2013 om det europæiske national- og regionalregnskabssystem i Den Europæiske Union, skal fortolkes således, at det omfatter enhver foranstaltning fra en enhed i den offentlige sektor, der opstiller eller anvender bestemmelser, som tilsigter uden forskel og ensartet at underkaste alle enheder på det pågældende aktivitetsområde globale, brede og abstrakte regler eller almindelige retningslinjer, uden at denne ordning navnlig på grund af sin »overdrevne« art eller karakter som omhandlet i nr. 20 309, litra h), i bilag A til forordning nr. 549/2013 de facto kan diktere den generelle politik eller strategi for enhederne på det pågældende aktivitetsområde. |
| --- | --- |

1)

Udtrykket »offentlige foranstaltninger i form af generelle bestemmelser, der gælder for alle enheder, som udøver samme aktivitet«, der fremgår af nr. 20.15, andet punktum, i bilag A til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 549/2013 af 21. maj 2013 om det europæiske national- og regionalregnskabssystem i Den Europæiske Union, skal fortolkes således, at det omfatter enhver foranstaltning fra en enhed i den offentlige sektor, der opstiller eller anvender bestemmelser, som tilsigter uden forskel og ensartet at underkaste alle enheder på det pågældende aktivitetsområde globale, brede og abstrakte regler eller almindelige retningslinjer, uden at denne ordning navnlig på grund af sin »overdrevne« art eller karakter som omhandlet i nr. 20 309, litra h), i bilag A til forordning nr. 549/2013 de facto kan diktere den generelle politik eller strategi for enhederne på det pågældende aktivitetsområde.

| 2) | Begrebet »beføjelse til at bestemme [en nonprofit-institutions (NPI)] generelle politik eller strategi« som omhandlet i nr. 20.15, første punktum, i bilag A til forordning nr. 549/2013 skal fortolkes som en offentlig forvaltnings evne til varigt og permanent at udøve en reel og substantiel indflydelse på definitionen og selve gennemførelsen af NPI’ens mål, dens aktiviteter og operationelle aspekter samt de strategiske orienteringer og retningslinjer, som NPI’en har til hensigt at følge i udøvelsen af dens aktiviteter. I sager som de i hovedsagerne omhandlede påhviler det, henset til de kontrolindikatorer, der er omhandlet i nr. 2.39, litra a)-e), og nr. 20.15, litra a)-e), i bilag A til forordning nr. 549/2013, samt henset til de tilsvarende kontrolindikatorer, som finder anvendelse på de NPI’er, der er omhandlet i nr. 20 309 i bilag A til denne forordning, den nationale ret at efterprøve, om en offentlig forvaltning såsom den i hovedsagerne omhandlede nationale olympiske komité udøver en offentlig kontrol over de nationale idrætsforbund, som er konstitueret i form af NPI’er som de i hovedsagerne omhandlede, idet den til dette formål skal foretage en helhedsvurdering, der omfatter en skønsmæssig afgørelse i overensstemmelse med nr. 2.39, sidste punktum, nr. 20.15, 5.-8. punktum, og nr. 20 310, i bilag A til den nævnte forordning. |
| --- | --- |

2)

Begrebet »beføjelse til at bestemme [en nonprofit-institutions (NPI)] generelle politik eller strategi« som omhandlet i nr. 20.15, første punktum, i bilag A til forordning nr. 549/2013 skal fortolkes som en offentlig forvaltnings evne til varigt og permanent at udøve en reel og substantiel indflydelse på definitionen og selve gennemførelsen af NPI’ens mål, dens aktiviteter og operationelle aspekter samt de strategiske orienteringer og retningslinjer, som NPI’en har til hensigt at følge i udøvelsen af dens aktiviteter. I sager som de i hovedsagerne omhandlede påhviler det, henset til de kontrolindikatorer, der er omhandlet i nr. 2.39, litra a)-e), og nr. 20.15, litra a)-e), i bilag A til forordning nr. 549/2013, samt henset til de tilsvarende kontrolindikatorer, som finder anvendelse på de NPI’er, der er omhandlet i nr. 20 309 i bilag A til denne forordning, den nationale ret at efterprøve, om en offentlig forvaltning såsom den i hovedsagerne omhandlede nationale olympiske komité udøver en offentlig kontrol over de nationale idrætsforbund, som er konstitueret i form af NPI’er som de i hovedsagerne omhandlede, idet den til dette formål skal foretage en helhedsvurdering, der omfatter en skønsmæssig afgørelse i overensstemmelse med nr. 2.39, sidste punktum, nr. 20.15, 5.-8. punktum, og nr. 20 310, i bilag A til den nævnte forordning.

| 3) | Nr. 2.39, litra d), nr. 20.15, litra d), og nr. 20 309, litra i), sidste punktum, i bilag A til forordning nr. 549/2013 skal fortolkes således, at der skal tages hensyn til de kontingenter, der betales af medlemmerne af en privatretlig NPI, såsom de i hovedsagerne omhandlede nationale idrætsforbund, med henblik på at efterprøve, om der foreligger en offentlig kontrol. Sådanne kontingenter kan uafhængigt af, om de skal betales af privatpersoner, og hvorledes de skal kvalificeres retligt i national lovgivning, inden for rammerne af den kontrolindikator vedrørende finansieringsgraden, der er omhandlet i nr. 2.39, litra d), og nr. 20.15, litra d), i bilag A til denne forordning, være offentlige, når der er tale om obligatoriske bidrag, der, uden nødvendigvis at udgøre modydelsen til den faktiske anvendelse af de leverede tjenesteydelser, opkræves i en offentlig interesse til fordel for nationale idrætsforbund, der har et monopol på den sportsdisciplin, som de har ansvaret for, i den forstand at sportsudøvelsen i sin offentlige dimension er underlagt deres enekompetence, medmindre disse forbund ikke bevarer den organisatoriske og budgetmæssige beslutningskompetence for så vidt angår disse kontingenter, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve. Såfremt den nationale ret når frem til den konklusion, at de nævnte kontingenter skal anses for at være offentlige bidrag, skal denne ret, selv om den offentlige sektor næsten fuldt ud finansierer de pågældende nationale idrætsforbund, endvidere efterprøve, om kontrollerne med de midler, der stilles til rådighed, er restriktive nok til reelt og substantielt at påvirke de nævnte forbunds generelle politik eller program, eller om disse forbund stadig kan bestemme denne politik eller strategi. |
| --- | --- |

3)

Nr. 2.39, litra d), nr. 20.15, litra d), og nr. 20 309, litra i), sidste punktum, i bilag A til forordning nr. 549/2013 skal fortolkes således, at der skal tages hensyn til de kontingenter, der betales af medlemmerne af en privatretlig NPI, såsom de i hovedsagerne omhandlede nationale idrætsforbund, med henblik på at efterprøve, om der foreligger en offentlig kontrol. Sådanne kontingenter kan uafhængigt af, om de skal betales af privatpersoner, og hvorledes de skal kvalificeres retligt i national lovgivning, inden for rammerne af den kontrolindikator vedrørende finansieringsgraden, der er omhandlet i nr. 2.39, litra d), og nr. 20.15, litra d), i bilag A til denne forordning, være offentlige, når der er tale om obligatoriske bidrag, der, uden nødvendigvis at udgøre modydelsen til den faktiske anvendelse af de leverede tjenesteydelser, opkræves i en offentlig interesse til fordel for nationale idrætsforbund, der har et monopol på den sportsdisciplin, som de har ansvaret for, i den forstand at sportsudøvelsen i sin offentlige dimension er underlagt deres enekompetence, medmindre disse forbund ikke bevarer den organisatoriske og budgetmæssige beslutningskompetence for så vidt angår disse kontingenter, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve. Såfremt den nationale ret når frem til den konklusion, at de nævnte kontingenter skal anses for at være offentlige bidrag, skal denne ret, selv om den offentlige sektor næsten fuldt ud finansierer de pågældende nationale idrætsforbund, endvidere efterprøve, om kontrollerne med de midler, der stilles til rådighed, er restriktive nok til reelt og substantielt at påvirke de nævnte forbunds generelle politik eller program, eller om disse forbund stadig kan bestemme denne politik eller strategi.

---

(1)  EUT C 22 af 22.1.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/11 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/11

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 11. september 2019 – Oana Mădălina Călin mod Direcția Regională a Finanțelor Publice Ploiești – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Dâmbovița, Statul Român – Ministerul Finanțelor Publice og Administrația Fondului pentru Mediu (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Ploiești – Rumænien)

(Sag C-676/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - EU-retlige principper - procesautonomi - ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet - retssikkerhedsprincippet - retskraft - tilbagebetaling af afgifter, som en medlemsstat har opkrævet i strid med EU-retten - endelig retsafgørelse, der pålægger betaling af en afgift, der er uforenelig med EU-retten - anmodning om genoptagelse af en retsafgørelse - frist for indgivelse af denne anmodning)

(2019/C 383/09)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Ploiești

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Oana Mădălina Călin

Sagsøgte: Direcția Regională a Finanțelor Publice Ploiești – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Dâmbovița, Statul Român – Ministerul Finanțelor Publice og Administrația Fondului pentru Mediu

Konklusion

| 1) | EU-retten, og navnlig ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet, skal fortolkes således, at den principielt ikke er til hinder for en national bestemmelse, som den fortolkes ved en dom afsagt af en national retsinstans, hvorved der fastsættes en præklusionsfrist på en måned til at indgive en anmodning om genoptagelse af en endelig retsafgørelse, der er afsagt i strid med EU-retten, og hvilken frist løber fra forkyndelsen af den afgørelse, der ønskes genoptaget. |
| --- | --- |

1)

EU-retten, og navnlig ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet, skal fortolkes således, at den principielt ikke er til hinder for en national bestemmelse, som den fortolkes ved en dom afsagt af en national retsinstans, hvorved der fastsættes en præklusionsfrist på en måned til at indgive en anmodning om genoptagelse af en endelig retsafgørelse, der er afsagt i strid med EU-retten, og hvilken frist løber fra forkyndelsen af den afgørelse, der ønskes genoptaget.

| 2) | Effektivitetsprincippet, sammenholdt med retssikkerhedsprincippet, skal imidlertid fortolkes således, at det er til hinder for, at en national retsinstans under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede anvender en præklusionsfrist på en måned til at indgive en anmodning om genoptagelse af en endelig retsafgørelse, når den dom, hvorved den nævnte frist blev fastsat, endnu ikke var offentliggjort i Monitorul Oficial al României, da anmodningen blev indgivet. |
| --- | --- |

2)

Effektivitetsprincippet, sammenholdt med retssikkerhedsprincippet, skal imidlertid fortolkes således, at det er til hinder for, at en national retsinstans under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede anvender en præklusionsfrist på en måned til at indgive en anmodning om genoptagelse af en endelig retsafgørelse, når den dom, hvorved den nævnte frist blev fastsat, endnu ikke var offentliggjort i Monitorul Oficial al României, da anmodningen blev indgivet.

---

(1)  EUT C 63 af 19.2.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/12 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/12

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. september 2019 – Cofemel – Sociedade de Vestuário SA mod G-Star Raw CV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal de Justiça – Portugal)

(Sag C-683/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - intellektuel og industriel ejendomsret - ophavsret og beslægtede rettigheder - direktiv 2001/29/EF - artikel 2, litra a) - begrebet »værk« - ophavsretlig beskyttelse af værker - betingelser - forholdet til beskyttelsen af design - direktiv 98/71/EF - forordning (EF) nr. 6/2002 - tøjmodeller)

(2019/C 383/10)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Supremo Tribunal de Justiça

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Cofemel – Sociedade de Vestuário SA

Sagsøgt: G-Star Raw CV

Konklusion

Artikel 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en national lovgivning tildeler en ophavsretlig beskyttelse til modeller, såsom de i hovedsagen omhandlede tøjmodeller, med den begrundelse, at de ud over deres funktionsmæssige formål frembringer en særegen og karakteristisk visuel effekt set ud fra en æstetisk synsvinkel.

---

(1)  EUT C 52 af 12.2.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/12 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/12

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 4. september 2019 – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV mod Prime Champ Deutschland Pilzkulturen GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof – Tyskland)

(Sag C-686/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - fælles markedsordning for landbrugsprodukter - frugt og grøntsager - handelsnormer - begrebet »oprindelsesland« - forordning (EF) nr. 1234/2007 - artikel 113a, stk. 1 - forordning (EU) nr. 1308/2013 - artikel 76, stk. 1 - definitioner vedrørende varers ikke-præferenceoprindelse - forordning (EØF) nr. 2913/92 - artikel 23, stk. 1, og artikel 23, stk. 2, litra b) - forordning (EU) nr. 952/2013 - artikel 60, stk. 1 - delegeret forordning (EU) 2015/2446 - artikel 31, litra b) - produktionstrin, der finder sted i en anden medlemsstat - mærkning af levnedsmidler - forbud mod mærkning, der kan vildlede i forbrugeren - direktiv 2000/13/EF - artikel 2, stk. 1, litra a), nr. i) - forordning (EU) nr. 1169/2011 - artikel 7, stk. 1, litra a) - artikel 1, stk. 4 - artikel 2, stk. 3 - præciserende angivelser)

(2019/C 383/11)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

Sagsøgt: Prime Champ Deutschland Pilzkulturen GmbH

Konklusion

| 1) | Artikel 113a, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter, som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 361/2008 af 14. april 2008, og artikel 76, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 af 17. december 2013 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 922/72, (EØF) nr. 234/79, (EF) nr. 1037/2001 og nr. 1234/2007 skal fortolkes således, at der ved definitionen af begrebet »oprindelsesland«, som er omhandlet i disse bestemmelser, skal tages udgangspunkt i forordningerne på toldområdet med henblik på fastsættelsen af varers ikke-præferenceoprindelse, dvs. artikel 23 ff. i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks og artikel 60 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 af 9. oktober 2013 om EU-toldkodeksen. |
| --- | --- |

1)

Artikel 113a, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter, som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 361/2008 af 14. april 2008, og artikel 76, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 af 17. december 2013 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 922/72, (EØF) nr. 234/79, (EF) nr. 1037/2001 og nr. 1234/2007 skal fortolkes således, at der ved definitionen af begrebet »oprindelsesland«, som er omhandlet i disse bestemmelser, skal tages udgangspunkt i forordningerne på toldområdet med henblik på fastsættelsen af varers ikke-præferenceoprindelse, dvs. artikel 23 ff. i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks og artikel 60 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 af 9. oktober 2013 om EU-toldkodeksen.

| 2) | Artikel 23, stk. 1, og artikel 23, stk. 2, litra b), i forordning nr. 2913/92 og artikel 60, stk. 1, i forordning nr. 952/2013, sammenholdt med artikel 31, litra b), i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/2446 af 28. juli 2015 til supplering af forordning nr. 952/2013 med nærmere regler angående visse bestemmelser i EU-toldkodeksen, skal fortolkes således, at oprindelseslandet for champignoner er høstlandet i disse bestemmelsers forstand, uanset at væsentlige produktionstrin finder sted i andre medlemsstater i Den Europæiske Union, og at champignonerne først indføres på det område, hvor de høstes, tre eller færre dage inden den første høst. |
| --- | --- |

2)

Artikel 23, stk. 1, og artikel 23, stk. 2, litra b), i forordning nr. 2913/92 og artikel 60, stk. 1, i forordning nr. 952/2013, sammenholdt med artikel 31, litra b), i Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/2446 af 28. juli 2015 til supplering af forordning nr. 952/2013 med nærmere regler angående visse bestemmelser i EU-toldkodeksen, skal fortolkes således, at oprindelseslandet for champignoner er høstlandet i disse bestemmelsers forstand, uanset at væsentlige produktionstrin finder sted i andre medlemsstater i Den Europæiske Union, og at champignonerne først indføres på det område, hvor de høstes, tre eller færre dage inden den første høst.

| 3) | Det generelle forbud mod at vildlede forbrugeren med hensyn til levnedsmidlers oprindelsesland, der er fastsat i artikel 2, stk. 1, litra a), nr. i), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13 af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler og artikel 7, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1169/2011 af 25. oktober 2011 om fødevareinformation til forbrugerne, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1924/2006 og (EF) nr. 1925/2006 og om ophævelse af Kommissionens direktiv 87/250/EØF, Rådets direktiv 90/496/EØF, Kommissionens direktiv 1999/10/EF, direktiv 2000/13, Kommissionens direktiv 2002/67/EF og 2008/5/EF og Kommissionens forordning (EF) nr. 608/2004 finder for så vidt angår frugter og friske grøntsager ikke anvendelse på den obligatoriske angivelse af oprindelse i henhold til artikel 113a, stk. 1, i forordning nr. 1234/2007, som ændret ved forordning (EF) nr. 361/2008, og artikel 76, stk. 1, i forordning nr. 1308/2013. |
| --- | --- |

3)

Det generelle forbud mod at vildlede forbrugeren med hensyn til levnedsmidlers oprindelsesland, der er fastsat i artikel 2, stk. 1, litra a), nr. i), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13 af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler og artikel 7, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1169/2011 af 25. oktober 2011 om fødevareinformation til forbrugerne, om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1924/2006 og (EF) nr. 1925/2006 og om ophævelse af Kommissionens direktiv 87/250/EØF, Rådets direktiv 90/496/EØF, Kommissionens direktiv 1999/10/EF, direktiv 2000/13, Kommissionens direktiv 2002/67/EF og 2008/5/EF og Kommissionens forordning (EF) nr. 608/2004 finder for så vidt angår frugter og friske grøntsager ikke anvendelse på den obligatoriske angivelse af oprindelse i henhold til artikel 113a, stk. 1, i forordning nr. 1234/2007, som ændret ved forordning (EF) nr. 361/2008, og artikel 76, stk. 1, i forordning nr. 1308/2013.

| 4) | EU-retten skal fortolkes således, at præciserende angivelser ikke kan tilføjes til den obligatoriske angivelse af oprindelseslandet i henhold til artikel 113a, stk. 1, i forordning nr. 1234/2007, som ændret ved forordning nr. 361/2008, og artikel 76, stk. 1, i forordning nr. 1308/2013 med henblik på at forebygge en vildledning af forbrugeren, der er forbudt i henhold til artikel 2, stk. 1, litra a), nr. i), i direktiv 2000/13 og artikel 7, stk. 1, litra a), i forordning nr. 1169/2011. |
| --- | --- |

4)

EU-retten skal fortolkes således, at præciserende angivelser ikke kan tilføjes til den obligatoriske angivelse af oprindelseslandet i henhold til artikel 113a, stk. 1, i forordning nr. 1234/2007, som ændret ved forordning nr. 361/2008, og artikel 76, stk. 1, i forordning nr. 1308/2013 med henblik på at forebygge en vildledning af forbrugeren, der er forbudt i henhold til artikel 2, stk. 1, litra a), nr. i), i direktiv 2000/13 og artikel 7, stk. 1, litra a), i forordning nr. 1169/2011.

---

(1)  EUT C 104 af 19.3.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/14 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/14

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. september 2019 – Bayer Pharma AG mod Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt. og Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Törvényszék – Ungarn)

(Sag C-688/17) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - intellektuel ejendomsret - patenter - direktiv 2004/48/EF - artikel 9, stk. 7 - salg af produkter i strid med rettigheder i henhold til et patent - foreløbige foranstaltninger - efterfølgende ugyldigkendelse af patentet - følger - ret til passende erstatning for det tab, der er lidt som følge af de foreløbige foranstaltninger)

(2019/C 383/12)

Processprog: ungarsk

Den forelæggende ret

Fővárosi Törvényszék

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Bayer Pharma AG

Sagsøgte: Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt. og Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft.

Konklusion

Artikel 9, stk. 7, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/48/EF af 29. april 2004 om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder, herunder bl.a. begrebet »passende erstatning« som omhandlet i denne bestemmelse, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, der fastsætter, at en person ikke tilkendes erstatning for det tab, den pågældende har lidt som følge af ikke at have handlet, som det almindeligvis kan forventes af enhver med henblik på at undgå eller begrænse vedkommendes tab, og som under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede fører til, at retten ikke tilpligter rekvirenten af foreløbige foranstaltninger at erstatte det tab, som disse foranstaltninger har forårsaget, selv om det patent, på grundlag af hvilket der er anmodet om og indrømmet sådanne foranstaltninger, efterfølgende er blevet kendt ugyldigt, for så vidt som denne lovgivning gør det muligt for retten at tage behørigt hensyn til alle objektive omstændigheder i sagen, herunder parternes adfærd, med henblik på navnlig at efterprøve, at rekvirenten ikke har misbrugt disse foranstaltninger.

---

(1)  EUT C 112 af 26.3.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/14 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/14

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. september 2019 – Europa-Kommissionen mod Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd og European Bicycle Manufacturers Association

(Sag C-709/17 P) (1)

(Appel - dumping - gennemførelsesforordning (EU) 2015/776 - import af cykler afsendt fra Cambodja, Pakistan og Filippinerne - udvidelse af den endelige antidumpingtold, der indførtes over for importen af cykler med oprindelse i Kina, til også at omfatte denne import - forordning nr. 1225/2009 - artikel 13 - omgåelse - samleprocesser - cykeldelenes herkomst og oprindelse - dele afsendt fra Kina til Sri Lanka, forarbejdet i Sri Lanka og derefter sendt til Pakistan til samling)

(2019/C 383/13)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved M. França, J.-F. Brakeland og A. Demeneix, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd (ved P. Bentley QC) og European Bicycle Manufacturers Association (ved Solicitor J. Beck og avocat L. Ruessmann)

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Rets dom af 10. oktober 2017, Kolachi Raj Industrial mod Kommissionen (T-435/15, EU:T:2017:712), ophæves. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Rets dom af 10. oktober 2017, Kolachi Raj Industrial mod Kommissionen (T-435/15, EU:T:2017:712), ophæves.

| 2) | Europa-Kommissionen frifindes i det af Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd anlagte søgsmål. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen frifindes i det af Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd anlagte søgsmål.

| 3) | Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens og European Bicycle Manufacturers Associations (EBMA) omkostninger såvel i sagen i første instans som i appelsagen. |
| --- | --- |

3)

Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens og European Bicycle Manufacturers Associations (EBMA) omkostninger såvel i sagen i første instans som i appelsagen.

---

(1)  EUT C 112 af 26.3.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/15 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/15

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 5. september 2019 – Verein für Konsumenteninformation mod Deutsche Bahn AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Obester Gerichtshof – Østrig)

(Sag C-28/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - tekniske og forretningsmæssige krav til kreditoverførsler og direkte debiteringer i euro - forordning (EU) nr. 260/2012 - det fælles eurobetalingsområde (SEPA) - betaling ved direkte debitering - artikel 9, stk. 2 - adgang til betalinger - bopælskrav)

(2019/C 383/14)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Obester Gerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Verein für Konsumenteninformation

Sagsøgt: Deutsche Bahn AG

Konklusion

Artikel 9, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 260/2012 af 14. marts 2012 om tekniske og forretningsmæssige krav til kreditoverførsler og direkte debiteringer i euro og om ændring af forordning (EF) nr. 924/2009 skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for et aftalevilkår som det i hovedsagen omhandlede, der udelukker betaling ved direkte debitering i euro foretaget gennem den i Den Europæiske Union dækkende direkte debiteringsordning (direkte SEPA-debitering), når betaleren ikke har bopæl i samme medlemsstat som den, hvor betalingsmodtageren har hjemsted for sin virksomhed.

---

(1)  EUT C 104 af 19.3.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/16 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/16

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. september 2019 – Caseificio Sociale San Rocco Soc. coop. arl m.fl. mod Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) og Regione Veneto (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato – Italien)

(Sag C-46/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - sektoren for mælk og mejeriprodukter - kvoter - tillægsafgift - forordning (EØF) nr. 3950/92 - artikel 2 - opkøberens opkrævning af afgiften - leveringer, der overstiger den referencemængde, som producenten råder over - mælkeprisen - forpligtelse til at foretage tilbageholdelse - tilbagebetaling af for meget opkrævet afgift - forordning (EF) nr. 1392/2001 - artikel 9 - opkøber - manglende overholdelse af forpligtelsen til at opkræve tillægsafgift - producenter - manglende overholdelse af forpligtelsen til månedlig betaling - beskyttelse af den berettigede forventning)

(2019/C 383/15)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Caseificio Sociale San Rocco Soc. coop. arl, S.s. Franco e Maurizio Artuso, Claudio Matteazzi, Roberto Tellatin og Sebastiano Bolzon

Sagsøgte: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) og Regione Veneto

Konklusion

| 1) | Artikel 2 i Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92 af 28. december 1992 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1256/1999 af 17. maj 1999, skal fortolkes således, at konstateringen af, at denne bestemmelse i national lovgivning om reglerne for opkøbers opkrævning af tillægsafgiften fra producenterne er uforenelig med denne bestemmelse, ikke indebærer, at de producenter, der er omfattet af denne lovgivning, ikke længere er skyldige at betale denne afgift. |
| --- | --- |

1)

Artikel 2 i Rådets forordning (EØF) nr. 3950/92 af 28. december 1992 om en tillægsafgift på mælk og mejeriprodukter, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1256/1999 af 17. maj 1999, skal fortolkes således, at konstateringen af, at denne bestemmelse i national lovgivning om reglerne for opkøbers opkrævning af tillægsafgiften fra producenterne er uforenelig med denne bestemmelse, ikke indebærer, at de producenter, der er omfattet af denne lovgivning, ikke længere er skyldige at betale denne afgift.

| 2) | Artikel 2, stk. 4, i forordning nr. 3950/92, som ændret ved forordning nr. 1256/1999, sammenholdt med artikel 9 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1392/2001 af 9. juli 2001 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning nr. 3950/92, skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der bestemmer, at tilbagebetalingen af den for meget opkrævede tillægsafgift først og fremmest skal begunstige de producenter, som i medfør af en bestemmelse i national ret, der er uforenelig med artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 3950/92, som ændret ved forordning nr. 1256/1999, har opfyldt deres forpligtelse til månedlig betaling. |
| --- | --- |

2)

Artikel 2, stk. 4, i forordning nr. 3950/92, som ændret ved forordning nr. 1256/1999, sammenholdt med artikel 9 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1392/2001 af 9. juli 2001 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning nr. 3950/92, skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der bestemmer, at tilbagebetalingen af den for meget opkrævede tillægsafgift først og fremmest skal begunstige de producenter, som i medfør af en bestemmelse i national ret, der er uforenelig med artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 3950/92, som ændret ved forordning nr. 1256/1999, har opfyldt deres forpligtelse til månedlig betaling.

| 3) | Princippet om beskyttelse af den berettigede forventning skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for, at der i en situation som den i hovedsagen omhandlede foretages en fornyet beregning af den tillægsafgift, som de producenter, der ikke har opfyldt den i gældende national ret fastsatte forpligtelse til månedligt at betale denne afgift, skal betale. |
| --- | --- |

3)

Princippet om beskyttelse af den berettigede forventning skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for, at der i en situation som den i hovedsagen omhandlede foretages en fornyet beregning af den tillægsafgift, som de producenter, der ikke har opfyldt den i gældende national ret fastsatte forpligtelse til månedligt at betale denne afgift, skal betale.

