# Eiropas Savienības C 262/2004

| | ISSN 1725-5201 |
| --- | --- |
| Eiropas Savienības
  Oficiālais Vēstnesis | C 262 |
| | |
| Izdevums latviešu valodā | Informācija un paziņojumi | 47. sējums2004. gada 23. oktobris |

ISSN 1725-5201

Eiropas Savienības

Oficiālais Vēstnesis

C 262

Izdevums latviešu valodā

Informācija un paziņojumi

47. sējums2004. gada 23. oktobris

---

| Paziņojums Nr. | Saturs | Lappuse |
| --- | --- | --- |
| | I   Informācija |
| | Tiesa |
| | TIESA |
| 2004/C 262/1 | Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-304/01 Spānijas Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (Kopējā zivsaimniecības politika — Regula (EK) Nr. 1162/2001 — Heku krājumu atjaunošana — Zvejas kuģu darbību kontrole — Juridiskā pamatojuma izvēle — Nediskriminācijas princips — Motivācijas pienākums) | 1 |
| 2004/C 262/2 | Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-332/01 Grieķijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (ELVGF — Grāmatojumu noskaidrošana — 1996. līdz 1999. finanšu gads — Lēmums 2001/557/EK — Kokvilna, olīveļļa, rozīnes, aitas un kazas gaļa) | 1 |
| 2004/C 262/3 | Tiesas spriedums (virspalāta) 2004. gada 7. septembrī lietā C-127/02 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Raad van State) Landelijke Vereniging tot Behoud van de Waddenzee, Nederlandse Vereniging tot Bescherming van Vogels pret Staatssecretaris van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij (Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība — Jēdziens “plāns” vai “projekts” — Dažu plānu vai projektu ietekmes uz aizsargāto teritoriju izvērtējums) | 2 |
| 2004/C 262/4 | Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 9. septembrī apvienotajās lietās C-184/02 un C-223/02 Spānijas Karaliste un Somijas Republika pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi (Direktīva 2002/15/CE — Autotransporta vadītāju darba laika organizēšana — Pašnodarbinātie autovadītāji — Tiesiskā bāze — Tiesības brīvi veikt profesionālu darbību — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Samērīgums — Pienākums sniegt pamatojumu) | 3 |
| 2004/C 262/5 | Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-195/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 91/439/EEK — Vadītāja apliecība — Savstarpējā atzīšana — Obligātā reģistrācija un nomaiņa — Vadītāju apliecību, kas izdotas pirms Direktīvas transponēšanas, atjaunošanas noteikumi) | 3 |
| 2004/C 262/6 | Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-292/02 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Finanzgericht Düsseldorf) Meiland Azewijn BV pret Hauptzollamt Duisburg (Akcīzes nodoklis — Lauksaimniecībā lietotie naftas produkti — Direktīva 92/81/EEK — 8.bis pants — Marķēšana dalībvalstī, kurā naftas produkti ir nodoti patēriņam — Marķēšanas aizliegums dalībvalstī, kurā naftas produkti tiek lietoti — Direktīva 95/60/EK) | 4 |
| 2004/C 262/7 | Tiesas spriedums (virspalāta) 2004. gada 7. septembrī lietā C-319/02 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Korkein hallinto-oikeus) Petri Manninen (Ienākumu nodoklis — Nodokļu kredīts par Somijas sabiedrību izmaksātām dividendēm — EKL 56. un 58. pants — Nodokļu režīma konsekvence) | 4 |
| 2004/C 262/8 | Tiesas spriedums (virspalāta) 2004. gada 7. septembrī lietā C-346/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Apdrošināšana — Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva — Bonus-malus sistēma) | 5 |
| 2004/C 262/9 | Tiesas spriedums (virspalāta) 2004. gada 7. septembrī lietā C-347/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Apdrošināšana — Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva — Bonus-malus sistēma) | 5 |
| 2004/C 262/0 | Tiesas spriedums (piektā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-375/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Atkritumu pārvalde — Castelliri atkritumu izgāztuve — Direktīva 75/442/EEK, ko groza Direktīva 91/156/EEK — 4. un 8. pants) | 5 |
| 2004/C 262/1 | Tiesas spriedums (piektā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-383/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Atkritumu pārvalde — Rodano atkritumu izgāztuve — Direktīva 75/442/EEK, ko groza Direktīva 91/156/EEK — 4. un 8. pants) | 6 |
| 2004/C 262/2 | Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-397/02 (lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija)) Clinique La Ramée ASBL un Winterthur Europe Assurance SA pret Jean-Pierre Riehl un Eiropas Savienības Padomi (Ierēdņi — Sociālie pabalsti — Ierēdņa tiesību pret trešo personu, kura ir atbildīga par gadījumu, kas radīja zaudējumus, pārņemšana (subrogācija), ko veic Kopienas) | 6 |
| 2004/C 262/3 | Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-417/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 85/384/EEK — Arhitektu diplomu atzīšana — Reģistrācijas procedūra Grieķijas Tehniskajā kamerā (Technico Epimelitirio Elladas) — Pienākums iesniegt dokumentu, kas apliecina, ka uz attiecīgo kvalifikāciju apliecinošo dokumentu attiecas savstarpējās atzīšanas režīms) | 7 |
| 2004/C 262/4 | Tiesas spriedums (virspalāta) 2004. gada 7. septembrī lietā C-0456/02 Michel Trojani pret Briseles valsts sociālās palīdzības centru (CPAS) (Brīva personu kustība — Eiropas Savienības pilsonība — Uzturēšanās tiesības — Direktīva 90/364/EEK — Ierobežojumi un nosacījumi — Persona, kas strādā viesmītnē apmaiņai pret labumiem natūrā — Tiesības uz sociālās palīdzības piešķiršanu) | 7 |
| 2004/C 262/5 | Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 7. septembrī lietā C-469/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Pabalsti par karjeras pārtraukšanu — Dzīvesvietas nosacījums — Netieša diskriminācija pilsonības dēļ — EKL 39. pants — Regulas (EEK) Nr. 1612/68 7. pants — Regulas (EEK) Nr. 1408/71 73. pants) | 8 |
| 2004/C 262/6 | Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 7. septembrī lietā C-1/03 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Cour d'appel de Bruxelles) Paul Van de Walle e.a. pret Texaco Belgium SA (Vide — Atkritumi — Direktīva 75/442/EEK, ko groza Direktīva 91/156/EEK — Jēdzieni “atkritumi”, “atkritumu radītājs” un “atkritumu īpašnieks [turētājs]” — Zeme, kurā iesūcies no sūces nākošs ogļūdeņradis — Naftas uzņēmuma uzpildes stacijas pārvaldīšana) | 8 |
| 2004/C 262/7 | Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 9. septembris lietā C-70/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 93/13/EEK — Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos — Interpretācijas noteikumi — Tiesību normu kolīzija) | 9 |
| 2004/C 262/8 | Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā 72/03 (lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Commissione tributaria provinciale di Massa Carrara): Carbonati Apuani Srl pret Commune di Carrara (Maksājumi ar muitas nodoklim līdzvērtīgu iedarbību — Nodoklis, ko iekasē par pašvaldības teritorijā iegūta marmora izvešanu ārpus pašvaldības teritorijas) | 9 |
| 2004/C 262/9 | Tiesas spriedums (piektā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-113/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Telekomunikācijas — Direktīva 97/33/EK — Numura pārnesamības pakalpojums — Numuri, kas nav ģeogrāfiski) | 10 |
| 2004/C 262/0 | Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-125/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Pieņemamība — Interese rīkoties — Direktīva 92/50/EEK — Valsts pakalpojumu līgumi — Atkritumu aizvākšanas transporta pakalpojumi — Procedūra, ja nav publicēts paziņojums par konkursu) | 10 |
| 2004/C 262/1 | Tiesas spriedums (pirmā palāta) ar 2004. gada 9. septembrī lietā C-269/03 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Cour d`appel) Administration de l`enregistrement et des domaines, État du grand-duché de Luxembourg pret Vermietungsgesellschaft Objekt Kirchberg Sàrl (Sestā PVN direktīva — 13. panta C daļa — Nekustamā īpašuma izīrēšanas un iznomāšanas darījumu atbrīvošana — Tiesības izvēlēties nodokli — Iepriekš samaksāta nodokļa atskaitījums — Nodokļu administrācijas iepriekšējas piekrišanas saņemšana) | 11 |
| 2004/C 262/2 | Tiesas spriedums (sestā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-450/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 98/44/EK netransponēšana) | 11 |
| 2004/C 262/3 | Tiesas spriedums (sestā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-454/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 98/44/EK netransponēšana) | 11 |
| 2004/C 262/4 | Lieta C-284/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 7. jūnija Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien rīkojumu lietā T-Mobile Austria GmbH pret Austrijas Republiku | 12 |
| 2004/C 262/5 | Lieta C-301/04 P: Apelācija lietā T-239/01, ko 2004. gada 14. jūlijā iesniedza Eiropas Kopienu Komisija par 2004. gada 29. aprīļa Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) spriedumu apvienotajās lietās T-236/01, T-239/01, T-244/01 līdz T-246/01, T-251/01 un T-252/01 Tokai u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju | 13 |
| 2004/C 262/6 | Lieta C-308/04 P: Apelācija, ko 2004. gada 19. jūlijā iesniedza SGL Carbon AG par 2004. gada 29. aprīļa Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) spriedumu apvienotajās lietās T-236/01, T-239/01, T-244/01 līdz T-246/01, T-251/01 un T-252/01 Tokai un citi pret Eiropas Kopienu Komisiju, un kas attiecas uz Lietu T-239/01 | 14 |
| 2004/C 262/7 | Lieta C-328/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Fővárosi Bíróság (Ungārija) 2004. gada 24. jūnija lēmumu krimināllietā pret Attila Vajnai | 15 |
| 2004/C 262/8 | Lieta C-330/04: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 30. jūlijā | 16 |
| 2004/C 262/9 | Lieta C-332/04: Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 28. jūlijā | 16 |
| 2004/C 262/0 | Lieta C-342/04 P: Apelācijas sūdzība, ko 2004. gada 10. augustā iesniedza Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e.V., sabiedrība Kaefer Isoliertechnik GmbH Co. KG un vadītājs [sabiedrībā] Jürgen Schmoldt par 2004. gada 25. maija Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) rīkojumu lietā T-264/03, Jürgen Schmoldt, Kaefer Isoliertechnik GmbH Co. KG un Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e.V. pret Eiropas Kopienu Komisiju | 17 |
| 2004/C 262/1 | Lieta C-351/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 22. jūlija High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division lēmumu Ikea Wholesale Ltd lietā pret Commissioners of Customs and Excise | 18 |
| 2004/C 262/2 | Lieta C-352/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 30. jūnija Verwaltungsgericht Köln (Ķelnes Administratīvā tiesa) lēmumu lietā mdm Versandservice GmbH pret Vācijas Federatīvo Republiku, pieaicinātā trešā persona - Deutsche Post AG | 19 |
| 2004/C 262/3 | Lieta C-353/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 22. jūlija Bundesfinanzhof (Federālā finansu tiesa) lēmumu lietā Nowaco Germany GmbH pret Hauptzollamt Hamburg - Jonas | 19 |
| 2004/C 262/4 | Lieta C-359/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 31. jūlija Tribunale de Teramo rīkojumu krimināllietā pret Christian Palazzese | 20 |
| 2004/C 262/5 | Lieta C-360/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 31. jūlijā Tribunale Teramo rīkojumu krimināllietā pret Angelo Sorricchio | 20 |
| 2004/C 262/6 | Lieta C-361/04 P: Apelācija, ko 2004. gada 19. augustā (pa faksu saņemta 2004. gada 18. augustā) iesniedza Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso un Bernard Ruiz-Picasso par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 22. jūnija spriedumu lietā T-185/02 Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso un Bernard Ruiz-Picasso pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), puse, kas iestājusies lietā – DaimlerChrysler AG, ir arī puse procesā Apelācijas padomē | 21 |
| 2004/C 262/7 | Lieta C-366/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 16. augusta Unabhängigen Verwaltungssenats Salzburg rīkojumu lietā Georg Schwarz pret Bürgermeister der Landeshauptstadt Salzburg | 22 |
| 2004/C 262/8 | Lieta C-370/04: Prasība pret Vācijas Federatīvo republiku, ko Eiropas Kopienu komisija iesniedza 2004. gada 26. augustā | 22 |
| 2004/C 262/9 | Lieta C-375/04: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 1. septembrī | 22 |
| 2004/C 262/0 | Lieta C-376/04: Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 2. septembrī | 23 |
| 2004/C 262/1 | Lieta C-377/04: Prasība pret Austrijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 2. septembrī | 23 |
| 2004/C 262/2 | Lieta C-378/04: Prasība pret Austrijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 2. septembrī | 23 |
| 2004/C 262/3 | Lieta C-379/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 23. augusta Landgericht Würzburg rīkojumu lietā Richard Dahms GmbH pret Fränkischer Weinbauverband e.V. | 24 |
| 2004/C 262/4 | Lieta C-382/04: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 6. septembrī | 24 |
| 2004/C 262/5 | Lieta C-383/04: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 6. septembrī | 24 |
| 2004/C 262/6 | Lieta C-385/04: Prasība pret Apvienoto Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 7. septembrī | 25 |
| 2004/C 262/7 | Lieta C-386/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 14. jūlija Bundesfinanzhof rīkojumu lietā Centro di Musicologia Walter Stauffer pret Finanzamt München für Körperschaften | 25 |
| 2004/C 262/8 | Lieta C-387/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 7. septembra Amtsgericht Dresden rīkojumu maksātnespējas lietā pret Volker Donath | 25 |
| | PIRMĀS INSTANCES TIESA |
| 2004/C 262/9 | Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 8. jūlijā lietā T-200/02: Vassilios Tsarnavas pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Novērtējuma ziņojuma novēlota sastādīšana — Prasība par atcelšanu — Lūgums piešķirt pabalstu — Nepieņemamība) | 26 |
| 2004/C 262/0 | Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 14. jūlijā lietā T-360/02 Wolf-Dieter Graf Yorck von Wartenburg pret Eiropas Kopienu Komisiju (Prasītāja nāve — Tiesību pārņēmēja trūkums — Tiesvedības lietā izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas) | 26 |
| 2004/C 262/1 | Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 6. jūlijā lietā T-370/02 Alpenhain-Camembert-Werk e.a. pret Eiropas Kopienu Komisiju (Regula (EK) Nr. 1829/2002 — Produkta “Feta” — izcelsmes norādes reģistrācija — Atcelšanas prasība — Procesuālā tiesībspēja — Nepieņemamība) | 26 |
| 2004/C 262/2 | Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 8. jūlijā lietā T-338/03 Eridania Sadam e.a. pret Eiropas Kopienu Komisiju (Cukura tirgus kopīgā organizācija — Cenu sistēma — Reģionalizācija — Deficīta zonas — Itālijas klasifikācija — 2003./2004. tirdzniecības gads — Regula Nr. 1158/2003 — Prasība par atcelšanu — Fiziskas un juridiskas personas — Nepieņemamība) | 27 |
| 2004/C 262/3 | Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 27. jūlijā lietā T-148/04 R TQ3 Travel Solutions Belgium SA pret Eiropas Kopienu Komisiju (Valsts iepirkumi pakalpojumu sfērā — Kopienas piedāvājumu apelācijas process — Pagaidu noregulējums — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamība — Neesamība) | 27 |
| 2004/C 262/4 | Lieta T-198/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko José Félix Merladet iesniedza 2004. gada 28. maijā | 28 |
| 2004/C 262/5 | Lieta T-253/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Zubeyir Aydar Kongra-Gel vārdā un 10 citi iesniedza 2004. gada 25. jūnijā | 28 |
| 2004/C 262/6 | Lieta T-254/04: Prasība pret Reģionu komiteju, ko Spyridon de Athanassios Pappas iesniedza 2004. gada 16. jūnijā | 29 |
| 2004/C 262/7 | Lieta T-259/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Anne Koistinen iesniedza 2004. gada 21. jūnijā | 29 |
| 2004/C 262/8 | Lieta T-264/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko World Wide Fund for Nature European Policy Programme iesniedza 2004. gada 30. jūnijā | 30 |
| 2004/C 262/9 | Lieta T-270/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Bic Deutschland GmbH & Co OHG iesniedza 2004. gada 1. jūlijā | 30 |
| 2004/C 262/0 | Lieta T-271/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Citymo S.A. iesniedza 2004. gada 5. jūlijā | 31 |
| 2004/C 262/1 | Lieta T-274/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Georgios Rounis iesniedza 2004. gada 8. jūlijā | 32 |
| 2004/C 262/2 | Lieta T-275/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisija, ko Aries Meca iesniedza 2004. gada 7. jūlijā | 32 |
| 2004/C 262/3 | Lieta T-276/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Compagnie Maritime Belge N.V./S.A. iesniedza 2004. gada 8. jūlijā | 32 |
| 2004/C 262/4 | Lieta T-279/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Éditions Odile Jacob SAS iesniedza 2004. gada 8. jūlijā | 33 |
| 2004/C 262/5 | Lieta T-281/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Paola Staboli iesniedza 2004. gada 9. jūlijā | 34 |
| 2004/C 262/6 | Lieta T-283/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Georgia Pacific S.A.R.L. iesniedza 2004. gada 9. jūlijā | 34 |
| 2004/C 262/7 | Lieta T-285/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Michel Andrieu iesniedza 2004. gada 13. jūlijā | 35 |
| 2004/C 262/8 | Lieta T-289/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Tiesu, ko Dimitra Lantzoni iesniedza 2004. gada 15. jūlijā | 35 |
| 2004/C 262/9 | Lieta T-290/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Miguel Teixeira Gaspar, Pedro Paixão Telhada, Ricardo Jorge da Silva Seara Pinto de Amorim un Fernando Miguel Santos Ribeiro iesniedza 2004. gada 21. jūlijā | 36 |
| 2004/C 262/0 | Lieta T-293/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Guy Tachelet iesniedza 2004. gada 9. jūlijā | 37 |
| 2004/C 262/1 | Lieta T-294/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Internationaler Hilfsfonds e.V. (Starptautiskais palīdzības fonds) iesniedza 2004. gada 23. jūlijā | 37 |
| 2004/C 262/2 | Lieta T-296/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Salvador Contreras Gila, José Ramiro López un Antonio Ramiro López iesniedza 2004. gada 22. jūlijā | 38 |
| 2004/C 262/3 | Lieta T-298/04: Prasība pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Padomi, ko EFKON AG iesniedza 2004. gada 21. jūlijā | 38 |
| 2004/C 262/4 | Lieta T-300/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko easyJet Airline Company Limited iesniedza 2004. gada 15. jūlijā | 39 |
| 2004/C 262/5 | Lieta T-301/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Clearstream Banking Aktiengesellschaft un Clearstream Internationat société anonyme Luxembourg iesniedza 2004. gada 28. jūlijā | 39 |
| 2004/C 262/6 | Lieta T-302/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Maison de l'Europe Avignon Méditerranée iesniedza 2004. gada 26. jūlijā | 40 |
| 2004/C 262/7 | Lieta T-303/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko European Dynamics SA iesniedza 2004. gada 29. jūlijā | 40 |
| 2004/C 262/8 | Lieta T-305/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 26. jūlijā iesniedza Eden office | 41 |
| 2004/C 262/9 | Lieta T-306/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Monika Luxem iesniedza 2004. gada 15. jūlijā | 41 |
| 2004/C 262/0 | Lieta T-307/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Carlo Pagliacci iesniedza 2004. gada 19. jūlijā | 42 |
| 2004/C 262/1 | Lieta T-308/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Francesco Ianniello iesniedza 2004. gada 19. jūlijā | 42 |
| 2004/C 262/2 | Lieta T-309/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko TV2/DANMARK A/S iesniedza 2004. gada 28. jūlijā | 43 |
| 2004/C 262/3 | Lieta T-310/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 26. jūlijā iesniedza Ferrero oHG mbH | 43 |
| 2004/C 262/4 | Lieta T-311/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko José Luis Buendia Sierra iesniedza 2004. gada 22. jūlijā | 44 |
| 2004/C 262/5 | Lieta T-312/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Vittorio Di Bucci iesniedza 2004. gada 22. jūlijā | 45 |
| 2004/C 262/6 | Lieta T-313/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Hewlett - Packard GmbH iesniedza 2004. gada 30. jūlijā | 45 |
| 2004/C 262/7 | Lieta T-314/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Vācijas Federatīvā Republika iesniedza 2004. gada 27. jūlijā | 46 |
| 2004/C 262/8 | Lieta T-316/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Wam spa iesniedza 2004. gada 2. augustā | 46 |
| 2004/C 262/9 | Lieta T-317/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Dānijas Karaliste iesniedza 2004. gada 3. augustā | 47 |
| 2004/C 262/0 | Lieta T-319/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Port Support Customs Rotterdam B.V. iesniedza 2004. gada 27. jūlijā | 48 |
| 2004/C 262/1 | Lieta T-321/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Air Bourbon iesniedza 2004. gada 29. jūlijā | 48 |
| 2004/C 262/2 | Lieta T-322/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 5. augustā iesniedza Colgate - Palmolive Company | 49 |
| 2004/C 262/3 | Lieta T-323/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Brandt Italia spa iesniedza 2004. gada 4. augustā | 50 |
| 2004/C 262/4 | Lieta T-329/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Viasat Broadcasting UK Ltd iesniedza 2004. gada 2. augustā | 50 |
| 2004/C 262/5 | Lieta T-336/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko TV Danmark A/S un Kanal 5 Denmark Ltd. iesniedza 2004. gada 13. augustā | 51 |
| 2004/C 262/6 | Lieta T-338/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Centro Europa 7 srl iesniedza 2004. gada 11. augustā | 52 |
| 2004/C 262/7 | Lieta T-339/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Wanadoo S. A. iesniedza 2004. gada 10. augustā | 53 |
| 2004/C 262/8 | Lieta T-340/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko France Télécom S. A. iesniedza 2004. gada 11. augustā | 53 |
| 2004/C 262/9 | Lieta T-342/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Herta Adam iesniedza 2004. gada 9. augustā | 54 |
| 2004/C 262/0 | Lieta T-343/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko 2004. gada 6. augustā iesniedza Vassilios Tsarnavas | 54 |
| 2004/C 262/1 | Lieta T-344/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Stardust Marine S.A. iesniedza 2004. gada 13. augustā | 55 |
| 2004/C 262/2 | Lieta T-345/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Itālijas Republika iesniedza 2004. gada 20. augustā | 55 |
| 2004/C 262/3 | Lieta T-346/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 17. augustā iesniedza sabiedrība Sadas S.A. | 56 |
| 2004/C 262/4 | Lieta T-347/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Pascal Millot iesniedza 2004. gada 17. augustā | 57 |
| 2004/C 262/5 | Lieta T-348/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Société Internationale de Diffusion et d'Édition iesniedza 2004. gada 20. augustā | 57 |
| 2004/C 262/6 | Lieta T-354/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Gaetano Petralia iesniedza 2004. gada 25. augustā | 58 |
| 2004/C 262/7 | Lieta T-355/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko CO-FRUTTA Soc. Coop. a r.l. iesniedza 2004. gada 27. augustā | 58 |
| 2004/C 262/8 | Lieta T-360/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko FG Marine S.A. iesniedza 2004. gada 2. septembrī | 59 |
| 2004/C 262/9 | Lietas T-283/99 izslēgšana no reģistra | 60 |
| 2004/C 262/0 | Lietas T-108/02 izslēgšana no reģistra | 60 |
| 2004/C 262/1 | Lietas T-174/03 izslēgšana no reģistra | 60 |
| 2004/C 262/2 | Lietas T-52/04 izslēgšana no reģistra | 60 |

Paziņojums Nr.

Saturs

Lappuse

I   Informācija

Tiesa

TIESA

2004/C 262/1

Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-304/01 Spānijas Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (Kopējā zivsaimniecības politika — Regula (EK) Nr. 1162/2001 — Heku krājumu atjaunošana — Zvejas kuģu darbību kontrole — Juridiskā pamatojuma izvēle — Nediskriminācijas princips — Motivācijas pienākums)

1

2004/C 262/2

Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-332/01 Grieķijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (ELVGF — Grāmatojumu noskaidrošana — 1996. līdz 1999. finanšu gads — Lēmums 2001/557/EK — Kokvilna, olīveļļa, rozīnes, aitas un kazas gaļa)

1

2004/C 262/3

Tiesas spriedums (virspalāta) 2004. gada 7. septembrī lietā C-127/02 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Raad van State) Landelijke Vereniging tot Behoud van de Waddenzee, Nederlandse Vereniging tot Bescherming van Vogels pret Staatssecretaris van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij (Direktīva 92/43/EEK — Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība — Jēdziens “plāns” vai “projekts” — Dažu plānu vai projektu ietekmes uz aizsargāto teritoriju izvērtējums)

2

2004/C 262/4

Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 9. septembrī apvienotajās lietās C-184/02 un C-223/02 Spānijas Karaliste un Somijas Republika pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi (Direktīva 2002/15/CE — Autotransporta vadītāju darba laika organizēšana — Pašnodarbinātie autovadītāji — Tiesiskā bāze — Tiesības brīvi veikt profesionālu darbību — Vienlīdzīgas attieksmes princips — Samērīgums — Pienākums sniegt pamatojumu)

3

2004/C 262/5

Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-195/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 91/439/EEK — Vadītāja apliecība — Savstarpējā atzīšana — Obligātā reģistrācija un nomaiņa — Vadītāju apliecību, kas izdotas pirms Direktīvas transponēšanas, atjaunošanas noteikumi)

3

2004/C 262/6

Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-292/02 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Finanzgericht Düsseldorf) Meiland Azewijn BV pret Hauptzollamt Duisburg (Akcīzes nodoklis — Lauksaimniecībā lietotie naftas produkti — Direktīva 92/81/EEK — 8.bis pants — Marķēšana dalībvalstī, kurā naftas produkti ir nodoti patēriņam — Marķēšanas aizliegums dalībvalstī, kurā naftas produkti tiek lietoti — Direktīva 95/60/EK)

4

2004/C 262/7

Tiesas spriedums (virspalāta) 2004. gada 7. septembrī lietā C-319/02 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Korkein hallinto-oikeus) Petri Manninen (Ienākumu nodoklis — Nodokļu kredīts par Somijas sabiedrību izmaksātām dividendēm — EKL 56. un 58. pants — Nodokļu režīma konsekvence)

4

2004/C 262/8

Tiesas spriedums (virspalāta) 2004. gada 7. septembrī lietā C-346/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Apdrošināšana — Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva — Bonus-malus sistēma)

5

2004/C 262/9

Tiesas spriedums (virspalāta) 2004. gada 7. septembrī lietā C-347/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Apdrošināšana — Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva — Bonus-malus sistēma)

5

2004/C 262/0

Tiesas spriedums (piektā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-375/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Atkritumu pārvalde — Castelliri atkritumu izgāztuve — Direktīva 75/442/EEK, ko groza Direktīva 91/156/EEK — 4. un 8. pants)

5

2004/C 262/1

Tiesas spriedums (piektā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-383/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Vide — Atkritumu pārvalde — Rodano atkritumu izgāztuve — Direktīva 75/442/EEK, ko groza Direktīva 91/156/EEK — 4. un 8. pants)

6

2004/C 262/2

Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-397/02 (lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija)) Clinique La Ramée ASBL un Winterthur Europe Assurance SA pret Jean-Pierre Riehl un Eiropas Savienības Padomi (Ierēdņi — Sociālie pabalsti — Ierēdņa tiesību pret trešo personu, kura ir atbildīga par gadījumu, kas radīja zaudējumus, pārņemšana (subrogācija), ko veic Kopienas)

6

2004/C 262/3

Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-417/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 85/384/EEK — Arhitektu diplomu atzīšana — Reģistrācijas procedūra Grieķijas Tehniskajā kamerā (Technico Epimelitirio Elladas) — Pienākums iesniegt dokumentu, kas apliecina, ka uz attiecīgo kvalifikāciju apliecinošo dokumentu attiecas savstarpējās atzīšanas režīms)

7

2004/C 262/4

Tiesas spriedums (virspalāta) 2004. gada 7. septembrī lietā C-0456/02 Michel Trojani pret Briseles valsts sociālās palīdzības centru (CPAS) (Brīva personu kustība — Eiropas Savienības pilsonība — Uzturēšanās tiesības — Direktīva 90/364/EEK — Ierobežojumi un nosacījumi — Persona, kas strādā viesmītnē apmaiņai pret labumiem natūrā — Tiesības uz sociālās palīdzības piešķiršanu)

7

2004/C 262/5

Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 7. septembrī lietā C-469/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Pabalsti par karjeras pārtraukšanu — Dzīvesvietas nosacījums — Netieša diskriminācija pilsonības dēļ — EKL 39. pants — Regulas (EEK) Nr. 1612/68 7. pants — Regulas (EEK) Nr. 1408/71 73. pants)

8

2004/C 262/6

Tiesas spriedums (otrā palāta) 2004. gada 7. septembrī lietā C-1/03 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Cour d'appel de Bruxelles) Paul Van de Walle e.a. pret Texaco Belgium SA (Vide — Atkritumi — Direktīva 75/442/EEK, ko groza Direktīva 91/156/EEK — Jēdzieni “atkritumi”, “atkritumu radītājs” un “atkritumu īpašnieks [turētājs]” — Zeme, kurā iesūcies no sūces nākošs ogļūdeņradis — Naftas uzņēmuma uzpildes stacijas pārvaldīšana)

8

2004/C 262/7

Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 9. septembris lietā C-70/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 93/13/EEK — Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos — Interpretācijas noteikumi — Tiesību normu kolīzija)

9

2004/C 262/8

Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā 72/03 (lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Commissione tributaria provinciale di Massa Carrara): Carbonati Apuani Srl pret Commune di Carrara (Maksājumi ar muitas nodoklim līdzvērtīgu iedarbību — Nodoklis, ko iekasē par pašvaldības teritorijā iegūta marmora izvešanu ārpus pašvaldības teritorijas)

9

2004/C 262/9

Tiesas spriedums (piektā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-113/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Telekomunikācijas — Direktīva 97/33/EK — Numura pārnesamības pakalpojums — Numuri, kas nav ģeogrāfiski)

10

2004/C 262/0

Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-125/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (Valsts pienākumu neizpilde — Pieņemamība — Interese rīkoties — Direktīva 92/50/EEK — Valsts pakalpojumu līgumi — Atkritumu aizvākšanas transporta pakalpojumi — Procedūra, ja nav publicēts paziņojums par konkursu)

10

2004/C 262/1

Tiesas spriedums (pirmā palāta) ar 2004. gada 9. septembrī lietā C-269/03 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Cour d`appel) Administration de l`enregistrement et des domaines, État du grand-duché de Luxembourg pret Vermietungsgesellschaft Objekt Kirchberg Sàrl (Sestā PVN direktīva — 13. panta C daļa — Nekustamā īpašuma izīrēšanas un iznomāšanas darījumu atbrīvošana — Tiesības izvēlēties nodokli — Iepriekš samaksāta nodokļa atskaitījums — Nodokļu administrācijas iepriekšējas piekrišanas saņemšana)

11

2004/C 262/2

Tiesas spriedums (sestā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-450/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 98/44/EK netransponēšana)

11

2004/C 262/3

Tiesas spriedums (sestā palāta) 2004. gada 9. septembrī lietā C-454/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīvas 98/44/EK netransponēšana)

11

2004/C 262/4

Lieta C-284/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 7. jūnija Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien rīkojumu lietā T-Mobile Austria GmbH pret Austrijas Republiku

12

2004/C 262/5

Lieta C-301/04 P: Apelācija lietā T-239/01, ko 2004. gada 14. jūlijā iesniedza Eiropas Kopienu Komisija par 2004. gada 29. aprīļa Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) spriedumu apvienotajās lietās T-236/01, T-239/01, T-244/01 līdz T-246/01, T-251/01 un T-252/01 Tokai u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju

13

2004/C 262/6

Lieta C-308/04 P: Apelācija, ko 2004. gada 19. jūlijā iesniedza SGL Carbon AG par 2004. gada 29. aprīļa Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) spriedumu apvienotajās lietās T-236/01, T-239/01, T-244/01 līdz T-246/01, T-251/01 un T-252/01 Tokai un citi pret Eiropas Kopienu Komisiju, un kas attiecas uz Lietu T-239/01

14

2004/C 262/7

Lieta C-328/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Fővárosi Bíróság (Ungārija) 2004. gada 24. jūnija lēmumu krimināllietā pret Attila Vajnai

15

2004/C 262/8

Lieta C-330/04: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 30. jūlijā

16

2004/C 262/9

Lieta C-332/04: Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 28. jūlijā

16

2004/C 262/0

Lieta C-342/04 P: Apelācijas sūdzība, ko 2004. gada 10. augustā iesniedza Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e.V., sabiedrība Kaefer Isoliertechnik GmbH Co. KG un vadītājs [sabiedrībā] Jürgen Schmoldt par 2004. gada 25. maija Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) rīkojumu lietā T-264/03, Jürgen Schmoldt, Kaefer Isoliertechnik GmbH Co. KG un Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e.V. pret Eiropas Kopienu Komisiju

17

2004/C 262/1

Lieta C-351/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 22. jūlija High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division lēmumu Ikea Wholesale Ltd lietā pret Commissioners of Customs and Excise

18

2004/C 262/2

Lieta C-352/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 30. jūnija Verwaltungsgericht Köln (Ķelnes Administratīvā tiesa) lēmumu lietā mdm Versandservice GmbH pret Vācijas Federatīvo Republiku, pieaicinātā trešā persona - Deutsche Post AG

19

2004/C 262/3

Lieta C-353/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 22. jūlija Bundesfinanzhof (Federālā finansu tiesa) lēmumu lietā Nowaco Germany GmbH pret Hauptzollamt Hamburg - Jonas

19

2004/C 262/4

Lieta C-359/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 31. jūlija Tribunale de Teramo rīkojumu krimināllietā pret Christian Palazzese

20

2004/C 262/5

Lieta C-360/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 31. jūlijā Tribunale Teramo rīkojumu krimināllietā pret Angelo Sorricchio

20

2004/C 262/6

Lieta C-361/04 P: Apelācija, ko 2004. gada 19. augustā (pa faksu saņemta 2004. gada 18. augustā) iesniedza Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso un Bernard Ruiz-Picasso par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 22. jūnija spriedumu lietā T-185/02 Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso un Bernard Ruiz-Picasso pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), puse, kas iestājusies lietā – DaimlerChrysler AG, ir arī puse procesā Apelācijas padomē

21

2004/C 262/7

Lieta C-366/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 16. augusta Unabhängigen Verwaltungssenats Salzburg rīkojumu lietā Georg Schwarz pret Bürgermeister der Landeshauptstadt Salzburg

22

2004/C 262/8

Lieta C-370/04: Prasība pret Vācijas Federatīvo republiku, ko Eiropas Kopienu komisija iesniedza 2004. gada 26. augustā

22

2004/C 262/9

Lieta C-375/04: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 1. septembrī

22

2004/C 262/0

Lieta C-376/04: Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 2. septembrī

23

2004/C 262/1

Lieta C-377/04: Prasība pret Austrijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 2. septembrī

23

2004/C 262/2

Lieta C-378/04: Prasība pret Austrijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 2. septembrī

23

2004/C 262/3

Lieta C-379/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 23. augusta Landgericht Würzburg rīkojumu lietā Richard Dahms GmbH pret Fränkischer Weinbauverband e.V.

24

2004/C 262/4

Lieta C-382/04: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 6. septembrī

24

2004/C 262/5

Lieta C-383/04: Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 6. septembrī

24

2004/C 262/6

Lieta C-385/04: Prasība pret Apvienoto Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 7. septembrī

25

2004/C 262/7

Lieta C-386/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 14. jūlija Bundesfinanzhof rīkojumu lietā Centro di Musicologia Walter Stauffer pret Finanzamt München für Körperschaften

25

2004/C 262/8

Lieta C-387/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 7. septembra Amtsgericht Dresden rīkojumu maksātnespējas lietā pret Volker Donath

25

PIRMĀS INSTANCES TIESA

2004/C 262/9

Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 8. jūlijā lietā T-200/02: Vassilios Tsarnavas pret Eiropas Kopienu Komisiju (Ierēdņi — Novērtējuma ziņojuma novēlota sastādīšana — Prasība par atcelšanu — Lūgums piešķirt pabalstu — Nepieņemamība)

26

2004/C 262/0

Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 14. jūlijā lietā T-360/02 Wolf-Dieter Graf Yorck von Wartenburg pret Eiropas Kopienu Komisiju (Prasītāja nāve — Tiesību pārņēmēja trūkums — Tiesvedības lietā izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

26

2004/C 262/1

Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 6. jūlijā lietā T-370/02 Alpenhain-Camembert-Werk e.a. pret Eiropas Kopienu Komisiju (Regula (EK) Nr. 1829/2002 — Produkta “Feta” — izcelsmes norādes reģistrācija — Atcelšanas prasība — Procesuālā tiesībspēja — Nepieņemamība)

26

2004/C 262/2

Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 8. jūlijā lietā T-338/03 Eridania Sadam e.a. pret Eiropas Kopienu Komisiju (Cukura tirgus kopīgā organizācija — Cenu sistēma — Reģionalizācija — Deficīta zonas — Itālijas klasifikācija — 2003./2004. tirdzniecības gads — Regula Nr. 1158/2003 — Prasība par atcelšanu — Fiziskas un juridiskas personas — Nepieņemamība)

27

2004/C 262/3

Pirmās instances tiesas rīkojums 2004. gada 27. jūlijā lietā T-148/04 R TQ3 Travel Solutions Belgium SA pret Eiropas Kopienu Komisiju (Valsts iepirkumi pakalpojumu sfērā — Kopienas piedāvājumu apelācijas process — Pagaidu noregulējums — Pieteikums par piemērošanas apturēšanu — Steidzamība — Neesamība)

27

2004/C 262/4

Lieta T-198/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko José Félix Merladet iesniedza 2004. gada 28. maijā

28

2004/C 262/5

Lieta T-253/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Zubeyir Aydar Kongra-Gel vārdā un 10 citi iesniedza 2004. gada 25. jūnijā

28

2004/C 262/6

Lieta T-254/04: Prasība pret Reģionu komiteju, ko Spyridon de Athanassios Pappas iesniedza 2004. gada 16. jūnijā

29

2004/C 262/7

Lieta T-259/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Anne Koistinen iesniedza 2004. gada 21. jūnijā

29

2004/C 262/8

Lieta T-264/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko World Wide Fund for Nature European Policy Programme iesniedza 2004. gada 30. jūnijā

30

2004/C 262/9

Lieta T-270/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Bic Deutschland GmbH & Co OHG iesniedza 2004. gada 1. jūlijā

30

2004/C 262/0

Lieta T-271/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Citymo S.A. iesniedza 2004. gada 5. jūlijā

31

2004/C 262/1

Lieta T-274/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Georgios Rounis iesniedza 2004. gada 8. jūlijā

32

2004/C 262/2

Lieta T-275/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisija, ko Aries Meca iesniedza 2004. gada 7. jūlijā

32

2004/C 262/3

Lieta T-276/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Compagnie Maritime Belge N.V./S.A. iesniedza 2004. gada 8. jūlijā

32

2004/C 262/4

Lieta T-279/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Éditions Odile Jacob SAS iesniedza 2004. gada 8. jūlijā

33

2004/C 262/5

Lieta T-281/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Paola Staboli iesniedza 2004. gada 9. jūlijā

34

2004/C 262/6

Lieta T-283/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Georgia Pacific S.A.R.L. iesniedza 2004. gada 9. jūlijā

34

2004/C 262/7

Lieta T-285/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Michel Andrieu iesniedza 2004. gada 13. jūlijā

35

2004/C 262/8

Lieta T-289/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Tiesu, ko Dimitra Lantzoni iesniedza 2004. gada 15. jūlijā

35

2004/C 262/9

Lieta T-290/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Miguel Teixeira Gaspar, Pedro Paixão Telhada, Ricardo Jorge da Silva Seara Pinto de Amorim un Fernando Miguel Santos Ribeiro iesniedza 2004. gada 21. jūlijā

36

2004/C 262/0

Lieta T-293/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Guy Tachelet iesniedza 2004. gada 9. jūlijā

37

2004/C 262/1

Lieta T-294/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Internationaler Hilfsfonds e.V. (Starptautiskais palīdzības fonds) iesniedza 2004. gada 23. jūlijā

37

2004/C 262/2

Lieta T-296/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Salvador Contreras Gila, José Ramiro López un Antonio Ramiro López iesniedza 2004. gada 22. jūlijā

38

2004/C 262/3

Lieta T-298/04: Prasība pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Padomi, ko EFKON AG iesniedza 2004. gada 21. jūlijā

38

2004/C 262/4

Lieta T-300/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko easyJet Airline Company Limited iesniedza 2004. gada 15. jūlijā

39

2004/C 262/5

Lieta T-301/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Clearstream Banking Aktiengesellschaft un Clearstream Internationat société anonyme Luxembourg iesniedza 2004. gada 28. jūlijā

39

2004/C 262/6

Lieta T-302/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Maison de l'Europe Avignon Méditerranée iesniedza 2004. gada 26. jūlijā

40

2004/C 262/7

Lieta T-303/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko European Dynamics SA iesniedza 2004. gada 29. jūlijā

40

2004/C 262/8

Lieta T-305/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 26. jūlijā iesniedza Eden office

41

2004/C 262/9

Lieta T-306/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Monika Luxem iesniedza 2004. gada 15. jūlijā

41

2004/C 262/0

Lieta T-307/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Carlo Pagliacci iesniedza 2004. gada 19. jūlijā

42

2004/C 262/1

Lieta T-308/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Francesco Ianniello iesniedza 2004. gada 19. jūlijā

42

2004/C 262/2

Lieta T-309/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko TV2/DANMARK A/S iesniedza 2004. gada 28. jūlijā

43

2004/C 262/3

Lieta T-310/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 26. jūlijā iesniedza Ferrero oHG mbH

43

2004/C 262/4

Lieta T-311/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko José Luis Buendia Sierra iesniedza 2004. gada 22. jūlijā

44

2004/C 262/5

Lieta T-312/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Vittorio Di Bucci iesniedza 2004. gada 22. jūlijā

45

2004/C 262/6

Lieta T-313/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Hewlett - Packard GmbH iesniedza 2004. gada 30. jūlijā

45

2004/C 262/7

Lieta T-314/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Vācijas Federatīvā Republika iesniedza 2004. gada 27. jūlijā

46

2004/C 262/8

Lieta T-316/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Wam spa iesniedza 2004. gada 2. augustā

46

2004/C 262/9

Lieta T-317/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Dānijas Karaliste iesniedza 2004. gada 3. augustā

47

2004/C 262/0

Lieta T-319/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Port Support Customs Rotterdam B.V. iesniedza 2004. gada 27. jūlijā

48

2004/C 262/1

Lieta T-321/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Air Bourbon iesniedza 2004. gada 29. jūlijā

48

2004/C 262/2

Lieta T-322/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 5. augustā iesniedza Colgate - Palmolive Company

49

2004/C 262/3

Lieta T-323/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Brandt Italia spa iesniedza 2004. gada 4. augustā

50

2004/C 262/4

Lieta T-329/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Viasat Broadcasting UK Ltd iesniedza 2004. gada 2. augustā

50

2004/C 262/5

Lieta T-336/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko TV Danmark A/S un Kanal 5 Denmark Ltd. iesniedza 2004. gada 13. augustā

51

2004/C 262/6

Lieta T-338/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Centro Europa 7 srl iesniedza 2004. gada 11. augustā

52

2004/C 262/7

Lieta T-339/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Wanadoo S. A. iesniedza 2004. gada 10. augustā

53

2004/C 262/8

Lieta T-340/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko France Télécom S. A. iesniedza 2004. gada 11. augustā

53

2004/C 262/9

Lieta T-342/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Herta Adam iesniedza 2004. gada 9. augustā

54

2004/C 262/0

Lieta T-343/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko 2004. gada 6. augustā iesniedza Vassilios Tsarnavas

54

2004/C 262/1

Lieta T-344/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Stardust Marine S.A. iesniedza 2004. gada 13. augustā

55

2004/C 262/2

Lieta T-345/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Itālijas Republika iesniedza 2004. gada 20. augustā

55

2004/C 262/3

Lieta T-346/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 17. augustā iesniedza sabiedrība Sadas S.A.

56

2004/C 262/4

Lieta T-347/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Pascal Millot iesniedza 2004. gada 17. augustā

57

2004/C 262/5

Lieta T-348/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Société Internationale de Diffusion et d'Édition iesniedza 2004. gada 20. augustā

57

2004/C 262/6

Lieta T-354/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Gaetano Petralia iesniedza 2004. gada 25. augustā

58

2004/C 262/7

Lieta T-355/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko CO-FRUTTA Soc. Coop. a r.l. iesniedza 2004. gada 27. augustā

58

2004/C 262/8

Lieta T-360/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko FG Marine S.A. iesniedza 2004. gada 2. septembrī

59

2004/C 262/9

Lietas T-283/99 izslēgšana no reģistra

60

2004/C 262/0

Lietas T-108/02 izslēgšana no reģistra

60

2004/C 262/1

Lietas T-174/03 izslēgšana no reģistra

60

2004/C 262/2

Lietas T-52/04 izslēgšana no reģistra

60

| | III   Paziņojumi |
| --- | --- |
| 2004/C 262/3 | Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā VēstnesīOV C 251, 9.10.2004. | 61 |

III   Paziņojumi

2004/C 262/3

Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā VēstnesīOV C 251, 9.10.2004.

Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

61

| LV | |
| --- | --- |

LV

---

I Informācija

Tiesa

TIESA

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/1 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/1

---

TIESAS SPRIEDUMS

(otrā palāta)

2004. gada 9. septembrī

lietā C-304/01 Spānijas Karaliste pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

(Kopējā zivsaimniecības politika - Regula (EK) Nr. 1162/2001 - Heku krājumu atjaunošana - Zvejas kuģu darbību kontrole - Juridiskā pamatojuma izvēle - Nediskriminācijas princips - Motivācijas pienākums)

(2004/C 262/01)

tiesvedības valoda - spāņu

Lietā C-304/01 Spānijas Karaliste (pārstāve - N. Díaz Abad) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji - T. van Rijn un S. Pardo Quintillán) par prasību par atzīšanu par spēkā neesošu atbilstoši EKL 230. pantam, kas iesniegta 2001. gada 2. augustā Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans (referents), tiesneši C. Gulmann, J. - P. Puissochet un J. N. Cunha Rodrigues, tiesnese N. Colneric, ģenerāladvokāte J. Kokott, sekretāre M. Múgica Arzamendi, galvenā administratore, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | prasību noraidīt; |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt;

| 2) | piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

2)

piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt izdevumus.

---

(1)  OV C 289, 13.10.2001.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/1 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/1

---

TIESAS SPRIEDUMS

(otrā palāta)

2004. gada 9. septembrī

lietā C-332/01 Grieķijas Republika pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

(ELVGF - Grāmatojumu noskaidrošana - 1996. līdz 1999. finanšu gads - Lēmums 2001/557/EK - Kokvilna, olīveļļa, rozīnes, aitas un kazas gaļa)

(2004/C 262/02)

tiesvedības valoda - grieķu

Lietā C-332/01 Grieķijas Republika (pārstāvji - V. Kontolaimos un I. Chalkias) pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāve - M. Condou-Durande) par prasību par atzīšanu par spēkā neesošu atbilstoši EKL 230. pantam, kas iesniegta 2001. gada 3. septembrī atbilstoši EKL 230. pantam, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši J. - P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues (referents) un R. Schintgen, tiesnese N. Colneric, ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretārs H. von Holstein, sekretāra palīgs, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | prasību noraidīt; |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt;

| 2) | piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

2)

piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

---

(1)  OV C 317, 10. 11. 2001.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/2 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/2

---

TIESAS SPRIEDUMS

(virspalāta)

2004. gada 7. septembrī

lietā C-127/02 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Raad van State) Landelijke Vereniging tot Behoud van de Waddenzee, Nederlandse Vereniging tot Bescherming van Vogels pret Staatssecretaris van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij (1)

(Direktīva 92/43/EEK - Dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzība - Jēdziens “plāns” vai “projekts” - Dažu plānu vai projektu ietekmes uz aizsargāto teritoriju izvērtējums)

(2004/C 262/03)

tiesvedības valoda - holandiešu

Lietā C-127/02 par lūgumu, ko Tiesai atbilstoši EKL 234. pantam iesniedza Radd van State, Nīderlande, nolūkā saņemt prāvā, kuru iztiesā šī tiesa, starp Landelijke Vereniging tot Behoud van de Waddenzee, Nederlandse Vereniging tot Bescherming van Vogels un Staatssecretaris van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij prejudiciālu nolēmumu, Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris, palātu priekšsēdētāji P. Jann, C. W. A. Timmermans, C. Gulmann (referents), J.-P. Puissochet un J. N. Cunha Rodrigues, tiesneši R. Schintgen, S. von Bahr un tiesnese R. Silva de Lapuerta, ģenerāladvokāte: J. Kokott, sekretāre: M.-F. Contet, 2004. gada 7. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | mehāniskā gliemežu zveja, kuru praktizē jau daudzu gadu garumā, bet par kuru licenci izsniedz ik gadu no jauna uz noteiktu laiku - licence, ar kuru ik reizes no jauna tiek dota iespēja šo darbību praktizēt tajā teritorijas daļā, kur to var veikt, attiecas uz jēdzieniem “plāns” vai “projekts” Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 3. punkta nozīmē; |
| --- | --- |

1)

mehāniskā gliemežu zveja, kuru praktizē jau daudzu gadu garumā, bet par kuru licenci izsniedz ik gadu no jauna uz noteiktu laiku - licence, ar kuru ik reizes no jauna tiek dota iespēja šo darbību praktizēt tajā teritorijas daļā, kur to var veikt, attiecas uz jēdzieniem “plāns” vai “projekts” Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 6. panta 3. punkta nozīmē;

| 2) | Direktīvas 92/43 6. panta 3. punkts ievieš procedūru nolūkā ar iepriekšēja izvērtējuma palīdzību nodrošināt to, ka plāni vai projekti, kas nav tieši saistīti ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai, bet kas būtiski varētu ietekmēt minēto teritoriju, ir apstiprināmi tikai tad, ja netiek izjaukta attiecīgās teritorijas viengabalainība, bet minētās direktīvas 6. panta 2. punkts nosaka vispārīgas aizsardzības pienākumu, kas sevī ietver izvairīšanos no būtiskas pasliktinājuma vai traucējumiem, ievērojot Direktīvas mērķus, un tas nav piemērojams kopā ar tā paša panta 3. punktu; |
| --- | --- |

2)

Direktīvas 92/43 6. panta 3. punkts ievieš procedūru nolūkā ar iepriekšēja izvērtējuma palīdzību nodrošināt to, ka plāni vai projekti, kas nav tieši saistīti ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai, bet kas būtiski varētu ietekmēt minēto teritoriju, ir apstiprināmi tikai tad, ja netiek izjaukta attiecīgās teritorijas viengabalainība, bet minētās direktīvas 6. panta 2. punkts nosaka vispārīgas aizsardzības pienākumu, kas sevī ietver izvairīšanos no būtiskas pasliktinājuma vai traucējumiem, ievērojot Direktīvas mērķus, un tas nav piemērojams kopā ar tā paša panta 3. punktu;

| 3) | a) | Direktīvas 92/43 6. panta 3. punkta pirmais teikums ir interpretējams tādējādi, ka plāni un projekti, kas nav tieši saistīti ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai, ir pakļauti pienācīgam novērtējumam par ietekmi uz šo teritoriju, ievērojot šīs teritorijas aizsardzības mērķus, ja, pamatojoties uz objektīviem apstākļiem, nevar izslēgt, ka tas atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem būtiski varētu ietekmēt minēto teritoriju; |
| --- | --- | --- |

3)

a)

Direktīvas 92/43 6. panta 3. punkta pirmais teikums ir interpretējams tādējādi, ka plāni un projekti, kas nav tieši saistīti ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai, ir pakļauti pienācīgam novērtējumam par ietekmi uz šo teritoriju, ievērojot šīs teritorijas aizsardzības mērķus, ja, pamatojoties uz objektīviem apstākļiem, nevar izslēgt, ka tas atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem būtiski varētu ietekmēt minēto teritoriju;

| b) | saskaņā Direktīvas 92/43 6. panta 3. punkta pirmo teikumu, ja plāni vai projekti, kas nav tieši saistīti ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai, draud ietekmēt noteiktos attiecīgo teritoriju aizsardzības mērķus, tie ir uzskatāmi par tādiem, kas strīdīgo teritoriju ietekmē būtiski. Minētais risks ir izvērtējams, ņemot vērā īpašas pazīmes un vides apstākļus, kurus plāni vai projekti attiecīgajā teritorijā skar; |
| --- | --- |

b)

saskaņā Direktīvas 92/43 6. panta 3. punkta pirmo teikumu, ja plāni vai projekti, kas nav tieši saistīti ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai, draud ietekmēt noteiktos attiecīgo teritoriju aizsardzības mērķus, tie ir uzskatāmi par tādiem, kas strīdīgo teritoriju ietekmē būtiski. Minētais risks ir izvērtējams, ņemot vērā īpašas pazīmes un vides apstākļus, kurus plāni vai projekti attiecīgajā teritorijā skar;

| 4) | saskaņā ar dabisko dzīvotņu direktīvas 6. pants 3. punktu plānu vai projektu ietekmes uz attiecīgo teritoriju pienācīgs novērtējums nozīmē to, ka pirms piekrišanas došanas, ņemot vērā šajā jomā labākos zinātniskos atzinumus, jāapzina visi plāna vai projekta aspekti, kuri atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem var ietekmēt minētos mērķus. Kompetentās valsts iestādes, ņemot vērā novērtējuma atzinumu par gliemežu mehāniskās zvejas ietekmi uz attiecīgo teritoriju, ievērojot tās aizsardzības mērķus, dod piekrišanu šādai darbībai tikai ar nosacījumu, ka tas neradīs kaitīgas sekas attiecīgās teritorijas viengabalainībai. Tas ir tādā gadījumā, ja no zinātniskā viedokļa nepastāv pamatotas šaubas par šādu seku neesamību; |
| --- | --- |

4)

saskaņā ar dabisko dzīvotņu direktīvas 6. pants 3. punktu plānu vai projektu ietekmes uz attiecīgo teritoriju pienācīgs novērtējums nozīmē to, ka pirms piekrišanas došanas, ņemot vērā šajā jomā labākos zinātniskos atzinumus, jāapzina visi plāna vai projekta aspekti, kuri atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem var ietekmēt minētos mērķus. Kompetentās valsts iestādes, ņemot vērā novērtējuma atzinumu par gliemežu mehāniskās zvejas ietekmi uz attiecīgo teritoriju, ievērojot tās aizsardzības mērķus, dod piekrišanu šādai darbībai tikai ar nosacījumu, ka tas neradīs kaitīgas sekas attiecīgās teritorijas viengabalainībai. Tas ir tādā gadījumā, ja no zinātniskā viedokļa nepastāv pamatotas šaubas par šādu seku neesamību;

| 5) | tā kā valsts tiesai ir uzdots pārbaudīt plānam vai projektam dotās piekrišanas likumību dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta nozīmē, tā var pārbaudīt, vai kompetentās valsts iestādes ir ievērojušas šo noteikumu noteiktās robežas pat tad, ja šie noteikumi nav transponēti dalībvalsts tiesībās pēc paredzētā termiņa iztecēšanas. |
| --- | --- |

5)

tā kā valsts tiesai ir uzdots pārbaudīt plānam vai projektam dotās piekrišanas likumību dabisko dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta nozīmē, tā var pārbaudīt, vai kompetentās valsts iestādes ir ievērojušas šo noteikumu noteiktās robežas pat tad, ja šie noteikumi nav transponēti dalībvalsts tiesībās pēc paredzētā termiņa iztecēšanas.

---

(1)  JO C 16, 29.6.2002.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/3 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/3

---

TIESAS SPRIEDUMS

(pirmā palāta)

2004. gada 9. septembrī

apvienotajās lietās C-184/02 un C-223/02 Spānijas Karaliste un Somijas Republika pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Savienības Padomi (1)

(Direktīva 2002/15/CE - Autotransporta vadītāju darba laika organizēšana - Pašnodarbinātie autovadītāji - Tiesiskā bāze - Tiesības brīvi veikt profesionālu darbību - Vienlīdzīgas attieksmes princips - Samērīgums - Pienākums sniegt pamatojumu)

(2004/C 262/04)

tiesvedības valodas – spāņu un somu

Apvienotajās lietās C-184/02 un C-223/02 Spānijas Karaliste (pārstāves: sākotnēji R. Silva de Lapuerta, pēc tam N. Díaz Abad) lietā C-184/02 un Somijas Republika (pārstāve T. Pynnä) lietā C-223/02 pret Eiropas Parlamentu (pārstāvji M. Gómez-Leal un M. C. Pennera (C-184/02), kā arī H. von Hertzen un G. Ricci (C-223/02)) un Eiropas Savienības Padomi (pārstāvji A. Lopes Sabino un G.-L. Ramos Ruano (C-184/02), kā arī A. Lopes Sabino un H. Erno (C-223/02)), ko atbalsta Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji F. Castillo de la Torre un W. Wils (C-184/02), kā arī M. Huttunen un W. Wils (C-223/02)) par divām prasībām atcelt tiesību aktu atbilstoši EKL 230. pantam, kas ir iesniegtas 2002. gada 16. maijā un 12. jūnijā, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši A. Rosas, S. von Bahr, K. Lenaerts (referents) un K. Schiemann, ģenerāladvokāte C. Stix-Hackl, sekretāre M. Múgica Arzamendi, galvenā administratore, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | prasību noraidīt; |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt;

| 2) | prasītāja katrā lietā sedz savus uzdevumus pati, kā arī atlīdzina atbildētāju izdevumus; |
| --- | --- |

2)

prasītāja katrā lietā sedz savus uzdevumus pati, kā arī atlīdzina atbildētāju izdevumus;

| 3) | Komisija sedz savus izdevumus pati. |
| --- | --- |

3)

Komisija sedz savus izdevumus pati.

---

(1)  OV C 169, 13.07.2002.

OV C 202, 24.08.2002.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/3 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/3

---

TIESAS SPRIEDUMS

(otrā palāta)

2004. gada 9. septembrī

lietā C-195/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (1)

(Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 91/439/EEK - Vadītāja apliecība - Savstarpējā atzīšana - Obligātā reģistrācija un nomaiņa - Vadītāju apliecību, kas izdotas pirms Direktīvas transponēšanas, atjaunošanas noteikumi)

(2004/C 262/05)

tiesvedības valoda – spāņu

Lietā C-195/02, par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi, kas atbilstoši EKL 226. pantam tika iesniegta Tiesā 2002. gada 27. maijā, Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji - F. Castillo de la Torre un W. Wils) pret Spānijas Karalisti (pārstāvis - N. Díaz Abad), ko atbalsta Nīderlandes Karaliste (pārstāves - H. G. Sevenster un S. Terstal) un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāve - P. Ormond, kurai palīdz A. Robertson), Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši J.-P. Puissochet un R. Schintgen (referents), tiesneses F. Macken un N. Colneric, ģenerāladvokāts - P. Léger, sekretāre - Múgica Arzamendi, galvenā administratore, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | pieņemot 1997. gada 30. maija Reglamento de conductores (Vadītāju reglamenta) 22. - 24. pantu un 25. panta 2. punktu, kā arī reglamenta septīto pārejas noteikumu, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 1. panta 2. punkts un 7. panta 1. punkta a) apakšpunkts, kā arī I. pielikuma 4. punkts Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvā 91/439/EEK par vadītāju apliecībām, kuru grozījusi Padomes 1996. gada 23. jūlija Direktīva 96/47/EK; |
| --- | --- |

1)

pieņemot 1997. gada 30. maija Reglamento de conductores (Vadītāju reglamenta) 22. - 24. pantu un 25. panta 2. punktu, kā arī reglamenta septīto pārejas noteikumu, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 1. panta 2. punkts un 7. panta 1. punkta a) apakšpunkts, kā arī I. pielikuma 4. punkts Padomes 1991. gada 29. jūlija Direktīvā 91/439/EEK par vadītāju apliecībām, kuru grozījusi Padomes 1996. gada 23. jūlija Direktīva 96/47/EK;

| 2) | Spānijas Karaliste atlīdzina izdevumus; |
| --- | --- |

2)

Spānijas Karaliste atlīdzina izdevumus;

| 3) | Nīderlandes Karaliste un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus izdevumus. |
| --- | --- |

3)

Nīderlandes Karaliste un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste sedz savus izdevumus.

---

(1)  OV C 191, 10.08.2002.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/4 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/4

---

TIESAS SPRIEDUMS

(pirmā palāta)

2004. gada 9. septembrī

lietā C-292/02 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Finanzgericht Düsseldorf) Meiland Azewijn BV pret Hauptzollamt Duisburg (1)

(Akcīzes nodoklis - Lauksaimniecībā lietotie naftas produkti - Direktīva 92/81/EEK - 8.bis pants - Marķēšana dalībvalstī, kurā naftas produkti ir nodoti patēriņam - Marķēšanas aizliegums dalībvalstī, kurā naftas produkti tiek lietoti - Direktīva 95/60/EK)

(2004/C 262/06)

tiesvedības valoda - vācu

Lietā C-292/02 par lūgumu, ko Tiesai atbilstoši EKL 234. pantam iesniedza Finanzgericht Düsseldorf (Vācija) ar 2002. gada 6. augusta lēmumu, kas saņemts 2002. gada 13. augustā, nolūkā saņemt prāvā, kuru iztiesā šī tiesa, starp Meiland Azewijn BV pret Hauptzollamt Duisburg prejudiciālu nolēmumu, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesnesis S. von Bahr (referents) un tiesnese R. Silva de Lapuerta, ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretārs M. Mugica Arzamendi, galvenā administratore, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | 8.bis panta 1. punkts Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvā 92/81/EEK par akcīzes nodokļu struktūru saskaņošanu attiecībā uz naftas produktiem, ko groza Padomes 1994. gada 22. decembra Direktīva 94/74/EK, ir jāsaprot tādējādi, ka tas aizliedz dalībvalstīm piemērot akcīzi naftas produktam, vienalga, vai tas ir marķēts vai nav, kas atrodas komerciāla mehāniska transportlīdzekļa, kā, piemēram, lauksaimniecības vajadzībām izmantojamā transportlīdzekļa, standarta degvielas tvertnē un ko izmanto kā degvielu ne tikai nolūkā iekustināt šo transportlīdzekli, bet arī to lietot citiem mērķiem, kā, piemēram, lauksaimniecības darbiem, kad šis naftas produkts bija likumīgi nodots patēriņam citā dalībvalstī; |
| --- | --- |

1)

8.bis panta 1. punkts Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvā 92/81/EEK par akcīzes nodokļu struktūru saskaņošanu attiecībā uz naftas produktiem, ko groza Padomes 1994. gada 22. decembra Direktīva 94/74/EK, ir jāsaprot tādējādi, ka tas aizliedz dalībvalstīm piemērot akcīzi naftas produktam, vienalga, vai tas ir marķēts vai nav, kas atrodas komerciāla mehāniska transportlīdzekļa, kā, piemēram, lauksaimniecības vajadzībām izmantojamā transportlīdzekļa, standarta degvielas tvertnē un ko izmanto kā degvielu ne tikai nolūkā iekustināt šo transportlīdzekli, bet arī to lietot citiem mērķiem, kā, piemēram, lauksaimniecības darbiem, kad šis naftas produkts bija likumīgi nodots patēriņam citā dalībvalstī;

| 2) | indivīdi valsts tiesā ar atsaukties uz grozītās Direktīvas 92/81 8.bis panta 1. punktā ierakstīto aizliegumu nolūkā iestāties pret valsts tiesisko regulējumu, kas ir pretrunā šim aizliegumam. |
| --- | --- |

2)

indivīdi valsts tiesā ar atsaukties uz grozītās Direktīvas 92/81 8.bis panta 1. punktā ierakstīto aizliegumu nolūkā iestāties pret valsts tiesisko regulējumu, kas ir pretrunā šim aizliegumam.

---

(1)  OV C 261, 26.10.2002.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/4 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/4

---

TIESAS SPRIEDUMS

(virspalāta)

2004. gada 7. septembrī

lietā C-319/02 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Korkein hallinto-oikeus) Petri Manninen (1)

(Ienākumu nodoklis - Nodokļu kredīts par Somijas sabiedrību izmaksātām dividendēm - EKL 56. un 58. pants - Nodokļu režīma konsekvence)

(2004/C 262/07)

tiesvedības valoda - somu

Lietā C-319/02 par lūgumu, ko Tiesai atbilstoši EKL 234. pantam iesniedza Korkein hallinto-oikeus, Somija, nolūkā saņemt prāvā, kuru šai tiesā uzsācis Petri Manninen, prejudiciālu nolēmumu atbilstoši EKL 234. pantam, Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris, palātu priekšsēdētāji P. Jann, C. W. A. Timmermans, C. Gulmann, J.-P. Puissochet un J. N. Cunha Rodrigues, tiesnesis R. Schintgen, tiesneses F. Macken un N. Colneric, tiesneši S. von Bahr un K. Lenaerts (referents), ģenerāladvokāte J. Kokott, sekretāre L. Hewlett, galvenā administratore, 2004. gada 7. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

EKL 56. un 58. pants iestājas pret tādu regulējumu, kādu apskata pamata lietā un saskaņā ar kuru personai, kas ir kādas dalībvalsts iekšzemes nodokļu maksātāja, ir liegtas tiesības saņemt nodokļu kredītu attiecībā uz dividendēm, ko tai izmaksājušas akciju sabiedrības, ja tās nav iedibinātas šajā valstī.

---

(1)  OV C 274, 09.11.2002.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/5 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/5

---

TIESAS SPRIEDUMS

(virspalāta)

2004. gada 7. septembrī

lietā C-346/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (1)

(Apdrošināšana - Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva - Bonus-malus sistēma)

(2004/C 262/08)

tiesvedības valoda - franču

Lietā C-346/02 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji - C. Tufvesson un J.-F. Pasquier) pret Luksemburgas Lielhercogisti (pārstāvis P. Gramegna, kam palīdz A. Schmitt) par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EK līguma 226. pantam, kas iesniegta 2002. gada 30. septembrī, Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: Tiesas priekšsēdētājs V. Skouris, palātas priekšsēdētāji P. Jann, C. W. A. Timmermans (referents), C. Gulmann un J. N. Cunha Rodrigues, tiesnesis R. Schintgen, tiesneses F. Macken un N. Colneric, tiesnesis S. von Bahr, tiesnese R. Silva de Lapuerta un tiesnesis K. Lenaerts, ģenerāladvokāte C. Stix-Hackl, sekretārs H. von Holstein, sekretāra palīgs, 2004. gada 7. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | prasību noraidīt; |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt;

| 2) | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

2)

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

---

(1)  OV C 289, 23.11.2002.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/5 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/5

---

TIESAS SPRIEDUMS

(virspalāta)

2004. gada 7. septembrī

lietā C-347/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (1)

(Apdrošināšana - Trešā nedzīvības apdrošināšanas direktīva - Bonus-malus sistēma)

(2004/C 262/09)

tiesvedības valoda - franču

Lietā C-347/02 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji - C. Tufvesson un J.-F. Pasquier) pret Francijas Republiku (pārstāvji - G. de Bergues un P. Boussaroque, kā arī C. Mercier) par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EK līguma 226. pantam, kas iesniegta 2002. gada 30. septembrī, Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: Tiesas priekšsēdētājs V. Skouris, palātas priekšsēdētāji P. Jann, C. W. A. Timmermans (referents), C. Gulmann un J. N. Cunha Rodrigues, tiesnesis R. Schintgen, tiesneses F. Macken un N. Colneric, tiesnesis S. von Bahr, tiesnese R. Silva de Lapuerta un tiesnesis K. Lenaerts, ģenerāladvokāte C. Stix-Hackl, sekretārs H. von Holstein, sekretāra palīgs, 2004. gada 7. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | prasību noraidīt; |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt;

| 2) | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

2)

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

---

(1)  OV C 289, 23.11.2002.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/5 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/5

---

TIESAS SPRIEDUMS

(piektā palāta)

2004. gada 9. septembrī

lietā C-375/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (1)

(Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Atkritumu pārvalde - Castelliri atkritumu izgāztuve - Direktīva 75/442/EEK, ko groza Direktīva 91/156/EEK - 4. un 8. pants)

(2004/C 262/10)

tiesvedības valoda: itāļu

Lietā C-375/02 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji: M. Konstantinidis un R. Amorosi) pret Itālijas Republiku (pārstāvji: I. M. Braguglia, kam palīdzēja M. Fiorilli) prasībā par pienākumu neizpildi, pamatojoties uz EKL 226. pantu, kas iesniegta 2002. gada 18. oktobrī, Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs C. Gulmann, tiesnesis S. von Bahr un tiesnese R. Silva de Lapuerta (referente), ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretārs R. Grass, 2004. gada 7. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | neparedzot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka Castelliri (Frosinone) (Itālijā) izgāztuvē nogādātie atkritumi tiek pārstrādāti vai apglabāti, neapdraudot cilvēku veselību un neizmantojot procedūras vai metodes, kas varētu radīt kaitējumu videi, un, neparedzot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka šajā izgāztuvē nogādāto atkritumu īpašnieks nodod tos privātam vai publiskam atkritumu savācējam vai uzņēmumam, kas veic Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvas 75/442/EEK par atkritumiem, ko groza Padomes 1991. gada 18. marta Direktīva 91/156/EEK, II A vai II B pielikumā paredzētās darbības, vai pats nodrošina atkritumu pārstrādāšanu vai apglabāšanu, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs Direktīvas 4. un 8. pants; |
| --- | --- |

1)

neparedzot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka Castelliri (Frosinone) (Itālijā) izgāztuvē nogādātie atkritumi tiek pārstrādāti vai apglabāti, neapdraudot cilvēku veselību un neizmantojot procedūras vai metodes, kas varētu radīt kaitējumu videi, un, neparedzot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka šajā izgāztuvē nogādāto atkritumu īpašnieks nodod tos privātam vai publiskam atkritumu savācējam vai uzņēmumam, kas veic Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvas 75/442/EEK par atkritumiem, ko groza Padomes 1991. gada 18. marta Direktīva 91/156/EEK, II A vai II B pielikumā paredzētās darbības, vai pats nodrošina atkritumu pārstrādāšanu vai apglabāšanu, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs Direktīvas 4. un 8. pants;

| 2) | piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

2)

piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

---

(1)  OV C 305, 07.12.2002.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/6 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/6

---

TIESAS SPRIEDUMS

(piektā palāta)

2004. gada 9. septembrī

lietā C-383/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Itālijas Republiku (1)

(Valsts pienākumu neizpilde - Vide - Atkritumu pārvalde - Rodano atkritumu izgāztuve - Direktīva 75/442/EEK, ko groza Direktīva 91/156/EEK - 4. un 8. pants)

(2004/C 262/11)

tiesvedības valoda: itāļu

Lietā C-383/02 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji: M. Konstantinidis un R. Amorosi) pret Itālijas Republiku (pārstāvji: I. M. Braguglia, kam palīdzēja M. Fiorilli) prasībā par pienākumu neizpildi, pamatojoties uz EKL 226. pantu, kas iesniegta 2002. gada 24. oktobrī, Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs C. Gulmann, tiesnesis S. von Bahr un tiesnese R. Silva de Lapuerta (referente), ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretārs R. Grass, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | neparedzot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka Rodano (Milāna) (Itālija) izgāztuvē nogādātie atkritumi tiek pārstrādāti vai apglabāti, neapdraudot cilvēku veselību un neizmantojot procedūras vai metodes, kas varētu radīt kaitējumu videi, un, neparedzot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka šajā izgāztuvē nogādāto atkritumu īpašnieks nodod tos privātam vai publiskam atkritumu savācējam vai uzņēmumam, kas veic Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvas 75/442/EEK par atkritumiem, ko groza Padomes 1991. gada 18. marta Direktīva 91/156/EEK, II A vai II B pielikumā paredzētās darbības, vai pats nodrošina atkritumu pārstrādāšanu vai apglabāšanu, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 4. un 8. pants; |
| --- | --- |

1)

neparedzot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka Rodano (Milāna) (Itālija) izgāztuvē nogādātie atkritumi tiek pārstrādāti vai apglabāti, neapdraudot cilvēku veselību un neizmantojot procedūras vai metodes, kas varētu radīt kaitējumu videi, un, neparedzot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka šajā izgāztuvē nogādāto atkritumu īpašnieks nodod tos privātam vai publiskam atkritumu savācējam vai uzņēmumam, kas veic Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvas 75/442/EEK par atkritumiem, ko groza Padomes 1991. gada 18. marta Direktīva 91/156/EEK, II A vai II B pielikumā paredzētās darbības, vai pats nodrošina atkritumu pārstrādāšanu vai apglabāšanu, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 4. un 8. pants;

| 2) | piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

2)

piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

---

(1)  OV C 305, 07.12.2002.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/6 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/6

---

TIESAS SPRIEDUMS

(pirmā palāta)

2004. gada 9. septembrī

lietā C-397/02 (lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija)) Clinique La Ramée ASBL un Winterthur Europe Assurance SA pret Jean-Pierre Riehl un Eiropas Savienības Padomi (1)

(Ierēdņi - Sociālie pabalsti - Ierēdņa tiesību pret trešo personu, kura ir atbildīga par gadījumu, kas radīja zaudējumus, pārņemšana (subrogācija), ko veic Kopienas)

(2004/C 262/12)

tiesvedības valoda - franču

Lietā C-397/02 par lūgumu, ko Tiesai 2002. gada 6. novembrī atbilstoši EKL 234. pantam ar savu 2002. gada 11. novembra lēmumu iesniedza Cour d'appel de Bruxelles (Beļģija) nolūkā saņemt prāvā, kuru iztiesā šī tiesa, starp Clinique La Ramée ASBL, Winterthur Europe Assurance SA un Jean-Pierre Riehl, Eiropas Savienības Padomi prejudiciālu nolēmumu, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann (referents), tiesneši A. Rosas un S. von Bahr, tiesnese R. Silva de Lapuerta un tiesnesis K. Lenaerts, ģenerāladvokāts P. Léger, sekretāre Múgica Arzamendi, galvenā administratore, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

85.a pants Padomes 1968. gada 29. februāra Regulā Nr. 259/68 (EEK, EAEK, EOTK), kas apstiprina Eiropas Kopienu amatpersonu nolikumu [Civildienesta noteikumus], Kopienu pārējo ierēdņu dienesta nosacījumus un ievieš īpašus pasākumus, kas uz laiku attiecināmi uz Eiropas Kopienu Komisijas amatpersonām, kuru groza Padomes 1985. gada 27. septembra Regula Nr. 2799/85 (EOTK, EEK, EAEK), ir jāinterpretē tā, ka tas nepiešķir Kopienām tiesības saņemt no trešās personas, kas atbildīga par ierēdņa nāvi, apgādnieka zaudējuma pensijas, kas izmaksāta pārdzīvojušajam laulātajam saskaņā ar Civildienesta noteikumu 79. un 79.a pantu, atmaksu pilnā apmērā, ja likums, kas piemērojams tiesībām uz zaudējumu atlīdzību, paredz, ka tiesības uz apgādnieka zaudējuma pensiju nav saistītas ar prettiesiska akta nodarītāja pienākumu pilnā apmērā atlīdzināt zaudējumus, un zaudējumi, ko cietis pārdzīvojušais laulātais sakarā ar mirušā laulātā ienākumu zaudēšanu, ir mazāki par apgādnieka zaudējuma pensijas summu, kas viņam izmaksāta.

---

(1)  OV C 7, 11.01.2003.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/7 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/7

---

TIESAS SPRIEDUMS

(pirmā palāta)

2004. gada 9. septembrī

lietā C-417/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Grieķijas Republiku (1)

(Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 85/384/EEK - Arhitektu diplomu atzīšana - Reģistrācijas procedūra Grieķijas Tehniskajā kamerā (Technico Epimelitirio Elladas) - Pienākums iesniegt dokumentu, kas apliecina, ka uz attiecīgo kvalifikāciju apliecinošo dokumentu attiecas savstarpējās atzīšanas režīms)

(2004/C 262/13)

tiesvedības valoda - grieķu

Lietā C-417/02 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāve - M.Patakia) pret Grieķijas Republiku (pārstāve - E.Skandalou) par prasību par valsts pienākumu neizpildi, kas iesniegta saskaņā ar EKL 226. pantu 2002. gada 19. novembrī, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši A. Rosas, S. von Bahr, K. Lenaerts un K. Schieman (referents), ģenerāladvokāte J. Kokott, sekretāre, galvenā administratore L. Hewlett, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | pieņemot un atstājot spēkā 1993. gada 22. marta prezidenta dekrēta Nr. 107/1993 3. panta 1. punkta c) apakšpunkta normas, un akceptējot, ka Technico Epimelitirio Elladas (Grieķijas Tehniskā kamera), kurā obligāti jāreģistrējas, lai Grieķijā varētu praktizēt arhitekta profesiju, ar ievērojamu aizkavēšanos izskata viņu lietas un reģistrē Kopienas pilsoņus, kuriem ir ārzemēs izsniegti diplomi, kam būtu jātiek atzītiem saskaņā ar 1985. gada 10. jūnija Padomes Direktīvu 85/384/EEK par arhitektu diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu, tostarp par pasākumiem, kas palīdz sekmīgi īstenot tiesības veikt uzņēmējdarbību un brīvību sniegt pakalpojumus, Grieķijas Republika nav izpildījusi savus pienākumus, ko tai uzliek šī Direktīva; |
| --- | --- |

1)

pieņemot un atstājot spēkā 1993. gada 22. marta prezidenta dekrēta Nr. 107/1993 3. panta 1. punkta c) apakšpunkta normas, un akceptējot, ka Technico Epimelitirio Elladas (Grieķijas Tehniskā kamera), kurā obligāti jāreģistrējas, lai Grieķijā varētu praktizēt arhitekta profesiju, ar ievērojamu aizkavēšanos izskata viņu lietas un reģistrē Kopienas pilsoņus, kuriem ir ārzemēs izsniegti diplomi, kam būtu jātiek atzītiem saskaņā ar 1985. gada 10. jūnija Padomes Direktīvu 85/384/EEK par arhitektu diplomu, sertifikātu un citu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu, tostarp par pasākumiem, kas palīdz sekmīgi īstenot tiesības veikt uzņēmējdarbību un brīvību sniegt pakalpojumus, Grieķijas Republika nav izpildījusi savus pienākumus, ko tai uzliek šī Direktīva;

| 2) | Grieķijas Republika atlīdzina izdevumus. |
| --- | --- |

2)

Grieķijas Republika atlīdzina izdevumus.

---

(1)  OV C 19, 25.01.2003.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/7 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/7

---

TIESAS SPRIEDUMS

(virspalāta)

2004. gada 7. septembrī

lietā C-0456/02 Michel Trojani pret Briseles valsts sociālās palīdzības centru (CPAS) (1)

(Brīva personu kustība - Eiropas Savienības pilsonība - Uzturēšanās tiesības - Direktīva 90/364/EEK - Ierobežojumi un nosacījumi - Persona, kas strādā viesmītnē apmaiņai pret labumiem natūrā - Tiesības uz sociālās palīdzības piešķiršanu)

(2004/C 262/14)

tiesvedības valoda - franču

Lietā C-0456/02 Michel Trojani pret Briseles valsts sociālās palīdzības centru (CPAS) (Beļģija) par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu saskaņā ar EKL 234. pantu Tiesa (virspalāta) šādā sastāvā: priekšsēdētājs V. Skouris, palātu priekšsēdētāji P. Jann, C. W. A. Timmermans, C. Gulmann, J.-P. Puissochet un J. N. Cunha Rodrigues (referents) tiesneši R. Schintgen, F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr un K. Lenaerts, ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretāre, galvenā administratore M. Múgica Arzamendi, 2004. gada 7. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | uz personu, kas ir situācijā, kādā atrodas prasītājs pamata prāvā, no vienas puses, neattiecas EKL 43. un 49. pants un, no otras puses, tā var pieprasīt uzturēšanās tiesības kā darba ņēmējs EKL 39. panta izpratnē tikai tad, ja algotā nodarbošanās, ko tā veic, ir reāla un efektīva rakstura. Iesniedzējtiesas kompetence ir veikt faktu pārbaudi, kas nepieciešami, lai noteiktu, vai tas tā ir tās izskatāmajā lietā; |
| --- | --- |

1)

uz personu, kas ir situācijā, kādā atrodas prasītājs pamata prāvā, no vienas puses, neattiecas EKL 43. un 49. pants un, no otras puses, tā var pieprasīt uzturēšanās tiesības kā darba ņēmējs EKL 39. panta izpratnē tikai tad, ja algotā nodarbošanās, ko tā veic, ir reāla un efektīva rakstura. Iesniedzējtiesas kompetence ir veikt faktu pārbaudi, kas nepieciešami, lai noteiktu, vai tas tā ir tās izskatāmajā lietā;

| 2) | Eiropas Savienības pilsonis, kam uzņemošajā dalībvalstī nav uzturēšanās tiesību, kas pamatotos uz EKL 39., 43. vai 49. pantu, var vienkārši kā Savienības pilsonis tur baudīt uzturēšanās tiesības tiešas EKL 18. panta 1. punkta piemērošanas rezultātā. Šo tiesību izmantošana ir pakļauta šajā pantā noteiktajiem ierobežojumiem un nosacījumiem, bet kompetentajām iestādām jāraugās, lai minēto ierobežojumu un nosacījumu piemērošana notiktu, ievērojot Kopienas tiesību vispārējos principus, jo īpaši samērīguma principu. Tomēr, ja ir konstatēts, ka personai, kas ir situācijā, kādā atrodas prasītājs pamata prāvā, ir uzturēšanās atļauja, šī persona var atsaukties uz EKL 12. pantu, lai tai tiktu piešķirts sociālās palīdzības pabalsts kā “minimex”. |
| --- | --- |

2)

Eiropas Savienības pilsonis, kam uzņemošajā dalībvalstī nav uzturēšanās tiesību, kas pamatotos uz EKL 39., 43. vai 49. pantu, var vienkārši kā Savienības pilsonis tur baudīt uzturēšanās tiesības tiešas EKL 18. panta 1. punkta piemērošanas rezultātā. Šo tiesību izmantošana ir pakļauta šajā pantā noteiktajiem ierobežojumiem un nosacījumiem, bet kompetentajām iestādām jāraugās, lai minēto ierobežojumu un nosacījumu piemērošana notiktu, ievērojot Kopienas tiesību vispārējos principus, jo īpaši samērīguma principu. Tomēr, ja ir konstatēts, ka personai, kas ir situācijā, kādā atrodas prasītājs pamata prāvā, ir uzturēšanās atļauja, šī persona var atsaukties uz EKL 12. pantu, lai tai tiktu piešķirts sociālās palīdzības pabalsts kā “minimex”.

---

(1)  OV C 44, 22.02.2003.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/8 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/8

---

TIESAS SPRIEDUMS

(otrā palāta)

2004. gada 7. septembrī

lietā C-469/02 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (1)

(Valsts pienākumu neizpilde - Pabalsti par karjeras pārtraukšanu - Dzīvesvietas nosacījums - Netieša diskriminācija pilsonības dēļ - EKL 39. pants - Regulas (EEK) Nr. 1612/68 7. pants - Regulas (EEK) Nr. 1408/71 73. pants)

(2004/C 262/15)

tiesvedības valoda: franču

Lietā C-469/02 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāve H. Michard) pret Beļģijas Karalisti (pārstāve A. Snoecx, vēlāk E. Dominkovits) prasībā par pienākumu neizpildi, pamatojoties uz EKL 226. pantu, kas iesniegta 2002. gada 23. decembrī, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans (referents), tiesneši J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues, R. Schintgen un tiesnese N. Colneric, ģenerāladvokāts M. Poiares Maduro, sekretārs R. Grass, 2004. gada 7. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | pakļaujot valsts tiesību aktos paredzēto pabalstu par karjeras pārtraukšanu piešķiršanu un maksāšanu nosacījumam, ka attiecīgās personas dzīvesvietai vai domicilam jābūt Beļģijā, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1968. gada 15. oktobra Regula (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā, Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97; |
| --- | --- |

1)

pakļaujot valsts tiesību aktos paredzēto pabalstu par karjeras pārtraukšanu piešķiršanu un maksāšanu nosacījumam, ka attiecīgās personas dzīvesvietai vai domicilam jābūt Beļģijā, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1968. gada 15. oktobra Regula (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā, Padomes 1971. gada 14. jūnija Regula (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā, kas grozīta un atjaunināta ar Padomes 1996. gada 2. decembra Regulu (EK) Nr. 118/97;

| 2) | piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

2)

piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt izdevumus.

---

(1)  OV C 44, 22.02.2003.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/8 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/8

---

TIESAS SPRIEDUMS

(otrā palāta)

2004. gada 7. septembrī

lietā C-1/03 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Cour d'appel de Bruxelles) Paul Van de Walle e.a. pret Texaco Belgium SA (1)

(Vide - Atkritumi - Direktīva 75/442/EEK, ko groza Direktīva 91/156/EEK - Jēdzieni “atkritumi”, “atkritumu radītājs” un “atkritumu īpašnieks [turētājs]” - Zeme, kurā iesūcies no sūces nākošs ogļūdeņradis - Naftas uzņēmuma uzpildes stacijas pārvaldīšana)

(2004/C 262/16)

tiesvedības valoda - franču

Lietā C-1/03 par lūgumu, ko Tiesai atbilstoši EKL 234. pantam iesniedza Cour d'appel de Bruxelles, Beļģija, nolūkā saņemt prāvā, kuru iztiesā šī tiesa, starp Paul Van de Walle, Daniel Laurent, Thierry Mersch un Texaco Belgium SA, piedaloties Région de Bruxelles-Capitale, prejudiciālu nolēmumu, Tiesa (otrā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. W. A. Timmermans, tiesneši J.-P. Puissochet (referents) un R. Schintgen, tiesneses F. Macken un N. Colneric, ģenerāladvokāts J. Kokott, sekretārs R. Grass, 2004. gada 7. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

Nejauši izlietais ogļūdeņradis, kas radījis augsnes un apakšzemes ūdeņu piesārņojumu, ir atkritumi 1. panta a) apakšpunkta izpratnē Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvā 75/442/EEK par atkritumiem, ko groza Padomes 1991. gada 18. marta Direktīva 91/156/EEK. Tas pats secināms attiecībā uz augsni, ko piesārņojis ogļūdeņradis, arī gadījumā, kad šī augsne nav izrakta. Pamata lietā esošajos apstākļos naftas uzņēmums, kas apgādā uzpildes staciju, var tikt uzskatīts par šo atkritumu turētāju Direktīvas 75/442 1. panta c) apakšpunkta izpratnē tikai tad, ja uzpildes stacijas noliktavas iekārtu sūce, kas ir radījusi atkritumus, ir notikusi šī uzņēmuma rīcības dēļ.

---

(1)  OV C 44, 22.2.2003.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/9 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/9

---

TIESAS SPRIEDUMS

(pirmā palāta)

2004. gada 9. septembris

lietā C-70/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Spānijas Karalisti (1)

(Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 93/13/EEK - Negodīgi noteikumi patērētāju līgumos - Interpretācijas noteikumi - Tiesību normu kolīzija)

(2004/C 262/17)

tiesvedības valoda - spāņu

Lietā C-70/03 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji I. Martínez del Peral un M. França) pret Spānijas Karalisti (pārstāve L. Fraguas Gadea ) par valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann (referents), tiesnesis A. Rosas un tiesnese R. Silva de Lapuetra, ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretārs R. Grass, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | nepareizi transponējot savās iekšējās tiesībās Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 5. pantu un 6. panta 2. punktu, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EK līgums un minētā direktīva; |
| --- | --- |

1)

nepareizi transponējot savās iekšējās tiesībās Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīvas 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos 5. pantu un 6. panta 2. punktu, Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EK līgums un minētā direktīva;

| 2) | Spānijas Karaliste atlīdzina izdevumus. |
| --- | --- |

2)

Spānijas Karaliste atlīdzina izdevumus.

---

(1)  OV C 146, 26.06.2003.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/9 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/9

---

TIESAS SPRIEDUMS

(pirmā palāta)

2004. gada 9. septembrī

lietā 72/03 (lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Commissione tributaria provinciale di Massa Carrara): Carbonati Apuani Srl pret Commune di Carrara (1)

(Maksājumi ar muitas nodoklim līdzvērtīgu iedarbību - Nodoklis, ko iekasē par pašvaldības teritorijā iegūta marmora izvešanu ārpus pašvaldības teritorijas)

(2004/C 262/18)

tiesvedības valoda – itāļu

Lietā 72/03 par lūgumu, ko Tiesai atbilstoši EKL 234. pantam iesniedza Commissione tributaria provinciale di Massa Carrara (Itālija) ar 2002. gada 11. decembra lēmumu, kurš reģistrēts Tiesā 2003. gada 18. februārī, tiesvedībā, ko uzsāka Carbonati Apuani Srl pret Commune di Carrara, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši A. Rosas un S. von Bahr, tiesnese R. Silva de Lapuerta un tiesnesis K. Lenaerts, ģenerāladvokāts M. Poiares Maduro, sekretāre L. Hewlett, galvenā administratore, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | ar preces svaru samērīgs nodoklis, ko iekasē tikai vienā dalībvalsts pašvaldībā un kas attiecas uz vienu preču grupu sakarā ar to, ka šīs preces izved ārpus pašvaldības teritorijas, ir maksājums ar izvedmuitas nodoklim līdzvērtīgu iedarbību EKL 23. panta nozīmē, neraugoties uz to, ka šis nodoklis attiecas arī uz precēm, kuru galamērķis ir attiecīgās dalībvalsts iekšienē; |
| --- | --- |

1)

ar preces svaru samērīgs nodoklis, ko iekasē tikai vienā dalībvalsts pašvaldībā un kas attiecas uz vienu preču grupu sakarā ar to, ka šīs preces izved ārpus pašvaldības teritorijas, ir maksājums ar izvedmuitas nodoklim līdzvērtīgu iedarbību EKL 23. panta nozīmē, neraugoties uz to, ka šis nodoklis attiecas arī uz precēm, kuru galamērķis ir attiecīgās dalībvalsts iekšienē;

| 2) | uz EKL 23. pantu kā uz pamatojumu pieteikumiem atlīdzināt summas, kas kā nodoklis par marmoru iekasētas līdz 1992. gada 16. jūlijam, var atsaukties tikai tie pieteikumu iesniedzēji, kuri līdz minētajai dienai ir cēluši prasību tiesā vai iesnieguši atbilstošu sūdzību. |
| --- | --- |

2)

uz EKL 23. pantu kā uz pamatojumu pieteikumiem atlīdzināt summas, kas kā nodoklis par marmoru iekasētas līdz 1992. gada 16. jūlijam, var atsaukties tikai tie pieteikumu iesniedzēji, kuri līdz minētajai dienai ir cēluši prasību tiesā vai iesnieguši atbilstošu sūdzību.

---

(1)  OV C 83, 05.04.2003.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/10 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/10

---

TIESAS SPRIEDUMS

(piektā palāta)

2004. gada 9. septembrī

lietā C-113/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Francijas Republiku (1)

(Valsts pienākumu neizpilde - Telekomunikācijas - Direktīva 97/33/EK - Numura pārnesamības pakalpojums - Numuri, kas nav ģeogrāfiski)

(2004/C 262/19)

tiesvedības valoda - franču

Lietā C-113/03 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvji - C. Giolito un M. Shoter) pret Francijas Republiku (pārstāvji - G. de Bergues un C. Lemaire) par prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi atbilstoši EKL 226. pantam Tiesa (piektā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs C. Gulmann (referents), tiesnesis S. von Bahr un tiesnese R. Silva de Lapuerta, ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretārs R. Grass, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | nenodrošinot to, ka numuru, kas nav ģeogrāfiski, pārnesamība būtu iespējama vēlākais 2000. gada 1. janvārī, kā to pieprasa 12. panta 5. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 30. jūnija Direktīvā 97/33/EK par savstarpēju savienojumu telekomunikācijās attiecībā uz universālā pakalpojuma un savstarpējas savietojamības nodrošināšanu, piemērojot atvērtā tīkla nodrošināšanas principus, ar grozījumiem, kas izdarīti ar 1. panta 2. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 24. septembra Direktīvā 98/61/EK attiecībā uz numura pārnesamību un operatora iepriekšēju izvēli, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī Direktīva; |
| --- | --- |

1)

nenodrošinot to, ka numuru, kas nav ģeogrāfiski, pārnesamība būtu iespējama vēlākais 2000. gada 1. janvārī, kā to pieprasa 12. panta 5. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 30. jūnija Direktīvā 97/33/EK par savstarpēju savienojumu telekomunikācijās attiecībā uz universālā pakalpojuma un savstarpējas savietojamības nodrošināšanu, piemērojot atvērtā tīkla nodrošināšanas principus, ar grozījumiem, kas izdarīti ar 1. panta 2. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 24. septembra Direktīvā 98/61/EK attiecībā uz numura pārnesamību un operatora iepriekšēju izvēli, Francijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī Direktīva;

| 2) | Francijas Republika atlīdzina izdevumus. |
| --- | --- |

2)

Francijas Republika atlīdzina izdevumus.

---

(1)  OV C 113, 10.05.2003.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/10 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/10

---

TIESAS SPRIEDUMS

(pirmā palāta)

2004. gada 9. septembrī

lietā C-125/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku (1)

(Valsts pienākumu neizpilde - Pieņemamība - Interese rīkoties - Direktīva 92/50/EEK - Valsts pakalpojumu līgumi - Atkritumu aizvākšanas transporta pakalpojumi - Procedūra, ja nav publicēts paziņojums par konkursu)

(2004/C 262/20)

tiesvedības valoda - vācu

Lietā C-125/03 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāvis - M.K. Wiedner) pret Vācijas Federatīvo Republiku (pārstāvji - W.D. Plessing un A.Tiemann) par prasību atbilstoši EK 226. pantam sakarā ar valsts pienākumu neizpildi, kas iesniegta 2003. gada 20. martā, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann (referents), tiesneši A. Rosas, S. von Bahr, K. Lenaerts un K. Schiemann, ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretārs R. Grass, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | tā kā atkritumu aizvākšanas līgumi, ko ir noslēgušas pilsētas: Lüdinghausen un Olfen, kā arī rajoni: Nordkirchen, Senden un Ascheberg, tika parakstīti, neievērojot izsludināšanas noteikumus, kas noteikti Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai 8. pantā, 15. panta 2. punktā un 16. panta 1. punktā, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek šī direktīva; |
| --- | --- |

1)

tā kā atkritumu aizvākšanas līgumi, ko ir noslēgušas pilsētas: Lüdinghausen un Olfen, kā arī rajoni: Nordkirchen, Senden un Ascheberg, tika parakstīti, neievērojot izsludināšanas noteikumus, kas noteikti Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīvas 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai 8. pantā, 15. panta 2. punktā un 16. panta 1. punktā, Vācijas Federatīvā Republika nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek šī direktīva;

| 2) | piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

2)

piespriest Vācijas Federatīvajai Republikai atlīdzināt izdevumus.

---

(1)  OV C 112, 10.05.2003.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/11 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/11

---

TIESAS SPRIEDUMS

(pirmā palāta)

ar 2004. gada 9. septembrī

lietā C-269/03 (lūgums saņemt prejudiciālu nolēmumu, ko iesniedza Cour d`appel) Administration de l`enregistrement et des domaines, État du grand-duché de Luxembourg pret Vermietungsgesellschaft Objekt Kirchberg Sàrl (1)

(Sestā PVN direktīva - 13. panta C daļa - Nekustamā īpašuma izīrēšanas un iznomāšanas darījumu atbrīvošana - Tiesības izvēlēties nodokli - Iepriekš samaksāta nodokļa atskaitījums - Nodokļu administrācijas iepriekšējas piekrišanas saņemšana)

(2004/C 262/21)

tiesvedības valoda - franču

Lietā C-269/03 par lūgumu, ko Tiesai atbilstoši EKL 234. pantam iesniedza Cour d`appel, Luksemburga, ar 2003. gada 18. jūnija lēmumu un kas Tiesā reģistrēts 2003. gada 20. jūnijā, nolūkā saņemt prāvā, kuru iztiesā šī tiesa, starp Administration de l`enregistrement et des domaines, État du grand-duché de Luxembourg un Vermietungsgesellschaft Objekt Kirchberg Sàrl prejudiciālu nolēmumu, Tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs P. Jann, tiesneši A. Rosas un S. von Bahr (referents), ģenerāladvokāts L. A. Geelhoed, sekretārs Múgiza Arzamendi, galvenā administratore, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, 13. panta C pirmās daļas a) apakšpunkta noteikumi par nekustamā īpašuma iznomāšanas un izīrēšanas darījumiem neiestājas pret to, ka dalībvalsts, izmantojot iespēju saviem nodokļu maksātājiem piešķirt tiesības izvēlēties nodokli attiecībā uz šiem darījumiem, pieņem tiesību normas, iepriekš samaksāta PVN atskaitījumu pilnībā pakļaujot pirms tam saņemamai piekrišanai, kurai nav atpakaļejoša spēka, ko izsniedz nodokļu administrācija.

---

(1)  OV C 200, 23. 08. 2003.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/11 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/11

---

TIESAS SPRIEDUMS

(sestā palāta)

2004. gada 9. septembrī

lietā C-450/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Luksemburgas Lielhercogisti (1)

(Valsts pienākumu neizpilde - Direktīvas 98/44/EK netransponēšana)

(2004/C 262/22)

tiesvedības valoda - franču

Lietā C-450/03 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāve - K. Banks) pret Luksemburgas Lielhercogisti (pārstāvis – S. Schreiner) par prasību sakarā ar pienākumu neizpildi saskaņā ar EKL 226. pantu Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J.-P. Puissochet, tiesnese F. Macken (referente) un tiesnesis S. von Bahr, ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretārs R. Grass, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas nepieciešami, lai panāktu atbilstību Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 6. jūlija Direktīvai 98/44/EK par izgudrojumu tiesisko aizsardzību biotehnoloģijā, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 15. pants; |
| --- | --- |

1)

nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas nepieciešami, lai panāktu atbilstību Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 6. jūlija Direktīvai 98/44/EK par izgudrojumu tiesisko aizsardzību biotehnoloģijā, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 15. pants;

| 2) | Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina izdevumus. |
| --- | --- |

2)

Luksemburgas Lielhercogiste atlīdzina izdevumus.