---

(1)  EUT C 142 af 23.4.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/17 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/17

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 12. september 2019 – Zoran Maksimovic (sag C-64/18), Humbert Jörg Köfler (sag C-140/18, sag C-146/18 og sag C-148/18), Wolfgang Leitner (sag C-140/18 og sag C-148/18), Joachim Schönbeck (sag C-140/18 og sag C-148/18) og Wolfgang Semper (sag C-140/18 og sag C-148/18) mod Bezirkshauptmannschaft Murtal (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesverwaltungsgericht Steiermark – Østrig)

(Forenede sager C-64/18, C-140/18, C-146/18 og C-148/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 56 TEUF - fri udveksling af tjenesteydelser - udstationering af arbejdstagere - opbevaring og oversættelse af løndokumentation - arbejdstilladelse - sanktioner - proportionalitet - bøder med et forud fastsat minimumsbeløb - kumulation - intet loft - sagsomkostninger - forvandlingsstraf)

(2019/C 383/16)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesverwaltungsgericht Steiermark

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Zoran Maksimovic (sag C-64/18), Humbert Jörg Köfler (sag C-140/18, sag C-146/18 og sag C-148/18), Wolfgang Leitner (sag C-140/18 og sag C-148/18), Joachim Schönbeck (sag C-140/18 og sag C-148/18) og Wolfgang Semper (sag C-140/18 og sag C-148/18)

Sagsøgt: Bezirkshauptmannschaft Murtal

Procesdeltager: Finanzpolizei

Konklusion

Artikel 56 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagerne omhandlede, der i tilfælde af manglende overholdelse af de arbejdsretlige forpligtelser til at indhente administrative tilladelser og til at opbevare løndokumentation foreskriver pålæggelse af bøder:

| — | som ikke kan være mindre end et forud fastsat beløb, |
| --- | --- |

—

som ikke kan være mindre end et forud fastsat beløb,

| — | som pålægges kumulativt for hver omhandlet arbejdstager uden noget loft, |
| --- | --- |

—

som pålægges kumulativt for hver omhandlet arbejdstager uden noget loft,

| — | hvortil der tilføjes et bidrag til sagsomkostningerne på 20 % af bødebeløbet i tilfælde af, at der ikke gives medhold i en sag til prøvelse af den afgørelse, hvorved bøderne pålægges, og |
| --- | --- |

—

hvortil der tilføjes et bidrag til sagsomkostningerne på 20 % af bødebeløbet i tilfælde af, at der ikke gives medhold i en sag til prøvelse af den afgørelse, hvorved bøderne pålægges, og

| — | som forvandles til frihedsstraffe i tilfælde af manglende betaling |
| --- | --- |

—

som forvandles til frihedsstraffe i tilfælde af manglende betaling

---

(1)  EUT C 259 af 23.7.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/18 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/18

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 4. september 2019– Skatteministeriet mod KPC Herning (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vestre Landsret – Danmark)

(Sag C-71/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - direktiv 2006/112/EF - salg af en grund, hvorpå der på leveringstidspunktet er en bygning - kvalifikation - artikel 12 og 135 - begrebet »byggegrund« - begrebet »bygning« - vurdering af den økonomiske og forretningsmæssige virkelighed - vurdering af objektive elementer - parternes hensigt)

(2019/C 383/17)

Processprog: dansk

Den forelæggende ret

Vestre Landsret

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Skatteministeriet

Sagsøgt: KPC Herning

Konklusion

Artikel 12, stk. 1, litra a) og b), og artikel 12, stk. 2 og 3, samt artikel 135, stk. 1, litra j) og k), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at en transaktion i form af levering af en grund, hvorpå der på leveringstidspunktet er opført en bygning, ikke kan kvalificeres som levering af en »byggegrund«, når denne transaktion er økonomisk uafhængig af de øvrige ydelser og ikke sammen med disse udgør én enkelt transaktion, selv om det er parternes hensigt, at bygningen skal rives helt eller delvist ned for at gøre plads til en ny bygning.

---

(1)  EUT C 134 af 16.4.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/18 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/18

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 10. september 2019 – Nalini Chenchooliah mod Minister for Justice and Equality (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court (Irlande) – Irland)

(Sag C-94/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - unionsborgerskab - artikel 21 TEUF - unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på en medlemsstats område - direktiv 2004/38/EF - artikel 3, stk. 1, og artikel 15, 27, 28, 30 og 31 - begrebet »berettiget person« - tredjelandsstatsborger, der er ægtefælle til en unionsborger, som har udøvet sin ret til fri bevægelighed - unionsborger, der er vendt tilbage til den medlemsstat, hvor vedkommende er statsborger, og hvor vedkommende afsoner en fængselsstraf - krav, som påhviler værtsmedlemsstaten i henhold til direktiv 2004/38/EF, når den træffer afgørelse om udsendelse af denne tredjelandsstatsborger)

(2019/C 383/18)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court (Irlande)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Nalini Chenchooliah

Sagsøgt: Minister for Justice and Equality

Konklusion

Artikel 15 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF skal fortolkes således, at den finder anvendelse på en afgørelse om udsendelse af en tredjelandsstatsborger, som er begrundet i, at denne ikke længere har ret til ophold i henhold til dette direktiv i en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor denne tredjelandsstatsborger har giftet sig med en unionsborger på et tidspunkt, hvor denne gjorde brug af sin ret til fri bevægelighed ved at rejse til og tage ophold i værtsmedlemsstaten sammen med tredjelandsstatsborgeren, idet unionsborgeren herefter er vendt tilbage til den medlemsstat, hvor vedkommende er statsborger. Det følger heraf, at de relevante garantier i artikel 30 og 31 i direktiv 2004/38 skal anvendes i forbindelse med vedtagelsen af en sådan udsendelsesafgørelse, som under ingen omstændigheder må ledsages af et indrejseforbud.

---

(1)  EUT C 152 af 30.4.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/19 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/19

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 12. september 2019 – Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AȘ mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og Joaquín Nadal Esteban

(Sag C-104/18 P) (1)

(Appel - EU-varemærker - forordning (EF) nr. 207/2009 - absolutte ugyldighedsgrunde - artikel 52, stk. 1, litra b) - ond tro ved indgivelsen af varemærkeansøgningen)

(2019/C 383/19)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AȘ (ved abogados J. Güell Serra og E. Stoyanov Edissonov)

De andre parter i sagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget) og Joaquín Nadal Esteban (ved abogado J.L. Donoso Romero)

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Rets dom af 30. november 2017, Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret mod EUIPO – Nadal Esteban (STYLO & KOTON) (T-687/16, EU:T:2017:853), ophæves. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Rets dom af 30. november 2017, Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret mod EUIPO – Nadal Esteban (STYLO & KOTON) (T-687/16, EU:T:2017:853), ophæves.

| 2) | Afgørelse truffet den 14. juni 2016 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 1779/2015-2) annulleres. |
| --- | --- |

2)

Afgørelse truffet den 14. juni 2016 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 1779/2015-2) annulleres.

| 3) | Påstanden om, at det omtvistede varemærke erklæres ugyldigt, forkastes. |
| --- | --- |

3)

Påstanden om, at det omtvistede varemærke erklæres ugyldigt, forkastes.

| 4) | Joaquín Nadal Esteban og EUIPO betaler hver halvdelen af de omkostninger, som Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AȘ har afholdt, både i forbindelse med sagen i første instans i sag T-687/16 og i forbindelse med appelsagen. |
| --- | --- |

4)

Joaquín Nadal Esteban og EUIPO betaler hver halvdelen af de omkostninger, som Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AȘ har afholdt, både i forbindelse med sagen i første instans i sag T-687/16 og i forbindelse med appelsagen.

---

(1)  EUT C 152 af 30.4.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/20 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/20

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 10. september 2019 – HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH mod Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen

(Sag C-123/18 P) (1)

(Appel - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Den Islamiske Republik Iran - erstatning for den skade, som appellanten angiveligt har lidt som følge af opførelsen af dennes navn på listen over personer og enheder, der er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer - erstatningssøgsmål - nødvendige betingelser for, at Den Europæiske Union kan ifalde ansvar uden for kontraktforhold - begrebet »tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en EU-retlig regel« - vurdering - begrebet »selskab, der ejes eller kontrolleres« - begrundelsespligt)

(2019/C 383/20)

Processprog: tysk

Parter

Appellant): HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (ved Rechtsanwalt M. Schlingmann)

De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-P. Hix og M. Bishop, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (først ved R. Tricot, M. Kellerbauer og C. Zadra, derefter ved R. Tricot, C. Hödlmayr og C. Zadra, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 13. december 2017, HTTS mod Rådet (T-692/15, EU:T:2017:890), ophæves. |
| --- | --- |

1)

Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 13. december 2017, HTTS mod Rådet (T-692/15, EU:T:2017:890), ophæves.

| 2) | Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret. |
| --- | --- |

2)

Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.

| 3) | Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes. |
| --- | --- |

3)

Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

---

(1)  EUT C 161 af 7.5.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/21 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/21

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. september 2019 – Antonio Romano og Lidia Romano mod DSL Bank – en filial under DB Privat- und Firmenkundenbank AG, tidligere DSL Bank – en afdeling under Deutsche Postbank AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Bonn – Tyskland)

(Sag C-143/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forbrugerbeskyttelse - direktiv 2002/65/EF - forbrugerkreditaftale indgået ved fjernsalg - fortrydelsesret - udøvelse af fortrydelsesretten, efter at aftalen efter forbrugerens udtrykkelige ønske er blevet helt opfyldt - meddelelse til forbrugeren af oplysninger om fortrydelsesretten)

(2019/C 383/21)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht Bonn

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Antonio Romano og Lidia Romano

Sagsøgt: DSL Bank – en filial under DB Privat- und Firmenkundenbank AG, tidligere DSL Bank – en afdeling under Deutsche Postbank AG

Konklusion

| 1) | Artikel 6, stk. 2, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/65/EF af 23. september 2002 om fjernsalg af finansielle tjenesteydelser til forbrugerne og om ændring af Rådets direktiv 90/619/EØF samt direktiv 97/7/EF og 98/27/EF, sammenholdt med dette direktivs artikel 1, stk. 1, og i lyset af 13. betragtning til direktivet, skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for nationale bestemmelser, som fortolket i national retspraksis, der hvad angår en aftale om levering af en finansiel tjenesteydelse, som ved fjernsalg er indgået mellem en erhvervsdrivende og en forbruger, ikke udelukker en fortrydelsesret for denne forbruger i et tilfælde, hvor denne aftale efter forbrugerens udtrykkelige ønske er blevet helt opfyldt af begge parter, inden forbrugeren udøver sin fortrydelsesret. Det tilkommer den forelæggende ret at tage den nationale lovgivning i dens helhed i betragtning og at anvende fortolkningsmetoder, der er anerkendt i denne lovgivning, med henblik på at nå et resultat, der er i overensstemmelse med denne bestemmelse, ved i givet fald at ændre en fast national retspraksis, såfremt denne er baseret på en fortolkning af national ret, som er uforenelig med denne bestemmelse. |
| --- | --- |

1)

Artikel 6, stk. 2, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/65/EF af 23. september 2002 om fjernsalg af finansielle tjenesteydelser til forbrugerne og om ændring af Rådets direktiv 90/619/EØF samt direktiv 97/7/EF og 98/27/EF, sammenholdt med dette direktivs artikel 1, stk. 1, og i lyset af 13. betragtning til direktivet, skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for nationale bestemmelser, som fortolket i national retspraksis, der hvad angår en aftale om levering af en finansiel tjenesteydelse, som ved fjernsalg er indgået mellem en erhvervsdrivende og en forbruger, ikke udelukker en fortrydelsesret for denne forbruger i et tilfælde, hvor denne aftale efter forbrugerens udtrykkelige ønske er blevet helt opfyldt af begge parter, inden forbrugeren udøver sin fortrydelsesret. Det tilkommer den forelæggende ret at tage den nationale lovgivning i dens helhed i betragtning og at anvende fortolkningsmetoder, der er anerkendt i denne lovgivning, med henblik på at nå et resultat, der er i overensstemmelse med denne bestemmelse, ved i givet fald at ændre en fast national retspraksis, såfremt denne er baseret på en fortolkning af national ret, som er uforenelig med denne bestemmelse.

| 2) | Artikel 5, stk. 1, i direktiv 2002/65, sammenholdt med artikel 3, stk. 1, nr. 3), litra a), og med artikel 6, stk. 2, litra c), i dette direktiv, skal fortolkes således, at den forpligtelse, som en erhvervsdrivende, der ved fjernsalg med en forbruger indgår en aftale om levering af en finansiel tjenesteydelse, har til på en klar og forståelig måde – inden en almindeligt oplyst, rimeligt opmærksom og velunderrettet forbruger forpligtes af en fjernsalgsaftale eller et tilbud – i overensstemmelse med de krav, som følger af EU-retten, at give denne forbruger oplysninger om, hvorvidt der er fortrydelsesret, ikke tilsidesættes, når den erhvervsdrivende oplyser forbrugeren om, at denne fortrydelsesret ikke finder anvendelse på den aftale, som efter forbrugerens udtrykkelige ønske er blevet helt opfyldt af begge parter, inden forbrugeren udøver sin fortrydelsesret, selv om denne oplysning ikke opfylder de nationale bestemmelser, som fortolket i national retspraksis, der bestemmer, at fortrydelsesretten finder anvendelse i et sådant tilfælde. |
| --- | --- |

2)

Artikel 5, stk. 1, i direktiv 2002/65, sammenholdt med artikel 3, stk. 1, nr. 3), litra a), og med artikel 6, stk. 2, litra c), i dette direktiv, skal fortolkes således, at den forpligtelse, som en erhvervsdrivende, der ved fjernsalg med en forbruger indgår en aftale om levering af en finansiel tjenesteydelse, har til på en klar og forståelig måde – inden en almindeligt oplyst, rimeligt opmærksom og velunderrettet forbruger forpligtes af en fjernsalgsaftale eller et tilbud – i overensstemmelse med de krav, som følger af EU-retten, at give denne forbruger oplysninger om, hvorvidt der er fortrydelsesret, ikke tilsidesættes, når den erhvervsdrivende oplyser forbrugeren om, at denne fortrydelsesret ikke finder anvendelse på den aftale, som efter forbrugerens udtrykkelige ønske er blevet helt opfyldt af begge parter, inden forbrugeren udøver sin fortrydelsesret, selv om denne oplysning ikke opfylder de nationale bestemmelser, som fortolket i national retspraksis, der bestemmer, at fortrydelsesretten finder anvendelse i et sådant tilfælde.

---

(1)  EUT C 182 af 28.5.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/22 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/22

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 5. september 2019 – Regards Photographiques SARL mod Ministre de l’Action et des Comptes publics (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État – Frankrig)

(Sag C-145/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 103, stk. 2, litra a) - artikel 311, stk. 1, nr. 2) - bilag IX, del A, nr. 7) - nedsat momssats - kunstgenstande - begreb - fotografier taget af kunstneren, aftrykt af denne eller under dennes tilsyn, signeret og nummereret i et antal på op til 30 eksemplarer - national lovgivning, der begrænser anvendelsen af den nedsatte momssats til alene fotografier, der har kunstnerisk karakter)

(2019/C 383/22)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Regards Photographiques SARL

Sagsøgt: Ministre de l’Action et des Comptes publics

Konklusion

| 1) | For at kunne betragtes som kunstgenstande, der kan omfattes af den nedsatte sats for merværdiafgift (moms) i henhold til artikel 103, stk. 1, og artikel 103, stk. 2, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, sammenholdt med dette direktivs artikel 311, stk. 1, nr. 2), samt bilag IX, del A, nr. 7), hertil, skal fotografierne opfylde kriterierne i dette nr. 7), for så vidt som de skal være taget af ophavsmanden, aftrykt af denne eller under dennes tilsyn, signeret og nummereret i et antal på op til 30 eksemplarer, således at ethvert andet kriterium, navnlig den kompetente nationale skatte- og afgiftsmyndigheds vurdering af deres kunstneriske karakter, udelukkes. |
| --- | --- |

1)

For at kunne betragtes som kunstgenstande, der kan omfattes af den nedsatte sats for merværdiafgift (moms) i henhold til artikel 103, stk. 1, og artikel 103, stk. 2, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, sammenholdt med dette direktivs artikel 311, stk. 1, nr. 2), samt bilag IX, del A, nr. 7), hertil, skal fotografierne opfylde kriterierne i dette nr. 7), for så vidt som de skal være taget af ophavsmanden, aftrykt af denne eller under dennes tilsyn, signeret og nummereret i et antal på op til 30 eksemplarer, således at ethvert andet kriterium, navnlig den kompetente nationale skatte- og afgiftsmyndigheds vurdering af deres kunstneriske karakter, udelukkes.

| 2) | Artikel 103, stk. 1, og artikel 103, stk. 2, litra a), i direktiv 2006/112, sammenholdt med dette direktivs artikel 311, stk. 1, nr. 2), samt bilag IX, del A, nr. 7), hertil, skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der begrænser anvendelsen af den nedsatte momssats til alene fotografier, der har kunstnerisk karakter, for så vidt som spørgsmålet om, hvorvidt sidstnævnte kunstneriske karakter foreligger, er underlagt den kompetente nationale skatte- og afgiftsmyndigheds vurdering, som ikke foretages ud fra objektive, klare og præcise kriterier fastsat i denne nationale lovgivning, der gør det muligt præcist at bestemme de fotografier, for hvilke nævnte lovgivning forbeholder anvendelsen af denne nedsatte momssats, således at en tilsidesættelse af princippet om afgiftsneutralitet undgås. |
| --- | --- |

2)

Artikel 103, stk. 1, og artikel 103, stk. 2, litra a), i direktiv 2006/112, sammenholdt med dette direktivs artikel 311, stk. 1, nr. 2), samt bilag IX, del A, nr. 7), hertil, skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der begrænser anvendelsen af den nedsatte momssats til alene fotografier, der har kunstnerisk karakter, for så vidt som spørgsmålet om, hvorvidt sidstnævnte kunstneriske karakter foreligger, er underlagt den kompetente nationale skatte- og afgiftsmyndigheds vurdering, som ikke foretages ud fra objektive, klare og præcise kriterier fastsat i denne nationale lovgivning, der gør det muligt præcist at bestemme de fotografier, for hvilke nævnte lovgivning forbeholder anvendelsen af denne nedsatte momssats, således at en tilsidesættelse af princippet om afgiftsneutralitet undgås.

---

(1)  EUT C 161 af 7.5.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/23 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/23

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 5. september 2019 – AMS Neve Ltd, Barnett Waddingham Trustees og Mark Crabtree mod Heritage Audio SL og Pedro Rodríguez Arribas (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal – Det Forenede Kongerige)

(Sag C-172/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - EU-varemærker - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 97, stk. 5 - retternes kompetence - sag om varemærkekrænkelse - kompetence for retterne i den medlemsstat, hvor »krænkelsen er begået« - reklamer og salgsudbud på et websted og på sociale medieplatforme)

(2019/C 383/23)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Court of Appeal

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: AMS Neve Ltd, Barnett Waddingham Trustees og Mark Crabtree

Sagsøgte: Heritage Audio SL og Pedro Rodríguez Arribas

Konklusion

Artikel 97, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om [EU]-varemærker skal fortolkes således, at en indehaver af et EU-varemærke, som mener at have lidt skade ved en tredjemands brug uden samtykke af et tegn, der er identisk med dette varemærke, i reklamer og salgsudbud, der er vist elektronisk, for varer af samme eller lignende art som dem, for hvilke det nævnte varemærke er registreret, kan anlægge en sag om varemærkekrænkelse mod denne tredjemand ved en EU-varemærkedomstol i den medlemsstat, hvor de forbrugere og erhvervsdrivende, som disse reklamer eller disse salgsudbud er rettet imod, befinder sig, på trods af det forhold, at den nævnte tredjemand har truffet afgørelserne og taget skridtene med henblik på denne elektroniske visning i en anden medlemsstat.

---

(1)  EUT C 190 af 4.6.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/23 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/23

---

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 12. september 2019 – Pollo del Campo S.c.a. og Avi Coop Società Cooperativa Agricola (sag C-199/18), C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa og Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo e Nicolini Fausta (sag C-200/18) mod Regione Emilia-Romagna, Azienda Unità Sanitaria Locale 104 di Modena og A.U.S.L. Romagna (sagerne C-199/18 og C-200/18) og SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l. og MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa mod Regione Emilia-Romagna, A.U.S.L. Romagna (sag C-343/18) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato – Italien)

(Forenede sager C-199/18, C-200/18 og C-343/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - tilnærmelse af lovgivningerne - forordning (EF) nr. 882/2004 - artikel 27 - offentlig kontrol med foderstoffer og fødevarer - finansiering - gebyrer eller afgifter, der skal betales for den offentlige kontrol - medlemsstaternes mulighed for at fritage visse kategorier af erhvervsdrivende - minimumsgebyrer)

(2019/C 383/24)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Pollo del Campo S.c.a. og Avi Coop Società Cooperativa Agricola (sag C-199/18), C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa og Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo e Nicolini Fausta (sag C-200/18) og SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l. og MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa (sag C-343/18)

Sagsøgte: Regione Emilia-Romagna, Azienda Unità Sanitaria Locale 104 di Modena og A.U.S.L. Romagna (sagerne C-199/18 og C-200/18) og Regione Emilia-Romagna og A.U.S.L. Romagna (sag C-343/18)

Konklusion

| 1) | Artikel 27 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes, skal fortolkes således, at den medfører en pligt for medlemsstaterne til også at pålægge ledere af fødevare- og foderstofvirksomheder, der udfører slagtning og opskæring af kød som en bibeskæftigelse i forhold til deres hovedaktivitet vedrørende opdræt, at betale gebyrer for offentlige kontroller med de aktiviteter, der henvises til i bilag IV, afdeling A, og bilag V, afdeling A, til denne forordning. |
| --- | --- |

1)

Artikel 27 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes, skal fortolkes således, at den medfører en pligt for medlemsstaterne til også at pålægge ledere af fødevare- og foderstofvirksomheder, der udfører slagtning og opskæring af kød som en bibeskæftigelse i forhold til deres hovedaktivitet vedrørende opdræt, at betale gebyrer for offentlige kontroller med de aktiviteter, der henvises til i bilag IV, afdeling A, og bilag V, afdeling A, til denne forordning.

| 2) | Artikel 27 i forordning nr. 882/2004 skal fortolkes således, at den ikke tillader en medlemsstat at anvende gebyrer, der er lavere end de minimumssatser, som er fastsat i bilag IV, afdeling B, og bilag V, afdeling B, til forordning nr. 882/2004. |
| --- | --- |

2)

Artikel 27 i forordning nr. 882/2004 skal fortolkes således, at den ikke tillader en medlemsstat at anvende gebyrer, der er lavere end de minimumssatser, som er fastsat i bilag IV, afdeling B, og bilag V, afdeling B, til forordning nr. 882/2004.

---

(1)  EUT C 240 af 9.7.2018.

EUT C 268 af 30.7.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/24 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/24

---

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 5. september 2019 – Europa-Kommissionen mod Republikken Portugal

(Sag C-290/18) (1)

(Traktatbrud - miljø - direktiv 92/43/EØF - vilde dyr og planter - bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter - artikel 4, stk. 4 - bilag I og II - lokaliteter af fællesskabsbetydning - manglende udpegning - særlige bevaringsområder - nødvendige foranstaltninger - manglende vedtagelse)

(2019/C 383/25)

Processprog: portugisisk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. Costa de Oliveira og C. Hermes, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Portugisiske Republik (ved L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Reis Silva, H. Almeida, A. Pimenta og P. Barros da Costa, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 4, og artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, idet den ikke har udpeget 61 lokaliteter af fællesskabsbetydning, som blev udvalgt af Europa-Kommissionen i Kommissionens beslutning 2004/813/EF af 7. december 2004 om vedtagelse af listen over lokaliteter af fællesskabsbetydning i det atlantiske biogeografiske område i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF og i Kommissionens beslutning 2006/613/EF af 19. juli 2006 om vedtagelse af listen over lokaliteter af fællesskabsbetydning i det mediterrane biogeografiske område i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF, som særlige bevaringsområder hurtigst muligt og inden for højst seks år efter vedtagelsen af disse beslutninger, og idet den ikke har vedtaget de nødvendige bevaringsforanstaltninger, der opfylder de økologiske behov for naturtyperne i bilag I til direktiv 92/43/EØF og for de arter i bilag II til dette direktiv, der findes på disse lokaliteter af fællesskabsbetydning. |
| --- | --- |

1)

Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 4, og artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, idet den ikke har udpeget 61 lokaliteter af fællesskabsbetydning, som blev udvalgt af Europa-Kommissionen i Kommissionens beslutning 2004/813/EF af 7. december 2004 om vedtagelse af listen over lokaliteter af fællesskabsbetydning i det atlantiske biogeografiske område i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF og i Kommissionens beslutning 2006/613/EF af 19. juli 2006 om vedtagelse af listen over lokaliteter af fællesskabsbetydning i det mediterrane biogeografiske område i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF, som særlige bevaringsområder hurtigst muligt og inden for højst seks år efter vedtagelsen af disse beslutninger, og idet den ikke har vedtaget de nødvendige bevaringsforanstaltninger, der opfylder de økologiske behov for naturtyperne i bilag I til direktiv 92/43/EØF og for de arter i bilag II til dette direktiv, der findes på disse lokaliteter af fællesskabsbetydning.

| 2) | Den Portugisiske Republik betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Den Portugisiske Republik betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 249 af 16.7.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/25 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/25

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 5. september 2019 – TE mod Pohotovosť s.r.o. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajský súd v Prešove – Slovakiet)

(Sag C-331/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2008/48/EF - forbrugerbeskyttelse - forbrugerkredit - artikel 10, stk. 2, litra h) og i), og artikel 10, stk. 3 - oplysninger, der skal angives i aftalen - national lovgivning, der fastsætter en pligt til for hver enkelt betaling at præcisere fordelingen mellem tilbagebetalingen af kapitalen, renterne og omkostningerne)

(2019/C 383/26)

Processprog: slovakisk

Den forelæggende ret

Krajský súd v Prešove

Parter i hovedsagen

Sagsøger: TE

Sagsøgt: Pohotovosť s.r.o.

Konklusion

| 1) | Artikel 10, stk. 2, litra h)-j), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF, sammenholdt med dette direktivs artikel 22, stk. 1, skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for nationale bestemmelser som de i hovedsagen omhandlede, ifølge hvilke det i en kreditaftale skal præciseres, hvorledes hver enkelt tilbagebetaling i givet fald fordeler sig på amortisering af kapitalen, renterne og de øvrige omkostninger. |
| --- | --- |

1)

Artikel 10, stk. 2, litra h)-j), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF, sammenholdt med dette direktivs artikel 22, stk. 1, skal fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for nationale bestemmelser som de i hovedsagen omhandlede, ifølge hvilke det i en kreditaftale skal præciseres, hvorledes hver enkelt tilbagebetaling i givet fald fordeler sig på amortisering af kapitalen, renterne og de øvrige omkostninger.

| 2) | Artikel 10, stk. 2, og artikel 22, stk. 1, i direktiv 2008/48, således som fortolket ved dom af 9. november 2016, Home Credit Slovakia (C-42/15, EU:C:2016:842), finder anvendelse på en kreditaftale som den i hovedsagen omhandlede, der er indgået før afsigelsen af denne dom og før en ændring af de nationale bestemmelser, som blev gennemført med henblik på at følge den fortolkning, der blev anlagt i den nævnte dom. |
| --- | --- |

2)

Artikel 10, stk. 2, og artikel 22, stk. 1, i direktiv 2008/48, således som fortolket ved dom af 9. november 2016, Home Credit Slovakia (C-42/15, EU:C:2016:842), finder anvendelse på en kreditaftale som den i hovedsagen omhandlede, der er indgået før afsigelsen af denne dom og før en ændring af de nationale bestemmelser, som blev gennemført med henblik på at følge den fortolkning, der blev anlagt i den nævnte dom.