---

(1)  OV C 289, 29.11.2003.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/11 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/11

---

TIESAS SPRIEDUMS

(sestā palāta)

2004. gada 9. septembrī

lietā C-454/03 Eiropas Kopienu Komisija pret Beļģijas Karalisti (1)

(Valsts pienākumu neizpilde - Direktīvas 98/44/EK netransponēšana)

(2004/C 262/23)

tiesvedības valoda - franču

Lietā C-454/03 Eiropas Kopienu Komisija (pārstāve - K. Banks) pret Beļģijas Karalisti (pārstāve - E. Dominkovits) par prasību sakarā ar pienākumu neizpildi saskaņā ar EKL 226. pantu Tiesa (sestā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J.-P. Puissochet, tiesnese F. Macken (referente) un tiesnesis S. von Bahr, ģenerāladvokāts F. G. Jacobs, sekretārs R. Grass, 2004. gada 9. septembrī ir pasludinājusi spriedumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas nepieciešami, lai panāktu atbilstību Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 6. jūlija Direktīvai 98/44/EK par izgudrojumu tiesisko aizsardzību biotehnoloģijā, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 15. pants; |
| --- | --- |

1)

nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas nepieciešami, lai panāktu atbilstību Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 6. jūlija Direktīvai 98/44/EK par izgudrojumu tiesisko aizsardzību biotehnoloģijā, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šīs direktīvas 15. pants;

| 2) | Beļģijas Karaliste atlīdzina izdevumus. |
| --- | --- |

2)

Beļģijas Karaliste atlīdzina izdevumus.

---

(1)  OV C 289, 29.11.2003.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/12 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/12

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 7. jūnija Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien rīkojumu lietā T-Mobile Austria GmbH pret Austrijas Republiku

(Lieta C-284/04)

(2004/C 262/24)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 7. jūnija Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Apgabala civiltiesa, Vīne, Austrija) rīkojumu lietā T-Mobile Austria GmbH pret Austrijas Republiku, ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 1. jūlijā.

Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

| 1) | vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK (1) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma: vienota aprēķinu bāze – (“Sestā Direktīva”) 4. panta 5. punkta 3. daļa kopā ar D pielikuma 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts piešķirtas tiesības izmantot mobilo telekomunikāciju sistēmu frekvences saskaņā ar UMTS/IMT-2000, GSM-DCS-1800 un TETRA standartiem (“mobilo telekomunikāciju sistēmu frekvences izmantošanas tiesības”) apmaiņā pret maksājumu par frekvences izmantošanu, ir telekomunikāciju darbība; |
| --- | --- |

1)

vai Padomes 1977. gada 17. maija Sestās Direktīvas 77/388/EEK (1) par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļa sistēma: vienota aprēķinu bāze – (“Sestā Direktīva”) 4. panta 5. punkta 3. daļa kopā ar D pielikuma 1. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts piešķirtas tiesības izmantot mobilo telekomunikāciju sistēmu frekvences saskaņā ar UMTS/IMT-2000, GSM-DCS-1800 un TETRA standartiem (“mobilo telekomunikāciju sistēmu frekvences izmantošanas tiesības”) apmaiņā pret maksājumu par frekvences izmantošanu, ir telekomunikāciju darbība;

| 2) | vai Sestās Direktīvas 4. panta 5. punkta 3. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts, kuras tiesību akti neparedz Direktīvas 4. panta 5. punkta 3. apakšpunktā minēto kritēriju - “nozīmīgu” darbības apmēru (de minimis noteikums) kā nosacījumu ar nodokli apliekamas personas statusam, visos gadījumos ir uzskatāma par nodokļa maksātāju visām telekomunikāciju darbībām, neatkarīgi no tā, vai šo darbību apmērs ir nenozīmīgs; |
| --- | --- |

2)

vai Sestās Direktīvas 4. panta 5. punkta 3. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts, kuras tiesību akti neparedz Direktīvas 4. panta 5. punkta 3. apakšpunktā minēto kritēriju - “nozīmīgu” darbības apmēru (de minimis noteikums) kā nosacījumu ar nodokli apliekamas personas statusam, visos gadījumos ir uzskatāma par nodokļa maksātāju visām telekomunikāciju darbībām, neatkarīgi no tā, vai šo darbību apmērs ir nenozīmīgs;

| 3) | vai Sestās Direktīvas 4. panta 5. punkta 3. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts piešķirtas tiesības izmantot mobilo telekomunikāciju sistēmu frekvences apmaiņā pret maksājumu par frekvences izmantošanu, kopsummā par 831 595 241.10 eiro (UMTS/IMT-2000) vai 98 108 326.00 eiro (DCS-1800 kanāli), vai 4 832 743.47 eiro (TETRA), ir uzskatāmas par darbību ar nozīmīgu apmēru, tādējādi, ka dalībvalsts attiecībā uz šo darbību ir uzskatāma par nodokļa maksātāju; |
| --- | --- |

3)

vai Sestās Direktīvas 4. panta 5. punkta 3. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts piešķirtas tiesības izmantot mobilo telekomunikāciju sistēmu frekvences apmaiņā pret maksājumu par frekvences izmantošanu, kopsummā par 831 595 241.10 eiro (UMTS/IMT-2000) vai 98 108 326.00 eiro (DCS-1800 kanāli), vai 4 832 743.47 eiro (TETRA), ir uzskatāmas par darbību ar nozīmīgu apmēru, tādējādi, ka dalībvalsts attiecībā uz šo darbību ir uzskatāma par nodokļa maksātāju;

| 4) | vai Sestās Direktīvas 4. panta 5. punkta 2. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ievērojami tiktu izkropļota konkurence, ja dalībvalsts, piešķirot mobilo telekomunikāciju sistēmu frekvences izmantošanas tiesības apmaiņā pret maksājumiem kopsummā par 831 595 241.10 eiro (UMTS/IMT-2000) vai 98 108 326.00 eiro (DCS-1800 kanāli), vai 4 832 743.47 eiro (TETRA), nepiemērotu šiem maksājumiem apgrozījuma nodokli, kamēr privātiem konkursa dalībniekiem, kas piedalās konkursā par šo frekvenču izmantošanu, šī darbība ir jāpakļauj apgrozījuma nodoklim; |
| --- | --- |

4)

vai Sestās Direktīvas 4. panta 5. punkta 2. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ievērojami tiktu izkropļota konkurence, ja dalībvalsts, piešķirot mobilo telekomunikāciju sistēmu frekvences izmantošanas tiesības apmaiņā pret maksājumiem kopsummā par 831 595 241.10 eiro (UMTS/IMT-2000) vai 98 108 326.00 eiro (DCS-1800 kanāli), vai 4 832 743.47 eiro (TETRA), nepiemērotu šiem maksājumiem apgrozījuma nodokli, kamēr privātiem konkursa dalībniekiem, kas piedalās konkursā par šo frekvenču izmantošanu, šī darbība ir jāpakļauj apgrozījuma nodoklim;

| 5) | vai Sestās Direktīvas 4. panta 5. punkta 1. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts darbība, piešķirot mobilo telekomunikāciju sistēmu frekvences izmantošanas tiesības mobilo telekomunikāciju operatoriem tādā veidā, ka piedāvājums ar augstāko cenu par frekvences izmantošanas maksājumu ir vispirms noteikts izsoles procedūrā un pēc tam frekvences tiek piešķirtas piedāvājumam ar augstāko cenu, neizmantojot publisku varu, tā ka dalībvalsts attiecībā uz šo darbību ir jāuzskata par nodokļa maksātāju, neņemot vērā akta, ar kuru notiek piešķiršana, juridisko raksturu dalībvalsts tiesībās; |
| --- | --- |

5)

vai Sestās Direktīvas 4. panta 5. punkta 1. apakšpunkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts darbība, piešķirot mobilo telekomunikāciju sistēmu frekvences izmantošanas tiesības mobilo telekomunikāciju operatoriem tādā veidā, ka piedāvājums ar augstāko cenu par frekvences izmantošanas maksājumu ir vispirms noteikts izsoles procedūrā un pēc tam frekvences tiek piešķirtas piedāvājumam ar augstāko cenu, neizmantojot publisku varu, tā ka dalībvalsts attiecībā uz šo darbību ir jāuzskata par nodokļa maksātāju, neņemot vērā akta, ar kuru notiek piešķiršana, juridisko raksturu dalībvalsts tiesībās;

| 6) | vai Sestās Direktīvas 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts veiktā mobilo telekomunikāciju sistēmu frekvences izmantošanas tiesību piešķiršana, kas aprakstīta 5. jautājumā, ir jāuzskata par saimniecisku darbību, tā ka dalībvalsts attiecībā uz šo darbību ir uzskatāma par nodokļa maksātāju; |
| --- | --- |

6)

vai Sestās Direktīvas 4. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts veiktā mobilo telekomunikāciju sistēmu frekvences izmantošanas tiesību piešķiršana, kas aprakstīta 5. jautājumā, ir jāuzskata par saimniecisku darbību, tā ka dalībvalsts attiecībā uz šo darbību ir uzskatāma par nodokļa maksātāju;

| 7) | vai Sestā Direktīva ir jāinterpretē tādējādi, ka frekvences izmantošanas maksājumi par mobilo telekomunikāciju sistēmu frekvences izmantošanas tiesību piešķiršanu ir bruto maksājumi (kas jau ietver pievienotās vērtības nodokli) vai neto maksājumi (kuriem vēl var tikt pievienots pievienotās vērtības nodoklis). |
| --- | --- |

7)

vai Sestā Direktīva ir jāinterpretē tādējādi, ka frekvences izmantošanas maksājumi par mobilo telekomunikāciju sistēmu frekvences izmantošanas tiesību piešķiršanu ir bruto maksājumi (kas jau ietver pievienotās vērtības nodokli) vai neto maksājumi (kuriem vēl var tikt pievienots pievienotās vērtības nodoklis).

---

(1)  OV L 145, 1.lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/13 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/13

---

Apelācija lietā T-239/01, ko 2004. gada 14. jūlijā iesniedza Eiropas Kopienu Komisija par 2004. gada 29. aprīļa Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) spriedumu apvienotajās lietās T-236/01, T-239/01, T-244/01 līdz T-246/01, T-251/01 un T-252/01 Tokai u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju

(Lieta C-301/04 P)

(2004/C 262/25)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai 2004. gada 14. jūlijā ir iesniegta apelācija lietā T-239/01 par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 29. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-236/01, T-239/01, T-244/01 līdz T-246/01, T-251/01 un T-252/01 Tokai u.c. pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko iesniedza Eiropas Kopienu Komisija, ko pārstāv Walter Mölls, Wouter Wils un Heike Gading, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Tiesai ir šādi:

| 1. | atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2004. gada 29. aprīļa sprieduma apvienotajās lietās T-236/01, T-239/01, T-244/01 līdz T-246/01, T-251/01 un T-252/01 (1) rezolutatīvās daļas otro punktu; |
| --- | --- |

1.

atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2004. gada 29. aprīļa sprieduma apvienotajās lietās T-236/01, T-239/01, T-244/01 līdz T-246/01, T-251/01 un T-252/01 (1) rezolutatīvās daļas otro punktu;

| 2. | piespriest SGL Carbon AG atlīdzināt tiesas izdevumus. |
| --- | --- |

2.

piespriest SGL Carbon AG atlīdzināt tiesas izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Pirmās instances tiesas 2004. gada 29. aprīļa spriedums attiecas uz Komisijas lēmumu 2002/271/EK procesā pēc EK līguma 81. panta un Līguma par EEZ 53. panta (lieta COMP/E-1/36.490 – grafīta elektrodi; OV 2002. L 1000, 1. lpp.; turpmāk – Lēmums).

Spriedums apstiprina, ka septiņas prasītājas, Grafīta elektrodu karteļa dalībnieces no 1992. gada līdz 1998. gadam un Lēmuma adresātes, ir pārkāpušas EK līguma 81. pantu un Līguma par EEZ 53. pantu, kā arī pārkāpuma nozīmīgumu. Tas tomēr uzliktos naudas sodus samazina atšķirīga apmērā.

Apelācija attiecas uz firmai SGL piešķirto samazinājumu (lieta T-239/01, sprieduma rezolutatīvās daļas 2. punkts), kas ir izteikts sprieduma 401. līdz 412. punktos. Tā it īpaši attiecas uz tiesas noteikto uzņēmuma tiesību nesniegt informāciju apjomu, kas netieši ietekmē arī Komisijas izziņas pilnvaras.

Tiesa sprieduma 401. līdz 412. punktā konstatē, ka firmas SGL atbildes uz informācijas pieprasījumu, kas tai tika nosūtīts pamatojoties uz Regulas Nr. 17 11. panta 2. daļu, pretēji Komisijas lēmumā paustajam viedoklim, dod firmai SGL tiesības prasīt naudas soda samazināšanu pēc paziņojuma par soda naudas neuzlikšanu vai uzlikšanu mazākā apmērā karteļu lietās ( OV 1996. C 207, 4. lpp, turpmāk – Paziņojums par sadarbību). Bez tam Tiesa pārmet Komisijai izteikumu, ka iespējamajam samazinājumam pamatojoties uz SGL atbildēm katrā gadījumā ir jābūt mazākam nekā uzņēmuma paša iniciatīvas gadījumā (sprieduma 410. punkts).

Pēc Komisijas uzskata nosauktie sprieduma punkti satur tiesību kļūdas, un spriedums tajās ir pretrunā ar Regulas Nr. 17 15. un 11. pantu saistībā ar paziņojumu par sadarbību.

Par jautājumu, vai noteiktas Komisijas atbildes uz informācijas pieprasījumu principā deva pamatu samazinājumam

Saskaņā ar pastāvīgo tiesu praksi atbildes uz informācijas pieprasījumiem, pamatojoties uz Regulas Nr. 17 11. panta 2. daļu (tagad – Regulas Nr. 1/2003 18. panta 2. daļu), principā nevar tikt uzskatītas par sadarbību, kas dod tiesības uz samazinājumu. Ja uzņēmumi nesniedz pieprasīto informāciju, Komisija var pieprasīt ar lēmumu saskaņā ar Regulas Nr. 17 11. panta 5. daļu (Regulas Nr. 1/2003 18. panta 3. daļu) sniegt nepieciešamo informāciju. Tomēr zināmas atbildes var dot tiesības prasīt samazinājumu sadarbības dēļ, proti, ja uzdotais jautājums saskaņā ar Regulas Nr. 17 11. panta 5. daļu nedrīkstēja tikt iekļauts lēmumā, jo tas nepieļaujamā veidā pārkāpj uzņēmuma tiesības uz aizstāvēšanos.

Šādā aspektā pieļaujamu un nepieļaujamu jautājumu nošķiršanas kritēriji ir izkristalizējušies tiesas spriedumā Orkem (lieta 374/87, Recueil, 1989., 3283. lpp.). Saskaņā ar to Komisija var bez ierobežojumiem pieprasīt jau pastāvošos dokumentus, kas attiecas uz pieprasījuma priekšmetu. Tā var pieprasīt arī “informāciju par faktiem, kas iespējams ir zināmi [uzņēmumam]” (spriedums Orkem, 34. punkts). Tajā skaitā “Komisija nedrīkst uzņēmumam uzlikt par pienākum, dot atbildes, ar kurām tam būtu jāapliecina pārkāpuma, ko Komisijai jāpierāda, esamība” (iepriekš minētais Orkem., 35. punkts).

Šos kritērijus tiesa nav ņēmusi vērā minētā sprieduma 408. punktā. 408. punkts attiecas vienīgi uz jau pastāvošu dokumentu nodošanu, ko var pieprasīt nepārkāpjot SGL aizstāvēšanās tiesības.

Tas attiecas arī uz citiem informācijas pieprasījumiem, kas ir aplūkoti sprieduma 412. punktā. Tā kā Komisija zināja, ka SGL ir brīdinājis citu uzņēmumu par tuvojošos pārbaudi, tā cita starpā jautāja SGL, kuriem vēl uzņēmumiem tas ir nodevis šo informāciju. SGL nosauca vienu citu uzņēmumu, bet noklusēja, ka ir brīdinājis arī vēl vienu trešo uzņēmumu, par ko Komisija uzzināja vēlāk. Ar šo jautājumu Komisija prasīja informāciju “ par.. faktiem” un neuzlika uzņēmumam par pienākumu “apliecināt pārkāpuma esamību”. Lai uzskatītu SGL atbildē sniegto informāciju par atbildību pastiprinošu, uz ko vēršas Tiesa, Komisijai vispirms bija jāpierāda pārkāpums.

Par samazinājuma apjomu, pamatojoties uz ziņojumu, kas seko informācijas pieprasījumam

Atzīstot SGL sadarbību par atbildi uz jautājumu, kas saistoša informācijas pieprasījuma, t.i., informācijas pieprasījuma lēmuma formā, ietvaros, būtu jāuzskata par nepieļaujamu, Tiesa sprieduma 410. punktā neņem vērā to, ka šāda samazināšana notiek tikai atbilstoši kopējam labumam, lai vairotu ziņojumus Komisijai. Šis kopējais labums ir salīdzinoši lielāks, ja ir runa par spontānu ziņojumu, kas tiek izdarīts savlaicīgi un tāpēc jau sākotnēji aiztaupa Komisijai noteiktus izziņas pasākumus, kā (arī nesaistoša) informācijas pieprasījuma koncepciju un sastādīšanu.

---

(1)  Vēl nav publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/14 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/14

---

Apelācija, ko 2004. gada 19. jūlijā iesniedza SGL Carbon AG par 2004. gada 29. aprīļa Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) spriedumu apvienotajās lietās T-236/01, T-239/01, T-244/01 līdz T-246/01, T-251/01 un T-252/01 Tokai un citi pret Eiropas Kopienu Komisiju, un kas attiecas uz Lietu T-239/01

(Lieta C-308/04 P)

(2004/C 262/26)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai 2004. gada 19. jūlijā ir iesniegta apelācija par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 29. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-236/01, T-239/01, T-244/01 līdz T-246/01, T-251/01 un T-252/01 Tokai un citi pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko iesniedza SGL Carbon AG (Lieta T-239/01), kuru pārstāv Dr. Martin Klusmann un Dr. Kirsten Beckmann, Rechtsanwälte, Freshfields Bruckhaus Deringer, Freiligrathstr. 1, D-40479 Düsseldorf.

Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

| 1. | atsaucoties uz pirmajā instancē izvirzītajiem prasījumiem, daļēji atcelt Eiropas Kopienas Pirmās instances tiesas spriedumu Lietā T-239/01 (1), ciktāl tas noraida prasību pret atbildētāja 2001. gada 18. jūlija lēmuma 3. un 4. pantu; |
| --- | --- |

1.

atsaucoties uz pirmajā instancē izvirzītajiem prasījumiem, daļēji atcelt Eiropas Kopienas Pirmās instances tiesas spriedumu Lietā T-239/01 (1), ciktāl tas noraida prasību pret atbildētāja 2001. gada 18. jūlija lēmuma 3. un 4. pantu;

| 2. | pakārtoti, attiecīgi samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējam uzlikto naudas sodu Lēmuma COMP/E-1/36.490 3. pantā un procentu maksājumus attiecībā uz notiekošo tiesvedību, kā arī kavējuma procentu likmi, kas noteikta lēmuma 4. pantā un atbildētāja 2001. gada 23. jūlija vēstulē [(SG 2001) D/290091]; |
| --- | --- |

2.

pakārtoti, attiecīgi samazināt apelācijas sūdzības iesniedzējam uzlikto naudas sodu Lēmuma COMP/E-1/36.490 3. pantā un procentu maksājumus attiecībā uz notiekošo tiesvedību, kā arī kavējuma procentu likmi, kas noteikta lēmuma 4. pantā un atbildētāja 2001. gada 23. jūlija vēstulē [(SG 2001) D/290091];

| 3. | tālāk pakārtoti, nodot lietu atpakaļ jaunai izskatīšanai Pirmās instances tiesā, ņemot vērā Eiropas Kopienu Tiesas lēmumu; |
| --- | --- |

3.

tālāk pakārtoti, nodot lietu atpakaļ jaunai izskatīšanai Pirmās instances tiesā, ņemot vērā Eiropas Kopienu Tiesas lēmumu;

| 4. | piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

4.

piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzējs vēlas ar septiņiem sūdzības pamatojumiem panākt Komisijas lēmuma 3. un 4. panta atcelšanu lielākā apmērā, nekā tos savā spriedumā atcēla Pirmās instances tiesa:

| 1. | apelācijas sūdzības iesniedzējs vispirms apgalvo, ka pārkāpts ne bis in idem princips tāda fakta dēļ, ka netika ņemts vērā sods, kas pirms apstrīdētā Komisijas lēmuma pieņemšanas tika uzlikts Ziemeļamerikā attiecībā uz tām pašām darbībām. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka, ņemot vērā identiskos materiālo tiesību mērķus, kādi ir aizliedzošām normām, kuras aizsargā konkurenci Eiropā un Ziemeļamerikā, vismaz zināmā mērā bija jāņem vērā iepriekš uzliktais naudas sods par tiem pašiem faktiem. Tas izriet vai nu tieši no ne bis in idem principa plašākā interpretācijā, kas piemērojams attiecībā uz Kopienas tiesību mijiedarbību ar trešo valstu tiesību normām, vai arī no taisnīguma principa (“natural justice”), kas ir vēl plašāks un kuru piemēro kopš “Walt Wilhelm” sprieduma. Turklāt Boehringer spriedumā Tiesa jau apstiprinājusi, ka principā pastāv pienākums ņemt vērā ASV uzlikto sodu, ja izskatāmā lieta attiecas uz tiem pašiem faktiem, ko Pirmās instances tiesa nav ņēmusi vērā. |
| --- | --- |

1.

apelācijas sūdzības iesniedzējs vispirms apgalvo, ka pārkāpts ne bis in idem princips tāda fakta dēļ, ka netika ņemts vērā sods, kas pirms apstrīdētā Komisijas lēmuma pieņemšanas tika uzlikts Ziemeļamerikā attiecībā uz tām pašām darbībām. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka, ņemot vērā identiskos materiālo tiesību mērķus, kādi ir aizliedzošām normām, kuras aizsargā konkurenci Eiropā un Ziemeļamerikā, vismaz zināmā mērā bija jāņem vērā iepriekš uzliktais naudas sods par tiem pašiem faktiem. Tas izriet vai nu tieši no ne bis in idem principa plašākā interpretācijā, kas piemērojams attiecībā uz Kopienas tiesību mijiedarbību ar trešo valstu tiesību normām, vai arī no taisnīguma principa (“natural justice”), kas ir vēl plašāks un kuru piemēro kopš “Walt Wilhelm” sprieduma. Turklāt Boehringer spriedumā Tiesa jau apstiprinājusi, ka principā pastāv pienākums ņemt vērā ASV uzlikto sodu, ja izskatāmā lieta attiecas uz tiem pašiem faktiem, ko Pirmās instances tiesa nav ņēmusi vērā.

| 2. | Attiecībā uz Pirmās instances tiesas konstatējumu par naudas soda pamatsummas noteikšanu apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka Pirmās instances tiesa kļūdījās, neizdarot korekcijas, kas samazina pamatsummu attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju, lai arī tam tā bija jānotiek, ja Tiesa būtu nediskriminējošā veidā piemērojusi galīgā aprēķina kritērijus. |
| --- | --- |

2.

Attiecībā uz Pirmās instances tiesas konstatējumu par naudas soda pamatsummas noteikšanu apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka Pirmās instances tiesa kļūdījās, neizdarot korekcijas, kas samazina pamatsummu attiecībā uz apelācijas sūdzības iesniedzēju, lai arī tam tā bija jānotiek, ja Tiesa būtu nediskriminējošā veidā piemērojusi galīgā aprēķina kritērijus.

| 3. | Apelācijas sūdzības iesniedzējs trešajā sūdzības pamatojumā apgalvo, ka, ņemot vērā brīdinājuma zvanus pirms Komisijas izmeklēšanas uzsākšanas, naudas soda pamatsummas specifiskais uzrēķins 25 % apmērā bija nelikumīgs. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka minētie zvani nav iekļaujami faktos, uz kuriem balstās apsūdzība, un pretēji Pirmās instances tiesas nostājai tos nevarēja ņemt vērā kā vainu pastiprinošus apstākļus, aprēķinot naudas sodu saskaņā ar Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu, tādējādi nepārkāpjot nulla poena sine lege principu. Sarrio spriedums, uz kuru atsaucas Pirmās instances tiesa, pamatojot pretēju apgalvojumu, pēc apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskatiem nav atbilstoša, jo tās lietas pamatā esošie fakti ir tādi, ka darbību veikšanā tika ņemti vērā vainu pastiprinoši apstākļi, lai palielinātu naudas sodu, bet netika ņemta vērā vēlāka rīcība, kas retrospektīvi varēja vai kurai vajadzēja apgrūtināt šādu darbību atklāšanu. Turklāt Pirmās instances tiesa attiecība uz iekšējiem jautājumiem šajā lietā ir izdarījusi tādus pieņēmumus, kas ir pretēji apelācijas sūdzības iesniedzēja interesēm, un tāda rīcība neatbilst pierādījumu noteikumiem. |
| --- | --- |

3.

Apelācijas sūdzības iesniedzējs trešajā sūdzības pamatojumā apgalvo, ka, ņemot vērā brīdinājuma zvanus pirms Komisijas izmeklēšanas uzsākšanas, naudas soda pamatsummas specifiskais uzrēķins 25 % apmērā bija nelikumīgs. Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka minētie zvani nav iekļaujami faktos, uz kuriem balstās apsūdzība, un pretēji Pirmās instances tiesas nostājai tos nevarēja ņemt vērā kā vainu pastiprinošus apstākļus, aprēķinot naudas sodu saskaņā ar Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktu, tādējādi nepārkāpjot nulla poena sine lege principu. Sarrio spriedums, uz kuru atsaucas Pirmās instances tiesa, pamatojot pretēju apgalvojumu, pēc apelācijas sūdzības iesniedzēja uzskatiem nav atbilstoša, jo tās lietas pamatā esošie fakti ir tādi, ka darbību veikšanā tika ņemti vērā vainu pastiprinoši apstākļi, lai palielinātu naudas sodu, bet netika ņemta vērā vēlāka rīcība, kas retrospektīvi varēja vai kurai vajadzēja apgrūtināt šādu darbību atklāšanu. Turklāt Pirmās instances tiesa attiecība uz iekšējiem jautājumiem šajā lietā ir izdarījusi tādus pieņēmumus, kas ir pretēji apelācijas sūdzības iesniedzēja interesēm, un tāda rīcība neatbilst pierādījumu noteikumiem.

| 4. | Attiecībā uz naudas soda aprēķināšanu apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka pārsniegts Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktā noteiktais maksimālais naudas soda lielums 10 % apmērā no uzņēmējsabiedrības apgrozījuma. Ja Komisija par pamatu būtu izmantojusi galīgos apgrozījuma datus par 2000. vai 1999. gadu, tai būtu pienākums ierobežot aritmētisko naudas soda apmēru līdz 10 % no uzņēmējsabiedrības apgrozījuma, iekams tā piemēro noteikumu par vieglāka soda uzlikšanu (“témoin de la couronne”). Pirmās instances tiesa kļūdījās, atstājot jautājumu neatbildētu par juridiski nepareizu pieņēmumu, jo tas neietekmējot attiecīgās sūdzības noraidīšanu. |
| --- | --- |

4.

Attiecībā uz naudas soda aprēķināšanu apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka pārsniegts Regulas Nr. 17 15. panta 2. punktā noteiktais maksimālais naudas soda lielums 10 % apmērā no uzņēmējsabiedrības apgrozījuma. Ja Komisija par pamatu būtu izmantojusi galīgos apgrozījuma datus par 2000. vai 1999. gadu, tai būtu pienākums ierobežot aritmētisko naudas soda apmēru līdz 10 % no uzņēmējsabiedrības apgrozījuma, iekams tā piemēro noteikumu par vieglāka soda uzlikšanu (“témoin de la couronne”). Pirmās instances tiesa kļūdījās, atstājot jautājumu neatbildētu par juridiski nepareizu pieņēmumu, jo tas neietekmējot attiecīgās sūdzības noraidīšanu.

| 5. | Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka neatbilstoša uzmanība pievērsta to dokumentu nozīmīgumam, kuri netika izvērtēti nepietiekamas dokumentu pieejamības dēļ. Apelācijas sūdzības iesniedzējs paplašina savu pirmajā instancē izvirzīto prasījumu, apgalvojot, ka jauni un inkriminējoši dokumenti, par kuriem tam nebija zināms un par kuriem tas iepriekš nevarēja izteikt savu viedokli, tika izmantoti pirmo reizi Pirmās instances tiesas lēmuma pieņemšanā. |
| --- | --- |

5.

Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka neatbilstoša uzmanība pievērsta to dokumentu nozīmīgumam, kuri netika izvērtēti nepietiekamas dokumentu pieejamības dēļ. Apelācijas sūdzības iesniedzējs paplašina savu pirmajā instancē izvirzīto prasījumu, apgalvojot, ka jauni un inkriminējoši dokumenti, par kuriem tam nebija zināms un par kuriem tas iepriekš nevarēja izteikt savu viedokli, tika izmantoti pirmo reizi Pirmās instances tiesas lēmuma pieņemšanā.

| 6. | Apelācijas sūdzības iesniedzējs apstrīd kategorisko lēmumu neņemt vērā atzīto faktu par apelācijas sūdzības iesniedzēja finansiālās kapacitātes samazinājumu laikā, kad tika aprēķināts naudas sods, un uzskata, ka šāda rīcība ir samērīguma principa pārkāpums, kā arī pārkāpj apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības brīvi rīkoties ar īpašumu. Saskaņā ar konkurences tiesībām uzliktais sods nevar apdraudēt pastāvēšanu tiem, kam šāds sods uzlikts; darboties spējīga sabiedrība ir standarts, pēc kura katrā individuālā gadījumā jāizvērtē soda piemērotība un pamatotība. Vispārēji nav pieļaujams vērst uzmanību tikai uz tām uzņēmējsabiedrības daļām, kuras ir glābjamas pēc maksātnespējas iestāšanās soda uzlikšanas rezultātā. Ikviens sods ir jāaprēķina tādā veidā, lai netiktu piespriests ekonomisks “nāvessods”. |
| --- | --- |

6.

Apelācijas sūdzības iesniedzējs apstrīd kategorisko lēmumu neņemt vērā atzīto faktu par apelācijas sūdzības iesniedzēja finansiālās kapacitātes samazinājumu laikā, kad tika aprēķināts naudas sods, un uzskata, ka šāda rīcība ir samērīguma principa pārkāpums, kā arī pārkāpj apelācijas sūdzības iesniedzēja tiesības brīvi rīkoties ar īpašumu. Saskaņā ar konkurences tiesībām uzliktais sods nevar apdraudēt pastāvēšanu tiem, kam šāds sods uzlikts; darboties spējīga sabiedrība ir standarts, pēc kura katrā individuālā gadījumā jāizvērtē soda piemērotība un pamatotība. Vispārēji nav pieļaujams vērst uzmanību tikai uz tām uzņēmējsabiedrības daļām, kuras ir glābjamas pēc maksātnespējas iestāšanās soda uzlikšanas rezultātā. Ikviens sods ir jāaprēķina tādā veidā, lai netiktu piespriests ekonomisks “nāvessods”.

| 7. | Visbeidzot apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, nav veikta tā daudzslāņainās sūdzības izskatīšana par kavējuma procentu likmes noteikšanu un procentu likmes noteikšanu attiecībā uz izskatāmo lietu, kas tika noraidīta tikai galīgajā risinājumā, bet nevis formāli. Pirmās instances tiesa pieļāva juridisku kļūdu, neņemot vērā faktu, ka nepastāv nekādas juridiskas normas procentu aprēķināšanai vispār un procentu likmes noteikšanai šajā gadījumā. Pat atzīstot, ka procentu likmes noteikšana principiāli ir pieļaujama, lai novērstu ļaunprātīgu prasības pieteikumu iesniegšanu, procentu likmes vislabāk ir jānosaka ievērojami zemākā līmenī, lai sasniegtu šādu mērķi. Jo īpaši tas attiecas uz gadījumu, kad radikāli palielina soda apmēru, kas izraisa līdzvērtīgi radikālu kopējo procentu pieaugumu. Apstrīdētajā spriedumā tiesa vispār nav izskatījusi materiālos prasījumus; tā vietā tiesa pieņēma lēmumu par sūdzību, ko apelācijas sūdzības iesniedzējs nebija cēlis. |
| --- | --- |

7.

Visbeidzot apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, nav veikta tā daudzslāņainās sūdzības izskatīšana par kavējuma procentu likmes noteikšanu un procentu likmes noteikšanu attiecībā uz izskatāmo lietu, kas tika noraidīta tikai galīgajā risinājumā, bet nevis formāli. Pirmās instances tiesa pieļāva juridisku kļūdu, neņemot vērā faktu, ka nepastāv nekādas juridiskas normas procentu aprēķināšanai vispār un procentu likmes noteikšanai šajā gadījumā. Pat atzīstot, ka procentu likmes noteikšana principiāli ir pieļaujama, lai novērstu ļaunprātīgu prasības pieteikumu iesniegšanu, procentu likmes vislabāk ir jānosaka ievērojami zemākā līmenī, lai sasniegtu šādu mērķi. Jo īpaši tas attiecas uz gadījumu, kad radikāli palielina soda apmēru, kas izraisa līdzvērtīgi radikālu kopējo procentu pieaugumu. Apstrīdētajā spriedumā tiesa vispār nav izskatījusi materiālos prasījumus; tā vietā tiesa pieņēma lēmumu par sūdzību, ko apelācijas sūdzības iesniedzējs nebija cēlis.

---

(1)  Recueil [Krājumā] vēl nav publicēts.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/15 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/15

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu – izteikts ar Fővárosi Bíróság (Ungārija) 2004. gada 24. jūnija lēmumu krimināllietā pret Attila Vajnai

(Lieta C-328/04)

(2004/C 262/27)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Fővárosi Bíróság 2004. gada 24. jūnija lēmumu krimināllietā pret Attila Vajnai, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 30. jūlijā.

Fővárosi Bíróság lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:

Vai Büntető Törvénykönyv (Ungārijas Kriminālkodekss; BTk) 269/B panta 1. daļa, saskaņā ar kuru persona, kas, sabiedrībā izmantojot vai nēsājot no piecstaru sarkanās zvaigznes sastāvošo simbolu, nepastāvot smagāka noziedzīga nodarījuma pazīmēm, izdara kriminālpārkāpumu, ir savienojama ar Kopienas nediskriminācijas pamatprincipu? Vai līguma par Eiropas Savienību 6. pants, saskaņā ar kuru Savienība ir dibināta uz brīvības, demokrātijas, cilvēktiesību un pamatbrīvību respektēšanas principiem, un Padomes Direktīva 2000/43/EK (1), kas arī norāda uz pamatbrīvībām, saistībā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 10., 11. un 12. pantu atļauj personai, kas vēlas izteikt savu politisko pārliecību ar to pārstāvošiem simboliem, darīt to dalībvalstī?

---

(1)  OV L 180, 22. lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/16 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/16

---

Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 30. jūlijā

(Lieta C-330/04)

(2004/C 262/28)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 30. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Chiara Cattabriga, pārstāve.

Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

| 1. | atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai piemērotu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 21. oktobra Direktīvu 2002/33/EK (1), ar ko groza Padomes Direktīvas 90/425/EEK (2) un 92/118/EEK (3) par veselības aizsardzības prasībām attiecībā uz dzīvnieku blakusproduktiem, vai arī, jebkurā gadījumā, nepaziņojot minētos tiesību aktus Komisijai, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar minētās direktīvas 3. panta pirmo daļu; |
| --- | --- |

1.

atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai piemērotu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 21. oktobra Direktīvu 2002/33/EK (1), ar ko groza Padomes Direktīvas 90/425/EEK (2) un 92/118/EEK (3) par veselības aizsardzības prasībām attiecībā uz dzīvnieku blakusproduktiem, vai arī, jebkurā gadījumā, nepaziņojot minētos tiesību aktus Komisijai, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar minētās direktīvas 3. panta pirmo daļu;

| 2. | piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

2.

piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Minētās direktīvas transponēšanas termiņš beidzās 2003. gada 16. maijā.

---

(1)  OV L 315, 19.11.2002., 14. lpp.

(2)  OV L 224, 18.08.1990., 29. lpp.

(3)  OV L 62, 15.03.1993., 49. lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/16 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/16

---

Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 28. jūlijā

(Lieta C-332/04)

(2004/C 262/29)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 28. jūlijā ir iesniegta izskatīšanai prasība pret Spānijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Gregorio Valero Jordana, Komisijas Juridiskā dienesta loceklis, un Florence Simonetti, minētajam dienestam pakļauta valsts eksperte, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

| a) | atzīt, ka Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvu 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (1) ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 97/11/EK (2), un Direktīvu 97/11, proti:






  — | grozītās Direktīvas 85/337/EEK 3. pants ir transponēts nepilnīgi; |
| --- | --- | --- |

a)

atzīt, ka Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvu 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (1) ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 97/11/EK (2), un Direktīvu 97/11, proti:

—

grozītās Direktīvas 85/337/EEK 3. pants ir transponēts nepilnīgi;

| — | grozītās Direktīvas 85/337/EEK 9. panta 1. punkts nav transponēts; |
| --- | --- |

—

grozītās Direktīvas 85/337/EEK 9. panta 1. punkts nav transponēts;

| — | nav piemēroti Direktīvas 97/11/EK 3. pantā noteiktie pārejas noteikumi; |
| --- | --- |

—

nav piemēroti Direktīvas 97/11/EK 3. pantā noteiktie pārejas noteikumi;

| — | grozītās Direktīvas 85/337/EEK II Pielikuma 10. punkta b) apakšpunkts nav atbilstoši transponēts saskaņā ar 2. panta 1. punktu un 4. panta 2. punktu; un |
| --- | --- |

—

grozītās Direktīvas 85/337/EEK II Pielikuma 10. punkta b) apakšpunkts nav atbilstoši transponēts saskaņā ar 2. panta 1. punktu un 4. panta 2. punktu; un

| — | atpūtas centra Paternā (Valencia) būvprojektam nav novērtēta ietekme uz vidi un tātad nav piemēroti grozītās Direktīvas 85/337/EEK 2. panta 1. punkts, 3. pants, 4. panta 2. punkts, 8. un 9. pants; |
| --- | --- |

—

atpūtas centra Paternā (Valencia) būvprojektam nav novērtēta ietekme uz vidi un tātad nav piemēroti grozītās Direktīvas 85/337/EEK 2. panta 1. punkts, 3. pants, 4. panta 2. punkts, 8. un 9. pants;

| b) | piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

b)

piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

28. jūnija REAL Decreto Legislativo 1302/1986 par ietekmes uz apkārtējo vidi novērtēšanu, kas ir grozīts ar 8. maija Likumu 6/2001, ir pamatdokuments, ar kuru Direktīva 85/337/EEK, kas ir grozīta ar Direktīvu 97/11/EK, ir transponēta valsts tiesībās. Tas pretēji grozītās Direktīvas 85/337/EEK 3. pantam neuzliek par pienākumu ietekmes uz vidi novērtējumā izvērtēt dažādu vides faktoru mijiedarbības paredzamās sekas.

Spānijas tiesību normas nesatur pretēji grozītās Direktīvas 85/337/EEK 9. panta 1. punktam pienākumu informēt sabiedrību, pirmkārt, par valsts pārvaldes iestādes pieņemto lēmumu izdot vai neizdot atļauju un, otrkārt, par šī lēmuma saturu un tā pieņemšanas apstākļiem.

Direktīvas 97/11/EK 3. panta 1. un 2. punkts nosaka, ka šīs direktīvas normas ir piemērojamas jauniem projektiem, kam atļaujas tiek izdotas no 1999. gada 14. marta. Spānijas tiesību normas ir pretējas šiem Kopienas noteikumiem, jo minētā norma nav piemērojama privātiem projektiem, attiecībā uz kuriem atļaujas saņemšanas procedūra valsts pārvaldes iestādē ir uzsākta pirms 2000. gada 8. oktobra, un uz publiskiem projektiem, par kuriem sabiedrība ir informēta jau pirms 2000. gada 8. oktobra var arī kas jau ir saņēmuši atļaujas.

Grozītās Direktīvas 85/337/EEK II Pielikuma 10. punkta b) apakšpunktā nosauc pilsētas būvprojektus, tajā skaitā tirdzniecības centru un autostāvvietu iekārtošanu, to projektu vidū, ko var pakļaut ietekmes uz vidi pārbaudei. Spānijas tiesību normas attiecināja šīs prasības tikai uz projektiem teritorijām, kas atrodas ārpus pilsētas. Komisija uzskata, ka šāds ierobežojums, kas vispārēji izslēdz kritēriju vai robežu ievērošanu attiecībā uz projektu lielumu vai veidu, pārkāpj izvērtēšanas brīvību, ko dalībvalstīm piešķir grozītās Direktīvas 85/337 2. panta 1. punkts un 4. panta 2. punkts. Pie tam pēc valsts un autonomo reģionu tiesību normu par pilsētu būvniecību un autonomo reģionu tiesību normu par ietekmes uz vidi novērtēšanu analīzes jāatzīst, ka pilsētas būvprojekti pilsētas un tai piegulošajā teritorijā lielākajā daļā no autonomajiem reģioniem nav pakļauti ietekmes uz vidi novērtēšanai.

Grozītās Direktīvas 85/337/EEK II Pielikuma 10. punkta b) apakšpunkta kļūdainas transponēšanas valsts tiesībās rezultātā Spānijas iestādes nav veikušas ietekmes uz vidi novērtēšanu atpūtas centram Paternā (Valencia), pamatojoties vienīgi uz to, ka tā būvniecība notiek pilsētas teritorijā.

---

(1)  OV L 175, 05.07.1985, 40. lpp.

(2)  Padomes 1997. gada 3. marta Direktīva, kas ir grozīta ar Direktīvu 85/337/EEK (OV L 73, 14.03.1997, 5. lpp.)

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/17 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/17

---

Apelācijas sūdzība, ko 2004. gada 10. augustā iesniedza Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e.V., sabiedrība Kaefer Isoliertechnik GmbH Co. KG un vadītājs [sabiedrībā] Jürgen Schmoldt par 2004. gada 25. maija Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) rīkojumu lietā T-264/03, Jürgen Schmoldt, Kaefer Isoliertechnik GmbH Co. KG un Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e.V. pret Eiropas Kopienu Komisiju

(Lieta C-342/04 P)

(2004/C 262/30)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai 2004. gada 10. augustā ir iesniegta apelācijas sūdzība par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (trešā palāta) 2004. gada 25. maija rīkojumu lietā T-264/03, Jürgen Schmoldt, Kaefer Isoliertechnik GmbH Co. KG un Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e.V. pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko iesniedza Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e. V., sabiedrība Kaefer Isoliertechnik GmbH Co. KG un vadītājs [sabiedrībā] Jürgen Schmoldt, ko pārstāv Hans-Peter Schneider, Rominteweg 3, D-30559 Hanovre, pārstāve.

Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atcelt rīkojumu un atdot atpakaļ lietu Pirmās instances tiesai; |
| --- | --- |

—

atcelt rīkojumu un atdot atpakaļ lietu Pirmās instances tiesai;

| — | piespriest atbildētājai apelācijā atlīdzināt izdevumus saistībā ar procesuālo jautājumu. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai apelācijā atlīdzināt izdevumus saistībā ar procesuālo jautājumu.

Pamati un galvenie argumenti

Pēc būtības apstrīdētais atbildētājas apelācijā [Komisijas] lēmums pretēji Pirmās instances tiesas atzinumam apelācijas sūdzības iesniedzējus skar individuāli.

Apelācijas sūdzības iesniedzēji izvirza astoņus apelācijas pamatus:

| 1) | apstrīdētais lēmums ir balstīts uz neprecīziem faktiem. Neapstrīdami ir skaidrs, ka nepastāv nekāds 2002. gada 22. novembra Būvniecības pastāvīgās komitejas ad hoc darba grupas ziņojums. Darba grupa, kas tika izveidota pastāvīgās komitejas 55. sanāksmes laikā 2002. gada 10. un 11. septembrī, atbilstoši Direktīvas 89/106/EEK 5. panta 1. punktā noteiktajai iebildumu procedūrai, nekad nav tikusi sasaukta un/vai nekad nav pieņēmusi šādu ziņojumu; |
| --- | --- |

1)

apstrīdētais lēmums ir balstīts uz neprecīziem faktiem. Neapstrīdami ir skaidrs, ka nepastāv nekāds 2002. gada 22. novembra Būvniecības pastāvīgās komitejas ad hoc darba grupas ziņojums. Darba grupa, kas tika izveidota pastāvīgās komitejas 55. sanāksmes laikā 2002. gada 10. un 11. septembrī, atbilstoši Direktīvas 89/106/EEK 5. panta 1. punktā noteiktajai iebildumu procedūrai, nekad nav tikusi sasaukta un/vai nekad nav pieņēmusi šādu ziņojumu;

| 2) | trešais apelācijas sūdzības iesniedzējs nav cēlis prasību “kas balstīta uz personiskiem apsvērumiem”. Neapstrīdami ir skaidrs, ka trešais apelācijas sūdzības iesniedzējs strādā pie pirmā apelācijas sūdzības iesniedzēja un ir tā uzņēmumu asociācijas Vācijā, kura izmanto šajā nozarē būvizstrādājumus, “termiskās izolācijas, siltumizolācijas, akustiskās un ugunsdrošās izolācijas” federālā tehniskā servisa nodaļas vadītājs. [Trešā apelācijas sūdzības iesniedzēja] darba pienākumi ietver pirmā apelācijas sūdzības iesniedzēja un asociēto uzņēmumu pārstāvēšanu, veicot valsts un Eiropas standartizācijas darbus; |
| --- | --- |

2)

trešais apelācijas sūdzības iesniedzējs nav cēlis prasību “kas balstīta uz personiskiem apsvērumiem”. Neapstrīdami ir skaidrs, ka trešais apelācijas sūdzības iesniedzējs strādā pie pirmā apelācijas sūdzības iesniedzēja un ir tā uzņēmumu asociācijas Vācijā, kura izmanto šajā nozarē būvizstrādājumus, “termiskās izolācijas, siltumizolācijas, akustiskās un ugunsdrošās izolācijas” federālā tehniskā servisa nodaļas vadītājs. [Trešā apelācijas sūdzības iesniedzēja] darba pienākumi ietver pirmā apelācijas sūdzības iesniedzēja un asociēto uzņēmumu pārstāvēšanu, veicot valsts un Eiropas standartizācijas darbus;

| 3) | Kopienu tiesības paredz apelācijas sūdzības iesniedzējiem procesuālās garantijas. Direktīvas 89/106/EEK 5. panta 1. punktā un [preambulas] septītajā apsvērumā minētajām procesuālajām garantijām, kas attiecas uz Būvniecības pastāvīgo komiteju, vajadzētu kalpot par labu arī tiem, ko pastāvīgā komiteja ziņojumā iesaista kā ad hoc darba grupu atbilstoši [Direktīvas] 5. panta 1. punktam; |
| --- | --- |

3)

Kopienu tiesības paredz apelācijas sūdzības iesniedzējiem procesuālās garantijas. Direktīvas 89/106/EEK 5. panta 1. punktā un [preambulas] septītajā apsvērumā minētajām procesuālajām garantijām, kas attiecas uz Būvniecības pastāvīgo komiteju, vajadzētu kalpot par labu arī tiem, ko pastāvīgā komiteja ziņojumā iesaista kā ad hoc darba grupu atbilstoši [Direktīvas] 5. panta 1. punktam;

| 4) | saskaņā ar Direktīvas 89/106/EEK 5. panta 1. punktā paredzēto procedūru trešais apelācijas sūdzības iesniedzējs kā Būvniecības pastāvīgās komitejas ad hoc darba grupas loceklis pārstāvēja ne vien pirmo apelācijas sūdzības iesniedzēju, bet, bez šaubām, arī otro apelācijas sūdzības iesniedzēju kā asociēto uzņēmumu. Otrais apelācijas sūdzības iesniedzējs, nenoliedzami, ir pirmā apelācijas sūdzības iesniedzēja federālās nodaļas, kas specializējas “termiskajā izolacijā, siltumizolācijā, akustiskā un ugunsdrošības izolācijā”, loceklis; |
| --- | --- |

4)

saskaņā ar Direktīvas 89/106/EEK 5. panta 1. punktā paredzēto procedūru trešais apelācijas sūdzības iesniedzējs kā Būvniecības pastāvīgās komitejas ad hoc darba grupas loceklis pārstāvēja ne vien pirmo apelācijas sūdzības iesniedzēju, bet, bez šaubām, arī otro apelācijas sūdzības iesniedzēju kā asociēto uzņēmumu. Otrais apelācijas sūdzības iesniedzējs, nenoliedzami, ir pirmā apelācijas sūdzības iesniedzēja federālās nodaļas, kas specializējas “termiskajā izolacijā, siltumizolācijā, akustiskā un ugunsdrošības izolācijā”, loceklis;

| 5) | otrais apelācijas sūdzības iesniedzējs, izmantojot četrus piemērus, ir izskaidrojis Pirmās instances tiesai, ka tika pārkāpti spēkā esoši līgumi; |
| --- | --- |

5)

otrais apelācijas sūdzības iesniedzējs, izmantojot četrus piemērus, ir izskaidrojis Pirmās instances tiesai, ka tika pārkāpti spēkā esoši līgumi;

| 6) | pirmais apelācijas sūdzības iesniedzējs bija - [šim faktam nav īpašas nozīmes]- “sarunu vadītājs”; |
| --- | --- |

6)

pirmais apelācijas sūdzības iesniedzējs bija - [šim faktam nav īpašas nozīmes]- “sarunu vadītājs”;

| 7) | pirmais apelācijas sūdzības iesniedzējs bija tieši iesaistīts Eiropas standartizācijas darbos un Direktīvas 89/106/EEK 5. panta 1. punktā paredzētajā procedūrā; |
| --- | --- |

7)

pirmais apelācijas sūdzības iesniedzējs bija tieši iesaistīts Eiropas standartizācijas darbos un Direktīvas 89/106/EEK 5. panta 1. punktā paredzētajā procedūrā;

| 8) | Pirmās instances tiesas lēmums par izdevumiem ir nepareizs. |
| --- | --- |

8)

Pirmās instances tiesas lēmums par izdevumiem ir nepareizs.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/18 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/18

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 22. jūlija High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division lēmumu Ikea Wholesale Ltd lietā pret Commissioners of Customs and Excise

(Lieta C-351/04)

(2004/C 262/31)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts 2004. gada 22. jūlijā ar High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division lēmumu lietā Ikea Wholesale Ltd pret Commissioners of Customs and Excise un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 16. augustā.

High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

| i) | Ņemot vērā secinājumus PTO Strīdu izšķiršanas institūcijas paneļa 2002. gada 30. oktobra ziņojuma 7.2(g) un (h) punktā, WT/DS1412/R, un PTO Strīdu izšķiršanas institūcijas Apelācijas institūcijas 2002. gada 1. marta lēmuma 86. – 87. punktā, WT/DS1141/AB/R, vai Padomes 1997. gada 28. novembra Regula (EK) Nr. 2398/97 par galīgās antidempinga nodevas uzlikšanu kokvilnas gultasveļas no Ēģiptes, Indijas un Pakistānas importam (1) ir pilnībā vai daļēji saderīga ar Kopienas tiesībām, ciktāl tā:






  a) | pretēji grozītās Padomes 1995. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr.384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (2), 2. (6) (a) pantam un Antidempinga Līguma 2. 2. 2. panta (ii) apakšpunktam piemēroja nepareizu metodoloģiju, aprēķinot pārdošanas apjomus, vispārējos un administratīvos izdevumus un peļņu; |
| --- | --- | --- |

i)

Ņemot vērā secinājumus PTO Strīdu izšķiršanas institūcijas paneļa 2002. gada 30. oktobra ziņojuma 7.2(g) un (h) punktā, WT/DS1412/R, un PTO Strīdu izšķiršanas institūcijas Apelācijas institūcijas 2002. gada 1. marta lēmuma 86. – 87. punktā, WT/DS1141/AB/R, vai Padomes 1997. gada 28. novembra Regula (EK) Nr. 2398/97 par galīgās antidempinga nodevas uzlikšanu kokvilnas gultasveļas no Ēģiptes, Indijas un Pakistānas importam (1) ir pilnībā vai daļēji saderīga ar Kopienas tiesībām, ciktāl tā:

a)

pretēji grozītās Padomes 1995. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr.384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (2), 2. (6) (a) pantam un Antidempinga Līguma 2. 2. 2. panta (ii) apakšpunktam piemēroja nepareizu metodoloģiju, aprēķinot pārdošanas apjomus, vispārējos un administratīvos izdevumus un peļņu;

| b) | pretēji Regulas Nr. 384/96 2.(11) pantam un Antidempinga Līguma 2. 4. 2. pantam piemēroja nepareizu metodoloģiju, iekļaujot “reducēšanas līdz nullei” praksi dempinga starpības noteikšanai, salīdzinot normālo vērtību ar eksporta cenu,; |
| --- | --- |

b)

pretēji Regulas Nr. 384/96 2.(11) pantam un Antidempinga Līguma 2. 4. 2. pantam piemēroja nepareizu metodoloģiju, iekļaujot “reducēšanas līdz nullei” praksi dempinga starpības noteikšanai, salīdzinot normālo vērtību ar eksporta cenu,;

| c) | pretēji Regulas Nr. 384/96 3. (5) pantam un Antidempinga Līguma 3. 4 pantam nav izvērtējusi visus būtiskos zaudējumu faktorus, kas ietekmē Kopienas ražošanas nozares stāvokli, un kļūdījusies, nosakot zaudējumus Kopienas ražošanas nozarei, paļaujoties uz pierādījumiem, kas iegūti no uzņēmumiem, kas nepieder Kopienas ražošanas nozarei,? |
| --- | --- |

c)

pretēji Regulas Nr. 384/96 3. (5) pantam un Antidempinga Līguma 3. 4 pantam nav izvērtējusi visus būtiskos zaudējumu faktorus, kas ietekmē Kopienas ražošanas nozares stāvokli, un kļūdījusies, nosakot zaudējumus Kopienas ražošanas nozarei, paļaujoties uz pierādījumiem, kas iegūti no uzņēmumiem, kas nepieder Kopienas ražošanas nozarei,?

| ii) | Vai kāda vai visas no minētajam:






  a) | Padomes Regula Nr. 1644/2001, ar kuru groza Regulu Nr. 2398/97 par galīgās antidempinga nodevas uzlikšanu kokvilnas gultasveļas no Ēģiptes, Indijas un Pakistānas importam un aptur tās piemērošanu attiecībā uz importu no Indijas (3); |
| --- | --- | --- |

ii)

Vai kāda vai visas no minētajam:

a)

Padomes Regula Nr. 1644/2001, ar kuru groza Regulu Nr. 2398/97 par galīgās antidempinga nodevas uzlikšanu kokvilnas gultasveļas no Ēģiptes, Indijas un Pakistānas importam un aptur tās piemērošanu attiecībā uz importu no Indijas (3);

| b) | Padomes Regula Nr. 160/2002, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 2398/97 par galīgās antidempinga nodevas uzlikšanu kokvilnas gultasveļas no Ēģiptes, Indijas un Pakistānas importam un izbeidz procesu attiecībā uz importu no Pakistānas (4); un/vai |
| --- | --- |

b)

Padomes Regula Nr. 160/2002, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 2398/97 par galīgās antidempinga nodevas uzlikšanu kokvilnas gultasveļas no Ēģiptes, Indijas un Pakistānas importam un izbeidz procesu attiecībā uz importu no Pakistānas (4); un/vai

| c) | Padomes Regula (EK) Nr. 696/2002, ar kuru apstiprina galīgās antidempinga nodevas uzlikšanu kokvilnas gultasveļas importam no Indijas, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 2398/97, kā to groza un aptur Padomes Regula (EK) Nr. 1644/2001 (5) |
| --- | --- |

c)

Padomes Regula (EK) Nr. 696/2002, ar kuru apstiprina galīgās antidempinga nodevas uzlikšanu kokvilnas gultasveļas importam no Indijas, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 2398/97, kā to groza un aptur Padomes Regula (EK) Nr. 1644/2001 (5)

ir preturnā ar Kopienas tiesībām (tai skaitā ar Regulas 384/96 1., 7.(1) un 9.(4) pantu Antidempinga Līguma 1. 7.1. un 9. panta gaismā), tā kā (i) tās tika pieņemtas, pamatojoties uz tādas informācijas atkārtotu vērtējumu, kas tika iegūta sākotnējās pārbaudes periodā, atkārtotajam vērtējumam parādot, ka sākotnējā pārbaudes periodā nav noticis dempings vai maza apjoma dempings, bet (ii) minētās regulas neparedz saskaņā ar Regulu Nr. 2398/97 jau samaksāto summu atlīdzināšanu?

| iii) | Vai Regulas Nr. 1664/2001, 160/2002 un 696/2002 ir pretrunā arī ar Regulas Nr. 384/96 7.(2) un 9.(4) pantu un samērīguma principu, tā kā tās atļauj antidempinga nodevas līmeni attiecībā uz periodu pirms to stāšanās spēkā, kas nav strikti samērīgs ar dempinga apjomu un zaudējumiem, kas šai nodevai jānovērš? |
| --- | --- |

iii)

Vai Regulas Nr. 1664/2001, 160/2002 un 696/2002 ir pretrunā arī ar Regulas Nr. 384/96 7.(2) un 9.(4) pantu un samērīguma principu, tā kā tās atļauj antidempinga nodevas līmeni attiecībā uz periodu pirms to stāšanās spēkā, kas nav strikti samērīgs ar dempinga apjomu un zaudējumiem, kas šai nodevai jānovērš?

| iv) | Vai atbildes uz minētajiem jautājumiem atšķiras attiecībā uz importu no Indijas, salīdzinot ar importu no Pakistānas, ņemot vērā:






  a) | procesu PTO Strīdu izšķiršanas institūcijā; un/vai |
| --- | --- | --- |

iv)

Vai atbildes uz minētajiem jautājumiem atšķiras attiecībā uz importu no Indijas, salīdzinot ar importu no Pakistānas, ņemot vērā:

a)

procesu PTO Strīdu izšķiršanas institūcijā; un/vai

| b) | Regulās Nr. 1664/2001, 160/2002 un 696/2002 atzīmētos Komisijas secinājumus? |
| --- | --- |

b)

Regulās Nr. 1664/2001, 160/2002 un 696/2002 atzīmētos Komisijas secinājumus?

| v) | Ņemot vērā atbildes uz iepriekšējiem jautājumiem:






  a) | vai valsts muitas institūcijai jaatmaksā visas vai daļa antidempinga nodevu, ko tā iekasējusi saskaņā ar Regulu Nr. 2398/97; un |
| --- | --- | --- |

v)

Ņemot vērā atbildes uz iepriekšējiem jautājumiem:

a)

vai valsts muitas institūcijai jaatmaksā visas vai daļa antidempinga nodevu, ko tā iekasējusi saskaņā ar Regulu Nr. 2398/97; un

| b) | ja tā, tad kam un pie kādiem nosacījumiem šī atmaksāšana jāveic? |
| --- | --- |

b)

ja tā, tad kam un pie kādiem nosacījumiem šī atmaksāšana jāveic?

---

(1)  OV L 332, 04.12.1997, 1. lpp.

(2)  OV L 56, 06.03.1996., 1. lpp.

(3)  OV L 219, 14.08.2001., 1. lpp.

(4)  OV L 26, 30.01.2002., 1. lpp.

(5)  OV L 109, 25.04.2002., 1. lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/19 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/19

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 30. jūnija Verwaltungsgericht Köln (Ķelnes Administratīvā tiesa) lēmumu lietā mdm Versandservice GmbH pret Vācijas Federatīvo Republiku, pieaicinātā trešā persona - Deutsche Post AG

(Lieta C-352/04)

(2004/C 262/32)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 30. jūnija Verwaltungsgericht Köln lēmumu lietā mdm Versandservice GmbH pret Vācijas Federatīvo Republiku, pieaicinātā treša persona - Deutsche Post AG, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 16. augustā.

Verwaltungsgericht Köln lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:

Vai EK līguma 47. panta 2. punkts saistībā ar EK līguma 95. pantu un 12. panta 5. ievilkumu un 7. panta 1. punktu Direktīvā Nr. 97/67/EK (1) tās Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas Nr. 2002/39/EK (2) redakcijā ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, kad vispārīgo pakalpojumu sniedzējs piemēro īpašus tarifus klientiem, kas sūtījumus, tos iepriekš sašķirojot, pastā nodod citās nosūtījumu tīkla vietās nekā piekļuves vietās, vispārīgo pakalpojumu sniedzēja pienākums ir šos īpašos tarifus piemērot arī attiecībā uz uzņēmumiem, kuri ievāc pasta sūtījumus no nosūtītājiem un, tāpat kā klienti, iepriekš sašķirotā veidā nodod tos pastā tajās pašās piekļuves vietās un ar tiem pašiem nosacījumiem, un vispārīgo pakalpojumu sniedzējs nevar atteikties to darīt, pamatojoties uz to, ka tā pienākums ir sniegt vispārīgos pakalpojumus?

---

(1)  OV L 15, 21.01.1998., 14. lpp.

(2)  OV L 176, 21. lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/19 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/19

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 22. jūlija Bundesfinanzhof (Federālā finansu tiesa) lēmumu lietā Nowaco Germany GmbH pret Hauptzollamt Hamburg - Jonas

(Lieta C-353/04)

(2004/C 262/33)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 22. jūlija Bundesfinanzhof lēmumu lietā Nowaco Germany GmbH pret Hauptzollamt Hamburg - Jonas, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 16. augustā.

Bundesfinanzhof lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

| 1) | Vai Komisijas 1991. gada 5. jūnija Regula (EEK) Nr. 1538/91 (1), ar ko ievieš sīki izstrādātus noteikumus Regulas (EEK) Nr. 1906/90 par dažiem mājputnu tirdzniecības standartiem īstenošanai, var tikt izmantota preces, attiecībā uz kuru tiek pieprasītas eksporta kompensācijas, labas tirdzniecības kvalitātes noteikšanai? |
| --- | --- |

1)

Vai Komisijas 1991. gada 5. jūnija Regula (EEK) Nr. 1538/91 (1), ar ko ievieš sīki izstrādātus noteikumus Regulas (EEK) Nr. 1906/90 par dažiem mājputnu tirdzniecības standartiem īstenošanai, var tikt izmantota preces, attiecībā uz kuru tiek pieprasītas eksporta kompensācijas, labas tirdzniecības kvalitātes noteikšanai?

| 2) | Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša:






  a) | vai Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (2) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 70. pants ir piemērojams nolūkā noteikt, vai precei, attiecībā uz kuru tiek pieprasītas eksporta kompensācijas, ir laba tirdzniecības kvalitāte? |
| --- | --- | --- |

2)

Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša:

a)

vai Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 (2) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi 70. pants ir piemērojams nolūkā noteikt, vai precei, attiecībā uz kuru tiek pieprasītas eksporta kompensācijas, ir laba tirdzniecības kvalitāte?

| b) | vai Regulas (EEK) Nr. 2913/92 70. panta 1. punkta 1. daļas “īpašību fikcijas” noteikums ir piemērojams arī tad, ja izlases veidā ir pārbaudīts tikai viens preces paraugs, bet attiecīgās Kopienas tiesības pieļauj preču trūkumus noteiktās kvantitatīvajās robežās un saskaņā ar to skaidri nosaka noteiktu minimālu paraugu skaitu pārbaudi nolūkā noteikt, vai šīs robežas ir ievērotas? |
| --- | --- |

b)

vai Regulas (EEK) Nr. 2913/92 70. panta 1. punkta 1. daļas “īpašību fikcijas” noteikums ir piemērojams arī tad, ja izlases veidā ir pārbaudīts tikai viens preces paraugs, bet attiecīgās Kopienas tiesības pieļauj preču trūkumus noteiktās kvantitatīvajās robežās un saskaņā ar to skaidri nosaka noteiktu minimālu paraugu skaitu pārbaudi nolūkā noteikt, vai šīs robežas ir ievērotas?

| 3) | Ja atbildes uz 2. a) un b) jautājumu arī ir apstiprinošas:
  Kāda ir iepriekš minētās “īpašību fikcijas” iedarbība, ja no eksporta sūtījuma, kas ir pieteikts kā viens veselums, ir paņemti vairāki paraugi un, pārbaudot vienu paraugu daļu, ir atzīts, ka tiem ir laba tirdzniecības kvalitāte, bet, pārbaudot citu paraugu daļu, tas nav atzīts? |
| --- | --- |

3)

Ja atbildes uz 2. a) un b) jautājumu arī ir apstiprinošas:

Kāda ir iepriekš minētās “īpašību fikcijas” iedarbība, ja no eksporta sūtījuma, kas ir pieteikts kā viens veselums, ir paņemti vairāki paraugi un, pārbaudot vienu paraugu daļu, ir atzīts, ka tiem ir laba tirdzniecības kvalitāte, bet, pārbaudot citu paraugu daļu, tas nav atzīts?

---

(1)  OV L 143, 11. lpp.

(2)  OV L 302, 1. lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/20 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/20

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 31. jūlija Tribunale de Teramo rīkojumu krimināllietā pret Christian Palazzese

(Lieta C-359/04)

(2004/C 262/34)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 31. jūlija Tribunale de Teramo (Itālija) rīkojumu krimināllietā pret Christian Palazzese, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 18. augustā.

Tribunale de Teramo lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:

“Vai Līguma 43. panta 1. punkts un 49. panta 1. punktu var interpretēt tādējādi, ka dalībvalstij ir ļauts uz laiku (uz 6 līdz 12 gadiem) atkāpties no brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības Eiropas Savienībā:

| 1. | piešķirot atsevišķām personām licences dažu darbību veikšanai, tostarp arī pakalpojumu sniegšanai, kas derīgas uz 6 līdz 12 gadiem, uz tādu noteikumu kopuma pamata, ar ko atsevišķu veidu konkursantiem (ne itāļu) tika liegts piedalīties konkursā; |
| --- | --- |

1.

piešķirot atsevišķām personām licences dažu darbību veikšanai, tostarp arī pakalpojumu sniegšanai, kas derīgas uz 6 līdz 12 gadiem, uz tādu noteikumu kopuma pamata, ar ko atsevišķu veidu konkursantiem (ne itāļu) tika liegts piedalīties konkursā;

| 2. | grozot šo sistēmu, pēc tam, kad tika atklāts, ka tā nav saderīga ar Līguma 43. un 49. pantos ietvertajiem principiem, lai ļautu iepriekš izslēgtajam personām piedalīties konkursos; |
| --- | --- |

2.

grozot šo sistēmu, pēc tam, kad tika atklāts, ka tā nav saderīga ar Līguma 43. un 49. pantos ietvertajiem principiem, lai ļautu iepriekš izslēgtajam personām piedalīties konkursos;

| 3. | neatsaucot licences, kas bija piešķirtas saskaņā ar iepriekšējo sistēmu, kas, kā minēts iepriekš, bija pretrunā ar brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību, vai izsludinot jaunu konkursu saskaņā ar jaunajiem noteikumiem, kas ir saskaņā ar iepriekšminētajiem principiem; |
| --- | --- |

3.

neatsaucot licences, kas bija piešķirtas saskaņā ar iepriekšējo sistēmu, kas, kā minēts iepriekš, bija pretrunā ar brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību, vai izsludinot jaunu konkursu saskaņā ar jaunajiem noteikumiem, kas ir saskaņā ar iepriekšminētajiem principiem;

| 4. | tomēr pie atbildības tiek sauktas tās personas, kas sadarbojas ar personām, kurām ir atļauts veikt attiecīgās darbības savā izcelsmes dalībvalstī, bet iepriekš pastāvējušo un vēlāk grozīto noteikumu dēļ ir tikušas izslēgtas no dalības konkursos?”. |
| --- | --- |

4.

tomēr pie atbildības tiek sauktas tās personas, kas sadarbojas ar personām, kurām ir atļauts veikt attiecīgās darbības savā izcelsmes dalībvalstī, bet iepriekš pastāvējušo un vēlāk grozīto noteikumu dēļ ir tikušas izslēgtas no dalības konkursos?”.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/20 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/20

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 31. jūlijā Tribunale Teramo rīkojumu krimināllietā pret Angelo Sorricchio

(Lieta C-360/04)

(2004/C 262/35)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 31. jūlijā Tribunale Teramo (Itālija) rīkojumu krimināllietā pret Angelo Sorricchio, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 18. augustā.

Tribunale Teramo lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:

“Vai Līguma 43. panta 1. punkts un 49. panta 1. punktu var interpretēt tādējādi, ka dalībvalstij ir ļauts uz laiku (uz 6 līdz 12 gadiem) atkāpties no brīvības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvības Eiropas Savienībā:

| 1) | piešķirot atsevišķām personām licences dažu darbību veikšanai, tostarp arī pakalpojumu sniegšanai, kas derīgas uz 6 līdz 12 gadiem, uz tādu noteikumu kopuma pamata, ar ko atsevišķu veidu konkursantiem (ne itāļu) tika liegts piedalīties; |
| --- | --- |

1)

piešķirot atsevišķām personām licences dažu darbību veikšanai, tostarp arī pakalpojumu sniegšanai, kas derīgas uz 6 līdz 12 gadiem, uz tādu noteikumu kopuma pamata, ar ko atsevišķu veidu konkursantiem (ne itāļu) tika liegts piedalīties;

| 2) | grozot šo sistēmu, pēc tam, kad tika atklāts, ka tā nav saderīga ar Līguma 43. un 49. pantos ietvertajiem principiem, lai ļautu iepriekš izslēgtajam personām piedalīties konkursos; |
| --- | --- |

2)

grozot šo sistēmu, pēc tam, kad tika atklāts, ka tā nav saderīga ar Līguma 43. un 49. pantos ietvertajiem principiem, lai ļautu iepriekš izslēgtajam personām piedalīties konkursos;

| 3) | neatsaucot licences, kas bija piešķirtas saskaņa ar iepriekšējo sistēmu, kas, kā minēts iepriekš, bija pretrunā ar brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību, vai izsludinot jaunu konkursu saskaņā ar jaunajiem noteikumiem, kas ir saskaņā ar iepriekšminētajiem principiem; |
| --- | --- |

3)

neatsaucot licences, kas bija piešķirtas saskaņa ar iepriekšējo sistēmu, kas, kā minēts iepriekš, bija pretrunā ar brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību, vai izsludinot jaunu konkursu saskaņā ar jaunajiem noteikumiem, kas ir saskaņā ar iepriekšminētajiem principiem;

| 4) | tomēr pie atbildības tiek sauktas tās personas, kas sadarbojas ar personām, kurām ir atļauts veikt attiecīgās darbības savā izcelsmes dalībvalstī, bet iepriekš pastāvējušo un vēlāk grozīto noteikumu dēļ ir tikušas izslēgtas no dalības konkursos?”. |
| --- | --- |

4)

tomēr pie atbildības tiek sauktas tās personas, kas sadarbojas ar personām, kurām ir atļauts veikt attiecīgās darbības savā izcelsmes dalībvalstī, bet iepriekš pastāvējušo un vēlāk grozīto noteikumu dēļ ir tikušas izslēgtas no dalības konkursos?”.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/21 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/21

---

Apelācija, ko 2004. gada 19. augustā (pa faksu saņemta 2004. gada 18. augustā) iesniedza Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso un Bernard Ruiz-Picasso par Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 22. jūnija spriedumu lietā T-185/02 Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso un Bernard Ruiz-Picasso pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), puse, kas iestājusies lietā – DaimlerChrysler AG, ir arī puse procesā Apelācijas padomē

(Lieta C-361/04 P)

(2004/C 262/36)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 19. augustā (pa faksu saņemta 2004. gada 18. augustā) izskatīšanai ir iesniegta apelācija par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas (otrā palāta) 2004. gada 22. jūnija spriedumu lietā T-185/02 Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso un Bernard Ruiz-Picasso pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), puse, kas iestājusies lietā – DaimlerChrysler AG, ir arī puse procesā Apelācijas padomē; ko iesniedza Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso un Bernard Ruiz-Picasso, kurus apelācijas tiesvedībā pārstāv Charles Gielen, Cabinet Nauta Dutilh, Strawinskylaan 1999, NL-1077 XV Amsterdama.

Apelācijas sūdzības iesniedzēju prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2004. gada 22. jūnija spriedumu lietā T-185/02 (1); |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas 2004. gada 22. jūnija spriedumu lietā T-185/02 (1);

| — | atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Trešās apelācijas padomes 2002. gada 18. marta lēmumu lietā R 0247/2001-3 daļā, ar kuru noraidīts prasītāja iebildums pret Kopienas vārdiskās preču zīmes PICARO reģistrēšanu; |
| --- | --- |

—

atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Trešās apelācijas padomes 2002. gada 18. marta lēmumu lietā R 0247/2001-3 daļā, ar kuru noraidīts prasītāja iebildums pret Kopienas vārdiskās preču zīmes PICARO reģistrēšanu;

| — | piespriest ITSB segt pašam savus izdevumus, kā arī prasītāja izdevumus gan pirmajā instancē, gan apelācijas tiesvedībā. |
| --- | --- |

—

piespriest ITSB segt pašam savus izdevumus, kā arī prasītāja izdevumus gan pirmajā instancē, gan apelācijas tiesvedībā.

Pamati un galvenie argumenti

| — | Pamats attiecībā uz maldināšanas iespējamību
  Pārsūdzētajā spriedumā Pirmās instances tiesa ir formulējusi noteikumu, saskaņā ar kuru konceptuālas atšķirības noteiktos apstākļos var neitralizēt vizuālās un fonētiskās līdzības starp attiecīgajiem apzīmējumiem. Atbilstoši Pirmās instances tiesai šādai neitralizācijai nepieciešams, lai vismaz vienam no attiecīgajiem apzīmējumiem no attiecīgās sabiedrības perspektīvas būtu skaidra un noteikta nozīme, lai sabiedrība būtu spējīga to uzreiz uztvert.
  Lai konceptuāla atšķirība neitralizētu vizuālo un fonētisko līdzību, nav svarīgi, ka zīmei ir nozīme, ko sabiedrība spēj uzreiz uztvert. Vizuālās, fonētiskās vai konceptuālās līdzības pakāpe ir nosakāma, ņemot vērā attiecīgo preču klasi un apstākļus, kādos tā tiek laista tirgū.
  Bez tam, vārda Picasso nozīme vai atpazīstamība attiecībā uz precēm, kurām šī preču zīme ir reģistrēta un tiek lietota, nevar tikt izmantota kā arguments apgalvojumam, ka pastāv konceptuālas atšķirības un ka attiecīgās nozīmes vai atpazīstamības rezultātā konceptuālas atšķirības kompensē fonētiskās un vizuālās līdzības. |
| --- | --- |

—

Pamats attiecībā uz maldināšanas iespējamību

Pārsūdzētajā spriedumā Pirmās instances tiesa ir formulējusi noteikumu, saskaņā ar kuru konceptuālas atšķirības noteiktos apstākļos var neitralizēt vizuālās un fonētiskās līdzības starp attiecīgajiem apzīmējumiem. Atbilstoši Pirmās instances tiesai šādai neitralizācijai nepieciešams, lai vismaz vienam no attiecīgajiem apzīmējumiem no attiecīgās sabiedrības perspektīvas būtu skaidra un noteikta nozīme, lai sabiedrība būtu spējīga to uzreiz uztvert.

Lai konceptuāla atšķirība neitralizētu vizuālo un fonētisko līdzību, nav svarīgi, ka zīmei ir nozīme, ko sabiedrība spēj uzreiz uztvert. Vizuālās, fonētiskās vai konceptuālās līdzības pakāpe ir nosakāma, ņemot vērā attiecīgo preču klasi un apstākļus, kādos tā tiek laista tirgū.

Bez tam, vārda Picasso nozīme vai atpazīstamība attiecībā uz precēm, kurām šī preču zīme ir reģistrēta un tiek lietota, nevar tikt izmantota kā arguments apgalvojumam, ka pastāv konceptuālas atšķirības un ka attiecīgās nozīmes vai atpazīstamības rezultātā konceptuālas atšķirības kompensē fonētiskās un vizuālās līdzības.

| — | Pamats attiecībā uz sajaukšanas iespējamību, īpaši noteikuma pārkāpumu, kas paredz, ka jo augstāka ir preču zīmes atšķirtspēja pati par sevi vai sakarā ar preču zīmes atpazīstamību, jo aptverošākai jābūt aizsardzībai.
  Kaut arī Pirmās instances tiesa ir pieminējusi šo noteikumu, tomēr tā nepamatoti nav uzdevusi jautājumu, lai noskaidrotu vai preču zīmei PICASSO ir atšķirtspēja vai nu pašai par sevi vai raksturīgā atšķirtspēja (inherentā), par kādu to uzskata apelācijas sūdzības iesniedzēji.
  Pārsūdzētais spriedums nepamatoti paredz, ka, novērtējot maldināšanas risku, ir jāņem vērā tikai uzmanības pakāpe brīdī, kad pircējs sagatavo un īsteno savu izvēli attiecībā uz noteiktas preces iegādi. Vispārēji atzīts preču zīmju tiesību noteikums paredz, ka preču zīmes īpašnieks ir jāaizsargā pret maldināšanas iespējamību gan pirms, gan pēc preces iegādes.
  Bez tam, Pirmās instances tiesa ir nepamatoti nospriedusi, ka iebildumu procesā, novērtējot sajaukšanas risku, nav jāņem vērā “pēcpārdošanas sajaukšanas” (post sale confusion) iespēja. Tas var būt iespējams tikai tādā lietā par preču zīmju tiesību pārkāpumu kā Arsenal. |
| --- | --- |

—

Pamats attiecībā uz sajaukšanas iespējamību, īpaši noteikuma pārkāpumu, kas paredz, ka jo augstāka ir preču zīmes atšķirtspēja pati par sevi vai sakarā ar preču zīmes atpazīstamību, jo aptverošākai jābūt aizsardzībai.

Kaut arī Pirmās instances tiesa ir pieminējusi šo noteikumu, tomēr tā nepamatoti nav uzdevusi jautājumu, lai noskaidrotu vai preču zīmei PICASSO ir atšķirtspēja vai nu pašai par sevi vai raksturīgā atšķirtspēja (inherentā), par kādu to uzskata apelācijas sūdzības iesniedzēji.

Pārsūdzētais spriedums nepamatoti paredz, ka, novērtējot maldināšanas risku, ir jāņem vērā tikai uzmanības pakāpe brīdī, kad pircējs sagatavo un īsteno savu izvēli attiecībā uz noteiktas preces iegādi. Vispārēji atzīts preču zīmju tiesību noteikums paredz, ka preču zīmes īpašnieks ir jāaizsargā pret maldināšanas iespējamību gan pirms, gan pēc preces iegādes.

Bez tam, Pirmās instances tiesa ir nepamatoti nospriedusi, ka iebildumu procesā, novērtējot sajaukšanas risku, nav jāņem vērā “pēcpārdošanas sajaukšanas” (post sale confusion) iespēja. Tas var būt iespējams tikai tādā lietā par preču zīmju tiesību pārkāpumu kā Arsenal.

---

(1)  Vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/22 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/22

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 16. augusta Unabhängigen Verwaltungssenats Salzburg rīkojumu lietā Georg Schwarz pret Bürgermeister der Landeshauptstadt Salzburg

(Lieta C-366/04)

(2004/C 262/37)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 16. augusta Unabhängigen Verwaltungssenats Salzburg rīkojumu lietā Georg Schwarz pret Bürgermeister der Landeshauptstadt Salzburg un, ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 23. augustā.

Unabhängigen Verwaltungssenats Salzburg lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:

Vai EKL 28. līdz 30. pants kopā ar Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/43/EEK (1) par pārtikas produktu higiēnu 7. pantu aizliedz valsts tiesību aktā ietvertu noteikumu, kas pieņemts pirms šīs Direktīvas spēkā stāšanās un saskaņā ar kuru ir aizliegts bez iesaiņošanas tirgot no pārdošanas automātiem cukura izstrādājumus vai produktus, kas pagatavoti izmantojot cukura aizvietotājus?

---

(1)  OV L 175, 1.lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/22 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/22

---

Prasība pret Vācijas Federatīvo republiku, ko Eiropas Kopienu komisija iesniedza 2004. gada 26. augustā

(Lieta C-370/04)

(2004/C 262/38)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 26. augustā ir iesniegta izskatīšanai prasība pret Vācijas Federatīvo Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Gerald Braun un Wouter Wils, Komisijas Juridiskā dienesta locekļi, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

| 1. | atzīt, ka Vācijas Federatīvā republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EK līgums un Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 19. marta Direktīva 2001/16/EK (1) par Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību, noteiktajā termiņā nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai transponētu šo direktīvu valsts tiesībās. |
| --- | --- |

1.

atzīt, ka Vācijas Federatīvā republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek EK līgums un Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 19. marta Direktīva 2001/16/EK (1) par Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību, noteiktajā termiņā nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai transponētu šo direktīvu valsts tiesībās.

| 2. | piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

2.

piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Direktīvas 2001/16/EK transponēšanas termiņš ir notecējis 2003. gada 20. aprīlī.

---

(1)  OV L 110, 1. lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/22 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/22

---

Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 1. septembrī

(Lieta C-375/04)

(2004/C 262/39)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 1. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv M. Shotter, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas nepieciešami, lai transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīvu 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (1), vai arī, jebkurā gadījumā, neinformējot Komisiju par minētajiem aktiem, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar minētās direktīvas 17. pantu. |
| --- | --- |

—

atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas nepieciešami, lai transponētu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīvu 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (1), vai arī, jebkurā gadījumā, neinformējot Komisiju par minētajiem aktiem, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar minētās direktīvas 17. pantu.

| — | piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Termiņš Direktīvas transponēšanai iekšējā tiesību sistēmā beidzās 2003. gada 31. oktobrī.

---

(1)  OV L 201, 31.07.2002., 37. lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/23 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/23

---

Prasība pret Beļģijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 2. septembrī

(Lieta C-376/04)

(2004/C 262/40)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 2. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Beļģijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv M. Shotter, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai piemērotu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīvu 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (1), vai arī, jebkurā gadījumā, nepaziņojot minētos aktus Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar minētās Direktīvas 17. pantu. |
| --- | --- |

—

atzīt, ka, nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi, lai piemērotu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīvu 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (1), vai arī, jebkurā gadījumā, nepaziņojot minētos aktus Komisijai, Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar minētās Direktīvas 17. pantu.

| — | piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Beļģijas Karalistei atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Termiņš Direktīvas transponēšanai iekšējā tiesību sistēmā beidzās 2003. gada 31. oktobrī.

---

(1)  OV L 201, 31.10.2002., 37. lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/23 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/23

---

Prasība pret Austrijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 2. septembrī

(Lieta C-377/04)

(2004/C 262/41)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 2. septembrī ir iesniegta izskatīšanai prasība pret Austrijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Denis Martin un Horstpeter Kreppel, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

| 1. | atzīt, ka Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 16. decembra Direktīvu 1999/92/EK par minimālajām prasībām to darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzības uzlabošanai, kas pakļauti sprādzienbīstamas vides riskam (1), nepieņemot nepieciešamos normatīvos un administratīvos pasākumus, lai panāktu pilnīgu šīs Direktīvas transponēšanu, vai jebkurā gadījumā, nepaziņojot par minētajiem pasākumiem Komisijai. |
| --- | --- |

1.

atzīt, ka Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 16. decembra Direktīvu 1999/92/EK par minimālajām prasībām to darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzības uzlabošanai, kas pakļauti sprādzienbīstamas vides riskam (1), nepieņemot nepieciešamos normatīvos un administratīvos pasākumus, lai panāktu pilnīgu šīs Direktīvas transponēšanu, vai jebkurā gadījumā, nepaziņojot par minētajiem pasākumiem Komisijai.

| 2. | piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

2.

piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Direktīvas 1999/92/EK transponēšanas valsts iekšējās tiesībās termiņš ir notecējis 2003. gada 30. jūnijā.

Komisija konstatē, ka šī Direktīva, izņemot transponēšanu, kas veikta federatīvajās zemēs Nīderosterreihā un Tirolē, vēl joprojām nav pilnībā transponēta ne federatīvajā līmenī, ne arī citās federatīvajās zemēs.

---

(1)  OV 2000. L 023, 57. lpp

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/23 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/23

---

Prasība pret Austrijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 2. septembrī

(Lieta C-378/04)

(2004/C 262/42)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 2. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Austrijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Denis Martin un Horstpeter Kreppel, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Eiropas Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

| 1) | Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1999. gada 29. aprīļa Direktīva Nr. 1999/38/EK, ar kuru otro reizi groza Direktīvu 90/394/EEK par darba ņēmēju aizsardzību pret risku, kas saistīts ar pakļautību kancerogēnu iedarbībai darbā, un attiecina to uz mutagēniem (1), nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi šīs direktīvas pilnīgai transponēšanai, vai, jebkurā gadījumā, par šiem aktiem nepaziņojot Komisijai. |
| --- | --- |

1)

Austrijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1999. gada 29. aprīļa Direktīva Nr. 1999/38/EK, ar kuru otro reizi groza Direktīvu 90/394/EEK par darba ņēmēju aizsardzību pret risku, kas saistīts ar pakļautību kancerogēnu iedarbībai darbā, un attiecina to uz mutagēniem (1), nepieņemot normatīvus un administratīvus aktus, kas vajadzīgi šīs direktīvas pilnīgai transponēšanai, vai, jebkurā gadījumā, par šiem aktiem nepaziņojot Komisijai.

| 2) | piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

2)

piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Direktīvas 1999/38/EK transponēšanas termiņš beidzās 2003. gada 29. aprīlī.

---

(1)  OV L 138, 66. lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/24 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/24

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 23. augusta Landgericht Würzburg rīkojumu lietā Richard Dahms GmbH pret Fränkischer Weinbauverband e.V.

(Lieta C-379/04)

(2004/C 262/43)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 23. augusta Landgericht Würzburg (Vācija) rīkojumu lietā Richard Dahms GmbH pret Fränkischer Weinbauverband e.V., un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 3. septembrī.

Landgericht Würzburg lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

| a) | Vai Regulas Nr. 753/2002/EK (1) 21. pants paredz prasītajai subjektīvas tiesības, kas aizliedz atbildētājai to diskriminēt Francijas vīna un dzirkstošā vīna konkursa ietvaros? |
| --- | --- |

a)

Vai Regulas Nr. 753/2002/EK (1) 21. pants paredz prasītajai subjektīvas tiesības, kas aizliedz atbildētājai to diskriminēt Francijas vīna un dzirkstošā vīna konkursa ietvaros?

| b) | Ja uz iepriekšminēto jautājumu atbilde ir apstiprinoša:
  vai tā ir diskriminācija Regulas Nr. 753/2002/EK 21. panta izpratnē, ja atbildētāja Francijas vīna un dzirkstošā vīna konkursa ietvaros prasītājai, kas nav atbildētājas locekle, par piedalīšanos konkursā nosaka divas reizes lielāku dalības maksu nekā tā, kas tiek prasīta no locekļiem? |
| --- | --- |

b)

Ja uz iepriekšminēto jautājumu atbilde ir apstiprinoša:

vai tā ir diskriminācija Regulas Nr. 753/2002/EK 21. panta izpratnē, ja atbildētāja Francijas vīna un dzirkstošā vīna konkursa ietvaros prasītājai, kas nav atbildētājas locekle, par piedalīšanos konkursā nosaka divas reizes lielāku dalības maksu nekā tā, kas tiek prasīta no locekļiem?

---

(1)  OV L 118, 1. lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/24 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/24

---

Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 6. septembrī

(Lieta C-382/04)

(2004/C 262/44)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 6. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv A. Bordes, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

| 1) | konstatēt, ka pieņemot nepieciešamās likumdošanas un administratīvās normas, lai to saskaņotu ar 2002. gada 14. februāra Padomes Direktīvu 2002/11/EK, ar ko groza Direktīvu 68/193/EEK par vīnogulāju veģetatīvās pavairošanas materiāla tirdzniecību un ar ko atceļ Direktīvu 74/649/EEK (1), un, jebkurā gadījumā, nepaziņojot par tām Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī Direktīva; |
| --- | --- |

1)

konstatēt, ka pieņemot nepieciešamās likumdošanas un administratīvās normas, lai to saskaņotu ar 2002. gada 14. februāra Padomes Direktīvu 2002/11/EK, ar ko groza Direktīvu 68/193/EEK par vīnogulāju veģetatīvās pavairošanas materiāla tirdzniecību un ar ko atceļ Direktīvu 74/649/EEK (1), un, jebkurā gadījumā, nepaziņojot par tām Komisijai, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī Direktīva;

| 2) | piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

2)

piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Direktīvas transponēšanas termiņš valsts tiesību sistēmā beidzās 2003. gada 23. februārī.

---

(1)  OV L 53, 23.02.2002., 20.lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/24 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/24

---

Prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 6. septembrī

(Lieta C-383/04)

(2004/C 262/45)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 6. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Luksemburgas Lielhercogisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv A. Bordes, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

| 1. | atzīt, ka, nepieņemot un jebkurā gadījumā nepaziņojot Komisijai normatīvus un administratīvos noteikumus, kas nepieciešami, lai ievērotu Padomes 1999. gada 22. decembra Direktīvu 1999/105/EK (1) par meža reproduktīvā materiāla tirdzniecību, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi tai ar šo Direktīvu uzliktos pienākumus; |
| --- | --- |

1.

atzīt, ka, nepieņemot un jebkurā gadījumā nepaziņojot Komisijai normatīvus un administratīvos noteikumus, kas nepieciešami, lai ievērotu Padomes 1999. gada 22. decembra Direktīvu 1999/105/EK (1) par meža reproduktīvā materiāla tirdzniecību, Luksemburgas Lielhercogiste nav izpildījusi tai ar šo Direktīvu uzliktos pienākumus;

| 2. | piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

2.

piespriest Luksemburgas Lielhercogistei atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Direktīvas transponēšanas valsts tiesībās termiņš beidzās 2003. gada 1. janvārī.

---

(1)  OV L 11, 15.01.2000., 17. lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/25 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/25

---

Prasība pret Apvienoto Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 7. septembrī

(Lieta C-385/04)

(2004/C 262/46)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 7. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Apvienoto Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Wouter Wils, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Eiropas Kopienu Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

| 1) | pasludināt, ka nepieņemot un jebkurā gadījumā nepaziņojot Komisijai likumus, noteikumus un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai nodrošinātu atbilstību ar 2001. gada 19. marta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/16/EK (1) par Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva; |
| --- | --- |

1)

pasludināt, ka nepieņemot un jebkurā gadījumā nepaziņojot Komisijai likumus, noteikumus un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai nodrošinātu atbilstību ar 2001. gada 19. marta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/16/EK (1) par Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī direktīva;

| 2) | piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

2)

piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Direktīvas transponēšanas termiņš beidzās 2003. gada 20. aprīlī.

---

(1)  OV L 110, 20.04.2001., 1.lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/25 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/25

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 14. jūlija Bundesfinanzhof rīkojumu lietā Centro di Musicologia Walter Stauffer pret Finanzamt München für Körperschaften

(Lieta C-386/04)

(2004/C 262/47)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 14. jūlija Bundesfinanzhof (Vācija) rīkojumu lietā Centro di Musicologia Walter Stauffer pret Finanzamt München für Körperschaften, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 8. septembrī.

Bundesfinanzhof lūdz Tiesu lemt par sekojošu jautājumu:

Vai tas, ka uz citas dalībvalsts privāttiesību pamata dibināts sabiedriski derīgs fonds ar ierobežotu pienākumu maksāt nodokļus valstī par ienākumiem nomas maksas veidā pretstatā šīs valsts sabiedriski derīgam fondam ar neierobežotu pienākumu maksāt nodokļus par tāda paša veida ienākumiem netiek atbrīvots no uzņēmuma ienākuma nodokļa, ir pretrunā EK Līguma 52. pantam saistībā ar 58. pantu, 59. pantam saistībā ar 66. un 58., kā arī 73.b pantu?

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/25 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/25

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - izteikts ar 2004. gada 7. septembra Amtsgericht Dresden rīkojumu maksātnespējas lietā pret Volker Donath

(Lieta C-387/04)

(2004/C 262/48)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 7. septembra Amtsgericht Dresden (Vācija) ar rīkojumu maksātnespējas lietā pret Volker Donath, un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 10. septembrī.

Amtsgericht Dresden lūdz Tiesu lemt par sekojošu jautājumu:

Vai dalībvalsts tiesa ir kompetenta uzsākt tiesvedību maksātnespējas lietā pēc pieteikuma iesniegšanas par maksātnespējas lietas ierosināšanu attiecībā uz aktīviem, ja laikā starp pieteikuma iesniegšanu un lietas ierosināšanu parādnieks savu galveno interešu centru pārceļ uz citas dalībvalsts teritoriju, vai arī tas būs citas dalībvalsts tiesas kompetencē?

---

PIRMĀS INSTANCES TIESA

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/26 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/26

---

PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

2004. gada 8. jūlijā

lietā T-200/02: Vassilios Tsarnavas pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

(Ierēdņi - Novērtējuma ziņojuma novēlota sastādīšana - Prasība par atcelšanu - Lūgums piešķirt pabalstu - Nepieņemamība)

(2004/C 262/49)

Tiesvedības valoda: franču

Lietā T-200/02 Vassilios Tsarnavas, bijušais Eiropas Kopienu Komisijas ierēdnis, ar dzīvesvietu Bruxelles (Beļģija), ko pārstāv N. Lhoëst, advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvis D. Martin, kas norādīja adresi Luksemburgā) par prasību atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru daļēji noraidīta prasītāja sūdzība un lūgums piešķirt pabalstu 12 500 eiro apmērā sakarā ar iespējamajiem zaudējumiem, kad nodarīti sakarā ar novēlotu novērtējuma ziņojuma sastādīšanu par laika periodu no 1997. gada 1. jūlija līdz 1999. gada 30. jūnijam, Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta), šādā sastāvā: priekšsēdētājs B. Vesterdorf, tiesneses E. Martins Ribeiro un I. Labucka, sekretārs H. Jung, 2004. gada 8. jūlijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | Noraidīt prasību kā nepieņemamu. |
| --- | --- |

1)

Noraidīt prasību kā nepieņemamu.

| 2) | Piespriest katrai pusei segt savus izdevumus. |
| --- | --- |

2)

Piespriest katrai pusei segt savus izdevumus.

---

(1)  OV C 202, 24.08.2002.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/26 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/26

---

PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

2004. gada 14. jūlijā

lietā T-360/02 Wolf-Dieter Graf Yorck von Wartenburg pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

(Prasītāja nāve - Tiesību pārņēmēja trūkums - Tiesvedības lietā izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

(2004/C 262/50)

tiesvedības valoda – vācu

Lietā T-360/02 Wolf-Dieter Graf Yorck von Wartenburg, Eiropas parlamenta kādreizējais pagaidu darbinieks, dzīvojošs Wittibreut (Vācija), ko pārstāv H.-H. Heyland, avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvis J. Curall, kam palīdz B. Wägenbaur, avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā), par prasību atcelt Komisijas 2002. gada 17. maija paziņojumu par nacionālās tiesas uzlikto apķīlājumu regulārajiem atskaitījumiem no prasītāja pensijas, kā arī par zaudējumu atlīdzināšanu, Pirmās instances tiesa (pirmā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs B.Vesterdorf, tiesneši P.Mengozzi un M.E. Martins Ribeiro, sekretārs M.H.Jung, 2004. gada 14. jūlijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | izbeigt tiesvedību šajā lietā pirms lēmuma taisīšanas; |
| --- | --- |

1)

izbeigt tiesvedību šajā lietā pirms lēmuma taisīšanas;

| 2) | katra puse sedz savus izdevumus. |
| --- | --- |

2)

katra puse sedz savus izdevumus.

---

(1)  OV C 55, 08.03.2003.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/26 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/26

---

PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

2004. gada 6. jūlijā

lietā T-370/02 Alpenhain-Camembert-Werk e.a. pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

(Regula (EK) Nr. 1829/2002 - Produkta “Feta” - izcelsmes norādes reģistrācija - Atcelšanas prasība - Procesuālā tiesībspēja - Nepieņemamība)

(2004/C 262/51)

tiesvedības valoda – vācu

Lietā T-370/02 Alpenhain-Camembert-Werk, ar juridisko adresi Lehen/Pfaffing (Vācija), Bergpracht Milchwerk GmbH & Co. KG, ar juridisko adresi Tettnang (Vācija), Käserei Champignon Hofmeister GmbH & Co. KG, ar juridisko adresi Lauben (Vācija), Bayerland eG, ar juridisko adresi Nurember (Vācija), Hochland AG, ar juridisko adresi Heimenkirch (Vācija), Milchwerk Crailsheim-Dinkelsbühl eG, ar juridisko adresi Crailsheim (Vācija), Rücker GmbH, ar juridisko adresi Aurich (Vācija), ko pārstāv J.Salzwedel un M.J.Werner, avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā), ko atbalsta Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste (pārstāvis P.Ormond), pret Eiropas Kopienu Komisiju (pārstāvji J.L.Iglesias Buhigues, S.Grünheid un A.-M. Rochaud-Joët), ko atbalsta Grieķijas Republika (pārstāvji V. Kontolaimos, I.Chalkias un M.Tassopoulo) un Grieķu piena produktu rūpnieku asociācija (Sevgap) (pārstāvis N.Korogiannakis, avocat), par prasību atcelt Komisijas 2002. gada 14. oktobra Regulu (EK) Nr. 1829/2002, ar ko groza pielikumu Regulai (EK) Nr. 1107/96 attiecībā uz nosaukumu “Feta” (OV L 277, 10.lpp.) un tā izcelsmes norādes aizsardzību, Pirmās instances tiesa (trešā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs J. Azizi, tiesneši M. Jaeger un F.Dehousse, sekretārs M.H.Jung, 2004. gada 6. jūlijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | prasība tiek noraidīta kā nepieņemama; |
| --- | --- |

1)

prasība tiek noraidīta kā nepieņemama;

| 2) | prasītājas puses sedz savus izdevumus pašas, kā arī tās sedz Komisijas izdevumus; |
| --- | --- |

2)

prasītājas puses sedz savus izdevumus pašas, kā arī tās sedz Komisijas izdevumus;

| 3) | Grieķijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Grieķu piena produktu rūpnieku asociācija (Sevgap) sedz pašas savus izdevumus. |
| --- | --- |

3)

Grieķijas Republika, Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste un Grieķu piena produktu rūpnieku asociācija (Sevgap) sedz pašas savus izdevumus.