---

(1)  EUT C 294 af 20.8.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/26 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/26

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 5. september 2019 – Lombardi Srl mod Comune di Auletta, Delta Lavori SpA og Msm Ingegneria Srl (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato– Italien)

(Sag C-333/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter - direktiv 89/665/EØF - annullationssøgsmål til prøvelse af beslutningen om tildeling af en offentlig kontrakt anlagt af den forbigåede tilbudsgiver - kontrasøgsmål anlagt af den tilbudsgiver, hvis tilbud er blevet antaget - formaliteten vedrørende hovedsøgsmålet i tilfælde, hvor kontrasøgsmålet er velbegrundet)

(2019/C 383/27)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Lombardi Srl

Sagsøgte: Comune di Auletta, Delta Lavori SpA og Msm Ingegneria Srl

Procesdeltager: Robertazzi Costruzioni Srl

Konklusion

Artikel 1, stk. 1, tredje afsnit, og artikel 1, stk. 3, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/66/EF af 11. december 2007, skal fortolkes således, at den er til hinder for, at et hovedsøgsmål, der er anlagt af en tilbudsgiver, som har interesse i at opnå en bestemt kontrakt, og som har lidt eller vil kunne lide skade som følge af en påstået overtrædelse af EU-retten på området for offentlige kontrakter eller bestemmelserne til gennemførelse af denne ret, med henblik på at udelukke en anden tilbudsgiver, bliver afvist fra realitetsbehandling under anvendelse af nationale processuelle bestemmelser eller national processuel praksis, uanset hvor mange der deltager i udbudsproceduren, og hvor mange der har indgivet søgsmål.

---

(1)  EUT C 285 af 13.8.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/26 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/26

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 4. september 2019 – Avv. Alessandro Salvoni mod Anna Maria Fiermonte (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Milano – Italien)

(Sag C-347/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - forordning (EU) nr. 1215/2012 - artikel 53 - attest angående en retsafgørelse på det civil- og handelsretlige område i bilag 1 - den oprindelige rets beføjelser - ex officio-efterprøvelse af, om reglerne om kompetence i sager om forbrugeraftaler er overtrådt)

(2019/C 383/28)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Tribunale di Milano

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Avv. Alessandro Salvoni

Sagsøgt: Anna Maria Fiermonte

Konklusion

Artikel 53 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område, som ændret ved Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/281 af 26. november 2014, sammenholdt med artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at den er til hinder for, at den oprindelige ret, der har modtaget begæringen om udstedelse af attesten i henhold til nævnte artikel 53 vedrørende en endelig retsafgørelse, ex officio efterprøver, om bestemmelserne i denne forordnings kapitel II, afdeling 4, er blevet tilsidesat med henblik på at informere forbrugeren om den eventuelt konstaterede tilsidesættelse og gøre det muligt for denne at overveje muligheden for at benytte det i nævnte forordnings artikel 45 fastlagte retsmiddel på et fuldt oplyst grundlag.

---

(1)  EUT C 285 af 13.8.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/27 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/27

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 5. september 2019 – straffesag mod AH, PB, CX, KM og PH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgarien)

(Sag C-377/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i straffesager - direktiv (EU) 2016/343 - artikel 4, stk. 1 - uskyldsformodning - offentlige henvisninger om skyld - aftale indgået mellem anklagemyndigheden og gerningsmanden til en strafbar handling - national retspraksis, hvorefter tiltalte, der ikke har indgået en sådan aftale, identificeres - charter om grundlæggende rettigheder - artikel 48)

(2019/C 383/29)

Processprog: bulgarsk

Den forelæggende ret

Spetsializiran nakazatelen sad

Parter i hovedsagen

AH, PB, CX, KM og PH

Konklusion

Artikel 4, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2016/343 af 9. marts 2016 om styrkelse af visse aspekter af uskyldsformodningen og retten til at være til stede under retssagen i straffesager skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for, at der i en aftale, der skal godkendes af en national ret, hvori den tiltalte har erklæret sig skyldig i en strafbar handling mod til gengæld at få en mildere straf, udtrykkeligt henvises ikke alene til denne person, men tillige til andre tiltalte, der ikke har erklæret sig skyldige, og som er tiltalt i en separat straffesag, på betingelse af, at denne henvisning for det første er nødvendig for kvalificeringen af det retlige ansvar for den person, der har indgået den nævnte aftale, og for det andet, at det i samme aftale klart angives, at disse andre personer er tiltalt i en separat straffesag, og at deres skyld ikke er blevet bevist i overensstemmelse med loven.

---

(1)  EUT C 294 af 20.8.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/28 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/28

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. september 2019 – Lexitor Sp. z o.o mod Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo - Kredytowa im. Franciszka Stefczyka, Santander Consumer Bank S.A. og mBank S.A. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku – Polen)

(Sag C-383/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forbrugerbeskyttelse - forbrugerkreditaftaler - direktiv 2008/48/EF - artikel 16, stk. 1 - førtidig tilbagebetaling - forbrugerens ret til en reduktion af de samlede kreditomkostninger, der består af renter og omkostninger i den resterende del af aftalens løbetid)

(2019/C 383/30)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Lexitor Sp. z o.o

Sagsøgte: Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo - Kredytowa im. Franciszka Stefczyka, Santander Consumer Bank S.A. og mBank S.A.

Konklusion

Artikel 16, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF skal fortolkes således, at forbrugerens ret til en reduktion af de samlede kreditomkostninger i tilfælde af førtidig tilbagebetaling af kreditten omfatter alle de omkostninger, som pålægges forbrugeren.

---

(1)  EUT C 294 af 20.8.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/29 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/29

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. september 2019 – DW mod Nobel Plastiques Ibérica SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona – Spanien)

(Sag C-397/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 2000/78/EF - ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - artikel 2, stk. 2, litra b), nr. ii), og artikel 5 - forbud mod forskelsbehandling på grund af handicap - arbejdstager, som er særlig sårbar over for arbejdsrelaterede risici som omhandlet i national ret - spørgsmålet, om der foreligger et »handicap« - afskedigelse af objektive grunde baseret på kriterierne produktivitet, fleksibilitet i virksomhedens stillinger og fravær - handicappede stillet særligt ufordelagtigt - indirekte forskelsbehandling - tilpasninger i rimeligt omfang - person, der ikke er kompetent, egnet og disponibel til at udføre de væsentlige funktioner i forbindelse med den pågældende stilling)

(2019/C 383/31)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

Parter i hovedsagen

Sagsøger: DW

Sagsøgt: Nobel Plastiques Ibérica SA

Konklusion

| 1) | Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at helbredstilstanden for en arbejdstager, der er anerkendt som værende særlig sårbar over for arbejdsrelaterede risici som omhandlet i national ret, som ikke tillader denne arbejdstager at bestride visse stillinger, fordi dette ville udgøre en fare for den pågældendes eget eller andres helbred, kun er omfattet af begrebet »handicap« i dette direktivs forstand, såfremt denne tilstand medfører en begrænset kapacitet, bl.a. som følge af langvarige fysiske, mentale eller psykiske skader, som i samspil med forskellige barrierer kan hindre den berørte person i fuldt ud og effektivt at deltage i erhvervsmæssig aktivitet på lige fod med andre arbejdstagere. Det tilkommer den nationale ret at efterprøve, om disse betingelser er opfyldt i hovedsagen. |
| --- | --- |

1)

Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at helbredstilstanden for en arbejdstager, der er anerkendt som værende særlig sårbar over for arbejdsrelaterede risici som omhandlet i national ret, som ikke tillader denne arbejdstager at bestride visse stillinger, fordi dette ville udgøre en fare for den pågældendes eget eller andres helbred, kun er omfattet af begrebet »handicap« i dette direktivs forstand, såfremt denne tilstand medfører en begrænset kapacitet, bl.a. som følge af langvarige fysiske, mentale eller psykiske skader, som i samspil med forskellige barrierer kan hindre den berørte person i fuldt ud og effektivt at deltage i erhvervsmæssig aktivitet på lige fod med andre arbejdstagere. Det tilkommer den nationale ret at efterprøve, om disse betingelser er opfyldt i hovedsagen.

| 2) | Artikel 2, stk. 2, litra b), nr. ii), i direktiv 2000/78 skal fortolkes således, at afskedigelse af en handicappet arbejdstager af »objektive grunde« med den begrundelse, at den pågældende opfylder de udvælgelseskriterier, som arbejdsgiveren har lagt til grund ved afgørelsen af, hvem der skulle afskediges, nemlig at have en produktivitet på under en bestemt sats, en mindre fleksibilitet i virksomhedens stillinger og en høj fraværsprocent, udgør en indirekte forskelsbehandling på grund af handicap i denne bestemmelses forstand, medmindre arbejdsgiveren forud herfor i forhold til denne arbejdstager har vedtaget tilpasninger i rimeligt omfang som omhandlet i nævnte direktivs artikel 5 med henblik på at sikre, at princippet om ligebehandling af handicappede overholdes, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve. |
| --- | --- |

2)

Artikel 2, stk. 2, litra b), nr. ii), i direktiv 2000/78 skal fortolkes således, at afskedigelse af en handicappet arbejdstager af »objektive grunde« med den begrundelse, at den pågældende opfylder de udvælgelseskriterier, som arbejdsgiveren har lagt til grund ved afgørelsen af, hvem der skulle afskediges, nemlig at have en produktivitet på under en bestemt sats, en mindre fleksibilitet i virksomhedens stillinger og en høj fraværsprocent, udgør en indirekte forskelsbehandling på grund af handicap i denne bestemmelses forstand, medmindre arbejdsgiveren forud herfor i forhold til denne arbejdstager har vedtaget tilpasninger i rimeligt omfang som omhandlet i nævnte direktivs artikel 5 med henblik på at sikre, at princippet om ligebehandling af handicappede overholdes, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve.

---

(1)  EUT C 294 af 20.8.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/30 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/30

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 5. september 2019 – AW, BV, CU og DT mod Lietuvos valstybė, repræsenteret ved Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo tarnyba, Bendrasis pagalbos centras og Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vilniaus apygardos administracinis teismas – Litauen)

(Sag C-417/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2002/22/EF - forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og tjenester - artikel 26, stk. 5 - fælleseuropæisk alarmnummer - tilrådighedsstillelse af opkaldslokaliseringsfaciliteter)

(2019/C 383/32)

Processprog: litauisk

Den forelæggende ret

Vilniaus apygardos administracinis teismas

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: AW, BV, CU og DT

Sagsøgte: Lietuvos valstybė, repræsenteret ved Lietuvos Respublikos ryšių reguliavimo tarnyba, Bendrasis pagalbos centras og Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija

Konklusion

| 1) | Artikel 26, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og tjenester (forsyningspligtdirektivet), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/136 af 25. november 2009, skal fortolkes således, at bestemmelsen pålægger medlemsstaterne en pligt til, i det omfang det er teknisk muligt, at sikre, at de relevante virksomheder gratis stiller opkaldslokaliseringsfaciliteter til rådighed for den myndighed, der håndterer alarmopkald til det fælleseuropæiske alarmnummer »112«, så snart opkaldet når frem til den pågældende myndighed, herunder når opkaldet foretages fra en mobiltelefon uden SIM-kort. |
| --- | --- |

1)

Artikel 26, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og tjenester (forsyningspligtdirektivet), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/136 af 25. november 2009, skal fortolkes således, at bestemmelsen pålægger medlemsstaterne en pligt til, i det omfang det er teknisk muligt, at sikre, at de relevante virksomheder gratis stiller opkaldslokaliseringsfaciliteter til rådighed for den myndighed, der håndterer alarmopkald til det fælleseuropæiske alarmnummer »112«, så snart opkaldet når frem til den pågældende myndighed, herunder når opkaldet foretages fra en mobiltelefon uden SIM-kort.

| 2) | Artikel 26, stk. 5, i direktiv 2002/22, som ændret ved direktiv 2009/136, skal fortolkes således, at bestemmelsen overlader medlemsstaterne en skønsbeføjelse ved fastsættelsen af kriterierne for, hvor nøjagtige og pålidelige oplysningerne om lokaliseringen af den person, der foretager et opkald til det fælleseuropæiske alarmnummer »112«, skal være, idet det imidlertid præciseres, at de kriterier, de fastsætter, i det omfang det er teknisk muligt, skal sikre en lokalisering af den kaldende parts placering, der er så pålidelig og nøjagtig, som det er nødvendigt for at gøre det muligt for alarmtjenesterne at komme den kaldende part til hjælp på effektiv vis, hvilket det påhviler den forelæggende ret at bedømme. |
| --- | --- |

2)

Artikel 26, stk. 5, i direktiv 2002/22, som ændret ved direktiv 2009/136, skal fortolkes således, at bestemmelsen overlader medlemsstaterne en skønsbeføjelse ved fastsættelsen af kriterierne for, hvor nøjagtige og pålidelige oplysningerne om lokaliseringen af den person, der foretager et opkald til det fælleseuropæiske alarmnummer »112«, skal være, idet det imidlertid præciseres, at de kriterier, de fastsætter, i det omfang det er teknisk muligt, skal sikre en lokalisering af den kaldende parts placering, der er så pålidelig og nøjagtig, som det er nødvendigt for at gøre det muligt for alarmtjenesterne at komme den kaldende part til hjælp på effektiv vis, hvilket det påhviler den forelæggende ret at bedømme.

| 3) | EU-retten skal fortolkes således, at når det i henhold til en medlemsstats nationale ret anses for tilstrækkeligt til, at staten ifalder ansvar, at der fastslås en indirekte årsagsforbindelse mellem denne medlemsstats tilsidesættelse af national ret og den af en privatperson lidte skade, skal en sådan indirekte årsagsforbindelse mellem en tilsidesættelse af EU-retten, der kan tilregnes den pågældende medlemsstat, og den af en privatperson lidte skade ligeledes anses for tilstrækkelig til, at den pågældende medlemsstat ifalder ansvar for denne tilsidesættelse af EU-retten. |
| --- | --- |

3)

EU-retten skal fortolkes således, at når det i henhold til en medlemsstats nationale ret anses for tilstrækkeligt til, at staten ifalder ansvar, at der fastslås en indirekte årsagsforbindelse mellem denne medlemsstats tilsidesættelse af national ret og den af en privatperson lidte skade, skal en sådan indirekte årsagsforbindelse mellem en tilsidesættelse af EU-retten, der kan tilregnes den pågældende medlemsstat, og den af en privatperson lidte skade ligeledes anses for tilstrækkelig til, at den pågældende medlemsstat ifalder ansvar for denne tilsidesættelse af EU-retten.

---

(1)  EUT C 352 af 1.10.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/31 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/31

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 5. september 2019 – Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik

(Sag C-443/18) (1)

(Traktatbrud - sundhedsbeskyttelse af planter - direktiv 2000/29/EF - beskyttelse mod indslæbning og spredning i Den Europæiske Union af skadegørere på planter eller planteprodukter - artikel 16, stk. 1 og 3 - gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/789 - foranstaltninger mod indslæbning og spredning i Unionen af Xylella fastidiosa (Wells et al.) - artikel 7, stk. 2, litra c) - inddæmningsforanstaltninger - forpligtelse til omgående at fjerne inficerede planter i et bånd på 20 km fra den inficerede zone - artikel 7, stk. 7 - overvågningspligt - årlige undersøgelser - artikel 6, stk. 2, 7 og 9 - udryddelsesforanstaltninger - vedvarende og generel overtrædelse - artikel 4, stk. 3, TEU - forpligtelse til loyalt samarbejde)

(2019/C 383/33)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved B. Eggers og D. Bianchi, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocati dello Stato S. Fiorentino og G. Caselli)

Konklusion

| 1) | Den Italienske Republik






  — | har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 2, litra c), i Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/789 af 18. maj 2015 om foranstaltninger mod indslæbning og spredning i Unionen af Xylella fastidiosa (Wells et al.), som ændret ved Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2016/764 af 12. maj 2016, idet den ikke i inddæmningsområdet omgående har fjernet som minimum alle planter, for hvilke der er påvist en infektion med Xylella fastidiosa, hvis de befinder sig i den inficerede zone inden for 20 km fra grænsen mellem dette område og resten af Unionens område, og |
| --- | --- | --- |

1)

Den Italienske Republik

—

har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 2, litra c), i Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/789 af 18. maj 2015 om foranstaltninger mod indslæbning og spredning i Unionen af Xylella fastidiosa (Wells et al.), som ændret ved Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2016/764 af 12. maj 2016, idet den ikke i inddæmningsområdet omgående har fjernet som minimum alle planter, for hvilke der er påvist en infektion med Xylella fastidiosa, hvis de befinder sig i den inficerede zone inden for 20 km fra grænsen mellem dette område og resten af Unionens område, og

| — | har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til denne gennemførelsesafgørelses artikel 7, stk. 7, idet den ikke i inddæmningsområdet har sikret overvågning af forekomsten af Xylella fastidiosa ved hjælp af årlige undersøgelser på passende tidspunkter af året. |
| --- | --- |

—

har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til denne gennemførelsesafgørelses artikel 7, stk. 7, idet den ikke i inddæmningsområdet har sikret overvågning af forekomsten af Xylella fastidiosa ved hjælp af årlige undersøgelser på passende tidspunkter af året.

| 2) | I øvrigt frifindes Den Italienske Republik. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes Den Italienske Republik.

| 3) | Europa-Kommissionen og Den Italienske Republik bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Europa-Kommissionen og Den Italienske Republik bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 294 af 20.8.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/32 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/32

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 5. september 2019 – R mod P (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Judecătoria Constanța – Rumænien)

(Sag C-468/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser vedrørende underholdspligt - forordning (EF) nr. 4/2009 - artikel 3, litra a) og d), og artikel 5 - ret, for hvilken der er indbragt tre sammenhængende anmodninger vedrørende skilsmisse mellem forældrene til et mindreårigt barn, vedrørende forældreansvar og vedrørende underholdspligt over for barnet - erklæring om kompetence for så vidt angår skilsmisse og om manglende kompetence for så vidt angår forældreansvar - kompetence til at påkende anmodningen om underhold - retten på det sted, hvor sagsøgte har sin sædvanlige bopæl, og for hvilken sagsøgte giver møde)

(2019/C 383/34)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Judecătoria Constanța

Parter i hovedsagen

Sagsøger: R

Sagsøgt: P

Konklusion

Artikel 3, litra a) og d), og artikel 5 i Rådets forordning (EF) nr. 4/2009 af 18. december 2008 om kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser og samarbejde vedrørende underholdspligt skal fortolkes således, at i et tilfælde, hvor der for en ret i en medlemsstat er blevet indbragt tre sammenhængende anmodninger vedrørende henholdsvis skilsmisse mellem forældrene til et mindreårigt barn, forældreansvaret over for dette barn og underholdspligten i forhold til det samme barn, har den ret, som træffer afgørelse om skilsmissen, og som har erklæret sig inkompetent med hensyn til at påkende anmodningen om forældreansvar, ikke desto mindre kompetence til at påkende anmodningen om underholdspligt i forhold til nævnte barn, såfremt denne ret ligeledes er retten på det sted, hvor sagsøgte har sin sædvanlige bopæl, eller den ret, for hvilken sagsøgte har givet møde uden at bestride rettens kompetence.

---

(1)  EUT C 381 af 22.10.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/32 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/32

---

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 4. september 2019 – GP mod Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Baden-Württemberg West (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Baden-Württemberg – Tyskland)

(Sag C-473/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - social sikring - vandrende arbejdstagere - Den Europæiske Unions regler om omregning af valuta - forordning (EF) nr. 987/2009 - afgørelse H3 fra Den Administrative Kommission for Koordinering af Sociale Sikringsordninger - beregning af det forskelsbetingede supplement til de familieydelser, som udbetales til en arbejdstager, der bor i en medlemsstat og arbejder i Schweiz - fastsættelse af referencedatoen for omregnin skursen)

(2019/C 383/35)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Baden-Württemberg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: GP

Sagsøgt: Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Baden-Württemberg West

Konklusion

| 1) | For så vidt angår valutaomregningen af et børnetilskud med henblik på at fastsætte den eventuelle størrelse af et forskelsbetinget supplement i henhold til artikel 68, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 988/2009 af 16. september 2009, berøres anvendelsen og fortolkningen af artikel 90 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 af 16. september 2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 samt af afgørelse H3 fra Den Administrative Kommission for Koordinering af Sociale Sikringsordninger af 15. oktober 2009 om den dato, der skal tages hensyn til ved fastsættelse af de omregningskurser, der er nævnt i artikel 90 i forordning nr. 987/2009, ikke af den omstændighed, at denne ydelse udbetales i schweiziske franc af en schweizisk institution. |
| --- | --- |

1)

For så vidt angår valutaomregningen af et børnetilskud med henblik på at fastsætte den eventuelle størrelse af et forskelsbetinget supplement i henhold til artikel 68, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 988/2009 af 16. september 2009, berøres anvendelsen og fortolkningen af artikel 90 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 af 16. september 2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 samt af afgørelse H3 fra Den Administrative Kommission for Koordinering af Sociale Sikringsordninger af 15. oktober 2009 om den dato, der skal tages hensyn til ved fastsættelse af de omregningskurser, der er nævnt i artikel 90 i forordning nr. 987/2009, ikke af den omstændighed, at denne ydelse udbetales i schweiziske franc af en schweizisk institution.

| 2) | Afgørelse H3 af 15. oktober 2009 skal fortolkes således, at denne afgørelses punkt 2 finder anvendelse ved omregningen af de valutaer, som børnetilskud lyder på, med henblik på at fastsætte den eventuelle størrelse af et forskelsbetinget supplement i henhold til artikel 68, stk. 2, i forordning nr. 883/2004, som ændret ved forordning nr. 988/2009. |
| --- | --- |

2)

Afgørelse H3 af 15. oktober 2009 skal fortolkes således, at denne afgørelses punkt 2 finder anvendelse ved omregningen af de valutaer, som børnetilskud lyder på, med henblik på at fastsætte den eventuelle størrelse af et forskelsbetinget supplement i henhold til artikel 68, stk. 2, i forordning nr. 883/2004, som ændret ved forordning nr. 988/2009.

| 3) | Punkt 2 i afgørelse H3 af 15. oktober 2009 skal fortolkes således, at begrebet »dag, hvor transaktionen udføres af institutionen« som omhandlet i denne bestemmelse i en situation som den, der omhandles i tvisten i hovedsagen, vedrører den dag, hvor den kompetente institution i beskæftigelsesstaten foretager betalingen af den pågældende familieydelse. |
| --- | --- |

3)

Punkt 2 i afgørelse H3 af 15. oktober 2009 skal fortolkes således, at begrebet »dag, hvor transaktionen udføres af institutionen« som omhandlet i denne bestemmelse i en situation som den, der omhandles i tvisten i hovedsagen, vedrører den dag, hvor den kompetente institution i beskæftigelsesstaten foretager betalingen af den pågældende familieydelse.

---

(1)  EUT C 427 af 26.11.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/33 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/33

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 11. september 2019 – HX mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag C-540/18 P) (1)

(Appel - restriktive foranstaltninger over for Den Syriske Arabiske Republik - foranstaltninger over for fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Syrien - bevis for grundlaget for opførelsen på listerne)

(2019/C 383/36)

Processprog: bulgarsk

Parter

Appellant: HX (ved advokat S. Koev)

Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved I. Gurov og A. Vitro, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | HX bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Rådet for Den Europæiske Union. |
| --- | --- |

2)

HX bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Rådet for Den Europæiske Union.

---

(1)  EUT C 408 af 12.11.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/34 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/34

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 12. september 2019 – AS mod Deutsches Patent- und Markenamt (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof – Tyskland)

(Sag C-541/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - varemærker - direktiv 2008/95/EF - artikel 3, stk. 1, litra b) - fornødent særpræg - bedømmelseskriterier - tegn som hashtag (nummertegn))

(2019/C 383/37)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: AS

Sagsøgt: Deutsches Patent- und Markenamt

Konklusion

Artikel 3, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at det fornødne særpræg ved et tegn, der søges registreret som varemærke, skal bedømmes under hensyntagen til alle relevante forhold og omstændigheder, herunder alle tænkelige former for anvendelse af det ansøgte varemærke. Disse sidstnævnte svarer i mangel af andre indicier til de former for anvendelse, der i forhold til sædvanen i den pågældende erhvervssektor i praksis kan anses for væsentlige.

---

(1)  EUT C 436 af 3.12.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/35 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/35

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 5. september 2019 – TDK-Lambda Germany GmbH mod Hauptzollamt Lörrach (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Baden-Württemberg – Tyskland)

(Sag C-559/18) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - forordning (EØF) nr. 2658/87 - toldunion og fælles toldtarif - tarifering - kombineret nomenklatur - underposition 85044030 - statiske omformere - tariferingskriterier - væsentlige bestemmelse)

(2019/C 383/38)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Baden-Württemberg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: TDK-Lambda Germany GmbH

Sagsøgt: Hauptzollamt Lörrach

Konklusion

Underposition 85 044 030 i den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, i den affattelse, som følger af henholdsvis Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 927/2012 af 9. oktober 2012 og Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1001/2013 af 4. oktober 2013, skal fortolkes således, at statiske omformere som de i hovedsagen omhandlede kun kan henhøre under den nævnte underposition, såfremt de i det væsentlige er bestemt til at blive anvendt med »telekommunikationsapparater, automatiske databehandlingsmaskiner og enheder dertil« i denne underpositions forstand, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

---

(1)  EUT C 436 af 3.12.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/35 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/35

---

Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 5. september 2019 – Eli Lilly and Company mod Genentech Inc. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (Chancery Division) – Det Forenede Kongerige)

(Sag C-239/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement - supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler - forordning (EU) nr. 469/2009 - artikel 3, litra b) - betingelser for udstedelse - tilladelse til markedsføring - tilladelse udstedt til tredjemand - åbenbart afvisningsgrundlag)

(2019/C 383/39)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Justice (Chancery Division)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Eli Lilly and Company

Sagsøgt: Genentech Inc.

Konklusion

Anmodningen om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court) (ret i første instans (England og Wales), afdelingen for handelsretlige sager mv. (patentretlige sager), Det Forenede Kongerige) ved afgørelse af 4. marts 2019 afvises.