---

(1)  OV C 55, 08.03.2003.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/27 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/27

---

PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

2004. gada 8. jūlijā

lietā T-338/03 Eridania Sadam e.a. pret Eiropas Kopienu Komisiju (1)

(Cukura tirgus kopīgā organizācija - Cenu sistēma - Reģionalizācija - Deficīta zonas - Itālijas klasifikācija - 2003./2004. tirdzniecības gads - Regula Nr. 1158/2003 - Prasība par atcelšanu - Fiziskas un juridiskas personas - Nepieņemamība)

(2004/C 262/52)

tiesvedības valoda – itāļu

Lietā T-338/03 Eridania Sadam SpA, Bologne (Itālija), Italia Zuccheri SpA, Bologne (Itālija), Zuccherificio del Molise SpA, Termoli (Itālija), CO. PRO. B - Cooperativa Produttori Bieticoli a rl, Minerbio (Itālija), SFIR - Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA, Cesana (Itālija), ko pārstāv G. Pittalis, I. Vigliotti, G. M. Roberti, P. Ziotti un A. Franchi, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv L. Visaggio, pārstāvis, kas norādīja adresi Luksemburgā, kuru atbalsta Eiropas Savienības Padome, ko pārstāv F. Ruggeri Laderchi, pārstāvis, par prasību atcelt Komisijas 2003. gada 30. jūnija Regulas (EK) Nr. 1158/2003 1. pantu, izņemot c) apakšpunktu, ar kuru tika noteiktas baltā cukura atvasinātās intervences cenas 2003./2004. tirdzniecības gadā (OV L 162, 24. lpp.), Pirmās instances tiesa (ceturtā palāta) šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs H. Legal, tiesneši M. Vilaras un I. Wiszniewska-Bialecka, sekretārs H. Jung, 2004. gada 8. jūlijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | noraidīt prasību kā nepieņemamu; |
| --- | --- |

1)

noraidīt prasību kā nepieņemamu;

| 2) | nav nepieciešamības lemt par Azienda Agricola Palazzina s.s. e.a., Associazione Nazionale Bieticoltori, Consorzio Nazionale Bieticoltori un Associazione Bieticoltori Italiani lūgumu iestāties lietā; |
| --- | --- |

2)

nav nepieciešamības lemt par Azienda Agricola Palazzina s.s. e.a., Associazione Nazionale Bieticoltori, Consorzio Nazionale Bieticoltori un Associazione Bieticoltori Italiani lūgumu iestāties lietā;

| 3) | piespriest prasītājiem segt savus izdevumus, kā arī Komisijas izdevumus; |
| --- | --- |

3)

piespriest prasītājiem segt savus izdevumus, kā arī Komisijas izdevumus;

| 4) | piespriest Padomei segt savus izdevumus. |
| --- | --- |

4)

piespriest Padomei segt savus izdevumus.

---

(1)  OV C 289, 29.11.2003.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/27 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/27

---

PIRMĀS INSTANCES TIESAS RĪKOJUMS

2004. gada 27. jūlijā

lietā T-148/04 R TQ3 Travel Solutions Belgium SA pret Eiropas Kopienu Komisiju

(Valsts iepirkumi pakalpojumu sfērā - Kopienas piedāvājumu apelācijas process - Pagaidu noregulējums - Pieteikums par piemērošanas apturēšanu - Steidzamība - Neesamība)

(2004/C 262/53)

tiesvedības valoda - franču

Lietā T-148/04 R TQ3 Travel Solutions Belgium SA ar juridisko adresi Mechelen (Beļģija), ko pārstāv R. Ergee un K. Möric, avocats, pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko pārstāv L. Parpala un E. Manhaeve, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā, ko atbalsta Wagon-Lits Travel SA ar juridisko adresi Briselē (Beļģija), kuru pārstāv F. Herbert un H. Van Peer, avocats, un D. Harrison, solicitor, kas norādījis adresi Luksemburgā, par lūgumu, pirmkārt, apturēt to Komisijas lēmumu piemērošanu, ar kuriem ir nolemts nepiešķirt prasītājai iepirkumu lot Nr. 1, kas veikts saskaņā ar atzinumu Nr. 2003/S 143-129409 par ceļojuma aģentūras pakalpojumu sniegšanu, un piešķirt šo iepirkumu citam uzņēmumam, un, otrkārt, uzlikt par pienākumu Komisijai pieņemt vajadzīgos pasākumus, lai apturētu tā lēmuma sekas, ar kuru tika piešķirts iepirkums, vai tā līguma sekas, kas tika noslēgts pēc šī lēmuma, Pirmās instances tiesa 2004. gada 27. jūlijā ir izdevusi rīkojumu, kura rezolutīvā daļa ir šāda:

| 1) | noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu; |
| --- | --- |

1)

noraidīt pieteikumu par pagaidu noregulējumu;

| 2) | atlikt lēmuma pieņemšanu par izdevumiem. |
| --- | --- |

2)

atlikt lēmuma pieņemšanu par izdevumiem.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/28 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/28

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko José Félix Merladet iesniedza 2004. gada 28. maijā

(Lieta T-198/04)

(2004/C 262/54)

tiesvedības valoda: franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 28. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla José Félix Merladet, ar dzīvesvietu Overijse (Beļģija), kuru pārstāv Nicolas Lhoëst, advokāts, kurš norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt prasītāja karjeras attīstības ziņojumu par periodu no 2001. gada 1. jūnija līdz 2002. gada 31. decembrim; |
| --- | --- |

—

atcelt prasītāja karjeras attīstības ziņojumu par periodu no 2001. gada 1. jūnija līdz 2002. gada 31. decembrim;

| — | atcelt iecēlējinstitūcijas 2004. gada 12. februāra lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība; |
| --- | --- |

—

atcelt iecēlējinstitūcijas 2004. gada 12. februāra lēmumu, ar kuru noraidīta prasītāja sūdzība;

| — | piespriest atbildētājai segt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai segt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Savas prasības atbalstam prasītājs atsaucas uz pārkāpumu novērtēšanas procedūrā. Norādītajā periodā prasītājs strādāja Komisijas delegācijā Ņūdeli (Indija) un Maputo (Mozambika) dažādu tiešo priekšnieku pārraudzībā. Kā uzskata prasītājs, karjeras attīstības ziņojums neņem atbilstoši vērā to viņa priekšnieku novērtējumu, kuru vadībā viņš ir strādājis vairāk par vienu mēnesi.

Prasītājs atsaucas arī uz nopietnu kļūdu novērtējumā un pamatojuma trūkumu.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/28 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/28

---

Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Zubeyir Aydar Kongra-Gel vārdā un 10 citi iesniedza 2004. gada 25. jūnijā

(Lieta T-253/04)

(2004/C 262/55)

tiesvedības valoda - angļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 25. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko cēla Zubeyir Aydar, Fribourg (Šveice), Haydar Isik, Maisoich (Vācija), Kazim Baba Berlīne (Vācija), George Aryo, Oldenzaal (Nīderlande), Sait Uzun, Egg/Flaw (Šveice), Lord Nicholas Rea, Londona (Apvienotā Karaliste), Hugo Charlton, Londona (Apvienotā Karaliste), Roger Tomkins, Droucha (Kipra), Mark Tomas, Londona (Apvienotā Karaliste), Hugo Van Rompaye, Geel (Beļģija) un Jean Paul Nunez, Montpellier (Francija), kurus pārstāv M. Muller, E. Grieves un C. Vine, barristers, un G. Pierce, solicitor.

Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Padomes 2004. gada 2. aprīļa Lēmuma 2004/306/EK daļu, kas aizliedz KONGRA-GEL kā PKK aizstājvārdu, un Regulu Nr. 2580/2001; |
| --- | --- |

—

atcelt Padomes 2004. gada 2. aprīļa Lēmuma 2004/306/EK daļu, kas aizliedz KONGRA-GEL kā PKK aizstājvārdu, un Regulu Nr. 2580/2001;

| — | pakārtoti atzīt Regulu Nr. 2580/2001 par pretlikumīgu attiecībā uz tās piemērošanu prasītājiem; |
| --- | --- |

—

pakārtoti atzīt Regulu Nr. 2580/2001 par pretlikumīgu attiecībā uz tās piemērošanu prasītājiem;

| — | pieņemt turpmākus pasākumus, ko Tiesa uzskata par atbilstošiem; |
| --- | --- |

—

pieņemt turpmākus pasākumus, ko Tiesa uzskata par atbilstošiem;

| — | piespriest Padomei atlīdzināt prasītāju izdevumus šajā tiesvedībā; |
| --- | --- |

—

piespriest Padomei atlīdzināt prasītāju izdevumus šajā tiesvedībā;

| — | piespriest Padomei atlīdzināt zaudējumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Padomei atlīdzināt zaudējumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāji apgalvo, ka pieņemot lēmumu, ar ko aizliedz KONGRA-GEL kā PKK aizstājvārdu, Padome pārkāpa EK Līgumu materiālā un procesuālā ziņā.

Prasītāji uzskata, ka Padome pārkāpa šādas EK Līguma materiālās tiesību normas:

| — | pieejamu, objektīvu kritēriju nepiemērošana attiecībā uz pareiziem faktiem; |
| --- | --- |

—

pieejamu, objektīvu kritēriju nepiemērošana attiecībā uz pareiziem faktiem;

| — | pamattiesību, tostarp vārda brīvības un biedrošanās brīvības, neievērošana saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 10. un 11. pantu; |
| --- | --- |

—

pamattiesību, tostarp vārda brīvības un biedrošanās brīvības, neievērošana saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 10. un 11. pantu;

| — | tādu Kopienas tiesību principu pārkāpšana kā samērīgums, tiesiskā noteiktība, vienlīdzība un tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu; |
| --- | --- |

—

tādu Kopienas tiesību principu pārkāpšana kā samērīgums, tiesiskā noteiktība, vienlīdzība un tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu;

| — | nepareiza pilnvaru izmantošana. |
| --- | --- |

—

nepareiza pilnvaru izmantošana.

Turklāt prasītāji uzskata, ka Padome ir pārkāpusi EK Līgumu procesuālās tiesību normas ar šādām darbībām:

| — | nesniedzot prasītājiem iespēju izteikt savu viedokli pirms lēmuma par aizliegumu pieņemšanas un/vai liedzot tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu, un/vai efektīvu aizsardzības nodrošinājumu saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. un 13. pantu, kas ļautu apstrīdēt faktiskos apgalvojumus, uz kuriem balstījās Padome; |
| --- | --- |

—

nesniedzot prasītājiem iespēju izteikt savu viedokli pirms lēmuma par aizliegumu pieņemšanas un/vai liedzot tiesības uz taisnīgu lietas izskatīšanu, un/vai efektīvu aizsardzības nodrošinājumu saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. un 13. pantu, kas ļautu apstrīdēt faktiskos apgalvojumus, uz kuriem balstījās Padome;

| — | nesniedzot precīzu un atbilstošu pamatojumu attiecībā uz lēmuma juridisko un faktisko pamatu. |
| --- | --- |

—

nesniedzot precīzu un atbilstošu pamatojumu attiecībā uz lēmuma juridisko un faktisko pamatu.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/29 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/29

---

Prasība pret Reģionu komiteju, ko Spyridon de Athanassios Pappas iesniedza 2004. gada 16. jūnijā

(Lieta T-254/04)

(2004/C 262/56)

tiesvedības valoda – franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 16. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Reģionu komiteju, ko cēla Spyridon de Athanassios Pappas, ar dzīvesvietu Kraainem (Beļģija), kuru pārstāv Xanthi Gousta, advokāte.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Reģionu komitejas iecēlējinstitūcijas 2004. gada 9. marta lēmumu, atbildot uz prasītāja 2003. gada 23. decembra sūdzību; |
| --- | --- |

—

atcelt Reģionu komitejas iecēlējinstitūcijas 2004. gada 9. marta lēmumu, atbildot uz prasītāja 2003. gada 23. decembra sūdzību;

| — | atcelt Reģionu komitejas prezidija 2003. gada 8. oktobra lēmumu par amatā iecelšanas procedūru 2000/C 28 A/01; |
| --- | --- |

—

atcelt Reģionu komitejas prezidija 2003. gada 8. oktobra lēmumu par amatā iecelšanas procedūru 2000/C 28 A/01;

| — | piespriest Reģionu komitejai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Reģionu komitejai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājs kandidēja uz Reģionu komitejas ģenerālsekretāra amatu un vēlāk Pirmās instances tiesā (lieta T-73/01 (1)) apstrīdēja Reģionu komitejas lēmumu noraidīt viņa kandidatūru un iecelt šajā amatā citu kandidātu. 2003. gada 18. septembra spriedumā (2) Pirmās instances tiesa viņa pirmo prasību apmierināja. Pēc šī sprieduma Reģionu komiteja 2003. gada 8. oktobra lēmumā atzina minēto amatā iecelšanas procedūru par spēkā neesošu un uzsāka jaunu amatā iecelšanas procedūru tam pašam amatam.

Šajā prasībā prasītājs apstrīd pēdējo minēto lēmumu, kā arī lēmumu, ar ko tika noraidīta viņa iesniegtā sūdzība. Prasītājs norāda, ka saskaņā ar EKL 233. pantu atbildētājai vajadzēja atsākt pirmo amatā iecelšanas procedūru, pilnīgi un precīzi atjaunot viņa kandidāta lietu un pēc tam apspriesties ar ad hoc atlases komiteju. Kā norāda prasītājs, atbildētāja varēja likumīgi atzīt pirmo amatā iecelšanas procedūru par spēkā neesošu tikai pēc šiem posmiem.

---

(1)  OV C 161, 02.06.2001., 23. lpp.

(2)  OV C 289, 29.11.2003., 20. lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/29 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/29

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Anne Koistinen iesniedza 2004. gada 21. jūnijā

(Lieta T-259/04)

(2004/C 262/57)

tiesvedības valoda – franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 21. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Anne Koistinen, ar dzīvesvietu Briselē, kuru pārstāv Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis un Etienne Marchal, advokāti, kas norādījuši adresi Luksemburgā.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas lēmumu atteikties piešķirt viņai ekspatriācijas pabalstu, kas paredzēts Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā, un noteikt viņas izcelsmes vietu Briselē; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas lēmumu atteikties piešķirt viņai ekspatriācijas pabalstu, kas paredzēts Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā, un noteikt viņas izcelsmes vietu Briselē;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja sāka dienestu Komisijā 2002. gada 16. janvārī kā palīgdarbiniece. 2003. gada 1. jūlijā viņu iecēla par ierēdni uz pārbaudes laiku. Pirms dienesta sākšanas Komisijā viņa no 1996. gada 15. janvāra līdz 1998. gada 16. augustam strādāja privātā uzņēmumā Briselē, no 1998. gada 17. augusta līdz 1998. gada 2. septembrim – tajā pašā uzņēmumā Helsinkos, un no 1998. gada 7. septembra līdz 2002. gada 15. janvārim – Somijas bezpeļņas organizācijā “Finpro” Briselē.

Ar šo prasību prasītāja apstrīd Komisijas lēmumu nepiešķirt viņai ekspatriācijas pabalstu. Prasītāja norāda, ka ir pārkāpts Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. punkta a) apakšpunkts, norādot, ka viņa visu šajā apakšpunktā norādīto laika posmu nav ne dzīvojusi, ne arī pamatā bijusi nodarbināta Briselē, bet gan no 1998. gada 17. augusta līdz 1998. gada 2. septembrim ir dzīvojusi un strādājusi Helsinkos. Pakārtoti, viņa norāda, ka “Finpro” ir daļa no Somijas pastāvīgās pārstāvniecības Eiropas Savienībā un tātad laika posms, kurā prasītāja strādāja [“Finpro”], nav jāņem vērā, jo šis darbs bija saistīts ar dienestu valsts labā.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/30 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/30

---

Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko World Wide Fund for Nature European Policy Programme iesniedza 2004. gada 30. jūnijā

(Lieta T-264/04)

(2004/C 262/58)

tiesvedības valoda – angļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 30. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko cēla World Wide Fund for Nature European Policy Programme, Brisele, (Beļģija), kuru pārstāv R. Haynes, Barrister.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto Padomes 2004. gada 30. aprīļa lēmumu par Padomes atteikumu atklāt dokumentu, ko tā identificējusi atbilstoši iesniedzēja pieprasījumam. |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto Padomes 2004. gada 30. aprīļa lēmumu par Padomes atteikumu atklāt dokumentu, ko tā identificējusi atbilstoši iesniedzēja pieprasījumam.

Pamati un galvenie argumenti

Atbilstoši Regulas 1049/2001 (1) 6. pantam prasītājs vērsās pie Padomes ar 2004. gada 23. februāra vēstuli par pieprasījumu saņemt informāciju par jautājumu “PTO - Atbalsts un Tirdzniecība pēc Cancun [konferences]”, (kas bija Komisijas 2003. gada 19. decembra sanāksmes “ EK 133. pants” darba kārtībā). Ar 2004. gada 17. marta vēstuli Padome norādīja, ka saistībā ar prasītāja pieteikumu, un esot vienisprātis ar Komisijas viedokli, dokumenta atklāšana tiek atteikta, pamatojoties uz to, ka Cancun konferences apskats aptver plašu jautājumu loku un, ka šāda dokumenta atklāšana varētu kaitēt Eiropas Savienības komerciālām interesēm un varētu negatīvi ietekmēt ekonomiskās attiecības ar trešajām valstīm. Prasītājam tika darīts zināms, ka Komisijas sanāksmes protokols nav ticis sastādīts.

Atbilstoši 7. panta 2. punktam 2004. gada 5. aprīļa Regulā Nr. 1049/2001, prasītājs 2004. gada 5. aprīlī iesniedza atkārtotu pieteikumu. Padome atkārtoti noraidīja pieteikumu ar apstrīdēto lēmumu, balstoties uz iepriekš minēto pamatojumu.

Uzturot prasību par apstrīdētā lēmuma atcelšanu, prasītājs apgalvo, ka Padome ir kļūdaini novērtējusi attiecīgās atbilstošās informācijas slepenības pakāpi, nav sniegusi sava lēmuma pamatojumu un nav pareizi piemērojusi samērīguma principu, izvērtējot daļējas [informācijas] atklāšanas iespēju.

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 31. 05. 2001., 43. - 48.lpp.).

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/30 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/30

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Bic Deutschland GmbH & Co OHG iesniedza 2004. gada 1. jūlijā

(Lieta T-270/04)

(2004/C 262/59)

tiesvedības valoda – franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 1. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla sabiedrība Bic Deutschland GmbH & Co OHG, Eschborn (Vācija), kuru pārstāv Dominique Voillemot, advokāte.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2004. gada 3. maija lēmumu, kurā prasītājai pieprasīts samaksāt sodanaudu, kas ar Komisijas 1987. gada 10. jūlija lēmumu uzlikta sabiedrībai Tipp-Ex, kā arī procentus, kuri aprēķināti 2004. gada 28. maijā, un kurā nolemts izmantot bankas garantiju, ko piešķīrusi Deutschland Bank AG Frankfurt am Main; |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2004. gada 3. maija lēmumu, kurā prasītājai pieprasīts samaksāt sodanaudu, kas ar Komisijas 1987. gada 10. jūlija lēmumu uzlikta sabiedrībai Tipp-Ex, kā arī procentus, kuri aprēķināti 2004. gada 28. maijā, un kurā nolemts izmantot bankas garantiju, ko piešķīrusi Deutschland Bank AG Frankfurt am Main;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja sabiedrība kļuva par sabiedrības Tipp-Ex tiesību pārņēmēju pēc tās pārpirkšanas 1997. gada 1. janvārī un BIC grupas iekšējās pārstrukturēšanas, kas notika pēc tam. Sabiedrība Tipp-Ex bija adresāts 1987. gada 10. jūlija Lēmumam Nr. 87/406/EEK, kurā Komisija uzlika tai sodanaudu ECU 400 000 apmērā par Kopienu konkurences noteikumu pārkāpšanu.

Tipp-Ex cēla prasību pret šo lēmumu un iesniedza Komisijai pirmā pieprasījuma bankas garantiju, kas nodrošināja sodanaudas samaksu ar procentiem 8 % apjomā. Atbilstoši parastajai praksei šādos gadījumos, šī garantija bija izmaksājama tikai pēc Komisijas rakstiska pieprasījuma kopā ar apliecinātu Tiesas sprieduma kopiju. 1990. gada 8. februārī (1) [Tiesa] Tipp-Ex prasību noraidīja un apstiprināja 1987. gada 10. jūlija lēmumu.

Tikai 2004. gada 12. februāra vēstulē Komisija pieprasīja BIC veikt maksājumu 923 747,94 eiro apmērā, kas ietver sodanaudu 400 000 eiro apmērā un papildus – procentu summu (523 747,94 eiro).

Pēc prasītājas un Komisijas sarakstes Komisija Apstrīdētajā lēmumā noraidīja BIC argumentus, kas galvenokārt balstījās uz uzlikšanas noteikumu, kurš paredzēts Regulas 2988/74 (2) 4. panta 1. punktā, un pieprasīja samaksāt sodanaudas galīgo summu (931 726,02 eiro).

Savu prasījumu pamatojumam prasītāja norāda uz

| — | iepriekšminētās Regulas Nr. 2988/74 4. panta 1. punkta pārkāpumu, kas pēc piecu gadu noilguma termiņa neļauj piemērot lēmumu, ar ko uzliek soda naudu. Šajā sakarā prasītāja uzskata, ka minētais noilguma termiņš nav ne pārtraukts, ne apturēts; |
| --- | --- |

—

iepriekšminētās Regulas Nr. 2988/74 4. panta 1. punkta pārkāpumu, kas pēc piecu gadu noilguma termiņa neļauj piemērot lēmumu, ar ko uzliek soda naudu. Šajā sakarā prasītāja uzskata, ka minētais noilguma termiņš nav ne pārtraukts, ne apturēts;

| — | būtiskas kļūdas konstatēšanu vērtējumā par pirmā pieprasījuma bankas garantijas darbību. Šajā sakarā prasītāja apliecina, ka, no vienas puses, šādas garantijas sniegšana nav sodanaudas maksājums un ka tās vienīgais prasījums nerada samaksas pienākumu un, no otras puses, bankas garantijas izmantošanai ir vajadzīgs izmantošanas pasākums Regulas Nr. 2988/74 nozīmē. Saskaņā ar pašas garantijas tekstu šis izmantošanas pasākums būtu Komisijas noteikti izteikts pieprasījums Deutsche Bank, kam pievienota Eiropas Kopienu Tiesas sprieduma apliecināta kopija; abi dokumenti nosūtāmi ierakstītā vēstulē. |
| --- | --- |

—

būtiskas kļūdas konstatēšanu vērtējumā par pirmā pieprasījuma bankas garantijas darbību. Šajā sakarā prasītāja apliecina, ka, no vienas puses, šādas garantijas sniegšana nav sodanaudas maksājums un ka tās vienīgais prasījums nerada samaksas pienākumu un, no otras puses, bankas garantijas izmantošanai ir vajadzīgs izmantošanas pasākums Regulas Nr. 2988/74 nozīmē. Saskaņā ar pašas garantijas tekstu šis izmantošanas pasākums būtu Komisijas noteikti izteikts pieprasījums Deutsche Bank, kam pievienota Eiropas Kopienu Tiesas sprieduma apliecināta kopija; abi dokumenti nosūtāmi ierakstītā vēstulē.

Turklāt prasītāja norāda, ka nav nodrošināta tiesiskās paļāvības principa aizsardzība un, pakārtoti, ka ir pārkāpts vispārējais princips par pieņemamu termiņu.

---

(1)  Lieta C-279/87 Tipp-Ex / Komisija (Recueil, I-261. lpp.)

(2)  Padomes Regula (EEK) Nr. 2988/74 (1974. gada 26. novembris) attiecībā uz noilguma termiņiem procesuālās darbībās un sankciju piemērošanā atbilstīgi Eiropas Ekonomikas kopienas transporta un konkurences noteikumiem (EKOV L 319, 29.11.1974., 1. lpp.)

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/31 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/31

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Citymo S.A. iesniedza 2004. gada 5. jūlijā

(Lieta T-271/04)

(2004/C 262/60)

tiesvedības valoda – franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 5. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Citymo S.A., nodibināta Briselē, kuru pārstāv Pierre Van Ommeslaghe un Isabelle Heenen, advokāti, kas norādījuši adresi Luksemburgā.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atzīt, ka atbildētājas līgumiskā atbildība ir iestājusies pašas atbildētājas vainas dēļ un piespriest atbildētājai samaksāt prasītājai 27 330 577,77 eiro, kas atbilst aprēķinātajam zaudējumu apmēram, kā arī likumiskos procentus, kas piemērojami Beļģijā (pašlaik 7 %), no prasības pieteikuma iesniegšanas dienas līdz faktiskās samaksas dienai; šī summa iztiesāšanas gaitā var tikt pielāgota, to palielinot vai samazinot; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka atbildētājas līgumiskā atbildība ir iestājusies pašas atbildētājas vainas dēļ un piespriest atbildētājai samaksāt prasītājai 27 330 577,77 eiro, kas atbilst aprēķinātajam zaudējumu apmēram, kā arī likumiskos procentus, kas piemērojami Beļģijā (pašlaik 7 %), no prasības pieteikuma iesniegšanas dienas līdz faktiskās samaksas dienai; šī summa iztiesāšanas gaitā var tikt pielāgota, to palielinot vai samazinot;

| — | pakārtoti, atzīt, ka Kopienai, ko pārstāv Komisija, iestājas atbildība, un piespriest Komisijai samaksāt 20 589 332,22 eiro kā nodarīto zaudējumu atlīdzību, kā arī nokavējuma procentus par šo summu no dienas, kad tiks taisīts spriedums, līdz faktiskās samaksas dienai ar procentu likmi 6 %; šī summa iztiesāšanas gaitā var tikt pielāgota, to palielinot vai samazinot; |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atzīt, ka Kopienai, ko pārstāv Komisija, iestājas atbildība, un piespriest Komisijai samaksāt 20 589 332,22 eiro kā nodarīto zaudējumu atlīdzību, kā arī nokavējuma procentus par šo summu no dienas, kad tiks taisīts spriedums, līdz faktiskās samaksas dienai ar procentu likmi 6 %; šī summa iztiesāšanas gaitā var tikt pielāgota, to palielinot vai samazinot;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja apliecina, ka ir noslēgusi nomas līgumu ar Komisiju, kura priekšmets ir ēka Briselē un kuras platība ir 16 954 m2. Komisija pat ir devusi piekrišanu tam, ka nomnieks pasūta vajadzīgos telpu iekārtošanas darbus.

Tomēr līdz 2003. gada 1. novembrim, dienai, kad stājās spēkā nomas līgums, Komisija norādīja, ka nav paredzējusi ne pieņemt iznomāto īpašumu, ne arī atlīdzināt prasītājai par jau pasūtītajiem darbiem.

Savu prasījumu pamatojumam prasītāja norāda, ka

| — | kaut arī Komisija minēto nomas līgumu oficiāli neparakstīja, tas pusēm bija saistošs, jo saskaņā ar Beļģijas tiesībām līgumam pietiek tikai ar pušu vienošanos, formalitātes nav nepieciešamas; |
| --- | --- |

—

kaut arī Komisija minēto nomas līgumu oficiāli neparakstīja, tas pusēm bija saistošs, jo saskaņā ar Beļģijas tiesībām līgumam pietiek tikai ar pušu vienošanos, formalitātes nav nepieciešamas;

| — | Komisijas atbildība iestājas sakarā ar tās atteikšanos līgumu pildīt. |
| --- | --- |

—

Komisijas atbildība iestājas sakarā ar tās atteikšanos līgumu pildīt.

Prasītāja lūdz atcelt līgumu Komisijas vainas dēļ, piemērojot Beļģijas Civilkodeksa 1.184. pantu, un piespriest Komisijai atlīdzināt zaudējumus, kas rodas sakarā ar šo atcelšanu.

Pakārtoti, tad, ja Pirmās instances tiesa neatzītu, ka minētais līgums ir noslēgts, prasītāja uzskata, ka Komisija būtu vainojama ārpuslīgumiskā pārkāpumā saistībā ar sarunu izbeigšanu. Šajā sakarā tā norāda, ka atbildētājas rīcība ir pretrunā labai ticībai, aizskarot Citymo tiesisko paļāvību sarunu gaitā par līguma slēgšanu un ļaujot tai domāt, ka līgums tiks noslēgts, lai pēc tam atteiktos no minētā līguma, godīgi nepaziņojot otrai pusei par savu attieksmes maiņu.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/32 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/32

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Georgios Rounis iesniedza 2004. gada 8. jūlijā

(Lieta T-274/04)

(2004/C 262/61)

tiesvedības valoda – franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 8. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Georgios Rounis, ar dzīvesvietu Briselē, kuru pārstāv Eric Boigelot, advokāts.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt lēmumu, ko 2003. gada 4. augustā, izvērtējot pārsūdzību, pieņēma DG COMP/A (Konkurences ģenerāldirektorāta) ģenerāldirektors un kas prasītājam ir nelabvēlīgs tiktāl, ciktāl ar to galīgi apstiprina 1997. – 1999. gada un 1999. – 2001. gada novērtējuma ziņojumus to sākotnējā redakcijā; |
| --- | --- |

—

atcelt lēmumu, ko 2003. gada 4. augustā, izvērtējot pārsūdzību, pieņēma DG COMP/A (Konkurences ģenerāldirektorāta) ģenerāldirektors un kas prasītājam ir nelabvēlīgs tiktāl, ciktāl ar to galīgi apstiprina 1997. – 1999. gada un 1999. – 2001. gada novērtējuma ziņojumus to sākotnējā redakcijā;

| — | atcelt minētos novērtējuma ziņojumus; |
| --- | --- |

—

atcelt minētos novērtējuma ziņojumus;

| — | piešķirt prasītājam morālā kaitējuma atlīdzību, kas ex aequo et bono aprēķināta 8000 eiro apmērā, sakarā ar dažādām būtiskām kļūdām, kuras pieļautas dažādos 1997. – 1999. gada un 1999. – 2001. gada novērtējuma ziņojumu sagatavošanas posmos, un sakarā ar lielo nokavēšanos, sagatavojot minētos ziņojumus galīgajā redakcijā; |
| --- | --- |

—

piešķirt prasītājam morālā kaitējuma atlīdzību, kas ex aequo et bono aprēķināta 8000 eiro apmērā, sakarā ar dažādām būtiskām kļūdām, kuras pieļautas dažādos 1997. – 1999. gada un 1999. – 2001. gada novērtējuma ziņojumu sagatavošanas posmos, un sakarā ar lielo nokavēšanos, sagatavojot minētos ziņojumus galīgajā redakcijā;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Savas prasības pamatojumam prasītājs norāda, ka ir pārkāpta Civildienesta noteikumu 25. panta 2. daļa, 26. pants un 43. pants, kā arī vispārīgie īstenošanas noteikumi par 43. panta piemērošanu, ko Komisija pieņēmusi 2002. gada 26. aprīlī. Prasītājs norāda arī uz pilnvaru nepareizu izmantošanu un to, ka ir pārkāptas tiesības uz aizstāvēšanos, labas pārvaldības princips un vienlīdzīgas attieksmes princips, kā arī princips, saskaņā ar kuru iecēlējinstitūcija, pieņemot lēmumus, balstās tikai uz juridiski pieļaujamu pamatojumu, proti, pamatojumam jābūt atbilstīgam, un tajā nav pieļaujamas būtiskas kļūdas faktiskajā vai tiesiskajā vērtējumā.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/32 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/32

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisija, ko Aries Meca iesniedza 2004. gada 7. jūlijā

(Lieta T-275/04)

(2004/C 262/62)

tiesvedības valoda – franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 7. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla sabiedrība Aries Meca, ar juridisko adresi Poissy (Francija), kuru pārstāv Jean-Paul Poulain un Jean-Emmanuel Kuntz, avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas 2003. gada 16. decembra lēmumu, ar kuru tā 1. punktā Komisija atzina par nelegālu režīmu, kas nosaka atbrīvojumu no nodokļiem par labu sabiedrībām, kuras pārņem grūtībās nonākušus uzņēmumus; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2003. gada 16. decembra lēmumu, ar kuru tā 1. punktā Komisija atzina par nelegālu režīmu, kas nosaka atbrīvojumu no nodokļiem par labu sabiedrībām, kuras pārņem grūtībās nonākušus uzņēmumus;

| — | atcelt Komisijas 2003. gada 16. decembra lēmumu, ar kuru tā 5.punktā uzdod sabiedrībām, kuras pārņem grūtībās nonākušus uzņēmumus, atmaksāt visu iegūto atbalstu no Code Général des Impôts (Francijas vispārīgais nodokļu kodekss) 447. pantā noteiktā režīma; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2003. gada 16. decembra lēmumu, ar kuru tā 5.punktā uzdod sabiedrībām, kuras pārņem grūtībās nonākušus uzņēmumus, atmaksāt visu iegūto atbalstu no Code Général des Impôts (Francijas vispārīgais nodokļu kodekss) 447. pantā noteiktā režīma;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šis lēmums, kas ir pamatā šai prasībai, ir apstrīdēts lietā T-273/04 Brandt Industries/Komisija.

Prasītājs šajā lietā, Aries Meca, ir sabiedrība, kura pārņēma Aries SAS un kura ir ieguvusi atbalstu no Code Général des Impôts atļautā režīma, ar kuru ir runa apstrīdētajā lēmumā. Prasība atcelt lēmumu balstās uz diviem pamatiem: par EK Līguma 253. pārkāpumu un Padomes 1999. gada 22. marta Regulas (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (1), 14. panta pārkāpumu.

---

(1)  OV L 83, 27.03.1999, 1. lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/32 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/32

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Compagnie Maritime Belge N.V./S.A. iesniedza 2004. gada 8. jūlijā

(Lieta T-276/04)

(2004/C 262/63)

tiesvedības valoda – franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 8. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Compagnie Maritime Belge N.V./S.A., kas nodibināta Antverpenē (Beļģija), kuru pārstāv Denis Waelbroeck, advokāte.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas 2004. gada 30. aprīļa lēmumu lietās COMP/D2/32.450 un 32.448, ar ko prasītājai uzliek sodanaudu par EK līguma 82. panta pārkāpumu, vai, vismaz būtiski samazināt šo sodanaudu; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2004. gada 30. aprīļa lēmumu lietās COMP/D2/32.450 un 32.448, ar ko prasītājai uzliek sodanaudu par EK līguma 82. panta pārkāpumu, vai, vismaz būtiski samazināt šo sodanaudu;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Ar 1992. gada 23. decembra Lēmumu 93/82/EEK Komisija, cita starpā, saistībā ar procedūru attiecībā uz EK līguma 85. un 86. pantu (jaunajā redakcijā 81. un 82. pants) uzlika prasītājai sodanaudu. Pēc prasītājas prasības izskatīšanas Eiropas Kopienu Tiesa 2000. gada 16. marta spriedumā (1) tiktāl, ciktāl ar šo lēmumu prasītājai uzlikta sodanauda, to atcēla. Pēc šī sprieduma Komisija pieņēma Apstrīdēto lēmumu, ar ko prasītājai par tiem pašiem pārkāpumiem uzliek sodanaudu 3 400 000 eiro apmērā.

Pamatojot savu prasību atcelt minēto lēmumu, prasītāja vispirms norāda, ka Komisija otro lēmumu ir pieņēmusi, neievērojot nekādus pieņemamus termiņus, un, attiecīgi, ir zaudējusi tiesības rīkoties. Tāpat prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvēšanos, atsākdama procedūru tikai jautājumā par sodanaudu. Kā norāda prasītāja, uzliekot sodanaudu, Komisijai dienā, kad tā pieņem jauno lēmumu, ir atkārtoti jāizvērtē pārkāpumi, un tā nevar atsaukties uz faktisko apstākļu izvērtējumu, kas veikts pirms divpadsmit gadiem, kā tā ir darījusi šajā gadījumā. Prasītāja arī apgalvo, ka, tā kā pārkāpumi nav pierādīti, sodanauda nav pamatota. Visbeidzot, prasītāja norāda, ka minētā sodanauda ir diskriminējoša un nesamērīga, tā ir uzlikta, neievērojot Komisijas parasto praksi, un ir notikusi pilnvaru nepareiza izmantošana. Prasītāja uzskata, ka gandrīz visa sodanauda tai ir uzlikta par iespējamo dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, sakarā ar konferenci, kurā prasītājai bija mazāk nekā trešā daļa tiesību.

---

(1)  Apvienotās lietas C-395/96 P un C-396/96 P.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/33 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/33

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Éditions Odile Jacob SAS iesniedza 2004. gada 8. jūlijā

(Lieta T-279/04)

(2004/C 262/64)

tiesvedības valoda – franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 8. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Éditions Odile Jacob SAS, kura nodibināta Parīzē un kuru pārstāv Olivier Freget un Wilko van Weert, advokāti.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas 2004. gada 7. janvāra lēmumu, kurā paziņots par koncentrācijas saderību ar kopējo tirgu un ar Eiropas Ekonomikas zonas līguma darbību (lieta Nr. COMP7M.2978 – LAGARDERE/ NATEXIS / VUP) (1); |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2004. gada 7. janvāra lēmumu, kurā paziņots par koncentrācijas saderību ar kopējo tirgu un ar Eiropas Ekonomikas zonas līguma darbību (lieta Nr. COMP7M.2978 – LAGARDERE/ NATEXIS / VUP) (1);

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Apstrīdētajā lēmumā Komisija bija nolēmusi neiebilst pret to, ka sabiedrība Lagardère iegūst kontroli pār daļu no sabiedrības Vivendi Universal Publishing aktīviem, kura savukārt ir sabiedrības Natexis Banques Populaires kontrolē – par šo darījumu 2003. gada 14. aprīlī tika paziņots Komisijai saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 4064/89 (2) 4. pantu, – un bija nolēmusi atzīt, ka tā ir saderīga ar kopējo tirgu un EEZ līgumu, ar nosacījumu, ka tiek izpildītas piedāvātās saistības.

Prasītāja, kas uzskata, ka Apstrīdētais lēmums to skar tieši un individuāli un kas ir aktīvi piedalījusies administratīvajā procedūrā pirms lēmuma pieņemšanas, prasa atzīt minēto lēmumu par spēkā neesošu, apgalvojot, ka, pirmkārt, Komisija ir pārkāpusi Regulu 4064/89. Kā norāda prasītāja, uz Natexis banku nevar attiecināt izņēmumu, kas paredzēts minētās Regulas 3. panta 5. punkta a) apakšpunktā, jo Natexis banka ir iegādājusies Vivendi Universal Publishing tikai pēc tam, kad apņēmās pārdot šo uzņēmumu sabiedrībai Lagardère. Turklāt Komisija ir kļūdaini kvalificējusi attiecīgo projektu kā pilnīgu kontroles ieguvi, kaut gan patiesībā tā ir kopīga kontrole, kuru iegūst Lagardère un Natexis, kam saskaņā ar Regulas 4064/89 4. panta 2. punktu bija kopīgi jāpaziņo par koncentrāciju.

Prasītāja tāpat apgalvo, ka Komisija, pieņemot paziņojumu par minēto darījumu vairāk nekā četrus mēnešus pēc tā veikšanas un piešķirot Lagardère vēlākus termiņus, kā rezultātā lēmuma pieņemšana tiek atlikta par deviņiem mēnešiem, ir pārkāpusi Regulas 4064/89 6. panta 1. punktu un 2. panta 1. punkta a) apakšpunktu. Komisija ir arī pieļāvusi būtisku kļūdu, novērtējot Lagardère reālo potenciālu.

Turklāt prasītāja apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi Regulas 4064/89 2. pantu un pieļāvusi būtisku kļūdu vērtējumā, pamatojoties uz to, ka Apstrīdētais lēmums nostiprinātu Lagardère dominējošo stāvokli. Tāpat tā apgalvo, ka, pieņemot cesijas saistību, kuras būtība un izpildes nosacījumi neveicina faktiskas konkurences atjaunošanu, Komisija ir pārkāpusi Regulas 4064/89 8. panta 2. punktu. Visbeidzot, prasītāja norāda uz Apstrīdētā lēmuma pamatojuma trūkumu attiecībā uz šīs saistības ietekmi uz tirgus struktūru pašreizējos apstākļos.

---

(1)  OV L 125., 28.04.2004., 54. lpp.

(2)  Padomes Regula (EEK) Nr. 4064/89 (1989. gada 21. decembris) par uzņēmumu koncentrācijas kontroli (OV 1990., L 257, 13. lpp.)

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/34 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/34

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Paola Staboli iesniedza 2004. gada 9. jūlijā

(Lieta T-281/04)

(2004/C 262/65)

tiesvedības valoda – franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 9. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Paola Staboli, ar dzīvesvietu Saint-Gilles (Beļģija), kuru pārstāv Lucas Vogel, advokāts.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt iecēlējinstitūcijas 2004. gada 12. marta un 2004. gada 6. aprīļa lēmumus, ar ko noraida prasītājas 2003. gada 29. augusta sūdzību, kurā tā iebilda pret 2003. gada 9. maija lēmumu, ar ko iecēlējinstitūcija prasītājas dalību divās konferencēs, kuras notika Melburnā un Pērtā (Perth) laika posmā no 2003. gada 26. jūnija līdz 5. jūlijam, atteicās atzīt par mācībām, kā arī šim nolūkam atteicās piešķirt viņai mācību atvaļinājumu; |
| --- | --- |

—

atcelt iecēlējinstitūcijas 2004. gada 12. marta un 2004. gada 6. aprīļa lēmumus, ar ko noraida prasītājas 2003. gada 29. augusta sūdzību, kurā tā iebilda pret 2003. gada 9. maija lēmumu, ar ko iecēlējinstitūcija prasītājas dalību divās konferencēs, kuras notika Melburnā un Pērtā (Perth) laika posmā no 2003. gada 26. jūnija līdz 5. jūlijam, atteicās atzīt par mācībām, kā arī šim nolūkam atteicās piešķirt viņai mācību atvaļinājumu;

| — | ciktāl nepieciešams, atcelt minēto 2003. gada 9. maija lēmumu, ko pieņēmis Komisijas Tulkošanas dienesta ģenerāldirektors; |
| --- | --- |

—

ciktāl nepieciešams, atcelt minēto 2003. gada 9. maija lēmumu, ko pieņēmis Komisijas Tulkošanas dienesta ģenerāldirektors;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt kaitējumu un procentus 5 000 eiro apmērā; |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt kaitējumu un procentus 5 000 eiro apmērā;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja iebilst pret iecēlējinstitūcijas lēmumu noraidīt viņas lūgumu piešķirt mācību atvaļinājumu, kas iesniegts nolūkā kā referentei piedalīties konferencēs, kas notika Melburnā un Pērtā laika posmā no 2003. gada 26. jūnija līdz 5. jūlijam.

Savu prasījumu pamatojumam prasītāja norāda, ka

| — | ir pārkāpta Civildienesta noteikumu 24. panta trešā daļa, Komisāru kolēģijas 2002. gada 7. maija lēmums, un jo īpaši tā 1., 2. un 3. pants, kā arī lēmums par prasītājas izglītības kartes apstiprināšanu 2003. gadam, ciktāl tajā ir noraidīts minētais lūgums piešķirt mācību atvaļinājumu, pamatojoties uz to, ka jautājums ir tikai par darbību, kas skar personisko izaugsmi, kaut arī, no vienas puses, prasītājas izglītības kartē 2003. gadam bija noteikta norāde uz mācībām un turklāt viens no ierēdņu pastāvīgās izglītības mērķiem ir tieši nodrošināt viņu personisko izaugsmi un veicināt to, ka viņi Komisijā sasniedz augstu un izcilu līmeni; |
| --- | --- |

—

ir pārkāpta Civildienesta noteikumu 24. panta trešā daļa, Komisāru kolēģijas 2002. gada 7. maija lēmums, un jo īpaši tā 1., 2. un 3. pants, kā arī lēmums par prasītājas izglītības kartes apstiprināšanu 2003. gadam, ciktāl tajā ir noraidīts minētais lūgums piešķirt mācību atvaļinājumu, pamatojoties uz to, ka jautājums ir tikai par darbību, kas skar personisko izaugsmi, kaut arī, no vienas puses, prasītājas izglītības kartē 2003. gadam bija noteikta norāde uz mācībām un turklāt viens no ierēdņu pastāvīgās izglītības mērķiem ir tieši nodrošināt viņu personisko izaugsmi un veicināt to, ka viņi Komisijā sasniedz augstu un izcilu līmeni;

| — | ir pārkāpts nediskriminācijas princips, kā arī ir pieļauta būtiska kļūda vērtējumā, ciktāl iecēlējinstitūcija atsakās atzīt, ka minētajās konferencēs aplūkotā tēma (literatūra viduslaikos un, konkrētāk, Dantes darbi) attiecas uz prasītājas nepārtraukto izglītību, jo šai tēmai ir tieša saistība ar viņas darbību tulkošanas dienestā; turklāt citiem ierēdņiem tiek regulāri piešķirti mācību atvaļinājumi līdzīgai darbībai. |
| --- | --- |

—

ir pārkāpts nediskriminācijas princips, kā arī ir pieļauta būtiska kļūda vērtējumā, ciktāl iecēlējinstitūcija atsakās atzīt, ka minētajās konferencēs aplūkotā tēma (literatūra viduslaikos un, konkrētāk, Dantes darbi) attiecas uz prasītājas nepārtraukto izglītību, jo šai tēmai ir tieša saistība ar viņas darbību tulkošanas dienestā; turklāt citiem ierēdņiem tiek regulāri piešķirti mācību atvaļinājumi līdzīgai darbībai.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/34 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/34

---

Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Georgia Pacific S.A.R.L. iesniedza 2004. gada 9. jūlijā

(Lieta T-283/04)

(2004/C 262/66)

tiesvedības valoda - franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 9. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Georgia Pacific S.A.R.L., Luksemburga, kuru pārstāv Rebecca Delorey, avocat.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt un grozīt ITSB Apelāciju pirmās padomes lēmumu, ar kuru tika atzīts, ka preču zīmei Nr. 2 101 277 nav atšķirtspējas attiecībā uz “papīra ruļļiem mājturības vajadzībām, papīra dvieļiem, papīra roku dvieļiem” visā Kopienā saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, un, lemjot no jauna, pasludināt, ka atteiktā preču zīme ir atšķirtspējīga. |
| --- | --- |

—

atcelt un grozīt ITSB Apelāciju pirmās padomes lēmumu, ar kuru tika atzīts, ka preču zīmei Nr. 2 101 277 nav atšķirtspējas attiecībā uz “papīra ruļļiem mājturības vajadzībām, papīra dvieļiem, papīra roku dvieļiem” visā Kopienā saskaņā ar Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu, un, lemjot no jauna, pasludināt, ka atteiktā preču zīme ir atšķirtspējīga.

Pamati un galvenie argumenti

| Attiecīgā Kopienas preču zīme: | Telpiska preču zīme, kas attēlota papīra dvieļu motīva formā. |
| --- | --- |
| Preces vai pakalpojumi: | Preces, kas ietilpst 16. klasē (papīra ruļļi mājturības vajadzībām, papīra dvieļi, papīra roku dvieļi) – reģistrācijas pieteikums Nr. 2 101 277. |
| Apelāciju padomē apstrīdētais lēmums: | Pārbaudītāja lēmums par reģistrācijas atteikumu. |
| Apelāciju padomes lēmums: | Noraidīt apelāciju. |
| Izvirzītie pamati: | apstrīdētais lēmums pārkāpj Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta noteikumus;
  apzīmējums ir attēlojams grafiski Regulas 4. panta un 7. panta, 1. punkta, a) apakšpunkta izpratnē;
  apzīmējums nav ne aprakstošs, ne parasts, un nesastāv arī no formas, kura atkarīga no pašas preces īpašībām;
  apzīmējumam piemīt atšķirtspēja, kas ir pietiekama, lai atbilstu Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta prasībām. |

Attiecīgā Kopienas preču zīme:

Telpiska preču zīme, kas attēlota papīra dvieļu motīva formā.

Preces vai pakalpojumi:

Preces, kas ietilpst 16. klasē (papīra ruļļi mājturības vajadzībām, papīra dvieļi, papīra roku dvieļi) – reģistrācijas pieteikums Nr. 2 101 277.

Apelāciju padomē apstrīdētais lēmums:

Pārbaudītāja lēmums par reģistrācijas atteikumu.

Apelāciju padomes lēmums:

Noraidīt apelāciju.