---

(1)  EUT C 172 af 20.5.2019.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/36 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/36

---

Appel iværksat den 30. januar 2019 af João Miguel Barata til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 20. november 2018 i sag T-854/16, Barata mod Parlamentet

(Sag C-71/19 P)

(2019/C 383/40)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: João Miguel Barata (ved avocats G. Pandey og D. Rovetta, og solicitor J. Grayston)

Den anden part i appelsagen: Europa-Parlamentet

Ved kendelse af 26. september 2019 har Domstolen (Niende Afdeling) fastslået, at appellen forkastes, idet det er åbenbart, at appellen delvist ikke kan antages til realitetsbehandling, delvist er ugrundet, og at João Miguel Barata bærer sine egne omkostninger.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/36 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/36

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Arbitral presso l’Asociația de arbitraj presso il foro di Cluj (Rumænien) den 25. februar 2019 – KE mod LF

(Sag C-185/19)

(2019/C 383/41)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Tribunalul Arbitral de pe lângă Asociația de arbitraj de pe lângă Baroul Cluj

Parter i hovedsagen

Sagsøger: KE

Sagsøgt: LF

Ved kendelse af 24. september 2019 har Domstolen (Syvende Afdeling) fastslået, at det er åbenbart, at anmodningen om præjudiciel afgørelse må afvises, og at det er åbenbart, at den ikke havde kompetence til at træffe afgørelse om denne anmodning.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/37 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/37

---

Appel iværksat den 27. maj 2019 af Xianhao Pan til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 21. marts 2019 i sag T-777/17 – Pan mod EUIPO – Entertainment One UK (TOBBIA)

(Sag C-412/19 P)

(2019/C 383/42)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Xianhao Pan (ved avvocato M. Oliva)

De andre parter i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret og Entertainment One UK Ltd

Vicepræsidenten for Den Europæiske Unions Domstol har ved kendelse af 12. juli 2019 afvist appellen.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/37 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/37

---

Appel iværksat den 14. juni 2019 af Stada Arzneimittel AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 4. april 2019 i sag T-804/17 – Stada Arzneimittel AG mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret

(Sag C-460/19 P)

(2019/C 383/43)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Stada Arzneimittel AG (ved Rechtsanwälte A.K. Marx, R. Kaase og J.-C. Plate)

Den anden part i appelsagen i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den Europæiske Unions Domstol (Afdelingen for bevilling af appel) har ved kendelse af 1. oktober 2019 besluttet, at appellen ikke admitteres, og at Stada Arzneimittel AG bærer sine egne omkostninger.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/38 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/38

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Hamburg (Tyskland) den 16. juli 2019 – XW mod Eurowings GmbH

(Sag C-541/19)

(2019/C 383/44)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: XW

Sagsøgt: Eurowings GmbH

Præjudicielt spørgsmål

Skal den samlede flyvestrækning også lægges til grund for beregningen af retten til kompensation i henhold til artikel 7 i forordning nr. 261/2004 (1), når det først er som følge af en forsinkelse/aflysning af den tilsluttende flyvning, at en passager ankommer til det endelige bestemmelsessted med en forsinkelse på tre timer eller mere, mens den første flyvning blev udført i overensstemmelse med tidsplanen, de to flyvninger blev udført af forskellige luftfartsselskaber, og flyvningerne blev reserveret sammen?

---

(1)  EUT 2004, L 46, s. 1.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/38 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/38

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Hamburg (Tyskland) den 16. juli 2019 – YX mod Eurowings GmbH

(Sag C-542/19)

(2019/C 383/45)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: YX

Sagsøgt: Eurowings GmbH

Præjudicielt spørgsmål

Skal den samlede flyvestrækning også lægges til grund for beregningen af retten til kompensation i henhold til artikel 7 i forordning nr. 261/2004 (1), når det først er som følge af en forsinkelse/aflysning af den tilsluttende flyvning, at en passager ankommer til det endelige bestemmelsessted med en forsinkelse på tre timer eller mere, mens den første flyvning blev udført i overensstemmelse med tidsplanen, de to flyvninger blev udført af forskellige luftfartsselskaber, og flyvningerne blev reserveret sammen?

---

(1)  EUT 2004, L 46, s. 1.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/39 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/39

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Hamburg (Tyskland) den 29. juli 2019 – PL mod Deutsche Lufthansa AG

(Sag C-574/19)

(2019/C 383/46)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Hamburg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: PL

Sagsøgt: Deutsche Lufthansa AG

Sagen blev kendelse afsagt af Domstolens præsident den 23. september 2019 slettet fra Domstolens register.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/39 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/39

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) (Portugal) den 30. juli 2019 – FRENETIKEXITO – UNIPESSOAL, LDA mod Autoridade Tributária e Aduaneira

(Sag C-581/19)

(2019/C 383/47)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: FRENETIKEXITO — UNIPESSOAL, LDA

Sagsøgt: Autoridade Tributária e Aduaneira

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Når et selskab, således som det er tilfældet i den foreliggende sag,






  a) | hovedsageligt udøver virksomhed relateret til fysisk form og velvære og subsidiært sundhedsrelateret virksomhed, som omfatter ernæringsydelser, ernæringsrådgivning, vurdering af fysisk kondition og massage, |
| --- | --- | --- |

1)

Når et selskab, således som det er tilfældet i den foreliggende sag,

a)

hovedsageligt udøver virksomhed relateret til fysisk form og velvære og subsidiært sundhedsrelateret virksomhed, som omfatter ernæringsydelser, ernæringsrådgivning, vurdering af fysisk kondition og massage,

| b) | for sine kunder stiller programmer, der udelukkende omfatter fitness-ydelser, og programmer, der ud over fitness-ydelser omfatter ernæringsydelser, til rådighed,
  skal det da med henblik på artikel 2, stk. 1, [litra] c), i direktiv 2006/112/EF (1) af 28. [november 2006] fastslås, at den sundhedsrelaterede virksomhed, navnlig ernæringsydelsen, er sekundær i forhold til den virksomhed, der er relateret til fysisk form og velvære, samt at den sekundære ydelse dermed skal underkastes den samme afgiftsmæssige behandling som hovedydelsen, eller skal det derimod fastslås, at den sundhedsrelaterede virksomhed, navnlig ernæringsydelsen, og den virksomhed, der er relateret til fysisk form og velvære, er særskilte og uafhængige, således at de skal underkastes hver deres afgiftsmæssige behandling, som er fastlagt for de respektive former for virksomhed? |
| --- | --- |

b)

for sine kunder stiller programmer, der udelukkende omfatter fitness-ydelser, og programmer, der ud over fitness-ydelser omfatter ernæringsydelser, til rådighed,

skal det da med henblik på artikel 2, stk. 1, [litra] c), i direktiv 2006/112/EF (1) af 28. [november 2006] fastslås, at den sundhedsrelaterede virksomhed, navnlig ernæringsydelsen, er sekundær i forhold til den virksomhed, der er relateret til fysisk form og velvære, samt at den sekundære ydelse dermed skal underkastes den samme afgiftsmæssige behandling som hovedydelsen, eller skal det derimod fastslås, at den sundhedsrelaterede virksomhed, navnlig ernæringsydelsen, og den virksomhed, der er relateret til fysisk form og velvære, er særskilte og uafhængige, således at de skal underkastes hver deres afgiftsmæssige behandling, som er fastlagt for de respektive former for virksomhed?

| 2) | Er det med henblik på anvendelsen af fritagelsen i artikel 132, stk. 1, [litra] c), i direktiv 2006/112/EF af 28. [november 2006] nødvendigt, at de i denne bestemmelse omhandlede ydelser faktisk leveres, eller er det, for at denne fritagelse kan finde anvendelse, tilstrækkeligt, at disse ydelser blot stilles til rådighed, således at anvendelsen af disse ydelser udelukkende afhænger, om kunden ønsker at benytte dem? |
| --- | --- |

2)

Er det med henblik på anvendelsen af fritagelsen i artikel 132, stk. 1, [litra] c), i direktiv 2006/112/EF af 28. [november 2006] nødvendigt, at de i denne bestemmelse omhandlede ydelser faktisk leveres, eller er det, for at denne fritagelse kan finde anvendelse, tilstrækkeligt, at disse ydelser blot stilles til rådighed, således at anvendelsen af disse ydelser udelukkende afhænger, om kunden ønsker at benytte dem?

---

(1)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/40 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/40

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht für Strafsachen Wien (Østrig) den 2. august 2019 – straffesag mod A***** og yderligere ukendte gerningsmænd

(Sag C-584/19)

(2019/C 383/48)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesgericht für Strafsachen Wien

Parter i straffesagen

Den anmodende myndighed: Staatsanwaltschaft Wien

Sigtede: A***** og yderligere ukendte gerningsmænd

Anden procesdeltager: Staatsanwaltschaft Hamburg

Præjudicielt spørgsmål

Skal begreberne »judiciel myndighed« som omhandlet i artikel 1, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/41/EU af 3. april 2014 om den europæiske efterforskningskendelse i straffesager (1) og »offentlig anklager« som omhandlet i artikel 2, litra c), nr. i), i det nævnte direktiv forstås således, at også de anklagemyndigheder i en medlemsstat, som i forbindelse med vedtagelsen af en afgørelse om udstedelse af en europæisk efterforskningskendelse udsættes for risikoen for direkte eller indirekte at blive underlagt individuel styring eller instruktion fra den udøvende magt, såsom fra Justizsenators in Hamburg (Hamborgs justitsminister), er omfattet heraf?

---

(1)  EUT 2014, L 130, s. 1.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/41 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/41

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Ondernemingsrechtbank Antwerpen (Belgien) den 6. august 2019 – M.I.C.M. Mircom International Content Management & Consulting Limited mod Telenet BVBA

(Sag C-597/19)

(2019/C 383/49)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Ondernemingsrechtbank Antwerpen

Parter i hovedsagen

Sagsøger: M.I.C.M. Mircom International Content Management & Consulting Limited

Sagsøgt: Telenet BVBA

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | a. | Kan downloading via et peer-to-peernnetværk af en fil med tilhørende underdele (»pieces«) (nogle gange meget fragmentarisk i forhold til hele filen) med henblik på at uploade til tilrådighedsstillelse (»seede«), betragtes som en overføring til almenheden som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/29 (1), til trods for, at disse individuelle pieces i sig selv er uanvendelige?
  Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende, |
| --- | --- | --- |

1)

a.

Kan downloading via et peer-to-peernnetværk af en fil med tilhørende underdele (»pieces«) (nogle gange meget fragmentarisk i forhold til hele filen) med henblik på at uploade til tilrådighedsstillelse (»seede«), betragtes som en overføring til almenheden som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/29 (1), til trods for, at disse individuelle pieces i sig selv er uanvendelige?

Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende,

| b. | gælder der en bagatelgrænse for, hvornår seeding af disse pieces udgør en overførsel til almenheden? |
| --- | --- |

b.

gælder der en bagatelgrænse for, hvornår seeding af disse pieces udgør en overførsel til almenheden?

| c. | er det en relevant omstændighed, at seeding’en (som en følge af indstillingerne i kundens BitTorrent-program) kan ske automatisk og således uden brugerens viden? |
| --- | --- |

c.

er det en relevant omstændighed, at seeding’en (som en følge af indstillingerne i kundens BitTorrent-program) kan ske automatisk og således uden brugerens viden?

| 2) | a. | Kan en person, der i henhold til aftale er indehaver af ophavsrettigheder (eller beslægtede rettigheder), men som ikke selv udnytter disse rettigheder men blot kræver skadeserstatning af formentlige krænkere – og hvis økonomiske model for indtjening således er afhængig af piratvirksomhed i stedet for at bekæmpe den – nyde de samme rettigheder, som efter kapitel II i direktiv 2004/48 (2) tilkommer ophavsmænd eller licenshavere, som udnytter ophavsrettigheder på normal vis? |
| --- | --- | --- |

2)

a.

Kan en person, der i henhold til aftale er indehaver af ophavsrettigheder (eller beslægtede rettigheder), men som ikke selv udnytter disse rettigheder men blot kræver skadeserstatning af formentlige krænkere – og hvis økonomiske model for indtjening således er afhængig af piratvirksomhed i stedet for at bekæmpe den – nyde de samme rettigheder, som efter kapitel II i direktiv 2004/48 (2) tilkommer ophavsmænd eller licenshavere, som udnytter ophavsrettigheder på normal vis?

| b. | Hvorledes kan disse licenshavere i dette tilfælde have lidt et »tab« som følge af krænkelsen (som omhandlet i artikel 13 i direktiv 2004/48)? |
| --- | --- |

b.

Hvorledes kan disse licenshavere i dette tilfælde have lidt et »tab« som følge af krænkelsen (som omhandlet i artikel 13 i direktiv 2004/48)?

| 3) | Er de konkrete omstændigheder, der er beskrevet i spørgsmål 1 og 2 relevante ved bedømmelsen af afvejningen af den korrekte ligevægt mellem på den ene side håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder og på den anden side de rettigheder og friheder, der sikres af grundrettighedschartret så som beskyttelse af privatlivet og personoplysninger, særligt i forbindelse med proportionalitetsbedømmelsen? |
| --- | --- |

3)

Er de konkrete omstændigheder, der er beskrevet i spørgsmål 1 og 2 relevante ved bedømmelsen af afvejningen af den korrekte ligevægt mellem på den ene side håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder og på den anden side de rettigheder og friheder, der sikres af grundrettighedschartret så som beskyttelse af privatlivet og personoplysninger, særligt i forbindelse med proportionalitetsbedømmelsen?

| 4) | Er systematisk registrering og påfølgende generel behandling af IP-adresser på en swarm af seeders (foretaget af licenshaver selv eller af tredjemand på opdrag af licenshaver) under disse omstændigheder lovlig efter den generelle forordning om databeskyttelse (3), nærmere bestemt artikel 6, stk. 1, litra f), i denne forrodning? |
| --- | --- |

4)

Er systematisk registrering og påfølgende generel behandling af IP-adresser på en swarm af seeders (foretaget af licenshaver selv eller af tredjemand på opdrag af licenshaver) under disse omstændigheder lovlig efter den generelle forordning om databeskyttelse (3), nærmere bestemt artikel 6, stk. 1, litra f), i denne forrodning?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22.5.2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (EFT 2001, L 167, s. 10).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/48/EF af 29.4.2004 om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder (EUT 2004, L 157, s. 45).

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 af 27.4.2016 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af direktiv 95/46/EF (EUT L 119 af 4.5.2016, s. 1).

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/42 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/42

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polen) den 9. august 2019 – Gmina Wrocław mod Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

(Sag C-604/19)

(2019/C 383/50)

Processprog: polsk

Den forelæggende ret

Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Gmina Wrocław

Sagsøgt: Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Udgør en konvertering ved lov af et langtidslejemål til en ejendomsret til fast ejendom, således som det er tilfældet i den foreliggende sag, en levering af varer i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 14, stk. 2, litra a), sammenholdt med artikel 2, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF (1) af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem? |
| --- | --- |

1)

Udgør en konvertering ved lov af et langtidslejemål til en ejendomsret til fast ejendom, således som det er tilfældet i den foreliggende sag, en levering af varer i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 14, stk. 2, litra a), sammenholdt med artikel 2, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF (1) af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, udgør en konvertering ved lov af et langtidslejemål til en ejendomsret til fast ejendom en momspligtig levering af varer i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 14, stk. 1, sammenholdt med artikel 2, stk. 1, litra a), i direktiv 2006/112? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, udgør en konvertering ved lov af et langtidslejemål til en ejendomsret til fast ejendom en momspligtig levering af varer i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 14, stk. 1, sammenholdt med artikel 2, stk. 1, litra a), i direktiv 2006/112?

| 3) | Handler en kommune, der modtager vederlag for en konvertering ved lov af et langtidslejemål til en ejendomsret til fast ejendom, således som det er tilfældet i den foreliggende sag, som en afgiftspligtig person i den forstand, som udtrykket er anvendt i artikel 9, stk. 1, i direktiv 2006/112, sammenholdt med dette direktivs artikel 2, stk. 1, litra a), eller som et offentligretligt organ, jf. artikel 13 i direktiv 2006/112? |
| --- | --- |

3)

Handler en kommune, der modtager vederlag for en konvertering ved lov af et langtidslejemål til en ejendomsret til fast ejendom, således som det er tilfældet i den foreliggende sag, som en afgiftspligtig person i den forstand, som udtrykket er anvendt i artikel 9, stk. 1, i direktiv 2006/112, sammenholdt med dette direktivs artikel 2, stk. 1, litra a), eller som et offentligretligt organ, jf. artikel 13 i direktiv 2006/112?

---

(1)  EUT 2006, L 347, s. 1.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/43 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/43

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 20. august 2019 – Land Nordrhein-Westfalen mod D.-H. T. handelnd als Insolvenzverwalter über das Vermögen der J & S Service UG

(Sag C-620/19)

(2019/C 383/51)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Revisionsappellant: Land Nordrhein-Westfalen

Revisionsindstævnte: D.-H. T., som kurator for J & S Service UG (haftungsbeschränkt)

Procesdeltager: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Tjener artikel 23, stk. 1, litra j), i forordning (EU) 2016/679 (1) ligeledes til beskyttelsen af skattemyndighedernes interesser? |
| --- | --- |

1)

Tjener artikel 23, stk. 1, litra j), i forordning (EU) 2016/679 (1) ligeledes til beskyttelsen af skattemyndighedernes interesser?

| 2) | Omfatter udtrykket »håndhævelse af civilretlige krav« i bekræftende fald også skattemyndighedernes forsvar mod civilretlige krav, og skal de pågældende krav i givet fald allerede være gjort gældende? |
| --- | --- |

2)

Omfatter udtrykket »håndhævelse af civilretlige krav« i bekræftende fald også skattemyndighedernes forsvar mod civilretlige krav, og skal de pågældende krav i givet fald allerede være gjort gældende?

| 3) | Giver bestemmelsen i artikel 23, stk. 1, litra e), i forordning (EU) 2016/679 om beskyttelse af en medlemsstats væsentlige finansielle interesser, herunder skatteanliggender, mulighed for at begrænse indsigtsretten i henhold til artikel 15 i denne forordning med henblik på at afværge civilretlige krav om omstødelse ved insolvens mod skattemyndighederne? |
| --- | --- |

3)

Giver bestemmelsen i artikel 23, stk. 1, litra e), i forordning (EU) 2016/679 om beskyttelse af en medlemsstats væsentlige finansielle interesser, herunder skatteanliggender, mulighed for at begrænse indsigtsretten i henhold til artikel 15 i denne forordning med henblik på at afværge civilretlige krav om omstødelse ved insolvens mod skattemyndighederne?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/679 af 27.4.2016 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af direktiv 95/46/EF (generel forordning om databeskyttelse) (EUT 2016, L 119, s. 1).

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/44 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/44

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 22. august 2019 – Openbaar Ministerie mod XD

(Sag C-625/19)

(2019/C 383/52)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank Amsterdam

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Openbaar Ministerie

Sagsøgt: XD

Præjudicielt spørgsmål

Kan en anklagemyndighed, som deltager i forvaltningen af retsplejen i den udstedende medlemsstat, som handler uafhængigt ved udøvelsen af sine opgaver i direkte forbindelse med udstedelsen af en europæisk arrestordre, og som har udstedt en europæisk arrestordre, anses for udstedende judiciel myndighed som omhandlet i artikel 6, stk. 1, i rammeafgørelse 2002/584/RIA (1), når en dommer i den udstedende medlemsstat har prøvet betingelserne for at udstede en europæisk arrestordre og navnlig dennes forholdsmæssighed forud for denne anklagemyndigheds faktiske afgørelse om at udstede den europæiske arrestordre?

---

(1)  Rådets rammeafgørelse af 13.6.2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne - Erklæringer fra en række medlemsstater i forbindelse med rammeafgørelsens vedtagelse (EUT 2002, L 190, s. 1).

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/44 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/44

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 22. august 2019 – Openbaar Ministerie mod YC

(Sag C-626/19)

(2019/C 383/53)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank Amsterdam

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Openbaar Ministerie

Sagsøgt: YC

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Kan en anklagemyndighed, som deltager i forvaltningen af retsplejen i den udstedende medlemsstat, som handler uafhængigt ved udøvelsen af sine opgaver i direkte forbindelse med udstedelsen af en europæisk arrestordre, og som har udstedt en europæisk arrestordre, anses for udstedende judiciel myndighed som omhandlet i artikel 6, stk. 1, i rammeafgørelse 2002/584/RIA (1), når en dommer i den udstedende medlemsstat har prøvet betingelserne for at udstede en europæisk arrestordre og navnlig dennes forholdsmæssighed forud for denne anklagemyndigheds faktiske afgørelse om at udstede den europæiske arrestordre? |
| --- | --- |

1)

Kan en anklagemyndighed, som deltager i forvaltningen af retsplejen i den udstedende medlemsstat, som handler uafhængigt ved udøvelsen af sine opgaver i direkte forbindelse med udstedelsen af en europæisk arrestordre, og som har udstedt en europæisk arrestordre, anses for udstedende judiciel myndighed som omhandlet i artikel 6, stk. 1, i rammeafgørelse 2002/584/RIA (1), når en dommer i den udstedende medlemsstat har prøvet betingelserne for at udstede en europæisk arrestordre og navnlig dennes forholdsmæssighed forud for denne anklagemyndigheds faktiske afgørelse om at udstede den europæiske arrestordre?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende: Er kravet om, at anklagemyndighedens afgørelse om at udstede en europæisk arrestordre og navnlig dennes forholdsmæssighed som omhandlet i præmis 75 i Domstolens dom af 27. maj 2019 (ECLI:EU:C:2019:456) skal kunne gøres til genstand for en retssag, der fuldt ud overholder de krav, der er forbundet med en effektiv domstolsbeskyttelse, opfyldt, når den eftersøgte person efter sin faktiske overgivelse har adgang til en procedure, i hvilken det for en dommer i den udstedende medlemsstat kan gøres gældende, at den europæiske arrestordre er ugyldig, og denne dommer bl.a. prøver, om afgørelsen om at udstede den europæiske arrestordre var forholdsmæssig? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende: Er kravet om, at anklagemyndighedens afgørelse om at udstede en europæisk arrestordre og navnlig dennes forholdsmæssighed som omhandlet i præmis 75 i Domstolens dom af 27. maj 2019 (ECLI:EU:C:2019:456) skal kunne gøres til genstand for en retssag, der fuldt ud overholder de krav, der er forbundet med en effektiv domstolsbeskyttelse, opfyldt, når den eftersøgte person efter sin faktiske overgivelse har adgang til en procedure, i hvilken det for en dommer i den udstedende medlemsstat kan gøres gældende, at den europæiske arrestordre er ugyldig, og denne dommer bl.a. prøver, om afgørelsen om at udstede den europæiske arrestordre var forholdsmæssig?

---

(1)  Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13.6.2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne (EFT L 190 af 18.7.2002, s. 1).

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/45 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/45

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 22. august 2019 – Openbaar Ministerie mod ZB

(Sag C-627/19)

(2019/C 383/54)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank Amsterdam

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Openbaar Ministerie

Sagsøgt: ZB

Præjudicielt spørgsmål

Gælder betingelsen om, at afgørelsen om at udstede en europæisk arrestordre – navnlig spørgsmålet om, hvorvidt den er forholdsmæssig – skal kunne gøres til genstand for en retssag, der fuldt ud overholder de krav, der er forbundet med en effektiv domstolsbeskyttelse, også, når en europæisk arrestordre sigter mod fuldbyrdelse af en frihedsstraf, der er idømt ved en eksigibel afgørelse truffet af en dommer eller domstol, mens den europæiske arrestordre er udstedt af en anklagemyndighed, som deltager i forvaltningen af retsplejen i den udstedende medlemsstat, og det er sikret, at den handler uafhængigt ved udøvelsen af sine opgaver i direkte forbindelse med udstedelsen af en europæisk arrestordre?

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/46 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/46

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) den 23. august 2019 – PAGE International L.da. mod Autoridade Tributária e Aduaneira

(Sag C-630/19)

(2019/C 383/55)

Processprog: portugisisk

Den forelæggende ret

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: PAGE International L.da.

Sagsøgt: Autoridade Tributária e Aduaneira

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 168, litra a), og artikel 176 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 (1) om det fælles merværdiafgiftssystem (herefter »momsdirektivet«) samt princippet om momsneutralitet og proportionalitetsprincippet fortolkes således, at den portugisiske lovgiver er berettiget til i henhold til artikel 21, stk. 1, litra d), og stk. 2, litra d), i Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado (merværdiafgiftsloven), at begrænse fradragsretten for indgående moms på fødevareudgifter til 50 %, selv om den afgiftspligtige godtgør, at samtlige disse udgifter fuldt ud vedrører vedkommendes afgiftspligtige økonomiske virksomhed?

---

(1)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/46 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/46

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Centrale Raad van Beroep (Nederlandene) den 26. august 2019 – Y mod CAK

(Sag C-636/19)

(2019/C 383/56)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Centrale Raad van Beroep

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Y

Sagsøgt: CAK

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal direktiv 2011/24/EU (1) fortolkes således, at personer, der omhandles i artikel 24 i forordning (EF) nr. 883/2004 (2), og som i bopælslandet modtager naturalydelser for Nederlandenes regning, men som ikke er forsikret i Nederlandene efter de lovbestemte sygeforsikringsordninger, direkte kan påberåbe sig dette direktiv for at få tilkendt godtgørelse af udgifterne til en ydet behandling?
  Hvis dette ikke er tilfældet, |
| --- | --- |

1)

Skal direktiv 2011/24/EU (1) fortolkes således, at personer, der omhandles i artikel 24 i forordning (EF) nr. 883/2004 (2), og som i bopælslandet modtager naturalydelser for Nederlandenes regning, men som ikke er forsikret i Nederlandene efter de lovbestemte sygeforsikringsordninger, direkte kan påberåbe sig dette direktiv for at få tilkendt godtgørelse af udgifterne til en ydet behandling?

Hvis dette ikke er tilfældet,

| 2) | Følger det af artikel 56 TEUF, at i et tilfælde som det foreliggende er manglende tilkendelse af godtgørelse af udgifter til behandling, der er ydet i en anden medlemsstat end bopæls- eller pensionslandet, en uberettiget restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser? |
| --- | --- |

2)

Følger det af artikel 56 TEUF, at i et tilfælde som det foreliggende er manglende tilkendelse af godtgørelse af udgifter til behandling, der er ydet i en anden medlemsstat end bopæls- eller pensionslandet, en uberettiget restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/24/EU af 9.3.2011 om patientrettigheder i forbindelse med grænseoverskridende sundhedsydelser (EUT 2011, L 88, s. 45).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29.4.2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT 2004, L 166, s. 1).

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/47 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/47

---

Appel iværksat den 9. september 2019 af Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 28. juni 2019 i sag T-741/16, Changmao Biochemical Engineering mod Kommissionen

(Sag C-666/19 P)

(2019/C 383/57)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (ved advokaterne K. Adamantopoulos og P. Billiet)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Hyet Sweet

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den Europæiske Unions Rets dom af 28. juni 2019 i sag T-741/16 ophæves i sin helhed. |
| --- | --- |

—

Den Europæiske Unions Rets dom af 28. juni 2019 i sag T-741/16 ophæves i sin helhed.

| — | Der gives appellanten medhold i de påstande, denne nedlagde i sit søgsmål for Retten, og den anfægtede forordning (1) annulleres, for så vidt som den vedrører appellanten, i henhold til artikel 61 i statutten for Domstolen. |
| --- | --- |

—

Der gives appellanten medhold i de påstande, denne nedlagde i sit søgsmål for Retten, og den anfægtede forordning (1) annulleres, for så vidt som den vedrører appellanten, i henhold til artikel 61 i statutten for Domstolen.

| — | Sagsøgte og intervenienten for Retten tilpligtes at betale appellantens sagsomkostninger i denne appelsag og i sagen for Retten i sag T-741/16. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte og intervenienten for Retten tilpligtes at betale appellantens sagsomkostninger i denne appelsag og i sagen for Retten i sag T-741/16.

| — | Subsidiært hjemvises sagen til Den Europæiske Unions Ret, således at denne kan træffe afgørelse om andet led i det første anbringende i stævningen. |
| --- | --- |

—

Subsidiært hjemvises sagen til Den Europæiske Unions Ret, således at denne kan træffe afgørelse om andet led i det første anbringende i stævningen.

| — | Mere subsidiært hjemvises sagen til Den Europæiske Unions Ret, således at denne kan træffe afgørelse om alle appellantens øvrige anbringender, som begrundet i status i sagen. |
| --- | --- |

—

Mere subsidiært hjemvises sagen til Den Europæiske Unions Ret, således at denne kan træffe afgørelse om alle appellantens øvrige anbringender, som begrundet i status i sagen.

| — | Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har fremsat fem appelanbringender.

Første anbringende: Rettens konstateringer i den appellerede doms præmis 54, 64-67, 69-70, 78-80, 87, 93 og 97-98 er behæftet med åbenbare fejl i retsanvendelsen og fordrejer de faktiske omstændigheder ved at fastslå, at appellantens regnskaber ikke var opstillet i overensstemmelse med internationale regnskabsstandarder (»IAS«) og derfor ikke opfyldte grundforordningens (2) artikel 2, stk. 7, litra c), andet led. Som en yderligere konsekvens begik Retten en retlig fejl, da den ikke undersøgte appellantens påstand i medfør af grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), tredje led.

Andet anbringende: Rettens konstateringer i den appellerede doms præmis 113, 115-118, 125-126 og 128-130 er behæftet med åbenbare fejl i retsanvendelsen og fordrejer de faktiske omstændigheder ved at fastslå, at Kommissionen ikke tilsidesatte grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra a), artikel 6, stk. 8, og artikel 9, stk. 4, og sin pligt til at udvise omhu og følge god forvaltningsskik ved at undlade at anmode om og vurdere en detaljeret liste over eksporttransaktioner fra referencelandsproducenten.

Tredje anbringende: Rettens konstateringer i den appellerede doms præmis 141-144, 152-153 og 155-162 er behæftet med åbenbare fejl i retsanvendelsen og fordrejer de faktiske omstændigheder ved at fastslå, at Kommissionen ikke tilsidesatte grundforordningens artikel 2, stk.10, og artikel 9, stk. 4, antidumpingaftalens artikel 2.4 og sin pligt til at udvise omhu og følge god forvaltningsskik ved at afslå at justere den normale værdi og appellantens eksportpris med henblik på beregningen af en dumpingmargen.

Fjerde anbringende: Rettens konstateringer i den appellerede doms præmis 148 og 150 er behæftet med åbenbare fejl i retsanvendelsen og fordrejer de faktiske omstændigheder ved at fastslå, at Kommissionen ikke tilsidesatte grundforordningens artikel 3, stk. 2 og 3, og artikel 9, stk. 4, princippet om god forvaltningsskik og sin pligt til at udvise omhu ved ikke at justere EU-producentens ikke-skadelige prisniveau ud fra forskelle i tillægsydelser, emballage og patent- og knowhowafgifter, som EU-erhvervsgrenen skal betale.

Femte anbringende: Rettens konstateringer i den appellerede doms præmis 189-191, 194, 200-201 og 203-206 er behæftet med åbenbare fejl i retsanvendelsen og fordrejer de faktiske omstændigheder ved at fastslå, at Kommissionen ikke tilsidesatte grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra a), artikel 2, stk. 10, artikel 3, stk. 2, 3 og 5, artikel 6, stk. 8, og artikel 9, stk. 4, princippet om god forvaltningsskik og sin pligt til at udvise omhu ved ikke at sikre sig, at EU-erhvervsgrenens omkostninger til råmaterialer fra dennes forbundne leverandør var fastsat på armslængdevilkår, og ved ikke at anmode om, at der blev udfyldt et forbundet leverandørspørgeskema.

---

(1)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/1247 af 28.7.2016 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af aspartam med oprindelse i Folkerepublikken Kina og om endelig opkrævning af den midlertidige told (EUT 2016, L 204, s. 92).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 af 8.6.2016 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Den Europæiske Union (EUT 2016, L 176, s. 21).

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/48 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/48

---

Appel iværksat den 9. september 2019 af BP til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 11. juli 2019 i sag T-838/16, BP mod Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder

(Sag C-669/19 P)

(2019/C 383/58)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: BP (ved avocat E. Lazar)

Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder (FRA)

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Punkt 1, 3 og 4 i den appellerede doms konklusion ophæves. |
| --- | --- |

—

Punkt 1, 3 og 4 i den appellerede doms konklusion ophæves.

| — | Appellanten tilkendes en passende erstatning for det økonomiske og ikke-økonomiske tab, som er lidt. |
| --- | --- |

—

Appellanten tilkendes en passende erstatning for det økonomiske og ikke-økonomiske tab, som er lidt.

| — | Appellanten tilkendes en passende erstatning vedrørende følgerne af FRA’s ærekrænkende udtalelser om hende og skade på hendes professionelle og personlige omdømme. |
| --- | --- |

—

Appellanten tilkendes en passende erstatning vedrørende følgerne af FRA’s ærekrænkende udtalelser om hende og skade på hendes professionelle og personlige omdømme.

| — | FRA tilpligtes at betale sagsomkostningerne i sagen for Retten og i appelsagen. |
| --- | --- |

—

FRA tilpligtes at betale sagsomkostningerne i sagen for Retten og i appelsagen.

Anbringender og væsentligste argumenter

| 1) | Det første anbringende vedrører en retlig fejl og et åbenbart urigtigt skøn vedrørende spørgsmålet, om det nye anbringende kunne antages til realitetsbehandling, og vedrørende de beviser, som var fremlagt i henhold til procesreglementets artikel 85, tilsidesættelse af retten til at blive hørt, fravær af en retfærdig rettergang, tilsidesættelse af princippet om effektiv domstolsbeskyttelse i chartrets artikel 47, begrænsning af rettigheder og tilsidesættelse af chartrets artikel 52. |
| --- | --- |

1)

Det første anbringende vedrører en retlig fejl og et åbenbart urigtigt skøn vedrørende spørgsmålet, om det nye anbringende kunne antages til realitetsbehandling, og vedrørende de beviser, som var fremlagt i henhold til procesreglementets artikel 85, tilsidesættelse af retten til at blive hørt, fravær af en retfærdig rettergang, tilsidesættelse af princippet om effektiv domstolsbeskyttelse i chartrets artikel 47, begrænsning af rettigheder og tilsidesættelse af chartrets artikel 52.

| 2) | Det andet anbringende vedrører en retlig fejl og et åbenbart urigtigt skøn vedrørende punkt 112, 115-117, 126 og 140-142 i appellantens stævning i erstatningssøgsmålet med hensyn til den påståede tilsidesættelse af artikel 2, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001 (1), tilsidesættelse af EMRK’s artikel 8 og tilsidesættelse af præmis 63-65 i Bavarian Lager-dommen (2), tilsidesættelse af begrundelsespligten i forbindelse med den indledende delvise aktindsigt erga omnes og efterfølgende fuld aktindsigt i appellantens personoplysninger, tilsidesættelse af den retlige ligevægt, som EU-lovgiver har oprettet mellem forordning nr. 1049/2001 og forordning nr. 45/2001 (3), og tilsidesættelse af Bavarian Lager-dommen. |
| --- | --- |

2)

Det andet anbringende vedrører en retlig fejl og et åbenbart urigtigt skøn vedrørende punkt 112, 115-117, 126 og 140-142 i appellantens stævning i erstatningssøgsmålet med hensyn til den påståede tilsidesættelse af artikel 2, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001 (1), tilsidesættelse af EMRK’s artikel 8 og tilsidesættelse af præmis 63-65 i Bavarian Lager-dommen (2), tilsidesættelse af begrundelsespligten i forbindelse med den indledende delvise aktindsigt erga omnes og efterfølgende fuld aktindsigt i appellantens personoplysninger, tilsidesættelse af den retlige ligevægt, som EU-lovgiver har oprettet mellem forordning nr. 1049/2001 og forordning nr. 45/2001 (3), og tilsidesættelse af Bavarian Lager-dommen.

| 3) | Det tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af procesreglementets artikel 134 og 135 og tilsidesættelse af begrundelsespligten, tilsidesættelse af retspraksis vedrørende sagsomkostninger, begrænsning af rettigheder og tilsidesættelse af chartrets artikel 52. |
| --- | --- |

3)

Det tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af procesreglementets artikel 134 og 135 og tilsidesættelse af begrundelsespligten, tilsidesættelse af retspraksis vedrørende sagsomkostninger, begrænsning af rettigheder og tilsidesættelse af chartrets artikel 52.

| 4) | Det fjerde anbringende vedrører tilsidesættelse af procesreglementets artikel 66, afslaget på anmodningen om udeladelse af visse følsomme oplysninger fra dommen i sag T-838/16, efterfølgende uforholdsmæssig redigering af dommen og det forhold, at Femte Afdeling ikke var lovligt sammensat og ikke havde mulighed for at træffe afgørelse i udvidet sammensætning eller afgive stemme effektivt. |
| --- | --- |

4)

Det fjerde anbringende vedrører tilsidesættelse af procesreglementets artikel 66, afslaget på anmodningen om udeladelse af visse følsomme oplysninger fra dommen i sag T-838/16, efterfølgende uforholdsmæssig redigering af dommen og det forhold, at Femte Afdeling ikke var lovligt sammensat og ikke havde mulighed for at træffe afgørelse i udvidet sammensætning eller afgive stemme effektivt.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001, L 145, s. 43).

(2)  Dom af 29.6.2010, Kommissionen mod Bavarian Lager (C-28/08 P, ECLI:EU:C:2010:378).

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18.12.2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT 2001, L 8, s. 1).

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/49 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/49

---

Appel iværksat den 20. september 2019 af Sony Corporation og Sony Electronics, Inc til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 12. juli 2019 i sag T-762/15, Sony og Sony Electronics mod Kommissionen

(Sag C-697/19 P)

(2019/C 383/59)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Sony Corporation og Sony Electronics, Inc (herefter »Sony« eller »appellanterne«) (ved avocat N. Levy, avocat R. Snelders og solicitor E.M. Kelly)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves.

| — | Appellanternes påstande i første instans tiltrædes. |
| --- | --- |

—

Appellanternes påstande i første instans tiltrædes.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne i første instans. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne i første instans.

Subsidiært, såfremt Domstolen ikke finder sagen moden til påkendelse:

| — | Sagen hjemvises til Retten. |
| --- | --- |

—

Sagen hjemvises til Retten.

| — | Afgørelsen om sagsomkostningerne i første instans og under appellen udsættes. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen om sagsomkostningerne i første instans og under appellen udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanterne fremsat fire anbringender.

Det første anbringende: Retten begik en fejl ved at erstatte begrundelsen i afgørelsen (Kommissionens afgørelse i sag AT.39639 – Optiske diskettedrev C(2015) 7135 final) med sin egen.

| — | Afgørelsen var støttet på konklusionen om, at appellanterne deltog i »flere forskellige overtrædelser«, som ligeledes kunne karakteriseres som en samlet og vedvarende overtrædelse. Retten anerkendte, at der ikke var ført bevis for alle de individuelle kontakter, der var anført i afgørelsen. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen var støttet på konklusionen om, at appellanterne deltog i »flere forskellige overtrædelser«, som ligeledes kunne karakteriseres som en samlet og vedvarende overtrædelse. Retten anerkendte, at der ikke var ført bevis for alle de individuelle kontakter, der var anført i afgørelsen.

| — | Ikke-beviste kontakter kan ikke udgøre overtrædelser af artikel 101, stk. 1, TEUF. Retten tiltrådte alligevel afgørelsens konklusion om en samlet og vedvarende overtrædelse på grundlag af disse ikke-beviste kontakter som en del af en generel mængde »beviser og indicier, der samlet set kunne tages hensyn til«, og som Kommissionen kunne lægge til grund. Ved at erstatte afgørelsens begrundelse med sin egen begik Retten en retlig fejl. |
| --- | --- |

—

Ikke-beviste kontakter kan ikke udgøre overtrædelser af artikel 101, stk. 1, TEUF. Retten tiltrådte alligevel afgørelsens konklusion om en samlet og vedvarende overtrædelse på grundlag af disse ikke-beviste kontakter som en del af en generel mængde »beviser og indicier, der samlet set kunne tages hensyn til«, og som Kommissionen kunne lægge til grund. Ved at erstatte afgørelsens begrundelse med sin egen begik Retten en retlig fejl.

Det andet anbringende: Retten begik en retlig fejl ved at tiltræde konklusionen om deltagelse i en samlet og vedvarende overtrædelse for den pågældende periode på grundlag af færre kontakter end de i afgørelsen identificerede.

| — | Retten fastslog med urette, at Sony vedvarende deltog i den angivelige overtrædelse fra den 23. august 2004 til den 15. september 2006, på trods af at den accepterede, at der var en periode på ca. otte måneder, for hvilke Kommissionen ikke havde bevist konkurrencebegrænsende kontakter, der omfattede Sony. |
| --- | --- |

—

Retten fastslog med urette, at Sony vedvarende deltog i den angivelige overtrædelse fra den 23. august 2004 til den 15. september 2006, på trods af at den accepterede, at der var en periode på ca. otte måneder, for hvilke Kommissionen ikke havde bevist konkurrencebegrænsende kontakter, der omfattede Sony.

| — | Rettens ræsonnement er selvmodsigende, idet den accepterede, at der i en periode på mere end seks måneder ikke var beviste kontakter, der omfattede Sony, men ligeledes fastslog, at disse kontakter »fandt sted hver anden eller tredje måned«. |
| --- | --- |

—

Rettens ræsonnement er selvmodsigende, idet den accepterede, at der i en periode på mere end seks måneder ikke var beviste kontakter, der omfattede Sony, men ligeledes fastslog, at disse kontakter »fandt sted hver anden eller tredje måned«.

Det tredje anbringende: Retten begik en retlig fejl ved at behandle en samlet og vedvarende overtrædelse således, at den nødvendigvis bestod i en række forskellige overtrædelser.

| — | Retten udlod at fastslå, at Kommissionen havde tilsidesat Sonys ret til forsvar, selv om Kommissionen i afgørelsen fandt, at den foreholdte adfærd ikke alene udgjorde en samlet og vedvarende overtrædelse, men ligeledes flere forskellige overtrædelser, uden at den tidligere havde anført dette i klagepunktsmeddelelsen. |
| --- | --- |

—

Retten udlod at fastslå, at Kommissionen havde tilsidesat Sonys ret til forsvar, selv om Kommissionen i afgørelsen fandt, at den foreholdte adfærd ikke alene udgjorde en samlet og vedvarende overtrædelse, men ligeledes flere forskellige overtrædelser, uden at den tidligere havde anført dette i klagepunktsmeddelelsen.

| — | Retten fastslog med urette, at Kommissionen havde givet en tilstrækkelig begrundelse for sin konklusion om, at Sony havde begået flere forskellige overtrædelser. |
| --- | --- |

—

Retten fastslog med urette, at Kommissionen havde givet en tilstrækkelig begrundelse for sin konklusion om, at Sony havde begået flere forskellige overtrædelser.

Det fjerde anbringende: Retten begik en retlig fejl, tilsidesatte ligebehandlingsprincippet og proportionalitetsprincippet og undlod at give en begrundelse, idet den opretholdt den bøde, som Sony var blevet pålagt, på grundlag af de samme indtægter, der dannede grundlag for en anden bøde, som Lite-On var blevet pålagt.

| — | Retten tilsidesatte princippet i retningslinjerne for bødeberegning om, at afsætningen skal »afspejle overtrædelsens økonomiske betydning«, og om »de enkelte deltagende virksomheders økonomiske betydning« og tilsidesatte ligebehandlingsprincippet og proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- |

—

Retten tilsidesatte princippet i retningslinjerne for bødeberegning om, at afsætningen skal »afspejle overtrædelsens økonomiske betydning«, og om »de enkelte deltagende virksomheders økonomiske betydning« og tilsidesatte ligebehandlingsprincippet og proportionalitetsprincippet.

| — | Retten tilsidesatte sin begrundelsespligt, idet den ikke behandlede argumentet om, at dobbelttælling gjorde overtrædelsens økonomiske betydning kunstigt større. |
| --- | --- |

—

Retten tilsidesatte sin begrundelsespligt, idet den ikke behandlede argumentet om, at dobbelttælling gjorde overtrædelsens økonomiske betydning kunstigt større.

| — | Retten begik en retlig fejl, idet den forkastede appellanternes argument om, at Kommissionen ikke havde begrundet, at den afveg fra fast praksis. |
| --- | --- |

—

Retten begik en retlig fejl, idet den forkastede appellanternes argument om, at Kommissionen ikke havde begrundet, at den afveg fra fast praksis.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/51 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/51

---

Appel iværksat den 20. september 2019 af Sony Optiarc, Inc og Sony Optiarc America, Inc til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 12. juli 2019 i sag T-763/15, Sony Optiarc og Sony Optiarc America mod Kommissionen

(Sag C-698/19 P)

(2019/C 383/60)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Sony Optiarc, Inc og Sony Optiarc America, Inc (herefter »Sony« eller »appellanterne«) (ved avocat N. Levy, avocat R. Snelders og solicitor E.M. Kelly)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves.

| — | Appellanternes påstande i første instans tiltrædes. |
| --- | --- |

—

Appellanternes påstande i første instans tiltrædes.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne i første instans. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, herunder omkostningerne i første instans.

Subsidiært, såfremt Domstolen ikke finder sagen moden til påkendelse:

| — | Sagen hjemvises til Retten. |
| --- | --- |

—

Sagen hjemvises til Retten.

| — | Afgørelsen om sagsomkostningerne i første instans og under appellen udsættes. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen om sagsomkostningerne i første instans og under appellen udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanterne fremsat fire anbringender.

Det første anbringende: Retten begik en fejl ved at erstatte begrundelsen i afgørelsen (Kommissionens afgørelse i sag AT.39639 – Optiske diskettedrev) med sin egen.

| — | Afgørelsen var støttet på konklusionen om, at appellanterne deltog i »flere forskellige overtrædelser«, som ligeledes kunne karakteriseres som en samlet og vedvarende overtrædelse. Retten anerkendte, at der ikke var ført bevis for alle de kontakter, der var anført i afgørelsen. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen var støttet på konklusionen om, at appellanterne deltog i »flere forskellige overtrædelser«, som ligeledes kunne karakteriseres som en samlet og vedvarende overtrædelse. Retten anerkendte, at der ikke var ført bevis for alle de kontakter, der var anført i afgørelsen.

| — | Ikke-beviste kontakter kan ikke udgøre overtrædelser af artikel 101, stk. 1, TEUF. Retten tiltrådte alligevel afgørelsens konklusion om en samlet og vedvarende overtrædelse på grundlag af disse ikke-beviste kontakter som en del af en generel mængde »beviser og indicier, der samlet set kunne tages hensyn til«, og som Kommissionen kunne lægge til grund. Ved at erstatte afgørelsens begrundelse med sin egen begik Retten en retlig fejl. |
| --- | --- |

—

Ikke-beviste kontakter kan ikke udgøre overtrædelser af artikel 101, stk. 1, TEUF. Retten tiltrådte alligevel afgørelsens konklusion om en samlet og vedvarende overtrædelse på grundlag af disse ikke-beviste kontakter som en del af en generel mængde »beviser og indicier, der samlet set kunne tages hensyn til«, og som Kommissionen kunne lægge til grund. Ved at erstatte afgørelsens begrundelse med sin egen begik Retten en retlig fejl.

Det andet anbringende: Retten begik en retlig fejl ved at tiltræde konklusionen om deltagelse i en samlet og vedvarende overtrædelse på grundlag af færre kontakter end de i afgørelsen identificerede.

| — | Retten fastslog med urette, at Sony Optiarc vedvarende deltog i den angivelige overtrædelse fra den 25. juli 2007 til den 29. oktober 2008, på trods af at den accepterede, at der var en periode på ca. fem måneder, for hvilke Kommissionen ikke havde bevist konkurrencebegrænsende kontakter, der omfattede Sony Optiarc. |
| --- | --- |

—

Retten fastslog med urette, at Sony Optiarc vedvarende deltog i den angivelige overtrædelse fra den 25. juli 2007 til den 29. oktober 2008, på trods af at den accepterede, at der var en periode på ca. fem måneder, for hvilke Kommissionen ikke havde bevist konkurrencebegrænsende kontakter, der omfattede Sony Optiarc.

| — | Rettens ræsonnement er selvmodsigende, idet den accepterede, at der i en periode på ca. fem måneder ikke var beviste kontakter, der omfattede Sony Optiarc, men ligeledes fastslog, at »den længste, godtgjorte periode uden kontakter var på blot tre måneder«, og at »[d]er var blot en måned mellem de fleste kontakter«. |
| --- | --- |

—

Rettens ræsonnement er selvmodsigende, idet den accepterede, at der i en periode på ca. fem måneder ikke var beviste kontakter, der omfattede Sony Optiarc, men ligeledes fastslog, at »den længste, godtgjorte periode uden kontakter var på blot tre måneder«, og at »[d]er var blot en måned mellem de fleste kontakter«.

Det tredje anbringende: Retten begik en retlig fejl ved at behandle en samlet og vedvarende overtrædelse, således at den nødvendigvis bestod i en række forskellige overtrædelser.

| — | Retten udlod at fastslå, at Kommissionen havde tilsidesat Sony Optiarcs ret til forsvar, selv om Kommissionen i afgørelsen fandt, at den foreholdte adfærd ikke alene udgjorde en samlet og vedvarende overtrædelse, men ligeledes flere forskellige overtrædelser, uden at den tidligere havde anført dette i klagepunktsmeddelelsen. |
| --- | --- |

—

Retten udlod at fastslå, at Kommissionen havde tilsidesat Sony Optiarcs ret til forsvar, selv om Kommissionen i afgørelsen fandt, at den foreholdte adfærd ikke alene udgjorde en samlet og vedvarende overtrædelse, men ligeledes flere forskellige overtrædelser, uden at den tidligere havde anført dette i klagepunktsmeddelelsen.

| — | Retten fastslog med urette, at Kommissionen havde givet en tilstrækkelig begrundelse for sin konklusion om, at Sony Optiarc havde begået flere forskellige overtrædelser. |
| --- | --- |

—

Retten fastslog med urette, at Kommissionen havde givet en tilstrækkelig begrundelse for sin konklusion om, at Sony Optiarc havde begået flere forskellige overtrædelser.

Det fjerde anbringende: Retten begik en retlig fejl, tilsidesatte ligebehandlingsprincippet og proportionalitetsprincippet og undlod at give en begrundelse, idet den opretholdt den bøde, som Sony Optiarc var blevet pålagt, på grundlag af de samme indtægter, der dannede grundlag for en anden bøde, som Quanta var blevet pålagt.

| — | Retten tilsidesatte princippet i retningslinjerne for bødeberegning om, at afsætningen skal »afspejle overtrædelsens økonomiske betydning«, og om »de enkelte deltagende virksomheders økonomiske betydning« og tilsidesatte ligebehandlingsprincippet og proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- |

—

Retten tilsidesatte princippet i retningslinjerne for bødeberegning om, at afsætningen skal »afspejle overtrædelsens økonomiske betydning«, og om »de enkelte deltagende virksomheders økonomiske betydning« og tilsidesatte ligebehandlingsprincippet og proportionalitetsprincippet.

| — | Retten tilsidesatte sin begrundelsespligt, idet den ikke behandlede argumentet om, at dobbelttælling gjorde overtrædelsens økonomiske betydning kunstigt større. |
| --- | --- |

—

Retten tilsidesatte sin begrundelsespligt, idet den ikke behandlede argumentet om, at dobbelttælling gjorde overtrædelsens økonomiske betydning kunstigt større.

| — | Retten begik en retlig fejl, idet den forkastede appellanternes argument om, at Kommissionen ikke havde begrundet, at den afveg fra fast praksis. |
| --- | --- |

—

Retten begik en retlig fejl, idet den forkastede appellanternes argument om, at Kommissionen ikke havde begrundet, at den afveg fra fast praksis.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/52 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/52

---

Appel iværksat den 20. september 2019 af Toshiba Samsung Storage Technology Corp. og Toshiba Samsung Storage Technology Korea Corp. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 12. juli 2019 i sag T-8/16, Toshiba Samsung Storage Technology og Toshiba Samsung Storage Technology Korea mod Kommissionen

(Sag C-700/19 P)

(2019/C 383/61)

Processprog: engelsk

Parter

Appellanter: Toshiba Samsung Storage Technology Corp. og Toshiba Samsung Storage Technology Korea Corp. (herefter »appellanterne«) (ved avvocato M. Bay, abogado J. Ruiz Calzado og avvocato A. Aresu)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves.

| — | Kommissionens afgørelse i sag AT.39639 – Optiske diskettedrev annulleres, for så vidt som den vedrører appellanterne. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse i sag AT.39639 – Optiske diskettedrev annulleres, for så vidt som den vedrører appellanterne.

| — | Den bøde, som appellanterne blev pålagt ved denne afgørelse, annulleres eller nedsættes. |
| --- | --- |

—

Den bøde, som appellanterne blev pålagt ved denne afgørelse, annulleres eller nedsættes.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i første instans og under appellen. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne i første instans og under appellen.

| — | Der træffes enhver anden afgørelse, som er passende henset til sagens omstændigheder. |
| --- | --- |

—

Der træffes enhver anden afgørelse, som er passende henset til sagens omstændigheder.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanterne fremsat fire anbringender.

Det første anbringende om, at der blev begået retlige fejl hvad angår det første anbringendes første, andet og tredje led i første instans bestående i tilsidesættelser af væsentlige formforskrifter og af retten til forsvar.

Det andet anbringende om retlige fejl ved anførelsen af de retlige kriterier for, at der forelå en samlet og vedvarende overtrædelse.

Det tredje anbringende om en tilsidesættelse af retten til forsvar og om anvendelse af et urigtigt retligt kriterium.

Det fjerde anbringende om den manglende opfyldelse af væsentlige processuelle krav, om at der ikke er givet en tilstrækkelig begrundelse for, at det andet anbringendes første led (manglende kompetence) blev forkastet i første instans, og om fejl i det juridiske kriterium for antagelse af bevismateriale.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/53 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/53

---

Appel iværksat den 20. september 2019 af Silver Plastics GmbH & Co. KG og Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 11. juli 2019 i sag T-582/15, Silver Plastics GmbH & Co. KG og Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG mod Europa-Kommissionen

(Sag C-702/19 P)

(2019/C 383/62)

Processprog: tysk

Parter

Appellanter: Silver Plastics GmbH & Co. KG (ved Rechtsanwälte M. Wirtz og S. Möller) og Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG (ved Rechtsanwalt C. Karbaum)

Den anden part: Europa-Kommissionen

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| 1. | Den appellerede dom ophæves, og sagen hjemvises til fornyet forhandling ved Retten. |
| --- | --- |

1.

Den appellerede dom ophæves, og sagen hjemvises til fornyet forhandling ved Retten.

| 2. | Subsidiært ophæves den appellerede dom, og den omtvistede afgørelse annulleres for så vidt angår den anden appellant, og den bøde, der er pålagt den første appellant, nedsættes. |
| --- | --- |

2.