Izvirzītie pamati:

apstrīdētais lēmums pārkāpj Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta noteikumus;

apzīmējums ir attēlojams grafiski Regulas 4. panta un 7. panta, 1. punkta, a) apakšpunkta izpratnē;

apzīmējums nav ne aprakstošs, ne parasts, un nesastāv arī no formas, kura atkarīga no pašas preces īpašībām;

apzīmējumam piemīt atšķirtspēja, kas ir pietiekama, lai atbilstu Regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunkta prasībām.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/35 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/35

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Michel Andrieu iesniedza 2004. gada 13. jūlijā

(Lieta T-285/04)

(2004/C 262/67)

tiesvedības valoda – franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 13. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Michel Andrieu, ar dzīvesvietu Saint-Mandé (Francija), kuru pārstāv Stéphane Rodrigues un Yola Minatchy, advokāti, kas norādījuši adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt iecēlējinstitūcijas (AIPN) 2004. gada 30. marta lēmumu, atbildot uz prasītāja sūdzību; tāpat atcelt ziņojumu par karjeras attīstību attiecībā uz viņu par laika posmu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim; |
| --- | --- |

—

atcelt iecēlējinstitūcijas (AIPN) 2004. gada 30. marta lēmumu, atbildot uz prasītāja sūdzību; tāpat atcelt ziņojumu par karjeras attīstību attiecībā uz viņu par laika posmu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim;

| — | saukt pie ārpuslīgumiskās atbildības Eiropas Kopienu, kas izdevusi apstrīdēto lēmumu un kas vainojama tajā, ka ziņojums par prasītāja karjeras attīstību tika sagatavots ar novēlošanos; |
| --- | --- |

—

saukt pie ārpuslīgumiskās atbildības Eiropas Kopienu, kas izdevusi apstrīdēto lēmumu un kas vainojama tajā, ka ziņojums par prasītāja karjeras attīstību tika sagatavots ar novēlošanos;

| — | piešķirt prasītājam kaitējuma atlīdzību ar procentiem sakarā ar profesionālo, materiālo un morālo kaitējumu, kura kopsumma noteikta 64 468 eiro apmērā, to skaitā viens eiro ir simboliska atlīdzība par morālo aizskārumu; |
| --- | --- |

—

piešķirt prasītājam kaitējuma atlīdzību ar procentiem sakarā ar profesionālo, materiālo un morālo kaitējumu, kura kopsumma noteikta 64 468 eiro apmērā, to skaitā viens eiro ir simboliska atlīdzība par morālo aizskārumu;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt visus izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt visus izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šī prasība ir celta pret Komisijas personāla un administrācijas direktora 2004. gada 31. marta lēmumu, ar ko noraida prasītāja iesniegto sūdzību, sagatavojot ziņojumu par viņa karjeras attīstību par laika posmu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim (2001.-2002. gada ziņojums par karjeras attīstību).

Prasītājs apstrīd šī lēmuma likumību, kā arī 2001.-2002. gada ziņojuma par karjeras attīstību likumību, uz ko balstās minētais lēmums.

Savu prasījumu pamatojumam prasītājs norāda, ka

| — | ir pārkāptas tiesības uz aizstāvēšanos, jo prasītāja personas lietā nav ietverti daži vērtēšanas dokumenti, tie ir daļēji reģistrēti automatizētajā sistēmā “SYSPER2”, un nav iespējams identificēt ziņojumu par karjeras attīstību, kas ņemams vērā; |
| --- | --- |

—

ir pārkāptas tiesības uz aizstāvēšanos, jo prasītāja personas lietā nav ietverti daži vērtēšanas dokumenti, tie ir daļēji reģistrēti automatizētajā sistēmā “SYSPER2”, un nav iespējams identificēt ziņojumu par karjeras attīstību, kas ņemams vērā;

| — | ir pārkāptas procesuālās garantijas, jo īpaši sakarā ar interešu konfliktu, kādā ir vērtētājs un persona, kas apstiprināja vērtējumu; tāpat [prasītājs norāda, ka] ir pārkāpti daži noteikumi par Civildienesta noteikumu 43. un 45. panta piemērošanu; |
| --- | --- |

—

ir pārkāptas procesuālās garantijas, jo īpaši sakarā ar interešu konfliktu, kādā ir vērtētājs un persona, kas apstiprināja vērtējumu; tāpat [prasītājs norāda, ka] ir pārkāpti daži noteikumi par Civildienesta noteikumu 43. un 45. panta piemērošanu;

| — | ir pieļauta būtiska kļūda vērtējumā; |
| --- | --- |

—

ir pieļauta būtiska kļūda vērtējumā;

| — | nav ievērots pienākums tiesību aktiem norādīt pamatojumu. |
| --- | --- |

—

nav ievērots pienākums tiesību aktiem norādīt pamatojumu.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/35 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/35

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Tiesu, ko Dimitra Lantzoni iesniedza 2004. gada 15. jūlijā

(Lieta T-289/04)

(2004/C 262/68)

tiesvedības valoda – franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 15. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Tiesu, ko cēla Dimitra Lantzoni, ar dzīvesvietu Übersyren (Luksemburga), kuru pārstāv Clara Marhuenda, advokāte, kas norādījusi adresi Luksemburgā.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt atbildētājas lēmumu, kas nosūtīts prasītājai 2003. gada 7. oktobrī un ar ko noraida prasītājas apstrīdētos punktus paaugstināšanai amatā par 1999./2000. gadu un paaugstināšanai amatā par 2001. gadu; |
| --- | --- |

—

atcelt atbildētājas lēmumu, kas nosūtīts prasītājai 2003. gada 7. oktobrī un ar ko noraida prasītājas apstrīdētos punktus paaugstināšanai amatā par 1999./2000. gadu un paaugstināšanai amatā par 2001. gadu;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt visus izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt visus izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

2002. gada 5. februārī prasītāja, Eiropas Kopienu Tiesas ierēdne, saņēma lēmumu nepiešķirt viņai nevienu paaugstināšanas punktu par 1999. un 2000. gadu. 2003. gada 16. janvārī prasītājai arī tika paziņots, ka viņai ir piešķirts viens paaugstināšanas punkts par 2001. gadu. Viņa apstrīdēja šo lēmumu un vēlāk apstrīdēja arī lēmumu nepiešķirt viņai nevienu punktu par 1999. un 2000. gadu. Prasītājas pieteikums attiecībā uz 1999. un 2000. gadu tika noraidīts kā novēlojies un attiecībā uz 2001. gadu – kā nepamatots.

Šīs prasības pamatojumam prasītāja norāda, ka apstrīdētie lēmumi par punktiem ir pretrunā Tiesas 2000. gada 18. oktobra lēmumam par šīs sistēmas izveidi, jo punktu piešķiršana [un nepiešķiršana] nav notikusi, pamatojoties uz novērtējuma ziņojumiem par viņu, un piešķirtie punkti nekādi neatbilst minētajiem ziņojumiem. Attiecībā uz pieteikuma par punktu nepiešķiršanu par 1999. un 2000. gadu noraidīšanu sakarā ar novēlošanos, prasītāja norāda, ka, tā kā viņa varēja iepazīties ar novērtējuma ziņojumu par 1999./2000. gadu ar nokavēšanos par gandrīz diviem gadiem, tad viņai nebija iespējas laikus iepazīties ar kļūdām, kuru dēļ punkti netika piešķirti. Kā norāda prasītāja, tiesiskās drošības princips attiecībā uz minēto paaugstināšanu būtu pilnībā ievērots, ja viņai ļautu apstrīdēt lēmumu nepiešķirt punktus par šiem diviem gadiem, jo saņemto punktu skaits nenozīmē automātisku paaugstināšanu.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/36 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/36

---

Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko Miguel Teixeira Gaspar, Pedro Paixão Telhada, Ricardo Jorge da Silva Seara Pinto de Amorim un Fernando Miguel Santos Ribeiro iesniedza 2004. gada 21. jūlijā

(Lieta T-290/04)

(2004/C 262/69)

tiesvedības valoda – portugāļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 21. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Miguel Teixeira Gaspar, Pedro Paixão Telhada, Ricardo Jorge da Silva Seara Pinto de Amorim un Fernando Miguel Santos Ribeiron, ar dzīvesvietu Paredē un Brandoā (Portugāle), kurus pārstāv Ana Clara Santos un Inês Alves Guerra, advokātes.

Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2004. gada 17. marta lēmumu lietā R 0682/2001-4, kas prasītajiem paziņots 2004. gada 18. maijā. |
| --- | --- |

—

atcelt ITSB Apelāciju ceturtās padomes 2004. gada 17. marta lēmumu lietā R 0682/2001-4, kas prasītajiem paziņots 2004. gada 18. maijā.

Pamati un galvenie argumenti

| Kopienas preču zīmes pieteicējs: | João Pedro Lamúrias Escoval |
| --- | --- |
| Attiecīgā Kopienas preču zīme: | Grafiskā preču zīme “MOONSPELL” – pieteikums Nr. 483438 41. preču un pakalpojumu klasē (mūzikas grupa) |
| Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: | Prasītāji |
| Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: | Vārdiskā preču zīme “MOONSPELL”, ko izmanto prasītāji 41. preču un pakalpojumu klasē (mūzikas grupa) |
| Iebildumu nodaļas lēmums: | Iebildumu noraidīt |
| Apelāciju padomes lēmums: | Apelāciju noraidīt |
| Izvirzītie pamati: | Regulas Nr. 40/94 (1). 8. panta 1. punkta, 2. punkta c) apakšpunkta un 4. punkta un 75. un 76. panta pārkāpums. Plaši pazīstama preču zīme, ko prasītāji izmanto attiecīgā reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas laikā. Nevērīga prasītāju iesniegto pierādījumu vērtēšana. |

Kopienas preču zīmes pieteicējs:

João Pedro Lamúrias Escoval

Attiecīgā Kopienas preču zīme:

Grafiskā preču zīme “MOONSPELL” – pieteikums Nr. 483438 41. preču un pakalpojumu klasē (mūzikas grupa)

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

Prasītāji

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

Vārdiskā preču zīme “MOONSPELL”, ko izmanto prasītāji 41. preču un pakalpojumu klasē (mūzikas grupa)

Iebildumu nodaļas lēmums:

Iebildumu noraidīt

Apelāciju padomes lēmums:

Apelāciju noraidīt

Izvirzītie pamati:

Regulas Nr. 40/94 (1). 8. panta 1. punkta, 2. punkta c) apakšpunkta un 4. punkta un 75. un 76. panta pārkāpums. Plaši pazīstama preču zīme, ko prasītāji izmanto attiecīgā reģistrācijas pieteikuma iesniegšanas laikā. Nevērīga prasītāju iesniegto pierādījumu vērtēšana.

---

(1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmēm (OV L 11, 1994., 1. lpp.).

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/37 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/37

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Guy Tachelet iesniedza 2004. gada 9. jūlijā

(Lieta T-293/04)

(2004/C 262/70)

tiesvedības valoda: franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 9. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Guy Tachelet ar dzīvesvietu Rijmenam (Beļģija), kuru pārstāv Nicolas Lhöest, advokāts, kurš norādīja dzīvesvietu Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt iecēlējinstitūcijas (AIPN) 2004. gada 12. februāra lēmumu un atzīt to, ka:






  — | pieņemot viņu darbā, Komisija nav piešķīrusi prasītajam papildus punktus par 48 mēnešu darba stāžu pakāpē; |
| --- | --- | --- |

—

atcelt iecēlējinstitūcijas (AIPN) 2004. gada 12. februāra lēmumu un atzīt to, ka:

—

pieņemot viņu darbā, Komisija nav piešķīrusi prasītajam papildus punktus par 48 mēnešu darba stāžu pakāpē;

| — | Komisija nav atainojusi prasītāja karjeru pakāpē pirms viņa iecelšanas B3 pakāpē datuma un nav piešķīrusi viņam šajā gadījumā paaugstinājumu B2 pakāpē (tagad B*8); |
| --- | --- |

—

Komisija nav atainojusi prasītāja karjeru pakāpē pirms viņa iecelšanas B3 pakāpē datuma un nav piešķīrusi viņam šajā gadījumā paaugstinājumu B2 pakāpē (tagad B*8);

| — | Komisija nav uzsākusi nopelnu salīdzinošo pārbaudi, lai veiktu paaugstināšanu, saskaņā ar kuru prasītājs būtu bijis jāpaaugstina B3 pakāpē; |
| --- | --- |

—

Komisija nav uzsākusi nopelnu salīdzinošo pārbaudi, lai veiktu paaugstināšanu, saskaņā ar kuru prasītājs būtu bijis jāpaaugstina B3 pakāpē;

| — | atcelt iecēlējinstitūcijas 2004. gada 16. marta lēmumu par prasītāja sūdzības noraidīšanu (R/714/03); |
| --- | --- |

—

atcelt iecēlējinstitūcijas 2004. gada 16. marta lēmumu par prasītāja sūdzības noraidīšanu (R/714/03);

| — | piespriest atbildētajai samaksāt kompensāciju, kas pagaidām ir fiksēta EUR 125 000 apmērā, gadījumā, ja, kas nav izslēgts, nav iespējams atainot prasītāja karjeru saistībā ar paaugstināšanu pakāpē; |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētajai samaksāt kompensāciju, kas pagaidām ir fiksēta EUR 125 000 apmērā, gadījumā, ja, kas nav izslēgts, nav iespējams atainot prasītāja karjeru saistībā ar paaugstināšanu pakāpē;

| — | piespriest atbildētājai segt visus izdevumus šajā instancē. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai segt visus izdevumus šajā instancē.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājs, kurš uz pieņemšanas darbā brīdi 1995. gada oktobrī ir iecelts B5 3. pakāpē, apstrīd iecēlējinstitūcijas (AIPN) lēmumu, ar kuru noteikta klasifikācija, tās pārskatīšanas laikā, B4 2. pakāpē, un nevis B4 3. pakāpē, netika veikta viņa karjeras atainošana un kurā netika veikta salīdzinošo nopelnu pārbaude, lai veiktu paaugstināšanu, pamatojoties uz kuru, prasītājs būtu paaugstināms B3 kategorijā.

Savas prasības atbalstam prasītājs norāda uz:

| — | kas attiecas uz darba stāžu no nodarbināšanas datuma, Komisijas 1973. gada 6. jūnija un 1983. gada 1. septembra lēmumu pārkāpumu attiecībā uz kritērijiem, kurus piemēro, nosakot kategoriju un pakāpi nodarbināšanas laikā, Civildienesta noteikumu 5. panta 3. punkta pārkāpumu un vienādas attieksmes principa pārkāpumu, un pienākuma sniegt nepieciešamo pamatojumu lēmuma pieņemšanai nepildīšanu; |
| --- | --- |

—

kas attiecas uz darba stāžu no nodarbināšanas datuma, Komisijas 1973. gada 6. jūnija un 1983. gada 1. septembra lēmumu pārkāpumu attiecībā uz kritērijiem, kurus piemēro, nosakot kategoriju un pakāpi nodarbināšanas laikā, Civildienesta noteikumu 5. panta 3. punkta pārkāpumu un vienādas attieksmes principa pārkāpumu, un pienākuma sniegt nepieciešamo pamatojumu lēmuma pieņemšanai nepildīšanu;

| — | kas attiecas uz atteikumu veikt karjeras atainošanu, Civildienesta noteikumu 5. panta 3. punkta un 45. panta pārkāpumu. |
| --- | --- |

—

kas attiecas uz atteikumu veikt karjeras atainošanu, Civildienesta noteikumu 5. panta 3. punkta un 45. panta pārkāpumu.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/37 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/37

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Internationaler Hilfsfonds e.V. (Starptautiskais palīdzības fonds) iesniedza 2004. gada 23. jūlijā

(Lieta T-294/04)

(2004/C 262/71)

tiesvedības valoda - vācu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 23. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Internationaler Hilfsfonds e.V., Rosbach (Vācija), kuru pārstāv H. Kaltenecker, advokāts.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | Piespriest atbildētājai izmaksāt prasītājai 54.037,00 EUR sakarā ar materiāliem zaudējumiem, kas prasītājai radušies sakarā ar Komisijas darbinieku rīcību, kas nav savienojama ar dienesta pienākumiem, kā arī atlīdzināt procesa un prasītājas izdevumus. |
| --- | --- |

—

Piespriest atbildētājai izmaksāt prasītājai 54.037,00 EUR sakarā ar materiāliem zaudējumiem, kas prasītājai radušies sakarā ar Komisijas darbinieku rīcību, kas nav savienojama ar dienesta pienākumiem, kā arī atlīdzināt procesa un prasītājas izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja ir vācu nevalstiskā organizācija, kas darbojas humanitārajā jomā.

Prasītāja norāda, ka Tiesa lietā T-321/01 (1) attiecībā uz divu prasītājas līdzfinansēšanas iesniegumu noraidīšanu ir atzinusi Komisijas rīcību par kļūdainu un atcēlusi attiecīgo Komisijas lēmumu. Prasītāja apgalvo, ka pirmstiesas procesā pie Eiropas Ombudsmeņa viņai ir radušās ievērojamas izmaksas, un iespēju tās atlīdzināt tiesvedības T-321/01 ietvaros Tiesa nav atzinusi, atsaucoties uz Eiropas Kopienu Tiesas Reglamentu. Līdz ar to vienīgā prasītājas iespēja ir prasība pret Komisiju, balstoties uz dienesta atbildību, saskaņā ar EK līguma 288. pantu.

---

(1)  2003. gada 18. septembra spriedums lietā T-321/01 Internationaler Hilfsfonds / Komisija, Krājumā vēl nav publicēts.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/38 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/38

---

Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Salvador Contreras Gila, José Ramiro López un Antonio Ramiro López iesniedza 2004. gada 22. jūlijā

(Lieta T-296/04)

(2004/C 262/72)

tiesvedības valoda - spāņu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 22. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Saveinības Padomi, ko cēla Salvador Contreras Gila, José Ramiro López un Antonio Ramiro López ar dzīvesvietu Haenā (Spānija), kurus pārstāv José Francisco Vázquez Medina, advokāts, Haenas advokātu kolēģijas loceklis.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atzīt par ipso iure spēkā neesošu Padomes Regulas Nr. 864/04 (EK) 1. panta 7. punktu; |
| --- | --- |

—

atzīt par ipso iure spēkā neesošu Padomes Regulas Nr. 864/04 (EK) 1. panta 7. punktu;

| — | atlikt lēmuma par izdevumiem pieņemšanu. |
| --- | --- |

—

atlikt lēmuma par izdevumiem pieņemšanu.

Pamati un galvenie argumenti

Savu prasījumu pamatojumam prasītāji apgalvo, ka ir ticis pārkāpts tiesiskās paļāvības un līdz ar to – arī tiesiskās drošības princips, ka arī tiesību teorijas princips, ka valsts pārvalde nevar rīkoties pretrunā ar saviem aktiem, jo, tā kā apstrīdētais noteikums, lai noteiktu tiešo atbalstu ražotājiem, tikai attiecībā uz olīveļļu kā atsauces periodu izmanto 1999./2000., 2000./2001., 2001./2002. un 2002./ 2003. gada sezonas, zemniekiem, kas saskaņā ar Regulas Nr. 2366/98 noteikumiem veica olīvkoku stādīšanu 1997. un 1998. gadā, nebūs tikpat kā nekādu tiesību uz paredzēto palīdzību, jo minētajās sezonās raža bija niecīga, ņemot vērā to, ka olīvkokiem nepieciešami vismaz astoņi gadi, lai tie sasniegtu pilnu ražotspēju.

Prasītāji arī apgalvo, ka pārkāpts nediskriminācijas princips, tā kā citās dalībvalstīs, kā Portugālē, ir atļauti fondi, kas domāti jaunu olīvaudžu ražošanas palielināšanai.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/38 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/38

---

Prasība pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Padomi, ko EFKON AG iesniedza 2004. gada 21. jūlijā

(Lieta T-298/04)

(2004/C 262/73)

tiesvedības valoda - vācu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 21. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Parlamentu un Eiropas Padomi, ko cēla EFKON AG, Graz - Andritz (Austrija), kuru pārstāv Georg Zanger, advokāts.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu Nr. 2004/52/EK (1); |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu Nr. 2004/52/EK (1);

| — | alternatīvi, atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas Nr. 2004/52/EK 2. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktu, kā arī 3. punktu un 6. punktu; |
| --- | --- |

—

alternatīvi, atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvas Nr. 2004/52/EK 2. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktu, kā arī 3. punktu un 6. punktu;

| — | alternatīvi, pieļaut prasītāja izmantotās tehnoloģijas (aktīvā infrasarkanā) lietošanu, ieviešot elektroniskās ceļa nodokļa sistēmas; |
| --- | --- |

—

alternatīvi, pieļaut prasītāja izmantotās tehnoloģijas (aktīvā infrasarkanā) lietošanu, ieviešot elektroniskās ceļa nodokļa sistēmas;

| — | piespriest atbildētājiem atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājiem atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja prasa atcelt Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu Nr. 2004/52/EK. Viņa apgalvo, ka apstrīdētā Direktīva pretēji tiesību aktu tehnoloģiskās neitralitātes principam noteiktas tehnoloģijas padara saistošas. Līdz ar to tirgus nosacījumi tiek veidoti par labu Direktīvā noteiktajām tehnoloģijām un pārkāpts Kopienas konkurences princips. Tādējādi Prasītāja ar savu tehnoloģiju (divvirzienu lielātruma aktīvā infrasarkanā komunikāciju tehnoloģija) būtu izslēgta no ceļa nodokļa sistēmu tirgus.

Tālāk prasītājs atzīmē, ka Direktīva nesasniedz paredzēto mērķi – izveidot sadarbspēju starp dalībvalstu ceļa nodokļa elektroniskajām sistēmām, un vienlaicīgi traucē sadarbību starp dalībvalstīm, kas ir subsidiaritātes principa pārkāpums. Tālāk prasītāja likumdošanas procesā nav piedalījusies, kā rezultātā tika pārkāptas tās tiesības būt uzklausītai, un to diskriminē tiesību akts mikroviļņu industrijas jomā. Eiropas likumdevēja radītie tirgus nosacījumi prasītāju ierobežo EK līgumā noteikto pamatbrīvību realizēšanā.

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva Nr. 2004/52/EK par elektronisko ceļa nodokļa sistēmu sadarbspēju Kopienā (OV L 166, 124. lpp.)

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/39 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/39

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko easyJet Airline Company Limited iesniedza 2004. gada 15. jūlijā

(Lieta T-300/04)

(2004/C 262/74)

Tiesvedības valoda: angļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 15. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla easyJet Airline Company Limited, Luton (Apvienotā Karaliste), kuru pārstāv J. Cook un L. Mills, Solicitors.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt 2004. gada 7. aprīļa Komisijas lēmumu saistībā ar procesu atbilstoši EK Līguma 81. pantam (Lieta COMP/38.284/D2 Societé Air France/Alitalia Linee Aeree Italiane S.p.A.); |
| --- | --- |

—

atcelt 2004. gada 7. aprīļa Komisijas lēmumu saistībā ar procesu atbilstoši EK Līguma 81. pantam (Lieta COMP/38.284/D2 Societé Air France/Alitalia Linee Aeree Italiane S.p.A.);

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisija atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisija atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Ar apstrīdēto lēmumu Komisija paziņoja, ka EK līguma 81. panta 1. punkta noteikumi nav piemērojami sadarbības līgumam starp aviosabiedrībām Air France un Alitalia laika periodā no 2001. gada 12. novembra līdz 2007. gada 11. novembrim, ar nosacījumu, ka tiek izpildītas apņemšanās, uz kurām ir norādīts lēmuma pielikumā.

Prasītāja, kas pati ir aviosabiedrība, vēlas panākt lēmuma atcelšanu. Tā apgalvo, ka sadarbības līgums ir pušu darbības apvienošana maršrutos starp Franciju un Itāliju, un kā tāds bija jānovērtē atbilstoši Padomes Regulai 4064/89 (1). Tālāk tā apgalvo, ka Komisija nepareizi nodefinēja atbilstošos tirgus, neņemot vērā līguma pušu pozīciju kā lidostu pakalpojumu pircējus, un kļūdaini secinot, ka divas Parīzes lidostas ir savstarpēji aizvietojamas un ka zemo izmaksu pārvadātāji nav derīga alternatīva pasažieriem, kam ir svarīgi noteikti lidojumu laiki (“time-sensitive”), kas izmanto maršrutus starp Franciju un Itāliju.

Prasītāja arī uzskata, ka Komisija nepareizi piemēroja EK līguma 81. panta 1. punktu, veicot neatbilstošu novērtējumu potenciālai konkurencei starp līguma pusēm, nenovērtējot precīzi, vai šis līgums atbilst četriem šī panta nosacījumiem un pamatojot savus secinājumus ar acīmredzamām juridiskām un novērtēšanas kļūdām. Saistībā ar apņemšanos, kas ir pievienotas lēmuma pielikumā, prasītāja apgalvo, kas Komisija pienācīgi nenovērtēja to efektivitāti un to, vai tās ir pietiekamas, lai atjaunotu konkurenci. Nobeigumā prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā lēmuma nav pienācīga pamatojuma, kādēļ Komisija neņēma vērā pušu dominējošo stāvokli jebkurā tirgū un EK līguma 82. panta piemērojamību šim līgumam.

---

(1)  1989. gada 21. decembra Padomes Regula (EEK) Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli / OV L 257/90, 13. lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/39 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/39

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Clearstream Banking Aktiengesellschaft un Clearstream Internationat société anonyme Luxembourg iesniedza 2004. gada 28. jūlijā

(Lieta T-301/04)

(2004/C 262/75)

tiesvedības valoda - vācu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 28. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Clearstream Banking Aktiengesellschaft, Frankfurte pie Mainas (Vācija) un Clearstream Internationat société anonyme Luxembourg, Luksemburga, kuras pārstāv Horst Satzky un Bernhard M. Maasen, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt uz prasītājiem attiecināto Komisijas 2004. gada 2. jūnija lēmumu lietā Nr. COMP/38.096 šādās daļās: (i) konstatējums par dominējošā stāvokļa tirgū ļaunprātīgu izmantošanu; un (ii) pienākums atturēties no darbības; |
| --- | --- |

—

atcelt uz prasītājiem attiecināto Komisijas 2004. gada 2. jūnija lēmumu lietā Nr. COMP/38.096 šādās daļās: (i) konstatējums par dominējošā stāvokļa tirgū ļaunprātīgu izmantošanu; un (ii) pienākums atturēties no darbības;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Apstrīdētajā lēmumā Komisija prasītājām pārmet to, ka viņas ir pārkāpušas EKL 82. pantu. Pēc Komisijas uzskata, prasītājas ir ļaunprātīgi izmantojušas savu dominējošo stāvokli tirgū tādējādi, ka viņas gandrīz divu gadu garumā ir atteikušās sniegt Euroclean Bank S.A. (turpmāk tekstā - “EB”) tā saukto primāro klīringu un norēķinu pakalpojumus rīkojumus vācu vārda akcijām, un vairāk nekā piecus gadus, sniedzot primārā klīringa un norēķina pakalpojumus, ir diskriminējusi EB attiecība uz šo pakalpojumu cenām.

Prasītājas šo pārmetumu apstrīd un prasa lēmumu atcelt. Prasītāju galvenais iebildums ir vērsts pret Komisijas pieņēmumu, ka Clearstream Banking AG (turpmāk tekstā - “CB”) attiecīga tirgū ieņem dominējošo stāvokli.

Prasītājas apgalvo, ka sarunas starp CB un NE attiecībā uz darījumu ar vācu vārda akcijām norisa ilga nevis divus gadus, bet ilgākais deviņus mēnešus. Šī laika posma ilgums bija EB un nevis CB ziņā. CB nav bijusi interese vai nodoms liegt EB tos pakalpojumus, ko tā sniedza citiem klientiem.

Tālāk prasītājas norāda, ka sarunās nevarēja neņemt vērā to, ka darījumu ar vācu vārda akcijām norisei attiecībā uz pakalpojumu apmaiņu starp CB un EB nav bijis nekādas nozīmes. Nosakot savu cenu, prasītāji vadījās no principa par vienādu attieksmi pret vienādiem klientiem. EB nav salīdzināma ar to klientu grupu, uz ko norādījusi Komisija savu pārmetumu attiecībā uz diskrimināciju pamatošanai.

Bez tam prasītājas norāda, ka Komisija nekad nav apgalvojusi, ka Clerstream International S.A. Luxembourg (turpmāk tekstā - “CI”) ir dominējošu stāvokli ieņemošs uzņēmums. Jau tādēļ vien tā nevarēja ļaunprātīgi izmantot dominējošo stāvokli tirgū. Turklāt lēmumā norobežot attiecīgo tirgu nav nepieciešams. Prasītājas uzskata, ka Komisijas veiktā izšķiršana starp “primārajiem” un “sekundārajiem” pakalpojumiem saistībā ar darījumu norisi ir objektīvi nepamatota un pat pretrunīga. Klīringa un norēķinu pakalpojumiem pastāv tikai viens attiecīgs tirgus. Šajā kopējā klīringa un norēķinu pakalpojumu tirgū CB nav dominējošā stāvokļa. Tādējādi EKL 82. pants neattiecas nedz uz CB, nedz arī uz CI. Lēmums ir atceļams dēļ tā vien, ka tajā nepareizi noteikts tirgus, no kā izriet arī kļūdaina dominējošā stāvokļa noteikšana.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/40 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/40

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Maison de l'Europe Avignon Méditerranée iesniedza 2004. gada 26. jūlijā

(Lieta T-302/04)

(2004/C 262/76)

tiesvedības valoda - franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 26. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla apvienība Maison de l'Europe Avignon Méditerranée, Avignon (Francija), kuru pārstāv François Martineau, avocat.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | piespriest Komisijai samaksāt kopējo summu 394.066,76 eiro apmērā sakarā ar tās finansiālo saistību neizpildi pret Maison de l'Europe Avignon Méditerranée; |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai samaksāt kopējo summu 394.066,76 eiro apmērā sakarā ar tās finansiālo saistību neizpildi pret Maison de l'Europe Avignon Méditerranée;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt visus atlīdzināmos izdevumus, kuru kopējā summa ir noteikta 10 000 eiro apmērā. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt visus atlīdzināmos izdevumus, kuru kopējā summa ir noteikta 10 000 eiro apmērā.

Pamati un galvenie argumenti

Saskaņā ar prasītājas teikto, Komisija kopš 1996. gada ir jau neoficiāli atzinusi to, ka prasītāja ir izveidojusi Info Point Europe. Pēc prasītāja domām, formalizējot situāciju 2000. gadā prasītāja noslēdza līgumu ar Komisiju par Info Point Europe izveidi, tādējādi, pēc prasītājas domām, formalizējot situāciju. 2004. gadā Komisija denonsēja līgumu.

Ar šo prasību prasītāja vēlas panākt līgumsaistību izpildi no Komisijas puses, lai atgūtu maksājumus par no savas puses sniegtajiem pakalpojumiem Komisijas Eiropas informācijas starpniecības misijas ietvaros sniegtajiem pakalpojumiem kopš 1996. gada.

Saskaņā ar prasītājas teikto Komisija nav izpildījusi savas līgumsaistības un ir parādā vairākus nokavējuma procentu maksājumus, maksājumus par Avignon festivāla laikā sniegtajiem pakalpojumiem un centra uzturēšanas izdevumiem, kas ietver Eiropas dokumentāciju kopš 1996. gada.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/40 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/40

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko European Dynamics SA iesniedza 2004. gada 29. jūlijā

(Lieta T-303/04)

(2004/C 262/77)

tiesvedības valoda: angļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesai 2004. gada 29. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla European Dynamics SA, Atēnas, Grieķija, kuru pārstāv jurists S. Pappas.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas paziņojumu par Līguma piešķiršanu 2003/S249-221337 ESP-DIMA; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas paziņojumu par Līguma piešķiršanu 2003/S249-221337 ESP-DIMA;

| — | atcelt Komisijas uzaicinājumu uz konkursu PO/2003/192 (ESP-DIMA); |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas uzaicinājumu uz konkursu PO/2003/192 (ESP-DIMA);

| — | atcelt Komisijas 2004. gada 4. jūnija Lēmumu, ar kuru European Dynamic's konsorcija piedāvājums tiek atzīts tikai par otro labāko aiz pirmā veiksmīgā pretendenta; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2004. gada 4. jūnija Lēmumu, ar kuru European Dynamic's konsorcija piedāvājums tiek atzīts tikai par otro labāko aiz pirmā veiksmīgā pretendenta;

| — | atcelt Komisijas 2004. gada 14. jūlija Lēmumu, ar kuru tiek noraidītas prasītājas sūdzības par līguma piešķiršanu; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2004. gada 14. jūlija Lēmumu, ar kuru tiek noraidītas prasītājas sūdzības par līguma piešķiršanu;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt European Dynamic's izdevumus par juridiskajiem pakalpojumiem un citus izdevumus sakarā ar šo prasību. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt European Dynamic's izdevumus par juridiskajiem pakalpojumiem un citus izdevumus sakarā ar šo prasību.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja ir konsorcija sastāvdaļa, kas bija veiksmīgs pretendents konkursā par pakalpojumu sniegšanu attiecībā uz ESP 5. paketi (Lot), tīkla programmas (web applications). ESP 4. pakete, Datu/Informācijas vadības programmas, tika piešķirta citam konsorcijam.

Pēc prasītājas apgalvojuma, šajā prasībā apstrīdētais ESP-DIMA konkurss bija balstīts uz kļūdainu pieņēmumu, ka pakalpojumu sniegšana datu un informācijas vadībai ir jauns tirgus, un, ka ESP 4. paketes izmantošana ir pārsniegusi visas cerības. Prasītāja norāda, ka Komisija ir kļūdaini iedalījusi darbu ESP 4. paketē, kas pēc prasītājas apgalvojuma, faktiski ietilpa ESP 5. paketē. Prasītāja apgalvo, ka tā rezultātā Komisijai nācās paaugstināt budžeta prognozi ESP 4. paketei un izsludināt jaunu konkursu ESP-DIMA, kamēr ESP 5. paketei paredzētais budžets palika neizmantots.

Bez tam prasītāja norāda, ka Komisija ir pārkāpusi būtisku procesuālu prasību, tā kā vismaz vienam no apstrīdētā konkursa vērtēšanas komisijas locekļiem bija interešu konflikts ar prasītāju.

Visbeidzot, prasītāja apgalvo, ka tās atzīšana par otro labāko pretendentu ESP-DIMA konkursā, nav pietiekami pamatota. Prasītāja arī norāda, ka Komisija atteicās atklāt informāciju attiecībā uz vērtēšanas ziņojumu.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/41 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/41

---

Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 26. jūlijā iesniedza Eden office

(Lieta T-305/04)

(2004/C 262/78)

tiesvedības valoda - franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 26. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla sabiedrība Eden, Parīze, ko pārstāv Muriel Antoine-Lalance, avocat.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) pirmās Apelāciju padomes 2004. gada 24. maija lēmumu (lieta R/591/2003-4); |
| --- | --- |

—

atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) pirmās Apelāciju padomes 2004. gada 24. maija lēmumu (lieta R/591/2003-4);

| — | piespriest ITSB atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest ITSB atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

| Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums: | Smaržas/Aromāta preču zīme “ODEUR DE FRAISE MÛRE”, kam pievienots zemenes grafiskais attēlojums, pieteikums nr. 001122118. |
| --- | --- |
| Preces vai pakalpojumi: | Preces, kas iedalītas 3., 16., 18. un 25. klasēs. |
| Apelāciju padomē apstrīdētais lēmums: | Pārbaudītāja lēmums par reģistrēšanas atteikumu. |
| Apelāciju padomes lēmums: | Prasību noraidīt. |
| Izvirzītie pamati: | Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums |

Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums:

Smaržas/Aromāta preču zīme “ODEUR DE FRAISE MÛRE”, kam pievienots zemenes grafiskais attēlojums, pieteikums nr. 001122118.

Preces vai pakalpojumi:

Preces, kas iedalītas 3., 16., 18. un 25. klasēs.

Apelāciju padomē apstrīdētais lēmums:

Pārbaudītāja lēmums par reģistrēšanas atteikumu.

Apelāciju padomes lēmums:

Prasību noraidīt.

Izvirzītie pamati:

Regulas Nr. 40/94 7. panta 1. punkta a) apakšpunkta pārkāpums

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/41 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/41

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Monika Luxem iesniedza 2004. gada 15. jūlijā

(Lieta T-306/04)

(2004/C 262/79)

tiesvedības valoda: franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 15. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Monika Luxem ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), kuru pārstāv Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis un Etienne Marchal, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Eiropas Kopienu Komisijas lēmumu, ar kuru viņa netiek iecelta par Eiropas Kopienu Komisijas ierēdni, neieceļot viņu amatā DG DEV/A2, par kura vakanci ir darīts zināms ar paziņojumu COM/2002/6022/F, un liedzot viņai iespēju tikt ieceltai jebkura citā amatā, kas atbilst viņas spējām un profesionālajam iemaņām; |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Kopienu Komisijas lēmumu, ar kuru viņa netiek iecelta par Eiropas Kopienu Komisijas ierēdni, neieceļot viņu amatā DG DEV/A2, par kura vakanci ir darīts zināms ar paziņojumu COM/2002/6022/F, un liedzot viņai iespēju tikt ieceltai jebkura citā amatā, kas atbilst viņas spējām un profesionālajam iemaņām;

| — | piespriest atbildētājai segt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai segt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti:

Prasītāja pieteica savu kandidatūru vispārējam konkursam COM/A/6/01 administratoru pieņemšanai darbā ārējo attiecību un palīdzības administrēšanas jomā. Sava pieteikumā viņa norādīja, ka pēc trīs gadu studijām ir ieguvusi Vācijas diplomu. Veiksmīgi izturot konkursu, viņa pieteica savu kandidatūru vakantam amatam Komisijā. Ar 2003. gada 30. jūlija vēstuli Komisija prasītājai paziņoja, ka, ņemot vērā kandidātes diplomu, nav iespējams pieņemt viņas kandidatūru. Saskaņā ar Komisijas teikto, tikai tāds Vācijas diploms, kas iegūts pēc četru gadu studijām, ar noteikumu, ka tas dod pieeju studijām doktorantūrā. atbilst nosacījumiem dalībai konkursā.

Savas prasības par šī lēmuma atcelšanu atbalstam prasītāja norāda uz tiesiskās noteiktības principa pārkāpumu, lēmuma, kas rada subjektīvas tiesības, prettiesiskumu, konkursa noteikumu pārkāpumu, kā arī acīmredzamu kļūdu novērtējumā.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/42 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/42

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Carlo Pagliacci iesniedza 2004. gada 19. jūlijā

(Lieta T-307/04)

(2004/C 262/80)

tiesvedības valoda: franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 19. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Carlo Pagliacci ar dzīvesvietu Briselē (Beļģija), kuru pārstāv Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis un Etienne Marchal, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt konkursa COM/A/1/02 komisijas lēmumu, kas prasītājam piešķīra nepietiekošu novērtējumu ierakstīšanai laureātu sarakstā; |
| --- | --- |

—

atcelt konkursa COM/A/1/02 komisijas lēmumu, kas prasītājam piešķīra nepietiekošu novērtējumu ierakstīšanai laureātu sarakstā;

| — | piespriest atbildētājai segt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai segt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti:

Savas prasības atbalstam prasītājs norāda uz konkursa noteikumu pārkāpumu, jo daudziem kandidātiem, kas ir iekļauti laureātu sarakstā, nav prasīto ar lauksaimniecības jomu saistīto diplomu. Tāpat viņš norāda, ka viens no komisijas locekļiem ikdienā strādāja kopā ar dažiem no kandidātiem. Pēc prasītāja domām šādi apstākļi nostāda attiecīgos kandidātus īpašā situācijā attiecībā pret pārējiem kandidātiem un tādējādi rada vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principa pārkāpumu. Iecēlējinstitūcijai šķietami neesot informētai par šo situāciju, prasītājs uz šī pamata norāda arī uz Civildienesta noteikumu 14. panta pārkāpumu.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/42 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/42

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Francesco Ianniello iesniedza 2004. gada 19. jūlijā

(Lieta T-308/04)

(2004/C 262/81)

tiesvedības valoda: franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 19. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Francesco Ianniello, ar dzīvesvietu Briselē, kuru pārstāv Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis un Ettien Marchal, advokāti,kas norādīja dzīvesvietu Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt sūdzības izskatītāja 2003. gada 8. septembra lēmumu, kas apstiprina prasītāja 2001. – 2002. gada karjeras novērtējuma ziņojumu; |
| --- | --- |

—

atcelt sūdzības izskatītāja 2003. gada 8. septembra lēmumu, kas apstiprina prasītāja 2001. – 2002. gada karjeras novērtējuma ziņojumu;

| — | piespriest atbildētājai segt visus izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai segt visus izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Savas prasības atbalstam prasītājs atsaucas uz Civildienesta noteikumu 43. panta piemērošanas vispārīgo noteikumu 8. panta pārkāpumu. Prasītājs uzskata, ka šie noteikumi ir nelikumīgi, jo tie paredz vienlīdzīgas novērtēšanas komitejas locekļu iecelšanu, kam ir tādi pati pakāpe vai zemāka pakāpe nekā prasītājam, un kam nepiemīt neapšaubāma neatkarība, ne arī prasītās iemaņas. Prasītājs piebilst, ka, neskatoties uz arodbiedrības piešķirtajām pilnvarām, personāla direktors vai viņa aizstājējs nav atsaukuši savu dalību un ir piedalījušies prasītāja sūdzības izskatīšanā.

Prasītājs norāda uz vienlīdzīgas novērtēšanas komitejas locekļu konfidencialitātes principa pārkāpumu, objektivitātes principa un vienlīdzīgas novērtēšanas komitejas objektivitātes principa pārkāpumu, tiesību uz aizstāvēšanos pārkāpumu un principa tikt uzklausītam pārkāpumu, labas pārvaldības principa pārkāpumu un būtisku kļūdu novērtējumā, kā arī pretrunām starp komentāriem un piešķirtajiem punktiem.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/43 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/43

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko TV2/DANMARK A/S iesniedza 2004. gada 28. jūlijā

(Lieta T-309/04)

(2004/C 262/82)

tiesvedības valoda - dāņu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 28. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla TV2/DANMARK A/S, Odense (Dānija), kuru pārstāv Olaf Koktvedgaard, advokāts.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt pilnībā vai alternatīvi atcelt daļēji Komisijas 2004. gada 19. maija Lēmumu C(2004)1814 galīgā versija Lietā C 2/2003 (ex NN 22/2002) par pasākumiem, ko Dānija veikusi TV2/DANMARK labā; |
| --- | --- |

—

atcelt pilnībā vai alternatīvi atcelt daļēji Komisijas 2004. gada 19. maija Lēmumu C(2004)1814 galīgā versija Lietā C 2/2003 (ex NN 22/2002) par pasākumiem, ko Dānija veikusi TV2/DANMARK labā;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Komisija ar apstrīdēto lēmumu apstiprināja atbalstu, kas tika piešķirts TV2/DANMARK no 1995. līdz 2002. gadam licences maksājumu veidā, un dažus citus pasākumus kā saderīgu ar kopējo tirgu, izņemot summu 628,2 miljonu DKK apmērā, kas pēc Komisijas uzskatiem ir nelikumīgs valsts atbalsts, kuru Dānijas Karalistei ir jāatgūst no prasītāja.

Savas sūdzības pamatojumā prasītājs apgalvo, ka apstrīdētais lēmums tika pieņemts, neievērojot procesuālos pamatnoteikumus, kuri noteikti EK Līguma 87. panta 1. punktā, 86. panta 2. punktā, 295. pantā un Komisijas Paziņojumā par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu sabiedriskai apraidei. Prasītājs jo īpaši uzsver, ka

| — | nav ievērtos abu pušu uzklausīšanas princips un ka pārmērīgas kompensācijas aprēķinos iekļautas summas, kas nav saistītas ar izmeklēšanas laiku, un ka gan pamatojums, gan argumentācija par TV2 pašu kapitāla izveidošanas novērtējumu ir nepietiekama; |
| --- | --- |

—

nav ievērtos abu pušu uzklausīšanas princips un ka pārmērīgas kompensācijas aprēķinos iekļautas summas, kas nav saistītas ar izmeklēšanas laiku, un ka gan pamatojums, gan argumentācija par TV2 pašu kapitāla izveidošanas novērtējumu ir nepietiekama;

| — | Komisijas novērtējums nav balstīts uz tiem apstākļiem, kādi pastāvēja brīdī, kad tika pieņemti pasākumi TV2 labā; |
| --- | --- |

—

Komisijas novērtējums nav balstīts uz tiem apstākļiem, kādi pastāvēja brīdī, kad tika pieņemti pasākumi TV2 labā;

| — | ka TV2 saņemtie licences maksājumi un ienākumi no reklāmas, kas tika pārskaitīti TV2 no 1995. līdz 1997. gadam ar TV2 fonda starpniecību, nav valsts atbalsts, jo tie nav valsts līdzekļi; |
| --- | --- |

—

ka TV2 saņemtie licences maksājumi un ienākumi no reklāmas, kas tika pārskaitīti TV2 no 1995. līdz 1997. gadam ar TV2 fonda starpniecību, nav valsts atbalsts, jo tie nav valsts līdzekļi;

| — | nepastāv valsts atbalsts, lai arī pārskaitītie līdzekļi pārsniedz TV2 tīrās izmaksas, kuras saistītas ar sabiedrisko pakalpojumu pienākuma pildīšanu, jo līdzekļi nav tikuši izmantoti, lai subsidētu citas komerciālas darbības; |
| --- | --- |

—

nepastāv valsts atbalsts, lai arī pārskaitītie līdzekļi pārsniedz TV2 tīrās izmaksas, kuras saistītas ar sabiedrisko pakalpojumu pienākuma pildīšanu, jo līdzekļi nav tikuši izmantoti, lai subsidētu citas komerciālas darbības;

| — | TV2 nav guvis ekonomisku priekšrocību, kuru tas nebūtu guvis normālos tirgus apstākļos, jo TV2 gūtā peļņa nepārsniedz saprātīgas peļņas apmērus, veicot sabiedrisko pakalpojumu pienākumu, tādēļ TV2 pašu kapitāla izveidošana bija attaisnota ar tirgus apstākļiem; |
| --- | --- |

—

TV2 nav guvis ekonomisku priekšrocību, kuru tas nebūtu guvis normālos tirgus apstākļos, jo TV2 gūtā peļņa nepārsniedz saprātīgas peļņas apmērus, veicot sabiedrisko pakalpojumu pienākumu, tādēļ TV2 pašu kapitāla izveidošana bija attaisnota ar tirgus apstākļiem;

| — | TV2 pašu kapitāla izveidošana nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs, lai TV2 pildītu sabiedriskā pakalpojuma pienākumu; |
| --- | --- |

—

TV2 pašu kapitāla izveidošana nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs, lai TV2 pildītu sabiedriskā pakalpojuma pienākumu;

| — | nevar pieprasīt atmaksāšanu no akciju sabiedrības TV2/DANMARK A/S, kura izveidota pēc izmeklēšanas laika, jo tā nav netaisni iedzīvojusies; |
| --- | --- |

—

nevar pieprasīt atmaksāšanu no akciju sabiedrības TV2/DANMARK A/S, kura izveidota pēc izmeklēšanas laika, jo tā nav netaisni iedzīvojusies;

| — | jānoraida prasība par procentu maksājumu no atmaksājamās summas, jo atmaksāšanai pieprasīta summa jau iekļauj procentus. |
| --- | --- |

—

jānoraida prasība par procentu maksājumu no atmaksājamās summas, jo atmaksāšanai pieprasīta summa jau iekļauj procentus.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/43 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/43

---

Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 26. jūlijā iesniedza Ferrero oHG mbH

(Lieta T-310/04)

(2004/C 262/83)

tiesvedības valoda: angļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 26. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes un dizainparaugi)(ITSB), ko cēla Ferrero oHG mbH, Frankfurte pie Mainas, Vācija, kuru pārstāv Dr. M. Schaeffer, jurists.

Cornu SA Fontain arī bija puse procesā Apelācijas padomē.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Ceturtās apelācijas padomes 2004. gada 17. marta lēmumu lietā R 01540/2002-4 un pieņemt iebildumu Nr. B 245 714; |
| --- | --- |

—

atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Ceturtās apelācijas padomes 2004. gada 17. marta lēmumu lietā R 01540/2002-4 un pieņemt iebildumu Nr. B 245 714;

| — | piespriest prasītājam atlīdzināt izdevumus par preču zīmes reģistrāciju. |
| --- | --- |

—

piespriest prasītājam atlīdzināt izdevumus par preču zīmes reģistrāciju.

Pamati un galvenie argumenti:

| Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs: | Cornu SA Fontain |
| --- | --- |
| Attiecīgā Kopienas preču zīme: | Vārdiska preču zīme “FERRO” 30. klases precēm (sālīti biskvīti) |
| Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: | Prasītājs |
| Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: | Valsts vārdiska preču zīme “FERRERO” 5., 29., 30., 32. un 33. klases precēm (šokolāde u.c.) |
| Iebildumu nodaļas lēmums: | Iebildums noraidīts |
| Apelācijas padomes lēmums: | Apelācija noraidīta |
| Izvirzītie pamati: | Regulas Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums |

Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

Cornu SA Fontain

Attiecīgā Kopienas preču zīme:

Vārdiska preču zīme “FERRO” 30. klases precēm (sālīti biskvīti)

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

Prasītājs

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

Valsts vārdiska preču zīme “FERRERO” 5., 29., 30., 32. un 33. klases precēm (šokolāde u.c.)

Iebildumu nodaļas lēmums:

Iebildums noraidīts

Apelācijas padomes lēmums:

Apelācija noraidīta

Izvirzītie pamati:

Regulas Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums

---

(1)  Padomes 1993. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 1.lpp.)