Subsidiært ophæves den appellerede dom, og den omtvistede afgørelse annulleres for så vidt angår den anden appellant, og den bøde, der er pålagt den første appellant, nedsættes.

| 3. | Mere subsidiært ophæves den appellerede dom, og den bøde, som appellanterne er pålagt in solidum, nedsættes. |
| --- | --- |

3.

Mere subsidiært ophæves den appellerede dom, og den bøde, som appellanterne er pålagt in solidum, nedsættes.

| 4. | Europa-Kommissionen pålægges at betale appellanternes sagsomkostninger i forbindelse med appelsagen og sagen for Retten. |
| --- | --- |

4.

Europa-Kommissionen pålægges at betale appellanternes sagsomkostninger i forbindelse med appelsagen og sagen for Retten.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanterne har med det første appelanbringende gjort gældende, at Retten har tilsidesat artikel 6, stk. 3, TEU, artikel 6, stk. 1, i EMRK og artikel 47, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder i forbindelse med princippet om umiddelbarhed.

Retten har i modstrid med flere anmodninger fra appellanterne og i strid med de processuelle regler undladt at indkalde W., som er den vigtigste kilde for konkurrenten L, hvis ansøgning om bødefritagelse er anvendt mod appellanterne, som vidne og personligt udspørge den pågældende. Retten har desuden generelt anset de af appellanterne fremlagte forklaringer fra W., der er i modstrid med anmodningen om bødefritagelsen, for utroværdige uden at udspørge W. herom. Efter princippet om umiddelbar bevisoptagelse burde Retten have indkaldt W. og (umiddelbart) udspurgt den pågældende personligt herom.

Appellanterne har med det andet appelanbringende gjort gældende, at Retten har tilsidesat den i artikel 6, stk. 1 (sammenholdt med artikel 3, litra d)) i EMRK fastsatte ret til konfrontation

Retten har, til trods for gentagne anmodninger, nægtet appellanten en konfrontativ udspørgen af W. i dennes egenskab af vigtig kilde til den ansøgning om bødefritagelse, der er anvendt mod appellanterne. Retten har i strid med de processuelle regler foretaget en bedømmelse af troværdigheden af W’s forklaringer i ansøgningen om bødefritagelse uden at tillade en mulighed for konfrontation og har i betydeligt omfanget begrundet dommen over appellanterne på grundlag af disse forklaringer, uden at der foreligger legitime grunde, der begrunder en indskrænkning af retten til konfrontation.

Appellanterne har med det tredje appelanbringende gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af princippet om processuel ligestilling i henhold til artikel 6, stk. 3, litra d), i EMRK

Retten har i modstrid med flere anmodninger fra appellanterne og i strid med de processuelle regler undladt at indkalde W., i dennes egenskab af vidne til støtte for appellanterne, selv om Kommissionen under den forudgående bødesag havde truffet W. i dennes egenskab af vigtig kilde til ansøgningen om bødefritagelse, uden at appellanterne var bekendt hermed eller til stede og uden at udfærdige en protokol Afvisningen af personlig udspørgen af yderligere vidner til støtte for appellanterne, hvilke vidner appellanterne har nævnt, er ligeledes i strid med appellanternes ret til processuel ligestilling.

Appellanterne har med det fjerde appelanbringende påberåbt sig en tilsidesættelse af begrundelsespligten i henhold til artikel 36 i Domstolens statut, sammenholdt med samme statuts artikel 53, stk. 1, idet det ikke er klart for appellanterne (i) hvoraf Retten (positivt) har udledt en deltagelse i angiveligt konkurrencebegrænsende kontakter, (ii) hvorfor de (skriftlige) forklaringer fra W., der er til gavn for appellanterne, er blevet anses for utroværdige og (iii) af hvilke specifikke grunde Retten har afvist at indrømme ret til konfrontation.

Det femte appelanbringende omhandler en angivelig tilsidesættelse af artikel 23, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1/2003 (1), idet Retten i for vidt omfang har lagt til grund, at der foreligger en samlet og vedvarende overtrædelse

Ifølge Rettens konstateringer deltog appellanterne ikke i hele den til grundlagte overtrædelsesperiode i konkurrencebegrænsende adfærd vedrørende samtlige vareområder. Den af Retten tiltrådte bødeberegning var dog baseret på omsætningerne fra samtlige vareområder for hele den til grundlagte overtrædelsesperiode.

Appellanterne har med det sjette appelanbringende gjort en tilsidesættelse af artikel 23, stk. 2, første og andet punktum, i forordning nr. 1/2003 gældende

Retten har retligt ukorrekt lagt til grund, at der består en økonomisk enhed mellem appellanterne, og derfor retligt ukorrekt inddraget omsætningen for den første appellant i bødeberegningen, selv om appellanterne har redegjort for, hvorfor den anden appellant ikke har afgørende indflydelse på den anden appellant og dermed har afkræftet Rettens formodning om, at der består en økonomisk enhed.

Appellanterne har med det sjette appelanbringende anført, at der foreligger en urigtig bødeberegning i henhold til artikel 23, stk. 2, andet afsnit, i forordning nr. 1/2003, idet Retten ved beregningen af bøden med urette inddrog omsætningen for et tidligere datterselskab til den anden appellant. Derved overstiger bøden den lovmæssigt fastsatte øvre grænse på 10 % af omsætningen for den virksomhed, der pålægges bøden.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003, L 1,s. 1).

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/55 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/55

---

Appel iværksat den 20. september 2019 af CCPL - Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC m.fl. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 11. juli 2019 i sag T-522/15, CCPL m.fl. mod Kommissionen

(Sag C-706/19 P)

(2019/C 383/63)

Processprog: italiensk

Parter

Appellanter: CCPL - Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox group SpA og Coopbox Eastern s.r.o. (ved avvocati S. Bariatti, E. Cucchiara og A. Cutrupi)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves inden for de rammer, som er angivet i søgsmålet, og den omvistede afgørelse annulleres med hensyn til de bøder, der blev pålagt appellanterne for tilsidesættelsen af artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003 (1). |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves inden for de rammer, som er angivet i søgsmålet, og den omvistede afgørelse annulleres med hensyn til de bøder, der blev pålagt appellanterne for tilsidesættelsen af artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003 (1).

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanterne fremsat følgende anbringender.

| 1. | Første anbringende – retlig fejl, manglende eller utilstrækkelig begrundelse i forbindelse med det såkaldte parental liability

  Med det første anbringende har appellanterne gjort gældende, at den appellerede dom er behæftet med en retlig fejl og med en manglende eller mangelfuld begrundelse, eftersom det deri blev fastslået, at koncernens holdingselskab var ansvarligt, selv om det gennemstrømningsselskab, som ejede de selskaber, der havde begået overtrædelsen, var blevet anset for ikke at være ansvarlig. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende – retlig fejl, manglende eller utilstrækkelig begrundelse i forbindelse med det såkaldte parental liability

Med det første anbringende har appellanterne gjort gældende, at den appellerede dom er behæftet med en retlig fejl og med en manglende eller mangelfuld begrundelse, eftersom det deri blev fastslået, at koncernens holdingselskab var ansvarligt, selv om det gennemstrømningsselskab, som ejede de selskaber, der havde begået overtrædelsen, var blevet anset for ikke at være ansvarlig.

| 2. | Andet anbringende – åbenbart urigtigt skøn og en retlig fejl i forbindelse med den påståede tilsidesættelse af artikel 23 i forordning nr. 1/2003
  Med det andet anbringende har appellanterne gjort gældende, at Retten begik en åbenbar retlig fejl ved at forkaste klagepunktet vedrørende den urigtige anvendelse af grænsen på 10 % i henhold til artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003, eftersom Kommissionen anvendte denne grænse på en anden omsætning end den konsoliderede omsætning, beregnet på grundlag af EU’s regnskabskonsolideringsregler. Endvidere tilsidesatte Retten proportionalitetsprincippet og hensigtsmæssighedsprincippet. idet den med henblik på beregningen af den konsoliderede omsætning, der er omhandlet i artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003, foretog en uretmæssig forskelsbehandling af de dele af virksomheden, der var genstand for endelig overdragelse, og de dele af virksomheden, der blev overdraget med henblik på forpagtning, med den begrundelse, at der forelå forskelle i den økonomiske og materielle rentabilitet. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende – åbenbart urigtigt skøn og en retlig fejl i forbindelse med den påståede tilsidesættelse af artikel 23 i forordning nr. 1/2003

Med det andet anbringende har appellanterne gjort gældende, at Retten begik en åbenbar retlig fejl ved at forkaste klagepunktet vedrørende den urigtige anvendelse af grænsen på 10 % i henhold til artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003, eftersom Kommissionen anvendte denne grænse på en anden omsætning end den konsoliderede omsætning, beregnet på grundlag af EU’s regnskabskonsolideringsregler. Endvidere tilsidesatte Retten proportionalitetsprincippet og hensigtsmæssighedsprincippet. idet den med henblik på beregningen af den konsoliderede omsætning, der er omhandlet i artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003, foretog en uretmæssig forskelsbehandling af de dele af virksomheden, der var genstand for endelig overdragelse, og de dele af virksomheden, der blev overdraget med henblik på forpagtning, med den begrundelse, at der forelå forskelle i den økonomiske og materielle rentabilitet.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003, L 1, s. 1).

---

Retten

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/57 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/57

---

Rettens dom af 10. september 2019 – Polen mod Kommissionen

(Sag T-883/16) (1)

(Det indre marked for naturgas - direktiv 2009/73/EF - Kommissionens afgørelse om godkendelse af ændringen af betingelserne for fritagelse for EU-reglerne med hensyn til udnyttelse af OPAL-gasrørledningen for så vidt angår tredjepartsadgang og takstbestemmelser - artikel 36, stk. 1, i direktiv 2009/73 - princippet om energimæssig solidaritet)

(2019/C 383/64)

Processprog: polsk

Parter

Sagsøger: Republikken Polen (ved B. Majczyna, K. Rudzińska og M. Kawnik, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved O. Beynet og K. Herrmann, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Republikken Letland (ved I. Kucina, G. Bambāne og V. Soņeca, som befuldmægtigede) og Republikken Litauen (først ved D. Kriaučiūnas, R. Dzikovič og R. Krasuckaitė, derefter ved R. Dzikovič, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Forbundsrepublikken Tyskland (først ved T. Henze og R. Kanitz, derefter ved R. Kanitz, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse C(2016) 6950 final af 28. oktober 2016 om ændring af de i henhold til direktiv 2003/55/EF fastsatte betingelser for undtagelse af OPAL-gasrørledningen fra reglerne om tredjepartsadgang og takstbestemmelser.

Konklusion

| 1) | Kommissionens afgørelse C(2016) 6950 final af 28. oktober 2016 om ændring af de i henhold til direktiv 2003/55/EF fastsatte betingelser for undtagelse af OPAL-gasrørledningen fra reglerne om tredjepartsadgang og takstbestemmelser annulleres. |
| --- | --- |

1)

Kommissionens afgørelse C(2016) 6950 final af 28. oktober 2016 om ændring af de i henhold til direktiv 2003/55/EF fastsatte betingelser for undtagelse af OPAL-gasrørledningen fra reglerne om tredjepartsadgang og takstbestemmelser annulleres.

| 2) | Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Republikken Polen afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Republikken Polen afholdte omkostninger.

| 3) | Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Letland og Republikken Litauen bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Letland og Republikken Litauen bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 38 af 6.2.2017.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/58 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/58

---

Rettens dom af 11. september 2019 – Topor-Gilka og WO Technopromexport mod Rådet

(Forenede sager T-721/17 og T-722/17) (1)

(Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed - indefrysning af midler - begrundelsespligt - fejlskøn)

(2019/C 383/65)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger i sag T-721/17: Sergey Topor-Gilka (Moskva, Rusland) (ved advokat N. Meyer)

Sagsøger i sag T-722/17: OOO WO Technopromexport (Moskva, Rusland) (ved advokat N. Meyer)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-P. Hix og E. Salia, som befuldmægtigede)

Intervenienter til støtte for sagsøgte: Forbundsrepublikken Tyskland (først ved T. Henze, J. Möller og R. Kanitz, derefter ved J. Möller og R. Kanitz, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (ved L. Baumgart, M. Kellerbauer, T. Ramopoulos og E. Schmidt, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Rådets afgørelse (FUSP) 2017/1418 af 4. august 2017 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2017, L 203 I, s. 5), Rådets afgørelse (FUSP) 2018/392 af 12. marts 2018 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2018, L 69, s. 48), og Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1237 af 12. september 2018 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2018, L 231, s. 27).

Konklusion

| 1) | Rådet for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | Sergey Topor-Gilka og OOO WO Technopromexport bærer deres egne omkostninger og betaler de af Rådet afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Sergey Topor-Gilka og OOO WO Technopromexport bærer deres egne omkostninger og betaler de af Rådet afholdte omkostninger.

| 3) | Forbundsrepublikken Tyskland og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Forbundsrepublikken Tyskland og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 424 af 11.12.2017.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/59 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/59

---

Rettens dom af 10. september 2019 – Trasys International og Axianseu – Digital Solutions mod EASA

(Sag T-741/17) (1)

(Offentlige tjenesteydelseskontrakter - udbudsprocedure - tjenesteydelser vedrørende forvaltning af IT-applikationer og -infrastrukturer - afvisning af en tilbudsgivers tilbud og tildeling af kontrakten til andre tilbudsgivere - begrundelsespligt - vurdering af, hvorvidt der er tale om unormalt lave tilbud - kendetegn og fordele ved de antagne tilbud - anmodning om begrundelse fra en tilbudsgiver, der ikke befinder sig i en udelukkelsessituation, og hvis tilbud er i overensstemmelse med udbudsdokumenterne)

(2019/C 383/66)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Trasys International EEIG (Bruxelles, Belgien) og Axianseu – Digital Solutions SA (Lissabon, Portugal) (ved advokaterne L. Masson og G. Tilman)

Sagsøgt: Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (ved S. Rostren, E. Tellado Vásquez og H. Köppen, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne V. Ost, M. Vanderstraeten og F. Tulkens)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af EASA’s afgørelse af 28. august 2017 om afvisning af det tilbud, som sagsøgernes konsortium havde afgivet i forbindelse med udbud EASA.2017.HVP.08 angående en offentlig tjenesteydelseskontrakt om forvaltning af IT-applikationer og -infrastrukturer i Køln (Tyskland) og om tildeling af en kaskadekontrakt til tre andre tilbudsgivere.

Konklusion

| 1) | Afgørelse truffet af Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA) den 28. august 2017 om afvisning af det tilbud, som konsortiet bestående af TRASYS International EEIG og Axianseu – Digital Solutions SA havde afgivet i forbindelse med udbud EASA.2017.HVP.08 angående en offentlig tjenesteydelseskontrakt om forvaltning af IT-applikationer og -infrastrukturer i Køln (Tyskland) og om tildeling af en kaskadekontrakt til tre andre tilbudsgivere, annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelse truffet af Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA) den 28. august 2017 om afvisning af det tilbud, som konsortiet bestående af TRASYS International EEIG og Axianseu – Digital Solutions SA havde afgivet i forbindelse med udbud EASA.2017.HVP.08 angående en offentlig tjenesteydelseskontrakt om forvaltning af IT-applikationer og -infrastrukturer i Køln (Tyskland) og om tildeling af en kaskadekontrakt til tre andre tilbudsgivere, annulleres.

| 2) | EASA betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

EASA betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 13 af 15.1.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/59 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/59

---

Rettens dom af 10. september 2019 – BO mod Den Europæiske Unions Domstol

(Sag T-50/18) (1)

(Offentlige tjenesteydelser - udbudsprocedure - Den Europæiske Unions Domstols udbudsprocedure - free-lance oversættere - udvælgelsesprocedure - afvisning af en tilbudsgivers bud - begrundelsespligt - åbenbart urigtigt skøn)

(2019/C 383/67)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: BO (ved advokat E. Kleani)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Domstol (ved J. Inghelram, Á. Almendros Manzano og V. Hanley-Emilsson, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Den Europæiske Unions Domstols afgørelse af 23. november 2017 om afslag på sagsøgerens bud med henblik på indgåelse af en rammeaftale om oversættelse af juridiske tekster fra tysk ti græsk.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Domstol frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Domstol frifindes.

| 2) | BO betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

BO betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 134 af 16.4.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/60 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/60

---

Rettens dom af 10. september 2019 – BP mod Den Europæiske Unions Domstol

(Sag T-51/18) (1)

(Offentlige tjenesteydelseskontrakter - udbudsprocedure - udbud afholdt af Den Europæiske Unions Domstol - freelance-oversættere - udvælgelsesprocedure - afvisning af en tilbudsgivers bud - begrundelsespligt - åbenbart urigtigt skøn)

(2019/C 383/68)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: BP (ved advokat S. Tassi)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Domstol (ved J. Inghelram, Á. Almendros Manzano og V. Hanley-Emilsson, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Den Europæiske Unions Domstols afgørelse af 23. november 2017, hvorved sagsøgerens bud med henblik på indgåelsen af en rammeaftale om oversættelse af juridiske tekster fra tysk til græsk blev afvist.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Domstol frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Domstol frifindes.

| 2) | BP betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

BP betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 134 af 16.4.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/61 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/61

---

Rettens dom af 10. september 2019 – BQ mod Den Europæiske Unions Domstol

(Sag T-66/18) (1)

(Offentlige tjenesteydelseskontrakter - udbudsprocedure - udbud afholdt af Den Europæiske Unions Domstol - freelance-oversættere - udvælgelsesprocedure - afvisning af en tilbudsgivers bud - begrundelsespligt - åbenbart urigtigt skøn)

(2019/C 383/69)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: BQ (ved advokat E. Kleani)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Domstol (ved J. Inghelram, Á. Almendros Manzano og V. Hanley-Emilsson, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Den Europæiske Unions Domstols afgørelse af 23. november 2017, hvorved sagsøgerens bud med henblik på indgåelsen af en rammeaftale om oversættelse af juridiske tekster fra tysk til græsk blev afvist.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Domstol frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Domstol frifindes.

| 2) | BQ betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

BQ betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 134 af 16.4.2018.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/61 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/61

---

Kendelse afsagt af Rettens præsident den 19. august 2019 – BASF mod Kommissionen

(Sag T-472/19 R)

(Særlige rettergangsformer - lægemiddel - markedsføringstilladelse - omega-3-syre-ethylestere - ingen uopsættelighed)

(2019/C 383/70)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: BASF AS (Oslo, Norge) (ved advokaterne E. Wright, A. Rusanov og H. Boland)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved L. Haasbeek og A. Sipos, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 278 TEUF og 279 TEUF med påstand om anordning af foreløbige forholdsregler med henblik på at opnå udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens gennemførelsesafgørelse af 6. juni 2019 truffet inden for rammerne af artikel 31 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF vedrørende markedsføringstilladelser for humanmedicinske lægemidler, der indeholder »omega-3-syre-ethylestere«, til oral anvendelse med henblik på sekundær forebyggelse af myokardieinfarkt.

Konklusion

| 1) | Anmodningen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge. |
| --- | --- |

1)

Anmodningen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.

| 2) | Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. |
| --- | --- |

2)

Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/62 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/62

---

Sag anlagt den 14. august 2019 – Oltchim mod Kommissionen

(Sag T-565/19)

(2019/C 383/71)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Oltchim SA (Râmnicu Vâlcea, Rumænien) (ved advokaterne C. Arhold, L.-A. Bondoc og S. Petrisor)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Artikel 1 og artikel 3-7 i Kommissionens afgørelse af 17. december 2018 om Rumæniens statsstøtte SA.36086 (2016/C) (ex 2016/NN) til Oltchim SA annulleres (1). |
| --- | --- |

—

Artikel 1 og artikel 3-7 i Kommissionens afgørelse af 17. december 2018 om Rumæniens statsstøtte SA.36086 (2016/C) (ex 2016/NN) til Oltchim SA annulleres (1).

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat ni anbringender.

| 1. | Første anbringende om den rumænske myndighed med ansvar for forvaltningen af statslige aktivers manglende tvangsfuldbyrdelse af fordringer, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn, idet det blev fastslået, at den pågældende foranstaltning indebar en økonomisk fordel som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om den rumænske myndighed med ansvar for forvaltningen af statslige aktivers manglende tvangsfuldbyrdelse af fordringer, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn, idet det blev fastslået, at den pågældende foranstaltning indebar en økonomisk fordel som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF.

| 2. | Andet anbringende om den ovennævnte foranstaltning om manglende tvangsfuldbyrdelse af fordringer, hvorefter sagsøgte i strid med artikel 296, stk. 2, TEUF, undlod at give en tilstrækkelig begrundelse med hensyn til klassificeringen af den pågældende foranstaltning som statsstøtte. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om den ovennævnte foranstaltning om manglende tvangsfuldbyrdelse af fordringer, hvorefter sagsøgte i strid med artikel 296, stk. 2, TEUF, undlod at give en tilstrækkelig begrundelse med hensyn til klassificeringen af den pågældende foranstaltning som statsstøtte.

| 3. | Tredje anbringende om den hævdede tildeling af statsstøtte gennem en fortsat levering af elektricitet til sagsøgeren og tredjemands yderligere akkumulering af fordringer efter en mislykket privatisering af sagsøgeren, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn, idet det blev fastslået, at den pågældende foranstaltning indebar en økonomisk fordel som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om den hævdede tildeling af statsstøtte gennem en fortsat levering af elektricitet til sagsøgeren og tredjemands yderligere akkumulering af fordringer efter en mislykket privatisering af sagsøgeren, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn, idet det blev fastslået, at den pågældende foranstaltning indebar en økonomisk fordel som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF.

| 4. | Fjerde anbringende om den ovennævnte foranstaltning om en fortsat levering af elektricitet og tredjemands akkumulering af fordringer, hvorefter der er sket en tilsidesættelse af artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om den ovennævnte foranstaltning om en fortsat levering af elektricitet og tredjemands akkumulering af fordringer, hvorefter der er sket en tilsidesættelse af artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 5. | Femte anbringende om den delvise eftergivelse af gæld, der påregnes ifølge saneringsplanen som godkendt af sagsøgerens kreditorer, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn, idet det blev fastslået, at eftergivelsen af gæld udgjorde en overførsel af statsmidler, i det omfang en tredjepartsvirksomhed var involveret. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om den delvise eftergivelse af gæld, der påregnes ifølge saneringsplanen som godkendt af sagsøgerens kreditorer, hvorefter der blev anlagt et åbenbart urigtigt skøn, idet det blev fastslået, at eftergivelsen af gæld udgjorde en overførsel af statsmidler, i det omfang en tredjepartsvirksomhed var involveret.

| 6. | Sjette anbringende om, at den ovennævnte eftergivelse af gæld under alle omstændigheder ikke kunne tilregnes staten, i det omfang den angik de involverede offentlige virksomheder. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om, at den ovennævnte eftergivelse af gæld under alle omstændigheder ikke kunne tilregnes staten, i det omfang den angik de involverede offentlige virksomheder.

| 7. | Syvende anbringende om, at den ovennævnte eftergivelse af gæld har opfyldt kriteriet om den private kreditor, eftersom de vigtigste private kreditorer havde stemt for en saneringsplan (pari passu), saneringsplanen var økonomisk mere fordelagtig for de offentlige kreditorer end et likvidationsscenarium, og selskabet i henhold til den reviderede saneringsplan faktisk blev solgt i bundter af aktiver – et scenarium, som Kommissionen i afgørelsen havde rost som den bedste løsning. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om, at den ovennævnte eftergivelse af gæld har opfyldt kriteriet om den private kreditor, eftersom de vigtigste private kreditorer havde stemt for en saneringsplan (pari passu), saneringsplanen var økonomisk mere fordelagtig for de offentlige kreditorer end et likvidationsscenarium, og selskabet i henhold til den reviderede saneringsplan faktisk blev solgt i bundter af aktiver – et scenarium, som Kommissionen i afgørelsen havde rost som den bedste løsning.

| 8. | Ottende anbringende om, at sagsøgte med hensyn til den delvise gældseftergivelsesforanstaltning tilsidesatte artikel 296, stk. 2, TEUF. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende om, at sagsøgte med hensyn til den delvise gældseftergivelsesforanstaltning tilsidesatte artikel 296, stk. 2, TEUF.

| 9. | Niende anbringende om, at Kommissionen med hensyn til den delvise gældseftergivelsesforanstaltning tilsidesatte artikel 107, stk. 1, TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF samt procedureforordningen (2), idet den pålagde tilbagesøgning af det fulde gældseftergivelsesbeløb på trods af, at det selv i medfør af sagsøgtes egne (forkerte) beregninger af det hypotetisk bedste scenarium var klart, at de offentlige kreditorer ikke ville få meget mere, end det de faktisk fik i medfør af den reviderede saneringsplan. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende om, at Kommissionen med hensyn til den delvise gældseftergivelsesforanstaltning tilsidesatte artikel 107, stk. 1, TEUF og artikel 108, stk. 2, TEUF samt procedureforordningen (2), idet den pålagde tilbagesøgning af det fulde gældseftergivelsesbeløb på trods af, at det selv i medfør af sagsøgtes egne (forkerte) beregninger af det hypotetisk bedste scenarium var klart, at de offentlige kreditorer ikke ville få meget mere, end det de faktisk fik i medfør af den reviderede saneringsplan.

---

(1)  EUT 2019, L 181, s. 13.

(2)  Den version af dette instrument, som er påberåbt i stævningen, er Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT 1999, L 83, s. 1).

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/63 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/63

---

Sag anlagt den 5. september 2019 – EM mod Parlamentet

(Sag T-599/19)

(2019/C 383/72)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: EM (ved advokat M. Casado García-Hirschfeld)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgerens påstande

| — | Søgsmålet fremmes til realitetsbehandling og sagsøgeren gives medhold. |
| --- | --- |

—

Søgsmålet fremmes til realitetsbehandling og sagsøgeren gives medhold.

| — | Annullation af den anfægtede afgørelse af 31. oktober 2018, som blev bekræftet ved afgørelsen om afslag på sagsøgerens klage af 24. maj 2019. |
| --- | --- |

—

Annullation af den anfægtede afgørelse af 31. oktober 2018, som blev bekræftet ved afgørelsen om afslag på sagsøgerens klage af 24. maj 2019.

| — | Sagsøgte tilpligtes at erstatte det økonomiske tab, som er opgjort til 165 000 EUR, og at erstatte det ikke-økonomiske tab, som er opgjort til 50 000 EUR. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at erstatte det økonomiske tab, som er opgjort til 165 000 EUR, og at erstatte det ikke-økonomiske tab, som er opgjort til 50 000 EUR.

| — | Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 1 og artikel 31 i chartret om grundlæggende rettigheder, tilsidesættelse af artikel 12 og artikel 12a, stk. 3, i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union, tilsidesættelse af bistandspligten og magtfordrejning. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 1 og artikel 31 i chartret om grundlæggende rettigheder, tilsidesættelse af artikel 12 og artikel 12a, stk. 3, i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union, tilsidesættelse af bistandspligten og magtfordrejning.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af pligten til god forvaltning, tilsidesættelse af omsorgspligten og anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af pligten til god forvaltning, tilsidesættelse af omsorgspligten og anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/64 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/64

---

Sag anlagt den 9. september 2019 – Helsingin Bussiliikenne mod Kommissionen

(Sag T-603/19)

(2019/C 383/73)

Processprog: finsk

Parter

Sagsøger: Helsingin Bussiliikenne Oy (Helsinki, Finland) (ved advokaterne O. Hyvönen og N. Rosenlund)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse SA.33846 – (2015/C) (ex 2011/CP) af 28. juni 2019 annulleres helt eller delvist. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse SA.33846 – (2015/C) (ex 2011/CP) af 28. juni 2019 annulleres helt eller delvist.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes fuldt ud at betale de sagsomkostninger, der er opstået for sagsøgeren i forbindelse med retssagen med tillæg af lovbestemte renter. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes fuldt ud at betale de sagsomkostninger, der er opstået for sagsøgeren i forbindelse med retssagen med tillæg af lovbestemte renter.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 6, stk. 1, i forordning 2015/1589, begået tungtvejende sagsbehandlingsfejl ved bedømmelsen og tilsidesat sagsøgerens ret til forsvar.






  — | Sagsøgeren burde før vedtagelsen af den anfægtede afgørelse have fået lejlighed til at blive hørt, og sagsøgeren burde under den formelle undersøgelsesprocedure være blevet opfordret til en stillingtagen, da virksomheden i den anfægtede afgørelse er nævnt som støttemodtager og dermed er umiddelbart berørt af denne afgørelse. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 6, stk. 1, i forordning 2015/1589, begået tungtvejende sagsbehandlingsfejl ved bedømmelsen og tilsidesat sagsøgerens ret til forsvar.

—

Sagsøgeren burde før vedtagelsen af den anfægtede afgørelse have fået lejlighed til at blive hørt, og sagsøgeren burde under den formelle undersøgelsesprocedure være blevet opfordret til en stillingtagen, da virksomheden i den anfægtede afgørelse er nævnt som støttemodtager og dermed er umiddelbart berørt af denne afgørelse.

| 2. | Andet anbringende om, at der foreligger et åbenbart urigtigt skøn






  — | Kommissionen har ikke fastlagt de faktiske omstændigheder tilstrækkeligt, og afgørelsen er derfor vedtaget på grundlag af mangelfulde og urigtige oplysninger. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at der foreligger et åbenbart urigtigt skøn

—

Kommissionen har ikke fastlagt de faktiske omstændigheder tilstrækkeligt, og afgørelsen er derfor vedtaget på grundlag af mangelfulde og urigtige oplysninger.

| — | Kommissionen har i hvert fald foretaget en urigtig bedømmelse af spørgsmålet, om købsprisen for overdragelsen af virksomhedens aktiver er i overensstemmelsen med markedsvilkårene, og formålet og den økonomiske logik i forbindelse med denne pris. |
| --- | --- |

—

Kommissionen har i hvert fald foretaget en urigtig bedømmelse af spørgsmålet, om købsprisen for overdragelsen af virksomhedens aktiver er i overensstemmelsen med markedsvilkårene, og formålet og den økonomiske logik i forbindelse med denne pris.

| 3. | Tredje anbringende om, at begrundelsen for den anfægtede afgørelse ikke opfylder kravene i artikel 296 TEUF og den dertil hørende retspraksis






  — | Dette gælder navnlig begrundelsen med hensyn til, om købsprisen for aktiverne i HelB er i overensstemmelse med markedsvilkårene. |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at begrundelsen for den anfægtede afgørelse ikke opfylder kravene i artikel 296 TEUF og den dertil hørende retspraksis

—

Dette gælder navnlig begrundelsen med hensyn til, om købsprisen for aktiverne i HelB er i overensstemmelse med markedsvilkårene.

| 4. | Fjerde anbringende om, at den anfægtede afgørelse er i strid med EU-rettens almindelige principper, navnlig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og proportionalitetsprincippet






  — | Sagsøgeren burde kunne have en berettiget forventning om, at Kommissionens undersøgelse kun ville omhandle de i beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure nævnte transaktioner og punkter, og at Kommissionen, såfremt undersøgelsen blev udvidet til at omfatte overdragelse af virksomhedens eller sagsøgerens aktiver, ville forlænge beslutningen om den formelle undersøgelsesprocedure og høre sagsøgeren. |
| --- | --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at den anfægtede afgørelse er i strid med EU-rettens almindelige principper, navnlig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og proportionalitetsprincippet

—

Sagsøgeren burde kunne have en berettiget forventning om, at Kommissionens undersøgelse kun ville omhandle de i beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure nævnte transaktioner og punkter, og at Kommissionen, såfremt undersøgelsen blev udvidet til at omfatte overdragelse af virksomhedens eller sagsøgerens aktiver, ville forlænge beslutningen om den formelle undersøgelsesprocedure og høre sagsøgeren.

| — | Den oprindelige støttemodtagers tilbagebetalingsforpligtelse er i hvert fald i strid med proportionalitetsprincippet, for så vidt som den overskrider den købspris, der faktisk er betalt for overdragelse af virksomhedens aktiver, og i forhold til sagsøgeren, for så vidt som den overskrider forskellen mellem den angiveligt lave købspris og markedsprisen. |
| --- | --- |

—

Den oprindelige støttemodtagers tilbagebetalingsforpligtelse er i hvert fald i strid med proportionalitetsprincippet, for så vidt som den overskrider den købspris, der faktisk er betalt for overdragelse af virksomhedens aktiver, og i forhold til sagsøgeren, for så vidt som den overskrider forskellen mellem den angiveligt lave købspris og markedsprisen.

| 5. | Femte anbringende om, at artikel 107, stk. 1, TEUF er anvendt åbenbart urigtigt i den anfægtede afgørelse






  — | De i Kommissionens afgørelse anførte foranstaltninger indeholdt ingen ulovlig statsstøtte. |
| --- | --- | --- |

5.

Femte anbringende om, at artikel 107, stk. 1, TEUF er anvendt åbenbart urigtigt i den anfægtede afgørelse

—

De i Kommissionens afgørelse anførte foranstaltninger indeholdt ingen ulovlig statsstøtte.

| — | Ingen af de foranstaltninger, som Kommissionen har anset for ulovlig statsstøtte, vedrørte sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Ingen af de foranstaltninger, som Kommissionen har anset for ulovlig statsstøtte, vedrørte sagsøgeren.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/65 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/65

---

Sag anlagt den 9. september 2019 – EP mod Kommissionen

(Sag T-605/19)

(2019/C 383/74)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: EP (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af afgørelsen om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD9 i forbindelse med forfremmelsesåret 2018. |
| --- | --- |

—

Annullation af afgørelsen om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD9 i forbindelse med forfremmelsesåret 2018.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om utilstrækkelig begrundelse i svaret på afslaget på klagen, navnlig hvad angår den omstændighed, at det paritetiske forfremmelsesudvalg anbefalede, at sagsøgeren blev forfremmet. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om utilstrækkelig begrundelse i svaret på afslaget på klagen, navnlig hvad angår den omstændighed, at det paritetiske forfremmelsesudvalg anbefalede, at sagsøgeren blev forfremmet.

| 2. | Andet anbringende om ansættelsesmyndighedens tilsidesættelse af artikel 45 i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«), for så vidt som den ikke foretog en effektiv sammenligning af fortjenesterne hos alle de forfremmelsesværdige tjenestemænd. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om ansættelsesmyndighedens tilsidesættelse af artikel 45 i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«), for så vidt som den ikke foretog en effektiv sammenligning af fortjenesterne hos alle de forfremmelsesværdige tjenestemænd.

| 3. | Tredje anbringende om, at den anfægtede afgørelse i alle tilfælde er behæftet med åbenbart urigtige skøn, på grundlag af den tilgængelige begrundelse for sidstnævnte. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at den anfægtede afgørelse i alle tilfælde er behæftet med åbenbart urigtige skøn, på grundlag af den tilgængelige begrundelse for sidstnævnte.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelse af vedtægtens artikel 24b og af artikel 1, stk. 6, i bilag II til vedtægten, for så vidt som sagsøgeren blev straffet som følge af det arbejde, han udfører i forbindelse med repræsentation af de ansatte. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af vedtægtens artikel 24b og af artikel 1, stk. 6, i bilag II til vedtægten, for så vidt som sagsøgeren blev straffet som følge af det arbejde, han udfører i forbindelse med repræsentation af de ansatte.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/66 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/66

---

Sag anlagt den 20. september 2019 – Shindler m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-627/19)

(2019/C 383/75)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Italien) og fem andre sagsøgere (ved advokat J. Fouchet)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Europa-Kommissionens udtrykkelige afslag af 13. september 2019 på at anerkende en undladelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens udtrykkelige afslag af 13. september 2019 på at anerkende en undladelse annulleres.

| — | Det udtales og fastslås, at Europa-Kommissionen ulovligt har undladt at træffe:






  — | For det første en afgørelse, der sikrer unionsborgerskabet for de britiske statsborgere, der har et privatliv og familieliv i andre medlemsstater i Den Europæiske Union, og som ikke har ret til at stemme i spørgsmålet om deres oprindelseslands udtræden af Den Europæiske Union alene på grund af udøvelsen af retten til fri bevægelighed (15 year-rule), uanset om der foreligger en aftale om Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union. |
| --- | --- | --- |

—

Det udtales og fastslås, at Europa-Kommissionen ulovligt har undladt at træffe:

—

For det første en afgørelse, der sikrer unionsborgerskabet for de britiske statsborgere, der har et privatliv og familieliv i andre medlemsstater i Den Europæiske Union, og som ikke har ret til at stemme i spørgsmålet om deres oprindelseslands udtræden af Den Europæiske Union alene på grund af udøvelsen af retten til fri bevægelighed (15 year-rule), uanset om der foreligger en aftale om Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union.

| — | For det andet en bindende afgørelse, der finder ensartet anvendelse i de 27 andre EU-medlemsstater, hvor der bor briter, og som indeholder forskellige foranstaltninger vedrørende indrejse, ophold, sociale rettigheder og erhvervsaktivitet, der finder anvendelse i tilfælde af mangel på en aftale om Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union. |
| --- | --- |

—

For det andet en bindende afgørelse, der finder ensartet anvendelse i de 27 andre EU-medlemsstater, hvor der bor briter, og som indeholder forskellige foranstaltninger vedrørende indrejse, ophold, sociale rettigheder og erhvervsaktivitet, der finder anvendelse i tilfælde af mangel på en aftale om Det Forenede Kongeriges udtræden af Den Europæiske Union.

Følgelig:

| — | Denne undladelse anerkendes. |
| --- | --- |

—

Denne undladelse anerkendes.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale hver af sagsøgerne et beløb på 1 500 EUR til dækning af deres udgifter til juridisk bistand. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale hver af sagsøgerne et beløb på 1 500 EUR til dækning af deres udgifter til juridisk bistand.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført tre anbringender.

| 1. | Første anbringende vedrørende tilsidesættelse af de rettigheder, som de udleder af deres unionsborgerskab, uanset om der foreligger en udtrædelsesaftale eller ej. Inden for rammerne af dette anbringende har sagsøgerne særligt påberåbt sig følgende:






  — | EU-traktaternes manglende anerkendelse af tabet af unionsborgerskab i tilfælde af en medlemsstats udtræden af EU og dermed en krænkelse af retssikkerhedsprincippet. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende vedrørende tilsidesættelse af de rettigheder, som de udleder af deres unionsborgerskab, uanset om der foreligger en udtrædelsesaftale eller ej. Inden for rammerne af dette anbringende har sagsøgerne særligt påberåbt sig følgende:

—

EU-traktaternes manglende anerkendelse af tabet af unionsborgerskab i tilfælde af en medlemsstats udtræden af EU og dermed en krænkelse af retssikkerhedsprincippet.

| — | Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.

| — | Tilsidesættelse af retten til privatliv og familieliv. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af retten til privatliv og familieliv.

| 2. | Andet anbringende vedrørende Kommissionens ulovlige undladelse, idet den ikke har vedtaget bindende foranstaltninger, men blot anbefalinger. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende vedrørende Kommissionens ulovlige undladelse, idet den ikke har vedtaget bindende foranstaltninger, men blot anbefalinger.

| 3. | Tredje anbringende vedrørende tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet, af retten til fri bevægelighed og af lighedsprincippet for retten til at stemme ved den britiske »15-year rule«. Sagsøgerne er i denne henseende af den opfattelse, at denne 15 års-regel er en national lovgivning, som stiller visse statsborgere fra en medlemsstat ringere, blot fordi de gør brug af deres ret til at færdes og opholde sig i en anden medlemsstat, og at dette udgør en begrænsning af de friheder, der følger af artikel 21, stk. 1, TEUF. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende vedrørende tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet, af retten til fri bevægelighed og af lighedsprincippet for retten til at stemme ved den britiske »15-year rule«. Sagsøgerne er i denne henseende af den opfattelse, at denne 15 års-regel er en national lovgivning, som stiller visse statsborgere fra en medlemsstat ringere, blot fordi de gør brug af deres ret til at færdes og opholde sig i en anden medlemsstat, og at dette udgør en begrænsning af de friheder, der følger af artikel 21, stk. 1, TEUF.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/67 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/67

---

Sag anlagt den 20. september 2019 – Teva mod Kommissionen og EMA

(Sag T-628/19)

(2019/C 383/76)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Teva BV (Haarlem, Nederlandene) (ved T. de la Mare, QC, barrister R. Mehta og solicitor G. Morgan)

Sagsøgte: Europa-Kommissionen og Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA)

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens gennemførelsesafgørelse C (2019)5393 final af 11. juli 2019 om afslag på markedsføringstilladelse i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004 (1) for »Cabazitaxel Teva – cabazitaxel« (»afgørelsen«), for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Kommissionens gennemførelsesafgørelse C (2019)5393 final af 11. juli 2019 om afslag på markedsføringstilladelse i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004 (1) for »Cabazitaxel Teva – cabazitaxel« (»afgørelsen«), for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Kommissionen har undladt at foretage en korrekt anvendelse af begrebet »samlet markedsføringstilladelse« som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83 af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler (EFT 2001, L 311, s. 67), særligt begrebet »derivat« af et lægemiddel som omhandlet i direktivets artikel 10, stk. 2, litra b). |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Kommissionen har undladt at foretage en korrekt anvendelse af begrebet »samlet markedsføringstilladelse« som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83 af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler (EFT 2001, L 311, s. 67), særligt begrebet »derivat« af et lægemiddel som omhandlet i direktivets artikel 10, stk. 2, litra b).

| 2. | Andet anbringende om, at Kommissionen og EMA har tilsidesat princippet om en retfærdig rettergang og sagsøgerens ret til god forvaltningsskik, særligt ved i strid med EU-rettens krav på området at anvende omvendt bevisbyrde for ansøgere om markedsføringstilladelser for generiske lægemidler. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Kommissionen og EMA har tilsidesat princippet om en retfærdig rettergang og sagsøgerens ret til god forvaltningsskik, særligt ved i strid med EU-rettens krav på området at anvende omvendt bevisbyrde for ansøgere om markedsføringstilladelser for generiske lægemidler.

| 3. | Tredje anbringende om, at Kommissionen med denne adfærd også har tilsidesat ligebehandlingsprincippet ved at behandle sagsøgeren anderledes end indehaveren af markedsføringstilladelsen for Jevtana®/docetaxel. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at Kommissionen med denne adfærd også har tilsidesat ligebehandlingsprincippet ved at behandle sagsøgeren anderledes end indehaveren af markedsføringstilladelsen for Jevtana®/docetaxel.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 726/2004 af 31.3.2004 om fastlæggelse af fællesskabsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk lægemiddelagentur (EUT 2004, L 136, s. 1).

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/68 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/68

---

Sag anlagt den 20. september 2019 – AH mod Eurofound

(Sag T-630/19)

(2019/C 383/77)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: AH (ved advokat N. de Montigny)

Sagsøgt: Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene (Eurofound)

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af afgørelsen af 9. november 2018 om afslutning af den administrative undersøgelse AI-2018/01, som blev indledt efter en klage fra sagsøgeren over hans overordnede. |
| --- | --- |

—

Annullation af afgørelsen af 9. november 2018 om afslutning af den administrative undersøgelse AI-2018/01, som blev indledt efter en klage fra sagsøgeren over hans overordnede.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale en godtgørelse til erstatning af det lidte ikke-økonomiske tab, opgjort til 30 000 EUR. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale en godtgørelse til erstatning af det lidte ikke-økonomiske tab, opgjort til 30 000 EUR.

| — | Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene (Eurofound) tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene (Eurofound) tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført otte anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af princippet om god forvaltning, for så vidt som administrationen ved behandlingen af klagen udviste en adfærd, som var intimiderende og anklagende og ikke handlede på en måde, som var passende, hverken for så vidt angår formaliteten eller realiteten. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af princippet om god forvaltning, for så vidt som administrationen ved behandlingen af klagen udviste en adfærd, som var intimiderende og anklagende og ikke handlede på en måde, som var passende, hverken for så vidt angår formaliteten eller realiteten.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af de tabeller, som fastsætter ansættelsesmyndighedens kompetence. Sagsøgeren har bl.a. gjort gældende, at hans klage blev behandlet af advokatfirma og at sidstnævnte derfor ikke blev behandlet af den myndighed, som har kompetence hertil. Ifølge sagsøgeren gjorde denne overførsel af kompetence til en ekstern advokat det ikke muligt for ham at udøve sin ret til at indgive en klage, som behandles i forbindelse med vedtagelsen og anfægtelsen af den administrative afgørelse, i strid med retssikkerhedsprincippet og princippet om gennemsigtighed. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af de tabeller, som fastsætter ansættelsesmyndighedens kompetence. Sagsøgeren har bl.a. gjort gældende, at hans klage blev behandlet af advokatfirma og at sidstnævnte derfor ikke blev behandlet af den myndighed, som har kompetence hertil. Ifølge sagsøgeren gjorde denne overførsel af kompetence til en ekstern advokat det ikke muligt for ham at udøve sin ret til at indgive en klage, som behandles i forbindelse med vedtagelsen og anfægtelsen af den administrative afgørelse, i strid med retssikkerhedsprincippet og princippet om gennemsigtighed.

| 3. | Tredje anbringende om, at der ikke foreligger nogen afgørelse vedrørende hans ansøgning om bistand. Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende, at den bebyrdende afgørelse indskrænkede sig til at afslå klagen over chikane og at afslutte undersøgelsen. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at der ikke foreligger nogen afgørelse vedrørende hans ansøgning om bistand. Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende, at den bebyrdende afgørelse indskrænkede sig til at afslå klagen over chikane og at afslutte undersøgelsen.

| 4. | Fjerde anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med manglende begrundelse. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at den anfægtede afgørelse er behæftet med manglende begrundelse.

| 5. | Femte anbringende om interessekonflikter, manglende uafhængighed, manglende upartiskhed og manglende objektivitet både hos efterforskerne og hos institutionen i forbindelse med styringen af den administrative undersøgelse og behandlingen af sagsøgerens ansøgning og klage. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende om interessekonflikter, manglende uafhængighed, manglende upartiskhed og manglende objektivitet både hos efterforskerne og hos institutionen i forbindelse med styringen af den administrative undersøgelse og behandlingen af sagsøgerens ansøgning og klage.

| 6. | Sjette anbringende om tilsidesættelse af artikel 24 og artikel 12a i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union, for så vidt som sagsøgtevar fjendtlig stemt over for sagsøgeren fra modtagelsen af hans klage, hvilket er uforeneligt med den omsorgspligt og bistandspligt, der påhviler administrationen. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende om tilsidesættelse af artikel 24 og artikel 12a i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union, for så vidt som sagsøgtevar fjendtlig stemt over for sagsøgeren fra modtagelsen af hans klage, hvilket er uforeneligt med den omsorgspligt og bistandspligt, der påhviler administrationen.

| 7. | Syvende anbringende om tilsidesættelse af retten til at blive hørt på en effektiv måde, for så vidt som sagsøgte ikke gjorde det muligt for sagsøgeren at blive hørt i tilstrækkeligt omfang, bortset fra med hensyn til de forhold vedrørende chikane, som han har været udsat for. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende om tilsidesættelse af retten til at blive hørt på en effektiv måde, for så vidt som sagsøgte ikke gjorde det muligt for sagsøgeren at blive hørt i tilstrækkeligt omfang, bortset fra med hensyn til de forhold vedrørende chikane, som han har været udsat for.

| 8. | Ottende anbringende om sagsøgtes anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med instituttets gennemgang af den af sagsøgeren indgivne klage. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende om sagsøgtes anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med instituttets gennemgang af den af sagsøgeren indgivne klage.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/69 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/69

---

Sag anlagt den 21. september 2019 – BNetzA mod ACER

(Sag T-631/19)

(2019/C 383/78)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (BNetzA) (ved advokaterne H. Haller, T. Heitling, L. Reiser, N. Gremminger og V. Vacha)

Sagsøgt: Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder (ACER)

Sagsøgerens påstande

| — | Nedenstående bestemmelser i sagsøgtes afgørelse nr. 2/2019 af 21. februar 2019 og den i denne forbindelse trufne afgørelse nr. A-003-2019 af 11. juli 2019 fra sagsøgtes klagenævn annulleres:






  i) | Artikel 5, stk. 5-9, i bilag I |
| --- | --- | --- |

—

Nedenstående bestemmelser i sagsøgtes afgørelse nr. 2/2019 af 21. februar 2019 og den i denne forbindelse trufne afgørelse nr. A-003-2019 af 11. juli 2019 fra sagsøgtes klagenævn annulleres:

i)

Artikel 5, stk. 5-9, i bilag I

| ii) | Artikel 10, stk. 4, andet sætningsled, og stk. 5, i bilag I |
| --- | --- |

ii)

Artikel 10, stk. 4, andet sætningsled, og stk. 5, i bilag I

| iii) | Artikel 16, stk. 2, andet sætningsled, og stk. 3, litra d), nr. vii), i bilag I |
| --- | --- |

iii)

Artikel 16, stk. 2, andet sætningsled, og stk. 3, litra d), nr. vii), i bilag I

| iv) | Artikel 5, stk. 5-9, i bilag II |
| --- | --- |

iv)

Artikel 5, stk. 5-9, i bilag II

| v) | Artikel 17, stk. 3, litra d), nr. vii), i bilag II |
| --- | --- |

v)

Artikel 17, stk. 3, litra d), nr. vii), i bilag II

| vi) | Alle bestemmelser i bilag I og II, der henviser direkte til de i nr. (i) til (v) bestemmelser. |
| --- | --- |

vi)

Alle bestemmelser i bilag I og II, der henviser direkte til de i nr. (i) til (v) bestemmelser.

| — | Subsidiært annulleres hele sagsøgtes afgørelse nr. 2/2019 af 21. februar 2019 og den i denne forbindelse trufne afgørelse nr. A-003-2019 af 11. juli 2019 fra sagsøgtes klagenævn. |
| --- | --- |

—

Subsidiært annulleres hele sagsøgtes afgørelse nr. 2/2019 af 21. februar 2019 og den i denne forbindelse trufne afgørelse nr. A-003-2019 af 11. juli 2019 fra sagsøgtes klagenævn.

| — | ACER tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

ACER tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at anfægtede afgørelse er formelt retsstridig.
  Afgørelsen fra ACER er formelt retsstridig, da ACER med vedtagelsen af den anfægtede afgørelse har overskredet sine kompetencer. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at anfægtede afgørelse er formelt retsstridig.

Afgørelsen fra ACER er formelt retsstridig, da ACER med vedtagelsen af den anfægtede afgørelse har overskredet sine kompetencer.

| 2. | Andet anbringende om, at der foreligger en tilsidesættelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 2019/943 (1).






  — | ACER er ikke berettiget til at fastlægge en mekanisme, som i forbindelse med en forhåndsudvælgelse udelukker interne netelementer ved kapaticitetsberegningen. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at der foreligger en tilsidesættelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 2019/943 (1).

—

ACER er ikke berettiget til at fastlægge en mekanisme, som i forbindelse med en forhåndsudvælgelse udelukker interne netelementer ved kapaticitetsberegningen.

| — | ACER har med sin afgørelse (i) fastlagt de kritiske netelementer (i) fastsat en ulige anvendelse af PTDF-værdien på interne netelementer og budområdeoverskridende elementer og (iii) indført et effektivtetskriterium for interne netelementer. Dette udgør en tilsidesættelse af artikel 16, stk. 4 og 8, i forordning (EU) nr. 2019/943. |
| --- | --- |

—

ACER har med sin afgørelse (i) fastlagt de kritiske netelementer (i) fastsat en ulige anvendelse af PTDF-værdien på interne netelementer og budområdeoverskridende elementer og (iii) indført et effektivtetskriterium for interne netelementer. Dette udgør en tilsidesættelse af artikel 16, stk. 4 og 8, i forordning (EU) nr. 2019/943.

| — | ACER har i den anfægtede afgørelse fastlagt, at udformningen af budområderne skal kontrolleres efter en bestemt metode og inden for bestemte frister. Dette er i strid med forordning (EU) 2019/943. |
| --- | --- |

—

ACER har i den anfægtede afgørelse fastlagt, at udformningen af budområderne skal kontrolleres efter en bestemt metode og inden for bestemte frister. Dette er i strid med forordning (EU) 2019/943.

| — | Transmissionssystemoperatørerne er de facto tvunget til at stille 100 % mindste handelskapacitet og mere til rådighed for den grænseoverskridende handel på deres interne netelementer. Dette er i strid med forordning (EU) 2019/943. |
| --- | --- |

—

Transmissionssystemoperatørerne er de facto tvunget til at stille 100 % mindste handelskapacitet og mere til rådighed for den grænseoverskridende handel på deres interne netelementer. Dette er i strid med forordning (EU) 2019/943.

| — | ACER vil på langt sigt udelukke interne ydelser med en PTDF-værdi på mindre end 10 % fra kapacitetsberegningen. Dette er i strid med forordning (EU) 2019/943. |
| --- | --- |

—

ACER vil på langt sigt udelukke interne ydelser med en PTDF-værdi på mindre end 10 % fra kapacitetsberegningen. Dette er i strid med forordning (EU) 2019/943.

| — | Med indførslen af et effektivitetskriterium bliver overgangsbestemmelsen i artikel 15, stk. 2, i forordning (EU) 2019/943 omgået. |
| --- | --- |

—

Med indførslen af et effektivitetskriterium bliver overgangsbestemmelsen i artikel 15, stk. 2, i forordning (EU) 2019/943 omgået.

| — | ACER-afgørelsen er i strid med artikel 14, stk. 5, i forordning (EU) 2019/943, da den ikke tager nye investeringer i netinfrastrukturen i betragtning. |
| --- | --- |

—

ACER-afgørelsen er i strid med artikel 14, stk. 5, i forordning (EU) 2019/943, da den ikke tager nye investeringer i netinfrastrukturen i betragtning.

| — | ACER kræver en omfattende anvendelse af afhjælpende tiltag. Dette er i strid med forordning (EU) 2019/943. |
| --- | --- |

—

ACER kræver en omfattende anvendelse af afhjælpende tiltag. Dette er i strid med forordning (EU) 2019/943.

| — | ACER omgår bestemmelserne i forordning (EU) 2019/943 om ny udformning af budområderne. |
| --- | --- |

—

ACER omgår bestemmelserne i forordning (EU) 2019/943 om ny udformning af budområderne.

| — | ACER skaffer sig en omklassificering af budområderne og tilsidesætter dermed artikel 14, stk. 3, og stk. 6-8, og artikel 15, stk. 5 og 7, i forordning (EU) 2019/943. |
| --- | --- |

—

ACER skaffer sig en omklassificering af budområderne og tilsidesætter dermed artikel 14, stk. 3, og stk. 6-8, og artikel 15, stk. 5 og 7, i forordning (EU) 2019/943.

| 3. | Tredje anbringende om en tilsidesættelse af Kommissionens forordning (EU) 2015/1222 (2)







  — | Det af ACER indførte effektivitetskriterium tvinger de facto medlemsstaterne til en omstrukturering af deres budområde. Dette er i strid med bestemmelserne i forordning (EU) 2015/1222. |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om en tilsidesættelse af Kommissionens forordning (EU) 2015/1222 (2)

—

Det af ACER indførte effektivitetskriterium tvinger de facto medlemsstaterne til en omstrukturering af deres budområde. Dette er i strid med bestemmelserne i forordning (EU) 2015/1222.

| — | ACER kræver en omfattende anvendelse af afhjælpende tiltag. Dette er i strid med bestemmelserne i forordning (EU) 2015/1222. |
| --- | --- |

—

ACER kræver en omfattende anvendelse af afhjælpende tiltag. Dette er i strid med bestemmelserne i forordning (EU) 2015/1222.

| 4. | Fjerde anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet






  — | ACER-afgørelsen er uforholdsmæssig, da den ikke er egnet til at opnå målene med forordning (EU) 2015/1222. |
| --- | --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet

—

ACER-afgørelsen er uforholdsmæssig, da den ikke er egnet til at opnå målene med forordning (EU) 2015/1222.

| 5. | Femte anbringende om en tilsidesættelse af forbuddet mod forskelsbehandling






  — | Fastlæggelsen af kritiske netelementer og afhjælpende tiltag på et tidligt tidspunkt med henblik på afhjælpning af loop flows fører indirekte til forskelsbehandling på grund af statsborgerskab. |
| --- | --- | --- |

5.