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/44 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/44

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko José Luis Buendia Sierra iesniedza 2004. gada 22. jūlijā

(Lieta T-311/04)

(2004/C 262/84)

tiesvedības valoda: franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 22. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla José Luis Buendia Sierra, ar dzīvesvietu Briselē, kuru pārstāv Marc van der Woude un Valérie Landes, advokāti.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Juridiskā dienesta ģenerāldirektora lēmumu, kas, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, viņam piešķir vienu ģenerāldirektorāta priekšrocības punktu, ko apstiprināja un pasludināja par galīgo lēmumu iecēlējinstitūcijas lēmums par sūdzības noraidīšanu; |
| --- | --- |

—

atcelt Juridiskā dienesta ģenerāldirektora lēmumu, kas, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, viņam piešķir vienu ģenerāldirektorāta priekšrocības punktu, ko apstiprināja un pasludināja par galīgo lēmumu iecēlējinstitūcijas lēmums par sūdzības noraidīšanu;

| — | atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, prasītājam nepiešķir nevienu īpašās priekšrocības “Paaugstināšanas amatā par papildus darbību veikšanu institūcijas interesēs komiteja ” punktu; |
| --- | --- |

—

atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, prasītājam nepiešķir nevienu īpašās priekšrocības “Paaugstināšanas amatā par papildus darbību veikšanu institūcijas interesēs komiteja ” punktu;

| — | atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, prasītājam piešķir 20 punktus, A5 kategorijas ierēdņu 2003. gada amatā paaugstināšanas nopelnu sarakstu, 2003. gada amatā paaugstināšanas ietvaros A4 kategorijā paaugstināto ierēdņu sarakstu un no šī visa sekojošo lēmumu par prasītāja vārda neierakstīšanu šajos sarakstos; |
| --- | --- |

—

atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, prasītājam piešķir 20 punktus, A5 kategorijas ierēdņu 2003. gada amatā paaugstināšanas nopelnu sarakstu, 2003. gada amatā paaugstināšanas ietvaros A4 kategorijā paaugstināto ierēdņu sarakstu un no šī visa sekojošo lēmumu par prasītāja vārda neierakstīšanu šajos sarakstos;

| — | atcelt, ja ir nepieciešams, lēmumu par sūdzības noraidīšanu; |
| --- | --- |

—

atcelt, ja ir nepieciešams, lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

| — | piespriest atbildētājai segt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai segt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti:

Pēc prasītāja domām lēmums, ar kuru viņam ir piešķirts viens ģenerāldirektorāta priekšrocības punkts, ir Juridiskajā dienestā noteikto kritēriju rezultāts, kas noved pie šo punktu piešķiršanas pakāpes gados vecākiem ierēdņiem neatkarīgi no viņu nopelniem. Lai apstrīdētu šo lēmumu, prasītājs atsaucas uz Civildienesta noteikumu 45. panta, Civildienesta noteikumu 2. panta 1. punkta, Civildienesta noteikumu 43. panta piemērošanas vispārīgo noteikumu un 6. panta 3. un 4. punkta, un Civildienesta noteikumu 45. panta piemērošanas vispārīgo noteikumu pārkāpumu. Turklāt prasītājs uzskata, ka šis lēmums pārkāpj vienādas attieksmes principu un tiesības uz karjeras attīstību, rada acīmredzamu kļūdu novērtējumā un pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu. Visbeidzot, prasītājs atsaucas uz būtiskiem pārkāpumiem punktu piešķiršanas procedūrā un sūdzību izskatīšanas procedūrā.

Prasītājs turklāt uzskata, ka lēmums, kas viņam nepiešķir priekšrocības punktu “Paaugstināšanas amatā par papildus darbību veikšanu institūcijas interesēs komiteja”, pārkāpj Civildienesta noteikumu 45. pantu, Civildienesta noteikumu 45. panta vispārīgās piemērošanas noteikumu 9. pantu un vienādas attieksmes principu. Kā uzskata prasītājs, šis lēmums rada arī acīmredzamu kļūdu novērtējumā un pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu.

Visbeidzot, prasītājs apstrīd lēmumu, kas viņam piešķir 20 punktus, A5 pakāpes ierēdņu nopelnu sarakstu, A4 pakāpē iecelto ierēdņu sarakstu un lēmumu, ar kuru viņa vārds nav ierakstīts šajos sarakstos. Šajā sakarā prasītājs vispirms norāda uz citu šajā sūdzībā apstrīdēto aktu nelikumību, tāpat kā uz attiecīgo personāla 2001.-2002. gada novērtēšanas procedūras noteikumu nelikumību, 43. panta piemērošanas vispārīgiem noteikumiem un 45. panta piemērošanas vispārīgiem noteikumiem. Kā uzskata prasītājs, šie noteikumi pārkāpj Civildienesta noteikumu 25. panta 2. punktu un 45. pantu, kā arī tiesības uz karjeras attīstību un vienādas attieksmes principu. Visbeidzot, prasītājs norāda, ka lēmumi ir nekompetenti un pārkāpj vispārīgās formas prasības.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/45 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/45

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Vittorio Di Bucci iesniedza 2004. gada 22. jūlijā

(Lieta T-312/04)

(2004/C 262/85)

tiesvedības valoda - franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 22. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Vittorio Di Bucci, ar dzīvesvietu Briselē, kuru pārstāv Marc van der Woude un Valérie Landes, advokāti.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Juridiskā dienesta ģenerāldirektora lēmumu, kas, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, viņam piešķir vienu ģenerāldirektorāta priekšrocības punktu, ko apstiprināja un pasludināja par galīgo lēmumu iecēlējinstitūcijas [AIPN] lēmums par sūdzības noraidīšanu; |
| --- | --- |

—

atcelt Juridiskā dienesta ģenerāldirektora lēmumu, kas, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, viņam piešķir vienu ģenerāldirektorāta priekšrocības punktu, ko apstiprināja un pasludināja par galīgo lēmumu iecēlējinstitūcijas [AIPN] lēmums par sūdzības noraidīšanu;

| — | atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, prasītājam nepiešķir nevienu īpašās priekšrocības “Paaugstināšanas amatā par papildus darbību veikšanu institūcijas interesēs komiteja ” punktu; |
| --- | --- |

—

atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, prasītājam nepiešķir nevienu īpašās priekšrocības “Paaugstināšanas amatā par papildus darbību veikšanu institūcijas interesēs komiteja ” punktu;

| — | atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, prasītājam piešķir 20 punktus, A5 kategorijas ierēdņu 2003. gada amatā paaugstināšanas nopelnu sarakstu, 2003. gada amatā paaugstināšanas ietvaros A4 kategorijā paaugstināto ierēdņu sarakstu un no šī visa sekojošo lēmumu par prasītāja vārda neierakstīšanu šajos sarakstos; |
| --- | --- |

—

atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu, kas, veicot 2003. gada paaugstināšanu amatā, prasītājam piešķir 20 punktus, A5 kategorijas ierēdņu 2003. gada amatā paaugstināšanas nopelnu sarakstu, 2003. gada amatā paaugstināšanas ietvaros A4 kategorijā paaugstināto ierēdņu sarakstu un no šī visa sekojošo lēmumu par prasītāja vārda neierakstīšanu šajos sarakstos;

| — | atcelt, ja ir nepieciešams, lēmumu par sūdzības noraidīšanu; |
| --- | --- |

—

atcelt, ja ir nepieciešams, lēmumu par sūdzības noraidīšanu;

| — | piespriest atbildētājai segt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai segt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti:

Šajā lietā norādītie pamati un galvenie argumenti ir līdzīgi tiem, kas norādīti lietā T-311/04 José Luis Buendia Sierra / Komisija.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/45 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/45

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Hewlett - Packard GmbH iesniedza 2004. gada 30. jūlijā

(Lieta T-313/04)

(2004/C 262/86)

tiesvedības valoda - vācu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 30. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Hewlett - Packard GmbH, Böblingen (Vācija), kuru pārstāv Fabienne Boulanger, Marius Mrozek un Michael Tervooren, advokāti.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | Atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2004. gada 7. aprīļa lēmumu REM 06/02, ar ko konstatēts, ka atlīdzība noteiktā gadījumā nav attaisnojama. |
| --- | --- |

—

Atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2004. gada 7. aprīļa lēmumu REM 06/02, ar ko konstatēts, ka atlīdzība noteiktā gadījumā nav attaisnojama.

Pamati un galvenie argumenti

1995. gada 21. decembrī prasītāja no savas muitas noliktavas brīvā apgrozībā Kopienā laida Singapūras izcelsmes preces (printerus un printeru patronas). Sakarā ar šo laišanu brīvā apgrozībā par precēm ir radies muitas parāds. Saskaņā ar prasītājas viedokli laišana brīvā apgrozībā ir notikusi 1995. gada 21. decembrī nolūkā nodrošināt līdz 1995. gada 31. decembrim spēkā esošo preferenciālo tarifu likmju izmantošanu. Citādi attiecībā uz brīdi, kad preces laistas apgrozībā, sākot ar 1996. gada 1. janvāri būtu piemērojami augstāki muitas tarifi. Ar Regulu Nr. 3009/95 (1) preces ar to pašu muitas tarifa numuru kā prasītājas precēm tika atbrīvotas no muitas nodokļa, sākot ar 1996. gada 1. janvāri.

1996. gada novembrī prasītāja iesniedza pieteikumu Vācijas muitas iestādēs par pieprasītās naudas summas atlīdzību. Šis pieteikums tika noraidīts. Ar prasītājas piekrišanu Vācijas muitas iestādes iesniedza lietu Komisijā.

Prasītāja atsaucas uz Muitas kodeksa 239. pantu un apgalvo, ka Komisija, novēloti publicējot Regulu Nr. 3009/95 un savlaicīgi par to nepaziņojot, kā arī tīši datējot to ar atpakaļejošo datumu un tajā atsaucoties uz Padomes 1995. gada 22. decembra Regulu Nr. 3039/95 (2), kas tika publicēta tikai 1996. gada 21. februārī, ir pārkāpusi Kopienas institūciju darbības paredzamības principu un, līdz ar to, tiesiskās drošības principu.

Tālāk prasītāja apgalvo, ka ir pārkāpts Padomes Regulas Nr. 2658/87 (3) 12. pants, kas nosaka, ka Komisija kombinēto nomenklatūru galīgā redakcijā nākamajam gadam publicē līdz tekošā 31. oktobrim. Šī noteikuma mērķis ir tieši sniegt uzņēmējdarbības subjektiem drošu informāciju par gaidāmajām finansiālajām sekām un līdz ar to tas ir pamats Kopienas pilsoņu plānošanas drošībai, lai tie varētu saskaņot savas darbības.

Bez tam prasītāja apgalvo, ka Komisija savlaicīgi nenorādot uz ieplānoto atkārtoto kombinētās nomenklatūras grozījumu, ir pārkāpusi rūpības pienākumu attiecībā pret prasītāju. Tālāk Komisija, pieņemot apstrīdēto lēmumu, ir balstījusies uz objektīvi neesošiem apstākļiem. Ar to tā par sliktu prasītājai ir pārkāpusi tai šajos ietvaros piešķirto rīcības un novērtējuma brīvību. Visbeidzot prasītāja apgalvo, ka viņa nav rīkojusies nedz acīmredzami nolaidīgi, nedz arī krāpšanas nolūkā.

---

(1)  Komisijas 1995. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 3009/95, ar ko groza Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumu (OV L 319, 1. lpp.).

(2)  Padomes 1995. gada 22. decembra Regula Nr. 3093/95 par nodokļu likmēm, kas sakarā ar sarunām, kas notiek saskaņā ar VVTT XXIV. panta 6. punktu, Kopienai jāpiemēro līdz ar Austrijas, Somijas un Zviedrijas pievienošanos Eiropas Savienībai (OV L 334, 1. lpp.).

(3)  Padomes 1987. gada 23. jūlija Regula (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 1. lpp.).

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/46 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/46

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Vācijas Federatīvā Republika iesniedza 2004. gada 27. jūlijā

(Lieta T-314/04)

(2004/C 262/87)

tiesvedības valoda - vācu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 27. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Vācijas Federatīvā Republika, kuru pārstāv Claus-Dieter Quassowski un Christoph von Donat.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas lēmumu, ko Reģionālās politikas ģenerāldirektorāts paziņoja ar 2004. gada 17. maija vēstuli, ciktāl tas samazina līdz 319 046 236,67 EUR Kopienas līdzfinansējumu no Eiropas Reģionālā Attīstības Fonda 2. mērķa programmai 1997.-1999. gadā Ziemeļreinā-Vestfālenē (ERAF Nr. 97.02.12.005 / ARINCO Nr. 97.DE.16.005) un noraida atlikušās daļas izmaksāšanu Vācijas iestādēm 5 488 569,24 EUR apmērā; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas lēmumu, ko Reģionālās politikas ģenerāldirektorāts paziņoja ar 2004. gada 17. maija vēstuli, ciktāl tas samazina līdz 319 046 236,67 EUR Kopienas līdzfinansējumu no Eiropas Reģionālā Attīstības Fonda 2. mērķa programmai 1997.-1999. gadā Ziemeļreinā-Vestfālenē (ERAF Nr. 97.02.12.005 / ARINCO Nr. 97.DE.16.005) un noraida atlikušās daļas izmaksāšanu Vācijas iestādēm 5 488 569,24 EUR apmērā;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājs saskaņā ar EK Līguma 230. pantu norāda uz Kopienas sekundāro tiesību aktu un vispārēju tiesību principu pārkāpumu, Komisijas pilnvaru nepareizu izmantošanu, kā arī par pamatojuma trūkumu apstrīdētajā lēmumā.

Komisija ar apstrīdēto lēmumu ir samazinājusi Kopienas līdzfinansējumu no ERAF struktūrfonda 2. mērķa programmai 1997.-1999. gadā Ziemeļreinā-Vestfālenē līdz 319 046 236,67 EUR un noraidījusi atlikušās daļas 5 488 569,24 EUR apmērā izmaksu Vācijas iestādēm. Samazināšanas iemesls ir mazāks programmas līdzfinansējums dažos pasākumos un lielāks finansējums citos salīdzinājumā ar indikatīvo finansējuma plānu. Izlīdzinājums neveidojās programmas atsevišķu prioritāšu ietvaros, bet gan programmā kopumā.

Komisija apgalvo, ka finansējuma pārdalīšana esot iespējama tikai starp pasākumiem, nevis starp programmas prioritātēm, tas ir, otrajā gadījumā būtu vajadzīgs jauns Komisijas lēmums. Atbilstoši Komisijas norādītajam, minētais ir piemērojams arī apstiprināto programmu ietvaros gadījumos, kad programmas ietvaros ir faktiski lielāki izdevumi, kas nav saistīti ar pieprasījumu palielināt ERAF līdzfinansējumu.

Federālā valdība uzskata pārdalīšanu par objektīvi attaisnotu. Tā apgalvo, ka pārdalīšana, kuras apjoms ir nenozīmīgs, veicināja Kopienas attīstības atbalsta mērķu sasniegšanu. Samazinājumam nav nekāda pamatojuma. Jo īpaši nav attaisnojama ERAF līdzfinansējuma samazināšana ar faktu, ka atbildīgās iestādes un organizācijas Ziemeļreinā-Vestfālenē elastīgi pārvaldīja Kopienas Struktūrfondu indikatīvo finansējuma plānu 2. mērķa teritorijās laika posmā no 01.01.1997. līdz 31.12.1999. Tādēļ izmaksājamā saldo samazinājums ir Kopienas tiesību pārkāpums.

Federālā valdība papildus apgalvo, ka, tā kā Komisija nepieļauj elastīgumu prioritāšu līmenī, kad līdzfinansējuma perioda beigās nav iespējams saņemt formālu Komisijas apstiprinājumu, tā nevēlamā veidā ierobežo dalībvalsts vai atbildīgo iestāžu un organizāciju rīcības brīvību.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/46 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/46

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Wam spa iesniedza 2004. gada 2. augustā

(Lieta T-316/04)

(2004/C 262/88)

tiesvedības valoda - itāļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 2. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Wam spa, ko pārstāv Ernesto Giuliani, advokāts.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2004. gada 19. maija Lēmumu K(2004) 1812 par Itālijas sabiedrībai Wam spa laikā no 1995. līdz 2000. gadam piešķirto atbalstu, ciktāl Wam spa uzskata, ka šis atbalsts ir saderīgs ar kopējo tirgu; |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Kopienu Komisijas 2004. gada 19. maija Lēmumu K(2004) 1812 par Itālijas sabiedrībai Wam spa laikā no 1995. līdz 2000. gadam piešķirto atbalstu, ciktāl Wam spa uzskata, ka šis atbalsts ir saderīgs ar kopējo tirgu;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Pēc tam, kad Komisija saņēma sūdzību no Morton Machine Company Limited, tā nolēmusi uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru, ko paredz EKL 88. panta 2. punkts, par diviem aizdevumiem ar samazinātu likmi, ko Itālija piešķīra sabiedrībai Wam spa laikā no 1995. līdz 2000. gadam. Apstrīdētajā lēmumā Komisija ir kvalificējusi šos pasākumus par valsts atbalstu, kas ir nesaderīgs ar kopējo tirgu, jo tie pārkāpj EKL 87. pantu.

Savu prasījumu atbalstam prasītāja norāda, ka:

| — | Komisija savu uzdevumu veikšanā ir pārkāpusi vispārējos objektivitātes, autonomijas, neatkarības, taisnīguma un neitralitātes principus, jo, izskatot Morton Machine Limited iesniegto sūdzību, tā nav rīkojusies objektīvi un noraidījusi bez jebkāda pamatojuma Wam spa izteikto piedāvājumu atlīdzināt starpību starp aizdevumu likmēm, ko tirgū piemēroja laikā, kad Wam spa saņēma aizdevumus, un diviem aizdevumiem ar samazinātu likmi, ko Wam spa faktiski saņēma; |
| --- | --- |

—

Komisija savu uzdevumu veikšanā ir pārkāpusi vispārējos objektivitātes, autonomijas, neatkarības, taisnīguma un neitralitātes principus, jo, izskatot Morton Machine Limited iesniegto sūdzību, tā nav rīkojusies objektīvi un noraidījusi bez jebkāda pamatojuma Wam spa izteikto piedāvājumu atlīdzināt starpību starp aizdevumu likmēm, ko tirgū piemēroja laikā, kad Wam spa saņēma aizdevumus, un diviem aizdevumiem ar samazinātu likmi, ko Wam spa faktiski saņēma;

| — | Komisija pārkāpusi vai nepareizi piemērojusi EK līguma 87. pantu, jo tā pasludinājusi par nesaderīgu ar kopējo tirgu Wam spa sniegto atbalstu, pamatojoties uz to, ka tas var kropļot konkurenci Kopienā, neskatoties uz faktu, ka Wam spa un Morton Machine Limited nav savā starpā konkurējošie uzņēmumi, proti, Wam spa neražoja un neizplatīja rūpnieciskus mikserus, un Wam spa Engineering Limited nebija Wam spa meitas sabiedrība, bet neatkarīga sabiedrība ar juridisko adresi Anglijā, uz kuru attiecina angļu tiesības; |
| --- | --- |

—

Komisija pārkāpusi vai nepareizi piemērojusi EK līguma 87. pantu, jo tā pasludinājusi par nesaderīgu ar kopējo tirgu Wam spa sniegto atbalstu, pamatojoties uz to, ka tas var kropļot konkurenci Kopienā, neskatoties uz faktu, ka Wam spa un Morton Machine Limited nav savā starpā konkurējošie uzņēmumi, proti, Wam spa neražoja un neizplatīja rūpnieciskus mikserus, un Wam spa Engineering Limited nebija Wam spa meitas sabiedrība, bet neatkarīga sabiedrība ar juridisko adresi Anglijā, uz kuru attiecina angļu tiesības;

| — | Komisija pārkāpusi EK līguma 88. panta 2. punktu, pasludinot par nelikumīgu sabiedrībai Wam spa saskaņā ar Itālijas likumu, proti, ar 1981. gada 29. jūlija likumu Nr. 394 – ko pati Komisija atzinusi par saderīgu ar Kopienas tiesībām – piešķirto atbalstu, un ka jebkurā gadījumā Komisija ir pārkāpusi Kopienas tiesībām piemītošo juridiskās drošības principu, nepieņemot nevienu tiesību aktu par atbalstu saimnieciskās darbības veicināšanai valstīs ārpus Eiropas Savienības; |
| --- | --- |

—

Komisija pārkāpusi EK līguma 88. panta 2. punktu, pasludinot par nelikumīgu sabiedrībai Wam spa saskaņā ar Itālijas likumu, proti, ar 1981. gada 29. jūlija likumu Nr. 394 – ko pati Komisija atzinusi par saderīgu ar Kopienas tiesībām – piešķirto atbalstu, un ka jebkurā gadījumā Komisija ir pārkāpusi Kopienas tiesībām piemītošo juridiskās drošības principu, nepieņemot nevienu tiesību aktu par atbalstu saimnieciskās darbības veicināšanai valstīs ārpus Eiropas Savienības;

| — | Komisija pārkāpusi vai nepareizi piemērojusi EK līguma 87. un 88. pantu, apgalvojot, ka netika paziņots par sniegtā atbalsta tiesisko bāzi, un pasludinot to par nesaderīgu ar kopējo tirgu, balstoties uz šo vienkāršo faktu, un nevis balstoties uz novērtēšanu pēc lietas būtības; |
| --- | --- |

—

Komisija pārkāpusi vai nepareizi piemērojusi EK līguma 87. un 88. pantu, apgalvojot, ka netika paziņots par sniegtā atbalsta tiesisko bāzi, un pasludinot to par nesaderīgu ar kopējo tirgu, balstoties uz šo vienkāršo faktu, un nevis balstoties uz novērtēšanu pēc lietas būtības;

| — | Komisija pārkāpusi EK līguma 87. pantu un Regulas Nr. 69/2001 2. panta b) apakšpunktu, kvalificējot minēto atbalstu kā atbalstu eksportam, ciktāl uz šo atbalstu neattiecas “de minimis” noteikums, kaut gan šis atbalsts nekādā veidā nav saistīts ar eksportējamām precēm, bet tikai ar vienkāršu mēģinājumu uzsākt komercdarbību ārpus Eiropas Savienības tirgus. |
| --- | --- |

—

Komisija pārkāpusi EK līguma 87. pantu un Regulas Nr. 69/2001 2. panta b) apakšpunktu, kvalificējot minēto atbalstu kā atbalstu eksportam, ciktāl uz šo atbalstu neattiecas “de minimis” noteikums, kaut gan šis atbalsts nekādā veidā nav saistīts ar eksportējamām precēm, bet tikai ar vienkāršu mēģinājumu uzsākt komercdarbību ārpus Eiropas Savienības tirgus.

Prasītāja arī norāda, ka dažādā mērā tika pārkāpts pienākums sniegt pamatojumu pieņemamiem aktiem, kā arī pārkāpti taisnīguma, likumības un labas pārvaldības principi.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/47 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/47

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Dānijas Karaliste iesniedza 2004. gada 3. augustā

(Lieta T-317/04)

(2004/C 262/89)

tiesvedības valoda - dāņu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 3. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Dānijas Karaliste, kuru pārstāv Jorgen Molde, pārstāvis, kam palīdz Peter Biering un Kim Lundgaard Hansen, advokāti.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt 2004. gada 19. maija Komisijas lēmumu par Dānijas pasākumiem, kas pieņemti TV2/DANMARK labā; |
| --- | --- |

—

atcelt 2004. gada 19. maija Komisijas lēmumu par Dānijas pasākumiem, kas pieņemti TV2/DANMARK labā;

| — | pakārtoti – atcelt 2004. gada 19. maija Komisijas lēmumu par Dānijas pasākumiem, kas pieņemti TV2/DANMARK labā, ciktāl tie attiecas uz šī lēmuma 2. pantu; |
| --- | --- |

—

pakārtoti – atcelt 2004. gada 19. maija Komisijas lēmumu par Dānijas pasākumiem, kas pieņemti TV2/DANMARK labā, ciktāl tie attiecas uz šī lēmuma 2. pantu;

| — | vai, pakārtoti - atcelt 2004. gada 19. maija Komisijas lēmumu par Dānijas pasākumiem, kas pieņemti TV2/DANMARK labā, ciktāl tie attiecas uz šī lēmuma 2., 3. un 4. pantu; |
| --- | --- |

—

vai, pakārtoti - atcelt 2004. gada 19. maija Komisijas lēmumu par Dānijas pasākumiem, kas pieņemti TV2/DANMARK labā, ciktāl tie attiecas uz šī lēmuma 2., 3. un 4. pantu;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Pieņemot apstrīdēto lēmumu, Komisija atzina, ka valsts atbalsts, kas no 1995. gada līdz 2002. gada tika piešķirts TV2/DANMARK licences maksas un citu līdzekļu formā, ir saderīgs ar kopējo tirgu, izņemot 628.2 miljonus DKK, kas Komisijas izpratnē ir nelikumīgs atbalsts un kas Dānijas Karalistei ir jāatgūst no TV2/DANMARK A/S.

Lai pamatotu šo prasību, Dānijas valdība apgalvo, ka 2004. gada 19. maija Komisijas lēmums:

| — | pārkāpj būtiskās formas prasības; |
| --- | --- |

—

pārkāpj būtiskās formas prasības;

| — | pārkāpj EKL 295. pantu, EKL 87. panta 1. punktu un EKL 86. panta 2. punktu par valsts atbalstu, un protokolu par valsts apraides organizāciju sistēmu Dalībvalstīs; |
| --- | --- |

—

pārkāpj EKL 295. pantu, EKL 87. panta 1. punktu un EKL 86. panta 2. punktu par valsts atbalstu, un protokolu par valsts apraides organizāciju sistēmu Dalībvalstīs;

| — | neievēro Padomes Regulu Nr. 659/1999 (1) un Komisijas Direktīvu Nr. 80/723 (2). |
| --- | --- |

—

neievēro Padomes Regulu Nr. 659/1999 (1) un Komisijas Direktīvu Nr. 80/723 (2).

Lai pamatotu galveno prasījumu atcelt lēmumu, Dānijas valdība izvirza sekojošus argumentus:

| — | netika ievērots sacīkstes princips, kas tieši ietekmēja valdības iespējas aizstāvēties un, sekojoši, Komisijas secinājumus; |
| --- | --- |

—

netika ievērots sacīkstes princips, kas tieši ietekmēja valdības iespējas aizstāvēties un, sekojoši, Komisijas secinājumus;

| — | ne licenču maksājumi TV2, ne arī ieņēmumi no reklāmas, kas tika pārskaitīti no TV2 caur TV-Fonden līdz tā likvidēšanai 1997. gadā, nav valsts atbalsts, jo šie pasākumi nav valsts līdzekļi EKL 87. panta izpratnē; |
| --- | --- |

—

ne licenču maksājumi TV2, ne arī ieņēmumi no reklāmas, kas tika pārskaitīti no TV2 caur TV-Fonden līdz tā likvidēšanai 1997. gadā, nav valsts atbalsts, jo šie pasākumi nav valsts līdzekļi EKL 87. panta izpratnē;

| — | laika periodā no 1995. gada līdz 2002. gadam TV2 saņemtais kapitāls ir pamatoti ienākumi, kas piešķirti par TV2 publisko pakalpojumu pienākumu izpildi un, sekojoši, nav notikusi pārmērīga kompensācija, kas būtu uzskatāma par valsts atbalstu pretēji EK līgumam; |
| --- | --- |

—

laika periodā no 1995. gada līdz 2002. gadam TV2 saņemtais kapitāls ir pamatoti ienākumi, kas piešķirti par TV2 publisko pakalpojumu pienākumu izpildi un, sekojoši, nav notikusi pārmērīga kompensācija, kas būtu uzskatāma par valsts atbalstu pretēji EK līgumam;

| — | Komisijas pārmērīgas kompensācijas aprēķins ir kļūdains; |
| --- | --- |

—

Komisijas pārmērīgas kompensācijas aprēķins ir kļūdains;

| — | jautājums nav par valsts atbalstu, pat ja TV2 piešķirtais finansējums ir pārsniedzis publisko pakalpojumu pienākumu izpildes neto izmaksas, jo tā mērķis nebija subsidēt TV2 komercdarbību un tādējādi tas nevarēja izkropļot konkurenci; |
| --- | --- |

—

jautājums nav par valsts atbalstu, pat ja TV2 piešķirtais finansējums ir pārsniedzis publisko pakalpojumu pienākumu izpildes neto izmaksas, jo tā mērķis nebija subsidēt TV2 komercdarbību un tādējādi tas nevarēja izkropļot konkurenci;

| — | ja atzītu, ka valsts līdzekļi tika pārskaitīti TV2, šis pārskaitījums ir uzskatāms par veiktu saskaņā ar privātā investora tirgus ekonomikā kritēriju un, sekojoši, nav noticis valsts atbalsts. |
| --- | --- |

—

ja atzītu, ka valsts līdzekļi tika pārskaitīti TV2, šis pārskaitījums ir uzskatāms par veiktu saskaņā ar privātā investora tirgus ekonomikā kritēriju un, sekojoši, nav noticis valsts atbalsts.

---

(1)  Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (OV L 83, 1. lpp.).

(2)  Komisijas 1980. gada 25. jūnija Direktīva 80/723/EEC par dalībvalstu un valsts uzņēmumu finansiālo attiecību pārskatāmību (OV L 195, 35. lpp.).

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/48 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/48

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Port Support Customs Rotterdam B.V. iesniedza 2004. gada 27. jūlijā

(Lieta T-319/04)

(2004/C 262/90)

tiesvedības valoda: nīderlandiešu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 27. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Port Support Customs Rotterdam B.V., reģistrēta Roterdamā (Nīderlande), kuru pārstāv A.T.M. Jansen.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt atbildētājas 2004. gada 18. maija lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt atbildētājas 2004. gada 18. maija lēmumu;

| — | piespriest atbildētājai sniegt prasītājam informāciju un nosūtīt prasīto dokumentu kopijas. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai sniegt prasītājam informāciju un nosūtīt prasīto dokumentu kopijas.

Pamati un galvenie argumenti:

Prasītāja ir lūgusi pieeju Eiropas Pretkrāpšanas biroja [OLAF] misijas ziņojumam par apaviem un tekstilprecēm no Kambodžas. Prasītāja ir saņēmusi tikai daļēju pieeju šim ziņojumam un tādējādi ir arī prasījusi piekļuvi nepubliskajām šī ziņojuma daļām. Prasītāja šādu pieeju nav saņēmusi.

Savas prasības atbalstam prasītāja atsaucas uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulas Nr. 1049/2001 par Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentu publiskumu 8. panta pārkāpumu (1). Prasītāja norāda, ka Komisija nav sniegusi atbildi uz prasītājas atkārtoto prasību.

---

(1)  OV L 145, 43. lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/48 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/48

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Air Bourbon iesniedza 2004. gada 29. jūlijā

(Lieta T-321/04)

(2004/C 262/91)

tiesvedības valoda: franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 29. jūlijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla sabiedrība Air Bourbon, ar juridisko adresi Sainte-Marie, La Réunion (Francija), kuru pārstāv Sauveur Vaisse, avocat.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt 2003. gada 16. decembra lēmumu, (reģistrēts kā) C (2003) 4708 fin, ar kuru Komisija atļauj Francijas valstij piešķirt atbalstu sabiedrībai Air Austral; |
| --- | --- |

—

atcelt 2003. gada 16. decembra lēmumu, (reģistrēts kā) C (2003) 4708 fin, ar kuru Komisija atļauj Francijas valstij piešķirt atbalstu sabiedrībai Air Austral;

| — | likt Komisijai un Francijas valstij veikt nepieciešanos pasākumus, lai nodrošinātu, ka sabiedrība Air Austral atmaksā nepamatoti saņemto atbalstu; |
| --- | --- |

—

likt Komisijai un Francijas valstij veikt nepieciešanos pasākumus, lai nodrošinātu, ka sabiedrība Air Austral atmaksā nepamatoti saņemto atbalstu;

| — | pamatojoties uz Pirmās instances tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktu piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt sabiedrības Air Bourbon izdevumus 10 000 eiro apmērā. |
| --- | --- |

—

pamatojoties uz Pirmās instances tiesas Reglamenta 87. panta 2. punktu piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt sabiedrības Air Bourbon izdevumus 10 000 eiro apmērā.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja prasa atcelt 2003. gada 16. decembra Lēmumu C (2003) 4708, ar kuru Komisija, pamatojoties uz EK līguma 87. panta 3. punktu, ir atzinusi par saderīgu ar kopējo tirgu sabiedrībai AIR AUSTRAL piešķirto atbalstu. Lēmums attiecās uz atbalstu darbībai 1 950 536 eiro apmērā nodokļu atlaides formā, tiem nodokļu maksātājiem, kuri ieguldīja līdzekļus divu B 777-2000 tipa lidmašīnu pār-aprīkošanā, lai atklātu aviolīniju PARĪZE/ LA REUNION, un kas, apvienojušies pilnsabiedrībā, uz pieciem gadiem izīrēja šo aprīkojumu AIR AUSTRAL, pēc tam to pārdodot par nezināmu summu.

Apstrīdētais lēmums balstās uz apsvērumu, ka attiecīgais atbalsts ir atbalsts darbībai, kas saskaņā ar vadlīnijām par apgabaliem paredzēto atbalstu, var tikt atļauts, lai daļēji kompensētu papildu transportēšanas izmaksas ļoti nomaļos apgabalos, kāda ir La Réunion daļa.

Prasītāja uzskata, ka minētais atbalsts ir atzīstams par nesaderīgu ar kopējo tirgu šādu iemeslu dēļ:

| — | tas ir atbalsts investīcijām transporta aprīkojuma iegādei, kas ir aizliegts saskaņā ar iepriekš minētajām vadlīnijām; |
| --- | --- |

—

tas ir atbalsts investīcijām transporta aprīkojuma iegādei, kas ir aizliegts saskaņā ar iepriekš minētajām vadlīnijām;

| — | atbalsts ir piešķirts tikai sabiedrībai AIR AUSTRAL un rada nestabilitāti starp konkurences izkropļojumiem un ieguvumiem apgabala attīstības ziņā; |
| --- | --- |

—

atbalsts ir piešķirts tikai sabiedrībai AIR AUSTRAL un rada nestabilitāti starp konkurences izkropļojumiem un ieguvumiem apgabala attīstības ziņā;

| — | atbalsts pārkāpj valsts atbalsta ne-kumulācijas (non-cumul) principu, jo sabiedrība AIR AUSTRAL saņem palīdzību no La Réunion apgabala un departamenta valsts līdzekļiem, kas neatbilst investīcijām, ko būtu veicis privāts investors, kas darbojas normālos tirgus apstākļos. Bez tam šī palīdzība rada piedāvājuma pārprodukciju aviolīnijā Parīze/Saint Denis; |
| --- | --- |

—

atbalsts pārkāpj valsts atbalsta ne-kumulācijas (non-cumul) principu, jo sabiedrība AIR AUSTRAL saņem palīdzību no La Réunion apgabala un departamenta valsts līdzekļiem, kas neatbilst investīcijām, ko būtu veicis privāts investors, kas darbojas normālos tirgus apstākļos. Bez tam šī palīdzība rada piedāvājuma pārprodukciju aviolīnijā Parīze/Saint Denis;

| — | šis atbalsts izjauc iepriekš pastāvošo līdzsvaru starp ieguvumiem, ko rada atbalsts apgabala attīstībai un konkurences nosacījumu izkropļojumiem starp AIR AUSTRAL un prasītāju. |
| --- | --- |

—

šis atbalsts izjauc iepriekš pastāvošo līdzsvaru starp ieguvumiem, ko rada atbalsts apgabala attīstībai un konkurences nosacījumu izkropļojumiem starp AIR AUSTRAL un prasītāju.

Tāpat AIR BOURBON norāda uz savu aizstāvības tiesību, kas noteiktas EK līguma 88. panta 3. punktā, pārkāpumu.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/49 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/49

---

Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 5. augustā iesniedza Colgate - Palmolive Company

(Lieta T-322/04)

(2004/C 262/92)

Tiesvedības valoda: nosakāma atbilstoši Reglamenta 131. panta 2. punktam – Valoda, kādā sastādīts prasības pieteikums: franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 5. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko cēla Colgate - Palmolive Company, ar sēdekli Ņujorkā (Amerikas Savienotās Valstis), ko pārstāv Enrique Armijo Chàvarri un Antonio Castán Pérez-Gómez, advokāti. Colgate - Palmolive Company ir arī puse procesā Apelāciju 2. padomē

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju 2. padomes 2004. gada 18. maija lēmumu R 0076/2004-2; |
| --- | --- |

—

atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju 2. padomes 2004. gada 18. maija lēmumu R 0076/2004-2;

| — | piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

| Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums: | Vārdiskā preču zīme “SIMPLY WHITE” – Pieteikums Nr. 2688315 |
| --- | --- |
| Preces vai pakalpojumi: | Zobu tīrīšanas līdzekļi, zobu pastas, mutes skalošanas līdzekļi (3. klase) |
| Apelāciju padomē apstrīdētais lēmums: | Pārbaudītāja lēmums atteikt preču zīmes reģistrāciju |
| Apelāciju padomes lēmums: | Noraidīt sūdzību |
| Izvirzītie pamati: | Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu nepareiza interpretācija |

Kopienas preču zīme, par kuru iesniegts pieteikums:

Vārdiskā preču zīme “SIMPLY WHITE” – Pieteikums Nr. 2688315

Preces vai pakalpojumi:

Zobu tīrīšanas līdzekļi, zobu pastas, mutes skalošanas līdzekļi (3. klase)

Apelāciju padomē apstrīdētais lēmums:

Pārbaudītāja lēmums atteikt preču zīmes reģistrāciju

Apelāciju padomes lēmums:

Noraidīt sūdzību

Izvirzītie pamati:

Regulas (EK) Nr. 40/94 7. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktu nepareiza interpretācija

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/50 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/50

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Brandt Italia spa iesniedza 2004. gada 4. augustā

(Lieta T-323/04)

(2004/C 262/93)

tiesvedības valoda - itāļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004.gada 4. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Brandt Italia spa, kuru pārstāv Martijn van Empel, Claudio Visco un Salvatore Lamarca, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atzīt, ka Komisijas 2004. gada 30. marta Lēmumam K(2004)930 nav juridiska spēka un tādēļ pasludināt to par spēkā neesošu; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka Komisijas 2004. gada 30. marta Lēmumam K(2004)930 nav juridiska spēka un tādēļ pasludināt to par spēkā neesošu;

| — | papildus, pasludināt Lēmumu par spēkā neesošu daļā, proti, attiecībā uz 3. pantu, ciktāl ar to tiek pieprasīts, lai Itālijas valsts iekasē atpakaļ prettiesiski piešķirto atbalstu; |
| --- | --- |

—

papildus, pasludināt Lēmumu par spēkā neesošu daļā, proti, attiecībā uz 3. pantu, ciktāl ar to tiek pieprasīts, lai Itālijas valsts iekasē atpakaļ prettiesiski piešķirto atbalstu;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Ar šajā lietā apstrīdēto lēmumu valsts atbalsts steidzamiem nodarbinātības pasākumiem, ko Itālija īstenoja ar 2003. gada 17. aprīļa likumā ietverto 2003. gada 14. februāra Decreto-legge Nr. 23, tika pasludināts par nesavienojamu ar kopējo tirgu, un Itālijas valdībai uzdots no Brandt Italia spa iekasēt atpakaļ attiecīgo atbalstu, ko Brandt Italia spa bija izmantojis uzņēmuma Ocean spa daļu “Atdzesēšanas iekārtas” pirkšanai, kas atrodas Verolanuova, Brescia.

Savas prasības pamatojumam Brandt Italia spa izvirza lēmumā minēto apgalvojumu, ka ar Dekrētu Nr. 23/2003 atbalsta ieguvējiem tiek piešķirta individuāla priekšrocība, kas noved pie konkurences izkropļošanas. Tomēr būtībā iepriekš apgalvotās Dekrētā minētās priekšrocības saskaņā ar attiecīgo regulējumu Cassa Integrazione Guadgni e Mobilità (vispārējais regulējums) ir pieejamas arī jebkuram citam uzņēmumam, kas pieņem darbā darbiniekus no mobilitātes saraksta. Tādējādi Dekrēts Nr. 23/2003 uzlabo tikai pārcelto darbinieku stāvokli, tas atbalsta ieguvējiem nedod nekādas ekonomiska rakstura priekšrocības un šajā lietā – arī Brandt Italia spa. Turklāt Komisija nav veikusi pilnīgu un precīzu dalībvalsts pasākumu ietekmes novērtējumu un nav ņēmusi vērā papildus izmaksas, kas, pārņemot cita uzņēmuma daļu, uzņēmumam rodas sakarā ar (sociālo un finansiālo) saistību un (sociālās un finansiālās) atbildības pārņemšanu, kas, ja nebūtu dalībvalsts pasākuma, nebūtu arī šī uzņēmuma pienākums. Visbeidzot, jānorāda uz attiecīgā pasākuma vispārējo raksturu, kā dēļ iestājušās tieši tās sekas, kas paredzētas jau Likuma Nr. 223/91 vispārīgajos noteikumos. Pamatojoties uz Dekrēta Nr. 23/2003 pārbaudi Komisija, vērtējot pasākumu pēc vispārēja valsts atbalsta regulējuma, ir devusi rīkojumu Itālijas valdībai iekasēt atpakaļ no Brandt Italia spa to finansiālo priekšrocību, ko tas, pamatojoties uz Dekrētu, esot saņēmis individuāli. Liekot atmaksāt atsevišķu atbalstu lēmuma par valsts atbalsta regulējumu ietvaros, Komisija ir pārkāpusi EKL 88. pantu un Regulas (EK) Nr. 659/1999 noteikumus. Pie tam Komisija nav pārbaudījusi konkrētos faktus saistībā ar iespējamo individuālo atbalstu, kura atmaksāšanu tā pieprasa. Tai bija jāierosina atsevišķa, īpaša procedūra, lai novērtētu dalībvalsts pasākuma kā individuāla atbalsta pieļaujamību vai jāizmanto Regulā Nr. 659/1999 minētie instrumenti atmaksāšanas pasākumu noteikšanai.

Komisija tādējādi ir pārkāpusi EKL 88. un 89. pantu kā arī Regulu (EK) Nr. 994/98 un Nr. 2204/2002 noteikumus. Tā ir pasludinājusi dalībvalsts pasākumu par prettiesisku, kaut arī uz to iespējams attiecas Regulā Nr. 2204/2002 minētie izņēmumi un tas ir uzskatāms par pastāvošu atbalstu EKL 88. panta nozīmē. Vēl Komisija ir prettiesiski izlietojusi atļauju konstatēt, ka uz Dekrētu Nr. 23/2003 neattiecas Regula Nr. 2204/2002 un tādējādi pārkāpusi iejaukšanas tiesības, kas paredzētas EKL 89. pantā, sakarā ar Regulām Nr. 994/98 un Nr. 2204/2002.

Tātad Lēmuma 3. pants, saskaņā ar kuru Itālijai būtu pienākums iekasēt atpakaļ izmaksāto valsts atbalstu, ir pretrunā ar tiesiskās paļāvības principu.

Visbeidzot, Komisija pamata strīdā ir pārkāpusi EKL 253. pantu attiecībā uz pienākumu sniegt pamatojumu un nepareizi izmantojusi savas pilnvaras.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/50 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/50

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Viasat Broadcasting UK Ltd iesniedza 2004. gada 2. augustā

(Lieta T-329/04)

(2004/C 262/94)

tiesvedības valoda - dāņu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 2. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Viasat Broadcasting UK Ltd, West Drayton (Apvienotā Karaliste), kuru pārstāv advokāts Simon Evers Hjelmborg.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt 2004. gada 19. maija Eiropas Kopienu Komisijas lēmuma valsts atbalsta lietā C 2/2003 (ex NN 22/2002) par Dānijas pasākumiem TV2 Danmark labā 1. pantu tādā apjomā, kādā ar lēmumu tiek konstatēts, ka atbalsts ir saderīgs ar kopējo tirgu saskaņā ar EKL 86. panta 2. punktu; |
| --- | --- |

—

atcelt 2004. gada 19. maija Eiropas Kopienu Komisijas lēmuma valsts atbalsta lietā C 2/2003 (ex NN 22/2002) par Dānijas pasākumiem TV2 Danmark labā 1. pantu tādā apjomā, kādā ar lēmumu tiek konstatēts, ka atbalsts ir saderīgs ar kopējo tirgu saskaņā ar EKL 86. panta 2. punktu;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Ar apstrīdēto lēmumu Komisija atzina atbalstu, kas no 1995. gada līdz 2002. gadam tika piešķirts TV2/DANMARK A/S licences maksas resursu un citu noteiktu pasākumu formā, par saderīgu ar kopēju tirgu, izņemot 628.2 miljonus DKK, kas Komisijas skatījumā, ir nelikumīgs valsts atbalsts, kuru Dānijas Karalistei ir jāatgūst atpakaļ no TV2/DANMARK A/S. Prasītājs ir iesniedzis prasību atcelt to lēmuma daļu, ar kuru Komisija konstatēja, ka daļa atbalsta ir saderīga ar kopējo tirgu.

Prasītājs apgalvo, ka Komisijas vērtējums atkārtotajā jautājuma, vai TV2/DANMARK A/S publisko pakalpojumu pienākumi ir pietiekami detalizēti definēti, pārbaudē ir kļūdains, jo tā konstatēja, ka viss TV2/DANMARK A/S programmu diapazons sastāda daļu no tā publisko pakalpojumu pienākumiem. Tieši šī aspekta dēļ ir grūti atkārtoti pārbaudīt, vai Dānijas valsts bija ievērojusi un turpina ievērot Kopienas konkurences tiesības, jo īpaši, EKL 87. panta 1. punktu kopā ar EKL 86 panta 2. punktu.

| — | TV2/DANMARK A/S pret konkurenci vērstā uzvedība televīzijas reklāmas pārdošanas tirgos nevar būt vajadzīga, lai TV2/DANMARK pildītu publisko pakalpojumu pienākumus saskaņā ar EKL 86. panta 2. punktu, ar tādu rezultātu, ka EKL 87. panta 1. punkts ir pilnībā attiecas uz TV2/DANMARK A/S uzvedību komerciālajos tirgos; |
| --- | --- |

—

TV2/DANMARK A/S pret konkurenci vērstā uzvedība televīzijas reklāmas pārdošanas tirgos nevar būt vajadzīga, lai TV2/DANMARK pildītu publisko pakalpojumu pienākumus saskaņā ar EKL 86. panta 2. punktu, ar tādu rezultātu, ka EKL 87. panta 1. punkts ir pilnībā attiecas uz TV2/DANMARK A/S uzvedību komerciālajos tirgos;

| — | Komisija vērtēja tikai to, vai iespējamā pārmērīga kompensācija no valsts (tiešais vertikālais un aizliegtais valsts atbalsts) tika sniegta, lai atbalstītu komercdarbību, un nevis vai kompensācija no valsts (tiešais vertikālais un atļautais valsts atbalsts) tika sniegta, lai iegūtu ekonomisku pārākumu komercdarbībā, kas kropļoja konkurenci; |
| --- | --- |

—

Komisija vērtēja tikai to, vai iespējamā pārmērīga kompensācija no valsts (tiešais vertikālais un aizliegtais valsts atbalsts) tika sniegta, lai atbalstītu komercdarbību, un nevis vai kompensācija no valsts (tiešais vertikālais un atļautais valsts atbalsts) tika sniegta, lai iegūtu ekonomisku pārākumu komercdarbībā, kas kropļoja konkurenci;

| — | Komisijas piemērotais patstāvīguma (''stand alone'') tests nav piemērojams šajā lietā, jo tas ir balstīts uz salīdzinājumu starp TV2/DANMARK A/S konkurentu izmaksām (TV2/DANMARK izmaksu vietā) un TV2/DANMARK A/S ienākumiem no komercdarbības, tādējādi ignorējot iespējamās atšķirības efektivitātes līmeņos, un tā rezultātā tests pilnībā neatspoguļo, vai TV2/DANMARK A/S komercdarbība ar savstarpējām subsīdijām ir radījušas ekonomisko pārākumu, kas kropļo konkurenci; |
| --- | --- |

—

Komisijas piemērotais patstāvīguma (''stand alone'') tests nav piemērojams šajā lietā, jo tas ir balstīts uz salīdzinājumu starp TV2/DANMARK A/S konkurentu izmaksām (TV2/DANMARK izmaksu vietā) un TV2/DANMARK A/S ienākumiem no komercdarbības, tādējādi ignorējot iespējamās atšķirības efektivitātes līmeņos, un tā rezultātā tests pilnībā neatspoguļo, vai TV2/DANMARK A/S komercdarbība ar savstarpējām subsīdijām ir radījušas ekonomisko pārākumu, kas kropļo konkurenci;

| — | Komisijas piemērotais cenu tests nav piemērojams šajā lietā. |
| --- | --- |

—

Komisijas piemērotais cenu tests nav piemērojams šajā lietā.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/51 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/51

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko TV Danmark A/S un Kanal 5 Denmark Ltd. iesniedza 2004. gada 13. augustā

(Lieta T-336/04)

(2004/C 262/95)

iesvedības valoda - angļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 13. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla TV Danmark A/S, Copenhagen (Dānija) un Kanal 5 Denmark Ltd., Hounslow (Apvienotā Karaliste), kuru pārstāv D. Vandermeersch, K. Karl un H. Peytz, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāju prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt 2004. gada 19. maija Eiropas Kopienu Komisijas lēmuma par valsts finansējumu Dānijas valsts apraides organizācijai TV2/Danmark ar licences maksu un citiem līdzekļiem 1. pantu, tādā apjomā kā Komisija konstatēja, ka starp 1995. gadu un 2002. gadu TV2/Danmark piešķirtais atbalsts licences maksas resursu un citu līdzekļu, kas uzskaitīti lēmumā, formā ir saderīgs ar kopējo tirgu atbilstoši EKL 86. panta 2. punktam; |
| --- | --- |

—

atcelt 2004. gada 19. maija Eiropas Kopienu Komisijas lēmuma par valsts finansējumu Dānijas valsts apraides organizācijai TV2/Danmark ar licences maksu un citiem līdzekļiem 1. pantu, tādā apjomā kā Komisija konstatēja, ka starp 1995. gadu un 2002. gadu TV2/Danmark piešķirtais atbalsts licences maksas resursu un citu līdzekļu, kas uzskaitīti lēmumā, formā ir saderīgs ar kopējo tirgu atbilstoši EKL 86. panta 2. punktam;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt maksu par juridiskajiem pakalpojumiem, izmaksas un citus izdevumus, kas radušies saistībā ar šo prasību. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt maksu par juridiskajiem pakalpojumiem, izmaksas un citus izdevumus, kas radušies saistībā ar šo prasību.