Femte anbringende om en tilsidesættelse af forbuddet mod forskelsbehandling

—

Fastlæggelsen af kritiske netelementer og afhjælpende tiltag på et tidligt tidspunkt med henblik på afhjælpning af loop flows fører indirekte til forskelsbehandling på grund af statsborgerskab.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/943 af 5.6.2019 om det indre marked for elektricitet (EUT 2019, L 158, s. 54).

(2)  Kommissionens forordning (EU) 2015/1222 af 24.7.2015 om fastsættelse af retningslinjer for kapacitetstildeling og håndtering af kapacitetsbegrænsninger (EUT 2015, L 197, s. 24).

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/71 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/71

---

Sag anlagt den 24. september 2019 – Essential Export SA mod EUIPO – Shenzhen Liouyi International Trading (TOTU))

(Sag T-633/19)

(2019/C 383/79)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Essential Export SA (San José, Costa Rica) (ved advokat A. Tarí Lázaro)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Shenzhen Liouyi International Trading Co. Ltd (Shenzhen, Kina)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Shenzhen Liouyi International Trading Co. Ltd

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket TOTU i sort og rødt – registreringsansøgning nr. 16 736 712

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 22. juli 2019 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 362/2019-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse omgøres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse omgøres.

| — | Sagsøgeren tilkendes sagsomkostninger. |
| --- | --- |

—

Sagsøgeren tilkendes sagsomkostninger.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/72 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/72

---

Sag anlagt den 25. september 2019 – Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-635/19)

(2019/C 383/80)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøgere: Fondazione Cassa di Risparmio di Pesaro (Pesaro, Italien), Montani Antaldi Srl (Pesaro), Fondazione Cassa di Risparmio di Fano (Fano, Italien), Fondazione Cassa di Risparmio di Jesi (Jesi, Italien) og Fondazione Cassa di Risparmio della Provincia di Macerata (Macerata, Italien) (ved advokaterne A. Sandulli og B. Cimino)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Det fastslås og konstateres, at Europa-Kommissionen er ifaldet erstatningsansvar uden for kontrakt, idet den gennem ulovlige instrukser, som blev meddelt de italienske nationale myndigheder, hindrede, at Fondo interbancario italiano per tutela dei depositi rekapitaliserede Banca delle Marche. |
| --- | --- |

—

Det fastslås og konstateres, at Europa-Kommissionen er ifaldet erstatningsansvar uden for kontrakt, idet den gennem ulovlige instrukser, som blev meddelt de italienske nationale myndigheder, hindrede, at Fondo interbancario italiano per tutela dei depositi rekapitaliserede Banca delle Marche.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for det af sagsøgerne lidte tab, som opgøres i henhold til de nedenfor nævnte kriterier eller fastsættes med et beløb, som Retten finder rimeligt. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for det af sagsøgerne lidte tab, som opgøres i henhold til de nedenfor nævnte kriterier eller fastsættes med et beløb, som Retten finder rimeligt.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at påstanden om erstatning kan antages til realitetsbehandling






  — | I denne henseende har sagsøgerne gjort gældende, at det lidte tab kan tilregnes en EU-institution, selv om foranstaltningerne til afvikling af Banca delle Marche formelt blev vedtaget af en national myndighed. Banca d’Italia har således ikke på nogen måde udøvet et skøn vedrørende realiteten, men har handlet på grundlag af nøjagtige instrukser, som den fik af Europa-Kommissionen. Henset til den måde, hvorpå Kommissionen udøvede sine beføjelser, havde sagsøgerne desuden ikke mulighed for at anlægge et almindeligt annullationssøgsmål ved Retten, og erstatningssøgsmålet udgør dermed det eneste mulige retsmiddel. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende om, at påstanden om erstatning kan antages til realitetsbehandling

—

I denne henseende har sagsøgerne gjort gældende, at det lidte tab kan tilregnes en EU-institution, selv om foranstaltningerne til afvikling af Banca delle Marche formelt blev vedtaget af en national myndighed. Banca d’Italia har således ikke på nogen måde udøvet et skøn vedrørende realiteten, men har handlet på grundlag af nøjagtige instrukser, som den fik af Europa-Kommissionen. Henset til den måde, hvorpå Kommissionen udøvede sine beføjelser, havde sagsøgerne desuden ikke mulighed for at anlægge et almindeligt annullationssøgsmål ved Retten, og erstatningssøgsmålet udgør dermed det eneste mulige retsmiddel.

| 2. | Andet anbringende om, at der foreligger en alvorlig eller åbenbar tilsidesættelse af EU-retten






  — | I denne henseende har sagsøgerne gjort gældende, at Europa-Kommissionen har hindret FITD’s rekapitalisering af Banca delle Marche med den begrundelse, at en intervention ville udgøre statsstøtte. Fondo interbancario er imidlertid en privatretlig juridisk person, som anvender private ressourcer og som ikke er underlagt nogen offentlig myndigheds kontrol, således som Retten i øvrigt for nylig fastslog i sagen Tercas mod Kommissionen (forenede sager T-98/16, T-196/16 og T-198/16). Der var således tale om en fuldstændig lovlig redning i overensstemmelse med markedsreglerne. Tilsidesættelsen er alvorlig og åbenbar, henset til de klare retsforskrifter på området, til Unionens retsinstansers faste praksis og til den omstændighed, at Europa-Kommissionen ikke har nogen skønsbeføjelse. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at der foreligger en alvorlig eller åbenbar tilsidesættelse af EU-retten

—

I denne henseende har sagsøgerne gjort gældende, at Europa-Kommissionen har hindret FITD’s rekapitalisering af Banca delle Marche med den begrundelse, at en intervention ville udgøre statsstøtte. Fondo interbancario er imidlertid en privatretlig juridisk person, som anvender private ressourcer og som ikke er underlagt nogen offentlig myndigheds kontrol, således som Retten i øvrigt for nylig fastslog i sagen Tercas mod Kommissionen (forenede sager T-98/16, T-196/16 og T-198/16). Der var således tale om en fuldstændig lovlig redning i overensstemmelse med markedsreglerne. Tilsidesættelsen er alvorlig og åbenbar, henset til de klare retsforskrifter på området, til Unionens retsinstansers faste praksis og til den omstændighed, at Europa-Kommissionen ikke har nogen skønsbeføjelse.

| 3. | Tredje anbringende om, at der er lidt et tab






  — | I denne henseende har sagsøgerne gjort gældende, at den adfærd, som Europa-Kommissionen foreholdes, var den faktiske og eneste årsag til det tab, som sagsøgerne har lidt. Det fremgår således klart af procesdokumenterne, at (i) de italienske myndigheder forsøgte at nå enhver anden løsning end afviklingen af Banca delle Marche og at dette blev umuliggjort af Europa-Kommissionens modstand, samt at (ii) disse øvrige løsninger i betydelig grad ville have begrænset de skadevoldende virkninger for aktionærerne og obligationsindehaverne. |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at der er lidt et tab

—

I denne henseende har sagsøgerne gjort gældende, at den adfærd, som Europa-Kommissionen foreholdes, var den faktiske og eneste årsag til det tab, som sagsøgerne har lidt. Det fremgår således klart af procesdokumenterne, at (i) de italienske myndigheder forsøgte at nå enhver anden løsning end afviklingen af Banca delle Marche og at dette blev umuliggjort af Europa-Kommissionens modstand, samt at (ii) disse øvrige løsninger i betydelig grad ville have begrænset de skadevoldende virkninger for aktionærerne og obligationsindehaverne.

| 4. | Fjerde anbringende om opgørelsen af tabet






  — | I denne henseende har sagsøgerne gjort gældende, at tabet er opgjort under hensyntagen til den residualværdi, som de efterstillede obligationer og aktier i Banca delle Marche, som sagsøgerne ejede, ville have bevaret, hvis FITD i stedet for en afvikling havde fuldført sin rekapitalisering af nævnte bank. |
| --- | --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om opgørelsen af tabet

—

I denne henseende har sagsøgerne gjort gældende, at tabet er opgjort under hensyntagen til den residualværdi, som de efterstillede obligationer og aktier i Banca delle Marche, som sagsøgerne ejede, ville have bevaret, hvis FITD i stedet for en afvikling havde fuldført sin rekapitalisering af nævnte bank.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/73 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/73

---

Sag anlagt den 25. september 2019 – Sánchez Romero Carvajal Jabugo mod EUIPO – Embutidos Monells (5Ms MMMMM)

(Sag T-639/19)

(2019/C 383/81)

Stævningen er affattet på spansk

Parter

Sagsøger: Sánchez Romero Carvajal Jabugo, SAU (El Puerto de Santa María, Spanien) (ved advokat J.M. Iglesias Monravá)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Embutidos Monells, SA (San Miguel de Balenya, Spanien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Embutidos Monells, SA

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket 5Ms MMMMM – registreringsansøgning nr. 16 338 998

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 24. juli 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1728/2018-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Følgelig nægtes EU-figurmærke nr. 16338998 5Ms MMMMM registreret i klasse 29. |
| --- | --- |

—

Følgelig nægtes EU-figurmærke nr. 16338998 5Ms MMMMM registreret i klasse 29.

| — | Enhver modpart tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Enhver modpart tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringende

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/74 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/74

---

Sag anlagt den 24. september 2019 – FD mod Det Europæiske Fællesforetagende for ITER og Fusionsenergiudvikling

(Sag T-641/19)

(2019/C 383/82)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: FD (ved advokat Casado García-Hirschfeld)

Sagsøgt: Det Europæiske Fællesforetagende for ITER og Fusionsenergiudvikling

Sagsøgerens påstande

| — | Sagen fremmes til realitetsbehandling og sagsøgeren gives medhold. |
| --- | --- |

—

Sagen fremmes til realitetsbehandling og sagsøgeren gives medhold.

Følgelig:

| — | Annullation af afgørelsen af 3. december 2018, som blev bekræftet ved afgørelsen om afslag af 14. juni 2019. |
| --- | --- |

—

Annullation af afgørelsen af 3. december 2018, som blev bekræftet ved afgørelsen om afslag af 14. juni 2019.

| — | Sagsøgte tilpligtes at erstatte det økonomiske tab, som er opgjort til 75 500 EUR, og at erstatte det ikke-økonomiske tab, som er opgjort til 30 000 EUR. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at erstatte det økonomiske tab, som er opgjort til 75 500 EUR, og at erstatte det ikke-økonomiske tab, som er opgjort til 30 000 EUR.

| — | Det Europæiske Fællesforetagende for ITER og Fusionsenergiudvikling tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Det Europæiske Fællesforetagende for ITER og Fusionsenergiudvikling tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om anlæggelse af et urigtigt skøn, magtfordrejning og chikane over for sagsøgeren. Sagsøgeren har navnlig kritiseret begrundelsen for ikke at forlænge hans kontrakt baseret på en nedlæggelse af hans stilling som følge af en omorganisering af afdelingen. Ifølge sagsøgeren er denne begrundelse forkert, for så vidt som omorganiseringsplanen ikke fastsatte en nedlæggelse af en stilling med de karakteristika som den stilling, sagsøgeren beklæder. Endvidere er sagsøgeren af den opfattelse, at han har været genstand for psykisk chikane og at konsekvenserne af denne chikane har gjort det muligt at understøtte afgørelsen om ikke-forlængelse. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om anlæggelse af et urigtigt skøn, magtfordrejning og chikane over for sagsøgeren. Sagsøgeren har navnlig kritiseret begrundelsen for ikke at forlænge hans kontrakt baseret på en nedlæggelse af hans stilling som følge af en omorganisering af afdelingen. Ifølge sagsøgeren er denne begrundelse forkert, for så vidt som omorganiseringsplanen ikke fastsatte en nedlæggelse af en stilling med de karakteristika som den stilling, sagsøgeren beklæder. Endvidere er sagsøgeren af den opfattelse, at han har været genstand for psykisk chikane og at konsekvenserne af denne chikane har gjort det muligt at understøtte afgørelsen om ikke-forlængelse.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af princippet om god forvaltning, af omsorgsprincippet og af artikel 8 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union. Sagsøgeren har i denne henseende navnlig gjort gældende, at sagsøgte i den anfægtede afgørelse ikke har taget hensyn til hans kvalifikationer, indsats, adfærd i tjenesten, familiemæssige situation og anciennitet. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af princippet om god forvaltning, af omsorgsprincippet og af artikel 8 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Den Europæiske Union. Sagsøgeren har i denne henseende navnlig gjort gældende, at sagsøgte i den anfægtede afgørelse ikke har taget hensyn til hans kvalifikationer, indsats, adfærd i tjenesten, familiemæssige situation og anciennitet.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling. Sagsøgeren har gjort gældende, at afgørelsen om ikke at forlænge hans kontrakt er baseret på budgetmæssige og organisatoriske grunde. Kontrakter for andre ansatte, hvis faktiske og retlige situation ikke er væsentligt forskellige fra sagsøgerens situation, er imidlertid blevet forlænget uanset denne kontekst. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling. Sagsøgeren har gjort gældende, at afgørelsen om ikke at forlænge hans kontrakt er baseret på budgetmæssige og organisatoriske grunde. Kontrakter for andre ansatte, hvis faktiske og retlige situation ikke er væsentligt forskellige fra sagsøgerens situation, er imidlertid blevet forlænget uanset denne kontekst.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/75 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/75

---

Sag anlagt den 25. september 2019 – JCDecaux Street Furniture Belgium mod Kommissionen

(Sag T-642/19)

(2019/C 383/83)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: JCDecaux Street Furniture Belgium (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne A. Winckler og G. Babin)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Annullation af den anfægtede afgørelses artikel 1, for så vidt som det heri fastslås, at der foreligger uforenelig statsstøtte til fordel for JCDecaux i forbindelse med gennemførelsen af aftalen fra 1984, og af afgørelsens artikel 2-4, for så vidt som det herved pålægges den belgiske stat at foretage tilbagesøgning heraf hos JCDecaux. |
| --- | --- |

—

Annullation af den anfægtede afgørelses artikel 1, for så vidt som det heri fastslås, at der foreligger uforenelig statsstøtte til fordel for JCDecaux i forbindelse med gennemførelsen af aftalen fra 1984, og af afgørelsens artikel 2-4, for så vidt som det herved pålægges den belgiske stat at foretage tilbagesøgning heraf hos JCDecaux.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet til prøvelse af Kommissionens afgørelse C(2019) 4466 final af 24. juni 2019 om statsstøtte SA.33078 (2015/C) (ex 2015/NN) iværksat af Belgien til fordel for JC Decaux Belgium Publicité har sagsøgeren fremsat fire anbringender.

| 1. | Det første anbringende om, at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn og begik en retlig fejl, da den fandt, at sagsøgerens drift af visse reklamesøjler i henhold til aftalen af 16. juli 1984 efter datoen for deres planlagte fjernelse udgør en fordel.






  — | Kommissionen konkluderede med urette, at der var tale om en økonomisk fordel, til trods for Bruxelles kommunes kompensationsordning i overensstemmelse med dens forpligtelse til at bevare aftalens økonomiske ligevægt. |
| --- | --- | --- |

1.

Det første anbringende om, at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn og begik en retlig fejl, da den fandt, at sagsøgerens drift af visse reklamesøjler i henhold til aftalen af 16. juli 1984 efter datoen for deres planlagte fjernelse udgør en fordel.

—

Kommissionen konkluderede med urette, at der var tale om en økonomisk fordel, til trods for Bruxelles kommunes kompensationsordning i overensstemmelse med dens forpligtelse til at bevare aftalens økonomiske ligevægt.

| — | Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn og begik en retlig fejl, da den fandt, at sagsøgeren opnåede en omkostningsbesparelse i form af leje og afgifter, som udgør en fordel. |
| --- | --- |

—

Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn og begik en retlig fejl, da den fandt, at sagsøgeren opnåede en omkostningsbesparelse i form af leje og afgifter, som udgør en fordel.

| 2. | Det andet og subsidiære anbringende om foreneligheden af en hypotetisk statsstøtte med det indre marked i henhold til Kommissionens meddelelse om TAØI-rammebestemmelserne (1) og Kommissionens afgørelse vedrørende tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse fra 2012 (2). |
| --- | --- |

2.

Det andet og subsidiære anbringende om foreneligheden af en hypotetisk statsstøtte med det indre marked i henhold til Kommissionens meddelelse om TAØI-rammebestemmelserne (1) og Kommissionens afgørelse vedrørende tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse fra 2012 (2).

| 3. | Det tredje og subsidiære anbringende om, at Kommissionen tilsidesatte sin begrundelsespligt vedrørende vurderingen af det beløb, der skal tilbagesøges.






  — | Kommissionen tog ikke i tilstrækkeligt omfang stilling til de af parterne fremførte forhold, foregreb i sin pressemeddelelse det støttebeløb, der skal tilbagesøges, og tilsidesatte sine interne procedureregler. |
| --- | --- | --- |

3.

Det tredje og subsidiære anbringende om, at Kommissionen tilsidesatte sin begrundelsespligt vedrørende vurderingen af det beløb, der skal tilbagesøges.

—

Kommissionen tog ikke i tilstrækkeligt omfang stilling til de af parterne fremførte forhold, foregreb i sin pressemeddelelse det støttebeløb, der skal tilbagesøges, og tilsidesatte sine interne procedureregler.

| — | Opgørelsen af størrelsen af en hypotetisk støtte var umulig og udgjorde en forhindring for tilbagesøgningen af støtten. |
| --- | --- |

—

Opgørelsen af størrelsen af en hypotetisk støtte var umulig og udgjorde en forhindring for tilbagesøgningen af støtten.

| 4. | Det fjerde og subsidiære anbringende om forældelse af den statsstøtte, der lægges til grund i den anfægtede afgørelse. |
| --- | --- |

4.

Det fjerde og subsidiære anbringende om forældelse af den statsstøtte, der lægges til grund i den anfægtede afgørelse.

---

(1)  Meddelelse fra Kommissionen – Den Europæiske Unions rammebestemmelser for statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste (2011) (EUT 2012, C 8, s. 15).

(2)  Kommissionens afgørelse 2012/21/EU af 20.12.2011 om anvendelse af bestemmelserne i artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste ydet til visse virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse (EUT 2012, L 7, s. 3).

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/76 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/76

---

Sag anlagt den 26. september 2019 – Dermavita mod EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA)

(Sag T-643/19)

(2019/C 383/84)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Dermavita Co. Ltd (Beirut, Libanon) (ved advokat D. Todorov)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Allergan Holdings France (Courbevoie, Frankrig)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Allergan Holdings France

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket JUVEDERM ULTRA – EU-varemærke nr. 6 295 638

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 18. juli 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (forenede sager R 1655/2018-4 og R 1723/2018-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse vedrørende afslag på klage R 1723/2018-4 og afgørelsen om ikke at erklære EU-varemærke nr. 6 295 638 for fortabt for varerne i klasse 5 annulleres delvist. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse vedrørende afslag på klage R 1723/2018-4 og afgørelsen om ikke at erklære EU-varemærke nr. 6 295 638 for fortabt for varerne i klasse 5 annulleres delvist.

| — | EUIPO og Allergan Holdings France tilpligtes at bære deres egne omkostninger og at betale de af Dermavita Co. Ltd afholdte omkostninger på ethvert stadium af fortabelses- og klageproceduren, herunder omkostningerne forbundet med sagens behandling for EUIPO og for Retten. |
| --- | --- |

—

EUIPO og Allergan Holdings France tilpligtes at bære deres egne omkostninger og at betale de af Dermavita Co. Ltd afholdte omkostninger på ethvert stadium af fortabelses- og klageproceduren, herunder omkostningerne forbundet med sagens behandling for EUIPO og for Retten.

Anbringender

| — | Urigtig fortolkning af den relevante lovgivning vedrørende bedømmelsen af karakteren af de varer, som varemærket er blevet anvendt for |
| --- | --- |

—

Urigtig fortolkning af den relevante lovgivning vedrørende bedømmelsen af karakteren af de varer, som varemærket er blevet anvendt for

| — | Urigtig fortolkning af en del af det i sagen fremlagte bevismateriale vedrørende tredjemands brug af varemærket med EU-varemærkeindehaverens samtykke |
| --- | --- |

—

Urigtig fortolkning af en del af det i sagen fremlagte bevismateriale vedrørende tredjemands brug af varemærket med EU-varemærkeindehaverens samtykke

| — | Utilstrækkeligt bevis for EU-varemærkeindehaverens samtykke som omhandlet i artikel 18, stk. 2, i Europa-Parlamentets of Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Utilstrækkeligt bevis for EU-varemærkeindehaverens samtykke som omhandlet i artikel 18, stk. 2, i Europa-Parlamentets of Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/77 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/77

---

Sag anlagt den 26. september 2019 – Linde Material Handling mod EUIPO – Verti Aseguradora (VertiLight)

(Sag T-644/19)

(2019/C 383/85)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Linde Material Handling GmbH (Aschaffenburg, Tyskland) (ved advokaterne J. Plate og R. Kaase)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Verti Aseguradora, Compañía de seguros y reaseguros, SA (Madrid, Spanien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Linde Material Handling GmbH

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-ordmærket VertiLight – registreringsansøgning nr. 16 161 788

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 5. juli 2019 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1849/2018-5)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af begrundelsespligten i henhold til artikel 94, stk. 1, første punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af begrundelsespligten i henhold til artikel 94, stk. 1, første punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af retten til at blive hørt i henhold til artikel 94, stk. 1, andet punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af retten til at blive hørt i henhold til artikel 94, stk. 1, andet punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/78 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/78

---

Sag anlagt den 26. september 2019 – eSky Group IP mod EUIPO – Gröpel (e)

(Sag T-646/19)

(2019/C 383/86)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: eSky Group IP sp. z o.o. (Warszawa, Polen) (ved advokat P. Kurcman)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Gerhard Gröpel (Straubing, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: eSky Group IP sp. z o.o.

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket e i farverne turkis, hvid, mørkeblå, blå og lys pink – registreringsansøgning nr. 16 731 333

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 24. juli 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 223/2019-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Indsigelsesafdelingens afgørelse vedtaget 29. november 2018 i indsigelsessag nr. B 2 957 168 annulleres. |
| --- | --- |

—

Indsigelsesafdelingens afgørelse vedtaget 29. november 2018 i indsigelsessag nr. B 2 957 168 annulleres.

| — | Sagen hjemvises til EUIPO |
| --- | --- |

—

Sagen hjemvises til EUIPO

| — | EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling ved indsigelsesafdelingen, for appelkammeret og for Retten. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling ved indsigelsesafdelingen, for appelkammeret og for Retten.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/78 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/78

---

Sag anlagt den 30. september 2019 – FF Group Romania mod EUIPO – KiK Textilien und Non-Food (_kix)

(Sag T-659/19)

(2019/C 383/87)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: FF Group Romania SRL (Bukarest, Rumænien) (ved advokat A. Căvescu)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: KiK Textilien und Non-Food GmbH (Bönen, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: FF Group Romania SRL

Det omtvistede varemærke: Ansøgning om EU-figurmærket kix i farverne sort, hvid og grøn – registreringsansøgning nr. 12 517 901

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 4. juli 2019 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 353/2019-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 94 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 94 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af artikel 95 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 95 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001

| — | Tilsidesættelse af regel 20, stk. 7, litra c), i forordning nr. 2868/95 (nu artikel 71, stk. 1, i delegerede forordning (EU) 2018/625) |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af regel 20, stk. 7, litra c), i forordning nr. 2868/95 (nu artikel 71, stk. 1, i delegerede forordning (EU) 2018/625)

| — | Tilsidesættelse af regel 50, stk. 1, forordning nr. 2868/95 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af regel 50, stk. 1, forordning nr. 2868/95

| — | Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, retssikkerhedsprincippet, princippet om uafhængighed og ligebehandlingsprincippet |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, retssikkerhedsprincippet, princippet om uafhængighed og ligebehandlingsprincippet

| — | Tilsidesættelse af retten til at blive hørt og retten til en retfærdig rettergang |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af retten til at blive hørt og retten til en retfærdig rettergang

| — | Magtfordrejning. |
| --- | --- |

—

Magtfordrejning.

---

| 11.11.2019 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 383/79 |
| --- | --- | --- | --- |

11.11.2019

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 383/79

---

Sag anlagt den 30. september 2019 – Allergan Holdings France mod EUIPO – Dermavita (JUVEDERM ULTRA)

(Sag T-664/19)

(2019/C 383/88)

Stævningen er affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Allergan Holdings France (Courbevoie, Frankrig) (ved solicitor J. Day)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Dermavita Co. Ltd (Beirut, Libanon)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: Allergan Holdings France

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket JUVEDERM ULTRA – EU-varemærke nr. 6 295 638

Sagen for EUIPO: Fortabelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 18. juli 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (forenede sager R 1655/2018-4 og R 1723/2018-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den erklærer EU-varemærke nr. 6295638 JUVEDERM ULTRA for fortabt for de anfægtede varer. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den erklærer EU-varemærke nr. 6295638 JUVEDERM ULTRA for fortabt for de anfægtede varer.

| — | EUIPO og Dermavita Co. Ltd tilpligtes at bære deres egne omkostninger og betale de af Allergan Holdings France afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

—

EUIPO og Dermavita Co. Ltd tilpligtes at bære deres egne omkostninger og betale de af Allergan Holdings France afholdte omkostninger.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 58, stk. 1, og artikel 64, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 58, stk. 1, og artikel 64, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2017/1001.

---