Pamati un galvenie argumenti

Apstrīdētajā lēmumā Komisija konstatēja, ka starp 1995. gadu un 2002. gadu Dānijas valsts apraides organizācija TV2/Danmark saņēma valsts atbalstu EKL 87. panta 1. punkta izpratnē. Komisija secināja, ka atbalsts ir saderīgs ar kopējo tirgu atbilstoši EKL 86. panta 2. punktam, izņemot pārmērīgu kompensāciju 628.2 miljonu DKK apmērā, kas TV2/Danmark A/S būtu jāatmaksā.

Prasītāji pieprasa lēmuma 1. panta atcelšanu tādā apjomā, kā tas atzina, ka daļa no atbalsta ir saderīga ar kopējo tirgu. Prasītāji apgalvo, ka, pieņemot šo lēmuma daļu, Komisija ir pārkāpusi EKL 86. panta 2. punktu, 87. un 88. pantu, kā arī EK Līgumam pievienoto Protokolu par valsts apraides organizāciju sistēmu dalībvalstīs.

Prasītāji apgalvo, ka Komisija pārkāpa EKL 87. un 88. pantu, kad, uzzinot, ka šis atbalsts bija jauns atbalsts, tā tomēr turpināja uzskatīt šo atbalstu (izņemot konstatēto pārmērīgo kompensāciju) par saderīgu ar kopējo tirgu, kaut gan tai vajadzēja konstatēt visa atbalsta pretlikumību, jo tas netika paziņots.

Turklāt prasītāji apgalvo, ka Komisija pārkāpa EKL 86. panta 2. punktu, 87. un 88. pantu un Protokolu, kad tā konstatēja, ka visas TV2 izmaksas ir saistītas ar publisko pakalpojumu pienākumiem un tādēļ var būt valsts finansētas, neskatoties uz to, ka nav pietiekami precīzas TV2 publisko pakalpojumu pienākumu definīcijas. Komisija arī pārkāpa minētos pantus, kad tā atzina valsts atbalstu, pamatojoties uz testu par to, vai TV2 mēģināja ''palielināt ieņēmumus'' (''maximise revenues'') un pierādīšanas pienākums tika uzlikts prasītājiem. Tā pieļāva acīmredzamu kļūdu vērtējumā, neņemot vērā pierādījumus par to, ka TV2 pārdeva pakalpojumus par zemākām cenām nekā efektīvam patstāvīgam tirgus dalībniekam.

Prasītāji arī apgalvo, ka Komisija pārkāpa EKL 86. panta 2. punktu un Protokolu, jo tā akceptēja atbalstu, neskatoties uz tās šaubām par TV2 cenu politiku un cenu līmeni Dānijā. Turklāt Komisija pārkāpa EKL 86. panta 2. punktu, jo tā neizvērtēja, vai TV2 neto izmaksas ir samērīgas ar publisko pakalpojumu pienākumiem, un akceptēja, ka nepastāv nekāda, vai, pakārtoti, nepastāv pietiekama Dānijas sabiedriskā kontrole pār TV2 publisko pakalpojumu pienākumu izpildi.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/52 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/52

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Centro Europa 7 srl iesniedza 2004. gada 11. augustā

(Lieta T-338/04)

(2004/C 262/96)

tiesvedības valoda - itāļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004.gada 11. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Centro Europa 7 srl, kuru pārstāv Vittorio Ripa di Meana un Roberto Mastroianni, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Centro Europa 7 srl prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Lēmumu ar ko tiek pārtrauktas procesuālās darbības attiecībā uz Centro Europa 7 srl 2001. gada 18. oktobra sūdzību, un kas prasītajam paziņots ar Konkurences ĢD direktora Menshing kunga 2004. gada 4. jūnija vēstuli, kas pa faksu saņemta 2004. gada 9. jūnijā (Nr. D (2004)471); |
| --- | --- |

—

atcelt Lēmumu ar ko tiek pārtrauktas procesuālās darbības attiecībā uz Centro Europa 7 srl 2001. gada 18. oktobra sūdzību, un kas prasītajam paziņots ar Konkurences ĢD direktora Menshing kunga 2004. gada 4. jūnija vēstuli, kas pa faksu saņemta 2004. gada 9. jūnijā (Nr. D (2004)471);

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Centro Europa 7 srl 1999. gada jūlijā piedalījās konkursā, ko organizēja Itālija, par privāto zemes analogās televīzijas apraides licenču piešķiršanu, kā rezultātā prasītajam tika piešķirts līgums uz sešiem gadiem par nešifrētu pārraidi, pagarināms un nākamiem sešiem gadiem. Tomēr Centro Europa 7 srl vēl joprojām nav varējis uzsākt nešifrētās pārraides, jo tam joprojām nav piešķirtas frekvences, kas tam saskaņā ar līgumu pienāktos. Nacionālā frekvenču plāna ieviešana, kas būtu saskaņā ar tiesiskās paļāvības principu attiecībā uz Centro Europa 7 srl, nav veikta, jo, saskaņa ar Itālijas spēkā esošo likumdošanu, frekvences pieder televīzijas sabiedrībām, kas nav saņēmušas iepriekšminētās licences un ir tiesīgas turpināt darboties saskaņā ar “Pārejas noteikumiem”, kas ieviesti ar 1997. gada Likumu Nr. 249. Un tā kā Mediaset (Retequattro) grupas trešais tīkls turpina darboties, ir neiespējami atbrīvot nepieciešamās frekvences, lai ļautu Centro Europa 7 srl veikt pārraides saskaņā ar saņemto apraides licenci.

Šī prasība ir celta pret lēmumu pārtraukt procesuālās darbības saistībā ar par konkurences izkropļošanu iepriekšminētās situācijas dēļ un par prasību Komisijai veikt darbības saskaņā ar EKL 86. panta 3. punktu par pasākumiem uzņēmuma RTI labā attiecībā uz kuru Itālijas likumdošanā paredzētas īpašas tiesības.

Savas prasības Centro Europa 7 srl pamato ar EKL 82. un 86. panta pārkāpumu un pienākuma sniegt pamatojumu nepildīšanu, jo atbildētāja:

| — | nav veikusi attiecīgās sūdzības pārbaudi, jo tā nav atbildējusi uz galveno sūdzības jautājumu par diskrimināciju attiecībā uz piekļuvi tirgum, ko cietis Centro Europa 7 srl; |
| --- | --- |

—

nav veikusi attiecīgās sūdzības pārbaudi, jo tā nav atbildējusi uz galveno sūdzības jautājumu par diskrimināciju attiecībā uz piekļuvi tirgum, ko cietis Centro Europa 7 srl;

| — | pieņemot apstrīdēto lēmumu tā nav ņēmusi vērā, ka ar Itālijas iestāžu pieņemtajiem vai nepieņemtajiem pasākumiem, kas izslēdza Centro Europa 7 srl no televīzijas apraides tirgus, ir stiprinājusi operatora RTI dominējošo stāvokli; |
| --- | --- |

—

pieņemot apstrīdēto lēmumu tā nav ņēmusi vērā, ka ar Itālijas iestāžu pieņemtajiem vai nepieņemtajiem pasākumiem, kas izslēdza Centro Europa 7 srl no televīzijas apraides tirgus, ir stiprinājusi operatora RTI dominējošo stāvokli;

| — | tā nav ņēmusi vērā 2004. gada Likuma Nr. 112 spēkā stāšanās sekas attiecībā uz Centro Europa 7 srl stāvokli. Šajā sakarā Centro Europa 7 srl atsaucas arī uz labas pārvaldības principa, kas ir kodificēts Pamattiesību hartas 47. pantā, pārkāpumu. |
| --- | --- |

—

tā nav ņēmusi vērā 2004. gada Likuma Nr. 112 spēkā stāšanās sekas attiecībā uz Centro Europa 7 srl stāvokli. Šajā sakarā Centro Europa 7 srl atsaucas arī uz labas pārvaldības principa, kas ir kodificēts Pamattiesību hartas 47. pantā, pārkāpumu.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/53 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/53

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Wanadoo S. A. iesniedza 2004. gada 10. augustā

(Lieta T-339/04)

(2004/C 262/97)

tiesvedības valoda - franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 10. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Wanadoo S. A., Issy-les-Moulineaux (Francija), kuru pārstāv Hugues Calvet un Marie-Cecile Rameau, advokātes.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas 2004. gada 18. maija lēmumu, ar ko prasītajai, kā arī visiem tās tieši vai netieši kontrolētajiem uzņēmumiem, dots rīkojums pakļauties pārbaudei saskaņā ar Padomes Regulas Nr. 1/2003 (1) 20. panta 4. punktu; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2004. gada 18. maija lēmumu, ar ko prasītajai, kā arī visiem tās tieši vai netieši kontrolētajiem uzņēmumiem, dots rīkojums pakļauties pārbaudei saskaņā ar Padomes Regulas Nr. 1/2003 (1) 20. panta 4. punktu;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Savas prasības pamatojumā prasītāja uzsver, ka, pieņemot apstrīdēto lēmumu, Komisija nav izpildījusi pienākumu sadarboties ar valsts tiesām un iestādēm saskaņā ar EK Līguma 10. pantu. Prasītāja uzskata, ka Komisija ir slēpusi no valsts tiesas, kura, šajā gadījumā, ir devusi atļauju veikt pārbaudi, Francijas konkurences padomē uzsākto procedūru attiecībā uz prasītājas šķietamiem EK Līguma 82. panta, kā arī šīs Padomes 2004. gada 11. maija lēmuma, pārkāpumiem. Turklāt prasītāja uzskata, ka Francijas konkurences padome ir atbildīga par šo lietu, un ka tādējādi Komisijai nav tiesību iejaukties lietā.

Prasītāja tāpat uzsver, ka ar apstrīdēto lēmumu netiek izpildīts pienākums rūpīgi un objektīvi pārbaudīt visus atbilstošos konkrētās lietas apstākļus, argumentācijas pienākums, kā arī pārkāpts samērīguma princips. Nobeigumā tā atsaucas uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā.

---

(1)  Padomes 2002. gada 16. decembra Regula Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, Oficiālais Vēstnesis Nr. L 1, 04.01.2003., 1-25. lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/53 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/53

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko France Télécom S. A. iesniedza 2004. gada 11. augustā

(Lieta T-340/04)

(2004/C 262/98)

tiesvedības valoda - franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 11. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla France Télécom S. A., Parīze, kuru pārstāv Christophe Clarenc un Javier Ruiz Calzado, advokātes.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas 2004. gada 18. maija lēmumu Nr. C(2004) 1929, ar ko France Télécom S. A., kā arī visiem tās tieši vai netieši kontrolētajiem uzņēmumiem, dots rīkojums pakļauties pārbaudei saskaņā ar Regulas Nr. 1/2003 20. panta 4. punktu (lieta Nr. COM/C – 38.916); |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2004. gada 18. maija lēmumu Nr. C(2004) 1929, ar ko France Télécom S. A., kā arī visiem tās tieši vai netieši kontrolētajiem uzņēmumiem, dots rīkojums pakļauties pārbaudei saskaņā ar Regulas Nr. 1/2003 20. panta 4. punktu (lieta Nr. COM/C – 38.916);

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt pilnībā visus ar lietu par lēmuma atcelšanu saistītos France Télécom S. A. izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt pilnībā visus ar lietu par lēmuma atcelšanu saistītos France Télécom S. A. izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Ar attiecīgo lēmumu noteiktā pārbaude par “varbūtēji netaisnīgas pārdošanas cenas uzspiešanu patērētājiem – rezidentiem par pieeju ātrgaitas Interneta domēnam, pretēji EK līguma 82. pantam, nolūkā ierobežot un apspiest konkurentus” (apstrīdētā lēmuma 1. pants) attiecas uz prasītāju un tās filiāli Wanadoo, kā arī visiem uzņēmumiem, ko tā tieši vai netieši kontrolē (3. pants). Komisija uzskata, ka pieņemtās prakses kontrolei ir nepieciešama pārbaude atbilstoši 20. panta 4. punktam Regulā (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (1). Tas pamato lēmumu veikt šo apstrīdēto pārbaudi.

Pamatojot savus secinājumus, prasītāja vispirms uzsver argumentācijas pienākuma izpratnes trūkumu. Šajā sakarā tā konkretizē, ka neizprot iemeslu, kādēļ tai personiski ir adresēts apstrīdētais lēmums un to vienpersoniski skar šī pārbaude. Jāuzsver, ka saskaņā ar 2003. gada 16. jūlija lēmuma “Wanadoo” pamatojumu, ar ko attiecībā uz prasītāju atzīta Wanadoo autonomija realizēt savu cenu noteikšanas politiku ātrgaitas interneta piekļuves pakalpojumiem iekšējā Francijas tirgū, Komisija savā lēmumā par šķietami netaisnīgām pārdošanas cenām, kā arī konkurentu ierobežošanas šķietamu rīcības plānu apsūdz Wanadoo, un nevis France Telecom. Turklāt Komisija izvairās pamatot, kādēļ tā uzskata par nepieciešamu noteikt pārbaudi attiecībā uz Wanadoo piedāvājumu tarifiem, pretēji faktam, ka šie tarifi ir pakļauti tās kontrolei atbilstoši tās 2003. gada 16. jūlija lēmumam un ka tie turklāt īpaši jāpārbauda un jāapstiprina Francijas konkurences padomei.

Otrkārt prasītāja iebilst apstrīdētajam lēmumam, kuru pieņemot nav ievērotas lojālas sadarbības principa prasības, kas Eiropas Komisijai jāievēro attiecībās ar valsts iestādēm, kā to nosaka EK līguma 10. pants un Regula (EK) Nr. 1/2003, vispirms, izvairoties informēt iesaistīto valsts tiesu par attiecīgajiem apstākļiem, un turpmāk, nekonsultējoties ar Francijas konkurences padomi, kurā jau 2004. gada janvārī bija uzsākta lietas izskatīšana saskaņā ar šīs Regulas 11. panta 6. punktā ietvertajiem nosacījumiem.

Treškārt un visbeidzot prasītāja norāda uz samērīguma principa pārkāpumu gan attiecībā uz pārbaudes mērķi gan tā kontekstu, kā arī to pazīmju trūkumu, kas apstiprinātu pierādījumu noslēpšanas vai iznīcināšanas riska pastāvēšanu.

---

(1)  ESOV L 1, 04.01.2003, 1. lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/54 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/54

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Herta Adam iesniedza 2004. gada 9. augustā

(Lieta T-342/04)

(2004/C 262/99)

tiesvedības valoda – franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 9. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Herta Adam, Brisele (Beļģija), kuru pārstāv Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Loius un Etienne Marchal, avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru prasītājai tika atteikts piešķirt kompensāciju par pārcelšanos, kas paredzēta Vispārējo Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. panta a)apakšpunktā; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas lēmumu, ar kuru prasītājai tika atteikts piešķirt kompensāciju par pārcelšanos, kas paredzēta Vispārējo Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. panta a)apakšpunktā;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Pamatojot savu prasību, prasītāja atsaucas uz Vispārējo Civildienesta noteikumu VII pielikuma 4. panta 1. panta a) apakšpunkta pārkāpumu tajā apstāklī, ka Komisija neuzskatīja to laika posmu, kurā prasītāja strādāja Vācijas pavalsts pārstāvniecības birojā Briselē, par darbu citas valsts labā. Prasītāja atsaucas arī uz vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/54 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/54

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko 2004. gada 6. augustā iesniedza Vassilios Tsarnavas

(Lieta T-343/04)

(2004/C 262/100)

tiesvedības valoda - franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 6. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Vassilios Tsarnavas, kura dzīvesvieta ir Volos (Grieķija), kuru pārstāv Nicolas Lhoëst, advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt apelācijas sūdzības izskatītāja lēmumu, kas tika pieņemts 2003. gada 4. augustā, ar kuru tika apstiprināts bez izmaiņām prasītāja novērtējuma gala ziņojums par laika posmu no 1997. gada 1. jūlija līdz 1999. gada 30. jūnijam; |
| --- | --- |

—

atcelt apelācijas sūdzības izskatītāja lēmumu, kas tika pieņemts 2003. gada 4. augustā, ar kuru tika apstiprināts bez izmaiņām prasītāja novērtējuma gala ziņojums par laika posmu no 1997. gada 1. jūlija līdz 1999. gada 30. jūnijam;

| — | atcelt Komisijas tieši neizteikto lēmumu, ar kuru tika noraidīta sūdzība, ko prasītājs iesniedza, pamatojoties uz Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu, 2003. gada 30. decembrī; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas tieši neizteikto lēmumu, ar kuru tika noraidīta sūdzība, ko prasītājs iesniedza, pamatojoties uz Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu, 2003. gada 30. decembrī;

| — | piespriest Komisijai izmaksāt prasītājam atlīdzību 10 000,00 eiro apmērā par viņam nodarīto morālo kaitējumu; |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai izmaksāt prasītājam atlīdzību 10 000,00 eiro apmērā par viņam nodarīto morālo kaitējumu;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt visus izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt visus izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājs apstrīd apelācijas sūdzības izskatītāja lēmumu, ar kuru bez izmaiņām tika apstiprināts viņa novērtējuma gala ziņojums par laika posmu no 1997. līdz 1999. gadam. Viņš papildus pieprasa atlīdzību par morālo kaitējumu, kas viņam tika nodarīts.

Savas prasības par atcelšanu atbalstam prasītājs atsaucas uz šādiem pamatiem:

| — | procedūras neregularitāte; |
| --- | --- |

—

procedūras neregularitāte;

| — | būtiska kļūda novērtējumā; |
| --- | --- |

—

būtiska kļūda novērtējumā;

| — | pamatojuma trūkums; |
| --- | --- |

—

pamatojuma trūkums;

| — | pilnvaru pārsniegšana un morālā vajāšana. |
| --- | --- |

—

pilnvaru pārsniegšana un morālā vajāšana.

Attiecībā uz savu prasību par atlīdzību prasītājs apgalvo, ka ziņojums par personālu tika sagatavots ar četrus gadus vēlāk par paredzēto laiku, kas nav pieņemami. Turklāt prasītājs tika morāli vajāts. Par visiem nodarītajiem zaudējumiem prasītājs pieprasa atlīdzību, kuru viņš novērtē ex aequo et bono 10 000,00 eiro apmērā.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/55 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/55

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Stardust Marine S.A. iesniedza 2004. gada 13. augustā

(Lieta T-344/04)

(2004/C 262/101)

tiesvedības valoda - franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 13. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisija, ko cēla Stardust Marine S.A., ar juridisko adresi Parīze (Francija), kuru pārstāv Bernard Vatier, avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | konstatēt, ka Eiropas Komisijas 1999. gada 8. septembra lēmums 2000/513/EK, kas nolēma, ka STARDUST ir jāatlīdzina Francijas valstij saņemtais atbalsts 600 miljonu franku apmērā, ir prettiesisks un tādēļ Komisija ir atbildīga saskaņā ar EK Līguma 288. pantu; |
| --- | --- |

—

konstatēt, ka Eiropas Komisijas 1999. gada 8. septembra lēmums 2000/513/EK, kas nolēma, ka STARDUST ir jāatlīdzina Francijas valstij saņemtais atbalsts 600 miljonu franku apmērā, ir prettiesisks un tādēļ Komisija ir atbildīga saskaņā ar EK Līguma 288. pantu;

| — | tā rezultātā, piespriest Komisijai izmaksāt zaudējumu atlīdzību uzņēmumam STARDUST 112 635 569,73 eiro apmērā, ieskaitot tos likumiskos procentus, kas tiek rēķināti uz šīs prasības iesniegšanas dienu; |
| --- | --- |

—

tā rezultātā, piespriest Komisijai izmaksāt zaudējumu atlīdzību uzņēmumam STARDUST 112 635 569,73 eiro apmērā, ieskaitot tos likumiskos procentus, kas tiek rēķināti uz šīs prasības iesniegšanas dienu;

| — | paziņot par provizoru lēmuma par iejaukšanos izpildi; |
| --- | --- |

—

paziņot par provizoru lēmuma par iejaukšanos izpildi;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus šajā instancē. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus šajā instancē.

Pamati un galvenie argumenti

Pamatojot prasību, prasītājs uzskata, ka lēmuma Nr. 2000/513/EK prettiesiskums nav apstrīdams, jo šis lēmums jau tika atcelts ar Eiropas Kopienu tiesas 2002. gada 16. maija spriedumu (lieta C-482/99). Prasītājs uzskata, ka šis lēmuma prettiesiskums ir pietiekams, lai Komisija būtu atbildīga saskaņā ar EKL 288. pantu. Prasītājs arī uzskata, ka, pat pieņemot, ka šis lēmums bija normatīvs akts, kurš ietvēra ekonomikas politikas pasākumus, Komisija ir pārkāpusi augstāku tiesību principu, kas aizstāv privātpersonas, pieņemot prasītajam nelabvēlīgu lēmumu, kas nebija pamatots nedz juridiski, nedz faktiski. Tādējādi, saskaņā ar prasītāja pamatu, Komisijai ir jāpārskaita tam zaudējumu atlīdzību un likumiskos procentus.

Attiecībā uz iespējami ciesto zaudējumu, prasītājs uzskata, ka ar Tribunal de Commerce de Paris (Parīzes komerctiesa) spriedumu uzņēmums STARDUST bija pakļauts sanācijai tiesas uzraudzībā. Prasītājs uzskata, ka maksājumu pārtraukšana, kas bija šī sprieduma pamatā, bija tiešas sekas parādam, kas izrietēja no Komisijas lēmuma. Ciestais kaitējums ir iztrūkuma summa uzņēmuma STARDUST aktīvos.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/55 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/55

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Itālijas Republika iesniedza 2004. gada 20. augustā

(Lieta T-345/04)

(2004/C 262/102)

tiesvedības valoda - itāļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 20. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Itālijas Republika, kuru pārstāv Antonio Cingolo, avvocato dello Stato, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja pieprasa atcelt šādus lēmumus:

| — | 2004. gada 17. jūnija Lēmumu Nr. D (2004) 4074 par DOCUP, 2. Mērķi – Lombardijas Reģions 2000-2006 (Nr. CCI 2000 IT 16 2 DO 014) – maksājumu starpposma pārskats un izmaksāšanas pieprasījums, saņemts 2004. gada 17 jūnijā, ar ko Eiropas Kopienu Komisija, Reģionālās politikas ģenerāldirektorāts – Reģionālie pasākumi Francijā, Grieķijā, Itālijā - ir izdarījusi šādu paziņojumu: “Komisija tādēļ pieprasa, lai maksājumu starpposma pārskats un attiecīgais izmaksāšanas pieprasījums tiktu iesniegti kopā ar šādu informāciju par katru pasākumu, kas paredz valsts atbalsta shēmu:






  — | izmaksāto avansa maksājumu kopējais apjoms; |
| --- | --- | --- |

—

2004. gada 17. jūnija Lēmumu Nr. D (2004) 4074 par DOCUP, 2. Mērķi – Lombardijas Reģions 2000-2006 (Nr. CCI 2000 IT 16 2 DO 014) – maksājumu starpposma pārskats un izmaksāšanas pieprasījums, saņemts 2004. gada 17 jūnijā, ar ko Eiropas Kopienu Komisija, Reģionālās politikas ģenerāldirektorāts – Reģionālie pasākumi Francijā, Grieķijā, Itālijā - ir izdarījusi šādu paziņojumu: “Komisija tādēļ pieprasa, lai maksājumu starpposma pārskats un attiecīgais izmaksāšanas pieprasījums tiktu iesniegti kopā ar šādu informāciju par katru pasākumu, kas paredz valsts atbalsta shēmu:

—

izmaksāto avansa maksājumu kopējais apjoms;

| — | izmaksāto avansa maksājumu apjoms, par kuriem var saņemt struktūrfondu līdzekļus, kā noteikts iepriekš. |
| --- | --- |

—

izmaksāto avansa maksājumu apjoms, par kuriem var saņemt struktūrfondu līdzekļus, kā noteikts iepriekš.

Ja šāda informācija netiek iesniegta, Komisija nevar veikt maksājumu par pasākumiem saistībā ar atbalsta shēmu ”DocUP Lombardija 200-2006, 2. Mērķis“, kā arī par visiem saistītajiem un iepriekšējiem pasākumiem;

| — | 2004. gada 14. jūlija Lēmumu Nr. JE/OA D (2004) 5446 par DOCUP 2. Mērķi – Friuli-Venezia Giulia Reģions 2000-2006 (Nr. CCI 2000 IT 16 2 DO 013) - maksājumu starpposma pārskats un izmaksāšanas pieprasījums, saņemts 2004. gada 15. jūlijā, ar ko Eiropas Kopienu Komisija, Reģionālās politikas ģenerāldirektorāts – Reģionālie pasākumi Francijā, Grieķijā, Itālijā - ir izdarījusi šādu paziņojumu: ”Komisija tādēļ pieprasa, lai maksājumu starpposma pārskats un attiecīgais izmaksāšanas pieprasījums tiktu iesniegti kopā ar šādu informāciju par katru pasākumu, kas paredz valsts atbalsta shēmu:






  — | izmaksāto avansa maksājumu kopējais apjoms; |
| --- | --- | --- |

—

2004. gada 14. jūlija Lēmumu Nr. JE/OA D (2004) 5446 par DOCUP 2. Mērķi – Friuli-Venezia Giulia Reģions 2000-2006 (Nr. CCI 2000 IT 16 2 DO 013) - maksājumu starpposma pārskats un izmaksāšanas pieprasījums, saņemts 2004. gada 15. jūlijā, ar ko Eiropas Kopienu Komisija, Reģionālās politikas ģenerāldirektorāts – Reģionālie pasākumi Francijā, Grieķijā, Itālijā - ir izdarījusi šādu paziņojumu: ”Komisija tādēļ pieprasa, lai maksājumu starpposma pārskats un attiecīgais izmaksāšanas pieprasījums tiktu iesniegti kopā ar šādu informāciju par katru pasākumu, kas paredz valsts atbalsta shēmu:

—

izmaksāto avansa maksājumu kopējais apjoms;

| — | izmaksāto avansa maksājumu apjoms, par kuriem var saņemt struktūrfondu līdzekļus, kā noteikts iepriekš. |
| --- | --- |

—

izmaksāto avansa maksājumu apjoms, par kuriem var saņemt struktūrfondu līdzekļus, kā noteikts iepriekš.

Ja šāda informācija netiek iesniegta, Komisija nevar veikt maksājumu par pasākumiem saistībā ar atbalsta shēmu “DocUP Friuli-Venezia Giulia 200-2006, 2. Mērķis”, kā arī par visiem saistītajiem un iepriekšējiem pasākumiem;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šī prasība ir tikusi iesniegta par Eiropas Kopienu Komisijas 2004. gada 17. jūnija Paziņojumu Nr. D (2004) 4074 (DOCUP Regione Lombardia) un 2004. gada 15. jūlija Paziņojumu Nr. JE/OA D (2004) 5446 (DOCUP Friuli-Venezia Giulia), ar kuriem tiecas avansa maksājumus atbalsta shēmu jomā pakļaut tādiem noteikumiem, kas nav sastopami spēkā esošajā likumdošanā, lai prettiesiski ierobežotu izdevumus par kuriem var saņemt attiecīgo struktūrfondu līdzekļus.

Savu prasību pamatojumam Itālijas Republika atsaucas uz:

| — | būtisku procesuālo noteikumu pārkāpumu, jo juridiskais pamatojums ir nepareizs; nav pamatojuma un nav ievērota lēmumu pieņemšanas procedūra. Prasītājs šajā sakarā uzsver, ka apstrīdētajos dokumentos nav norāžu uz dokumentiem, kas ir to pieņemšanas pamatā. |
| --- | --- |

—

būtisku procesuālo noteikumu pārkāpumu, jo juridiskais pamatojums ir nepareizs; nav pamatojuma un nav ievērota lēmumu pieņemšanas procedūra. Prasītājs šajā sakarā uzsver, ka apstrīdētajos dokumentos nav norāžu uz dokumentiem, kas ir to pieņemšanas pamatā.

Papildus pienākumam sniegt pamatojumu prasītāja arī uzsver, ka apstrīdētie dokumenti nav pieņemti pienācīgā kārtībā saskaņā ar Komisijas Reglamentu.

| — | pamatregulas (Padomes Regula Nr. 1260/99) 32. panta un Komisijas Regulas Nr. 448/04 pārkāpumu, saskaņā ar ko uz avansa maksājumiem attiecas tikai pierādījums, ka valsts, kas ir galīgā ieguvēja, attiecīgos līdzekļus ir izmaksājusi galīgajiem investīciju saņēmējiem; |
| --- | --- |

—

pamatregulas (Padomes Regula Nr. 1260/99) 32. panta un Komisijas Regulas Nr. 448/04 pārkāpumu, saskaņā ar ko uz avansa maksājumiem attiecas tikai pierādījums, ka valsts, kas ir galīgā ieguvēja, attiecīgos līdzekļus ir izmaksājusi galīgajiem investīciju saņēmējiem;

| — | pamatregulas noteikumu pārkāpumu attiecībā uz izdevumu pieņemamību. Saskaņā ar prasītājas teikto, minētajā regulā ir izslēgta Komisijas pieeja, saskaņā ar kuru noteikumi par izdevumu izdevumu pieņemamību ir saprotami tādējādi, ka tie ir atlīdzināmi tikai tad, ja finansējums patiešām ticis izlietots projektam piešķirtā atbalsta mērķiem. |
| --- | --- |

—

pamatregulas noteikumu pārkāpumu attiecībā uz izdevumu pieņemamību. Saskaņā ar prasītājas teikto, minētajā regulā ir izslēgta Komisijas pieeja, saskaņā ar kuru noteikumi par izdevumu izdevumu pieņemamību ir saprotami tādējādi, ka tie ir atlīdzināmi tikai tad, ja finansējums patiešām ticis izlietots projektam piešķirtā atbalsta mērķiem.

| — | finanšu kontroles noteikumu (pamatregulas 38. pants un tās īstenošanas noteikumi) pārkāpumu, kuros nav noteiktas Komisijas paustās prasības. |
| --- | --- |

—

finanšu kontroles noteikumu (pamatregulas 38. pants un tās īstenošanas noteikumi) pārkāpumu, kuros nav noteiktas Komisijas paustās prasības.

| — | samērīguma principa pārkāpumu tādā ziņā, ka komisija pieprasa pierādījumus ārpus nepieciešamā un vajadzīgā robežām. |
| --- | --- |

—

samērīguma principa pārkāpumu tādā ziņā, ka komisija pieprasa pierādījumus ārpus nepieciešamā un vajadzīgā robežām.

| — | Regulas Nr. 448/04 pārkāpumu, apstrīdētajā dokumentā pārkāpjot vienlīdzības un tiesiskās noteiktības principu un prasību novērst pretrunas. |
| --- | --- |

—

Regulas Nr. 448/04 pārkāpumu, apstrīdētajā dokumentā pārkāpjot vienlīdzības un tiesiskās noteiktības principu un prasību novērst pretrunas.

| — | Komisijas Regulas (EK) Nr. 438/2001 pārkāpumu par tajā paredzēto grāmatvedības normu neievērošanu. |
| --- | --- |

—

Komisijas Regulas (EK) Nr. 438/2001 pārkāpumu par tajā paredzēto grāmatvedības normu neievērošanu.

| — | procesa vienkāršošanas principa neievērošanu. |
| --- | --- |

—

procesa vienkāršošanas principa neievērošanu.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/56 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/56

---

Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB), ko 2004. gada 17. augustā iesniedza sabiedrība Sadas S.A.

(Lieta T-346/04)

(2004/C 262/103)

tiesvedības valoda – franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 17. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi), ko cēla sabiedrība Sadas S.A., ar juridisko adresi Tourcoing (Francija), ko pārstāv André Bertrand, avocat.

Sabiedrība L.T.J.Diffusion ir arī puse procesā Apelāciju Padomē.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | grozīt visās daļās Apelāciju pirmās padomes lēmumu lietā Nr. R393/2003-1; |
| --- | --- |

—

grozīt visās daļās Apelāciju pirmās padomes lēmumu lietā Nr. R393/2003-1;

| — | atcelt pieņemto lēmumu, ar kuru izmeklētājs ir konstatējis, ka sabiedrībā pastāv risks sajaukt preču zīmes “ARTHUR” un preču zīmes reģistrēšanas pieteikumu “ARTHUR ET FELICIE”; |
| --- | --- |

—

atcelt pieņemto lēmumu, ar kuru izmeklētājs ir konstatējis, ka sabiedrībā pastāv risks sajaukt preču zīmes “ARTHUR” un preču zīmes reģistrēšanas pieteikumu “ARTHUR ET FELICIE”;

| — | piespriest sabiedrībai L.T.J.Diffusion atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest sabiedrībai L.T.J.Diffusion atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

| Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs: | Prasītājs |
| --- | --- |
| Attiecīgā Kopienas preču zīme: | Trīsdimensionāla zīme “ARTHUR ET FELICIE”- pieprasījums Nr. 0373787 |
| Preces vai pakalpojumi: | 16., 24. un 25. klases preces |
| Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: | L.T.J.Diffusion |
| Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums: | Valsts preču zīme “ARTHUR” 25. klases precēm (apģērbs) |
| Iebildumu nodaļas lēmums: | Protesta noraidījums |
| Apelāciju padomes lēmums: | Iebildumu nodaļas lēmums |
| Izvirzītie pamati: | Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana |

Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

Prasītājs

Attiecīgā Kopienas preču zīme:

Trīsdimensionāla zīme “ARTHUR ET FELICIE”- pieprasījums Nr. 0373787

Preces vai pakalpojumi:

16., 24. un 25. klases preces

Iebildumu procesā pretstatītās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

L.T.J.Diffusion

Pretstatītā preču zīme vai apzīmējums:

Valsts preču zīme “ARTHUR” 25. klases precēm (apģērbs)

Iebildumu nodaļas lēmums:

Protesta noraidījums

Apelāciju padomes lēmums:

Iebildumu nodaļas lēmums

Izvirzītie pamati:

Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/57 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/57

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Pascal Millot iesniedza 2004. gada 17. augustā

(Lieta T-347/04)

(2004/C 262/104)

tiesvedības valoda – franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 17. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Pascal Millot, dzīvojošs Bruxelles (Beļģija), kuru pārstāv Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Loius un Etienne Marchal, avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas 2003. gada 11. septembra lēmumu, kas nosaka galīgo prasītāja klasifikāciju A6 pakāpes pirmajā līmenī; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2003. gada 11. septembra lēmumu, kas nosaka galīgo prasītāja klasifikāciju A6 pakāpes pirmajā līmenī;

| — | piespriest atbildētāju atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētāju atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Savas prasības atbalstam prasītājs dara zināmu, ka pieņemtais lēmums ir pretrunā ar Vispārējo Civildienesta noteikumu 32. panta 2. daļu, vienādas attieksmes principu un diskriminācijas aizliegumu un ka šis lēmums tika pieņemts, neizskatot iespēju piešķirt priekšrocības sakarā ar darba stāžu ešelonā, izglītību un profesionālo pieredzi pirms nodarbināšanas.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/57 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/57

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Société Internationale de Diffusion et d'Édition iesniedza 2004. gada 20. augustā

(Lieta T-348/04)

(2004/C 262/105)

tiesvedības valoda - franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 20. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Société Internationale de Diffusion et d'Édition ar adresi Vitry-sur-Seine (Francija), kuru pārstāv Nicole Coutrelis et Valérie Giacobbo, avocats, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas 2004. gada 20. aprīļa lēmuma par Francijas sniegto atbalstu Coopérative d'Exportation du Livre Français (CELF) 1. panta pēdējo teikumu; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2004. gada 20. aprīļa lēmuma par Francijas sniegto atbalstu Coopérative d'Exportation du Livre Français (CELF) 1. panta pēdējo teikumu;

| — | vai, ja šis prasījums tiktu noraidīts, atcelt šī lēmuma 1. panta pēdējo teikumu, ciktāl tas atbalstu atzīst par saderīgu pirms 1994. vai, alternatīvi, 1997. vai 1999. gada; |
| --- | --- |

—

vai, ja šis prasījums tiktu noraidīts, atcelt šī lēmuma 1. panta pēdējo teikumu, ciktāl tas atbalstu atzīst par saderīgu pirms 1994. vai, alternatīvi, 1997. vai 1999. gada;

| — | vai, ja arī šis prasījums tiktu noraidīts, atcelt šī lēmuma 1. panta pēdējo teikumu, ciktāl tas atbalstu atzīst par saderīgu pirms 1993. gada 1. novembra; |
| --- | --- |

—

vai, ja arī šis prasījums tiktu noraidīts, atcelt šī lēmuma 1. panta pēdējo teikumu, ciktāl tas atbalstu atzīst par saderīgu pirms 1993. gada 1. novembra;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja darbojas kā aģents, eksportējot grāmatas franču valodā. 1992. gadā viņa iesniedza Komisijai sūdzību par atbalstu, ko Francijas valdība kopš 1977. gada piešķīra Coopérative d'Exportation du Livre Français (CELF). Komisija par šo sūdzību pieņēma lēmumus. Šie lēmumi tika atcelti attiecīgi ar 1995. gada 18. septembra spriedumu lietā T-49/93 un 2002. gada 28. februāra spriedumu lietā T-155/98.

Prasītāja uzskata, pirmām kārtam, ka eksporta aģentu tirgum piemīt virkne īpatnību, kuras apstrīdētais lēmums nav ņēmis vērā. Prasītāja tāpat apgalvo, ka atbalsta apraksts lēmumā ir kļūdains, tā kā, pēc prasītājas domām, ir runa par individuālu atbalstu un nevis par atbalstu sistēmu, ka atbalsts tiek piešķirts diskriminējošā veidā un ka kritērijs tā piešķiršanai, proti, mazo pasūtījumu apstrāde, ir mākslīgs.

Savu prasījumu pamatojumam prasītāja atsaucas uz lēmuma tiesiskā pamata neesamību, tā kā tas, piemērojot EKL 87. panta 3. punkta d) apakšpunktu, atbalstu kā atbalstu kultūrai atzīst par saderīgu attiecībā uz laiku pirms 1993. gada 1. novembra. Pēc prasītājas domām, šis noteikums tika iekļauts ar Līgumu par Eiropas Savienību un tādējādi nevar būt tiesiskais pamats, lai atbalstu atzītu par saderīgu pirms šī līguma spēkā stāšanās 1993. gada 1. novembrī.

Bez tam prasītāja atsaucas uz EKL 88. panta 3. punkta pārkāpumu, tā kā Komisija savu lēmumu pamato ar datiem, kas ir par laiku pēc atbalsta stāšanās spēkā. Pēc prasītājas domām, lēmums ļāva dalībvalstij sniegt vērtēšanas kritērijus, kas mainās vairāk kā desmit gadu ilgā laika posmā, tādējādi radot labvēlīgus apstākļus valstij, kas, pārkāpjot EKL 88. panta 3. punktu, nav izpildījusi paziņošanas pienākumu.

Visbeidzot, prasītāja atsaucas uz EKL 87. panta 3. punkta d) apakšpunkta pārkāpumu. Pēc prasītājas domām, Komisija atzinusi atbalstu par saderīgu, pamatodamās uz vērtēšanas kritērijiem, kas attiecas uz visiem pieejamu atbalsta sistēmu, lai arī apstrīdētais atbalsts ir individuāls atbalsts, kas tiek sniegts tikai vienam uzņēmējam. Prasītāja bez tam uzskata, ka CELF grāmatvedības datu pārbaude parāda, ka atbalstam nav nekāda sakara ar mazo pasūtījumu apstrādi.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/58 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/58

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Gaetano Petralia iesniedza 2004. gada 25. augustā

(Lieta T-354/04)

(2004/C 262/106)

tiesvedības valoda - itāļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 25. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Gaetano Petralia, Itālija, kuru pārstāv Carlo Forte, advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt iestādes, kura pilnvarota slēgt darba līgumus, 2003. gada 7. oktobra lēmumu, ar kuru prasītājs tika klasificēts B5 pakāpes 3. līmenī; |
| --- | --- |

—

atcelt iestādes, kura pilnvarota slēgt darba līgumus, 2003. gada 7. oktobra lēmumu, ar kuru prasītājs tika klasificēts B5 pakāpes 3. līmenī;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājs, kas tika pieņemts darbā uz darbā pieņemšanas paziņojuma par pagaidu darbinieku IT un vadības asistentu pētniecībā un attīstībā B kategorija, COM/R/B/02/1999, pamata, apstrīd iestādes, kura pilnvarota slēgt darba līgumus, lēmumu viņu galēji klasificēt B5 pakāpes 3. līmenī.

Prasītājs piedalījās atlases procedūrā, ar pieņēmumu, ka, ņemot vērā viņa profesionālo pieredzi, tiks pieņemts darbā kā pagaidu darbinieks B3 vai B4 pakāpes 3. līmenī, kā tas izriet no iepriekšminētā paziņojuma VIII nodaļas 2. punkta.

Savu prasību atbalstam prasītājs atsaucas uz kļūdu viņa profesionālo iemaņu novērtējumā.

Vēl prasītājs atsaucas uz tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu un pienākumu sniegt pamatojumu attiecībā uz pieņemtajiem administratīviem aktiem.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/58 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/58

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko CO-FRUTTA Soc. Coop. a r.l. iesniedza 2004. gada 27. augustā

(Lieta T-355/04)

(2004/C 262/107)

tiesvedības valoda: itāliešu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 27. augustā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla CO-FRUTTA Soc. Coop. a r.l., kuru pārstāv Wilma Viscardini un Gabriele Donà, advokāti.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt saskaņā ar EK līguma 230. pantu Eiropas Kopienu Komisijas lēmumu, uz kuru norāda Lauksaimniecības ģenerāldirektorāta ģenerāldirektors 2004. gada 28. aprīļa vēstulē (AGRI/11451/28.04.2004), ar kuru noraidīts sākotnējais Co-Frutta pieprasījums par pieeju dokumentiem, kas satur datus par 1998., 1999. un 2000. gadā Banānu importa apvienībā (OCM-banane) reģistrētiem uzņēmējiem, kā arī ar kuru netieši noraida atkārtotu Co-Frutta pieprasījumu, kas bija izteikts tās 2004. gada 3. maija vēstulē; |
| --- | --- |

—

atcelt saskaņā ar EK līguma 230. pantu Eiropas Kopienu Komisijas lēmumu, uz kuru norāda Lauksaimniecības ģenerāldirektorāta ģenerāldirektors 2004. gada 28. aprīļa vēstulē (AGRI/11451/28.04.2004), ar kuru noraidīts sākotnējais Co-Frutta pieprasījums par pieeju dokumentiem, kas satur datus par 1998., 1999. un 2000. gadā Banānu importa apvienībā (OCM-banane) reģistrētiem uzņēmējiem, kā arī ar kuru netieši noraida atkārtotu Co-Frutta pieprasījumu, kas bija izteikts tās 2004. gada 3. maija vēstulē;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai segt visus izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai segt visus izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Savas prasības atbalstam prasītāja norāda, ka Komisija ir kļūdaini piemērojusi procesuālās un materiālās tiesību normas, kā rezultātā prasītājai ir atteikta pieeja dokumentiem. Proti:

| — | Komisija ir pārkāpusi procesuālās tiesību normas, kas noteiktas ar Regulu Nr. 1049/2001 (1) un Lēmumu 2001/937 (2), un ir liegusi pieeju, pamatojoties uz dažu dalībvalstu iebildumiem, ko dalībvalstis būtu iesniegušas vēlāk; |
| --- | --- |

—

Komisija ir pārkāpusi procesuālās tiesību normas, kas noteiktas ar Regulu Nr. 1049/2001 (1) un Lēmumu 2001/937 (2), un ir liegusi pieeju, pamatojoties uz dažu dalībvalstu iebildumiem, ko dalībvalstis būtu iesniegušas vēlāk;

| — | lēmums ir acīmredzami pretrunīgs, jo, pastāvot nepieciešamībai konsultēties ar dalībvalstīm, tas tika pieņemts novēloti. Tomēr tā pati Komisija norāda, ka neatkarīgi no pēdējo iebildumiem jebkurā gadījumā tiktu izteikts noraidījums: tādējādi Komisija pārkāpj arī normu, kas tai uzliek par pienākumu pieņemt neatkarīgu lēmumu par galīgi pieņemamo lēmumu, jo tā bija jau pārliecināta par šādu lēmumu; |
| --- | --- |

—

lēmums ir acīmredzami pretrunīgs, jo, pastāvot nepieciešamībai konsultēties ar dalībvalstīm, tas tika pieņemts novēloti. Tomēr tā pati Komisija norāda, ka neatkarīgi no pēdējo iebildumiem jebkurā gadījumā tiktu izteikts noraidījums: tādējādi Komisija pārkāpj arī normu, kas tai uzliek par pienākumu pieņemt neatkarīgu lēmumu par galīgi pieņemamo lēmumu, jo tā bija jau pārliecināta par šādu lēmumu;

| — | Komisija norāda uz pastāvošiem izņēmumiem, kas ir noteikti Regulā Nr. 1049/2001, liegt pieeju, nenorādot pamatojumu un jebkurā gadījumā nenorādot, uz kuru izņēmumu tā atsaucas (komercinterešu aizsardzība paredzēta Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punktā). Prasītāja uzskata, ka šie izņēmumi neattiecas uz tās pieprasījumu, jo OCM banānu sektorā neviens nerunā par komercinteresēm, kuras aizsargā saskaņā ar Komisijas noteiktiem nosacījumiem; |
| --- | --- |

—

Komisija norāda uz pastāvošiem izņēmumiem, kas ir noteikti Regulā Nr. 1049/2001, liegt pieeju, nenorādot pamatojumu un jebkurā gadījumā nenorādot, uz kuru izņēmumu tā atsaucas (komercinterešu aizsardzība paredzēta Regulas Nr. 1049/2001 4. panta 2. punktā). Prasītāja uzskata, ka šie izņēmumi neattiecas uz tās pieprasījumu, jo OCM banānu sektorā neviens nerunā par komercinteresēm, kuras aizsargā saskaņā ar Komisijas noteiktiem nosacījumiem;

| — | Komisija nav atbildējusi uz virkni prasītājas dokumentu, kas pieprasa pieeju, tādējādi pārkāpjot labas pārvaldības principu; |
| --- | --- |

—

Komisija nav atbildējusi uz virkni prasītājas dokumentu, kas pieprasa pieeju, tādējādi pārkāpjot labas pārvaldības principu;

| — | Komisija nepiešķīra daļēju pieeju attiecībā uz to dalībvalstu, kas neizteica izplatīšanas aizliegumu, iesniegtajiem dokumentiem. |
| --- | --- |

—

Komisija nepiešķīra daļēju pieeju attiecībā uz to dalībvalstu, kas neizteica izplatīšanas aizliegumu, iesniegtajiem dokumentiem.

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula Nr. 1049/2001 par Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentu publiskumu, (OV L 145, 31.05.2001., 43. lpp.)

(2)  Komisijas 2001. gada 5. decembra Lēmums 2001/937/EK,EOTK, Euratom, kas groza tās reglamentu (OV L 345, 29.12.2001., 94. lpp.)

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/59 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/59

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko FG Marine S.A. iesniedza 2004. gada 2. septembrī

(Lieta T-360/04)

(2004/C 262/108)

tiesvedības valoda – franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 2. septembrī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla sabiedrība FG Marine S.A, ar juridisko adresi Roissy (Francija), kuru pārstāv Marie-Aline Michel, avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | piespriest Komisijai izmaksāt kompensāciju prasītājam, jo tā ir radījusi zaudējumus sakarā ar 1999. gada 8. septembra lēmumu 2000/513/EK par Francijas piešķirtā atbalsta uzņēmumam Stardust Marine restitūciju (OV L 206, 6.lpp.), un konstatēt, ka kompensācijai, uz kuru prasītājs var likumīgi pretendēt, nevajadzētu būt mazākai kā 200 000 000 franču franku (30 489 803,44 eiro). |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai izmaksāt kompensāciju prasītājam, jo tā ir radījusi zaudējumus sakarā ar 1999. gada 8. septembra lēmumu 2000/513/EK par Francijas piešķirtā atbalsta uzņēmumam Stardust Marine restitūciju (OV L 206, 6.lpp.), un konstatēt, ka kompensācijai, uz kuru prasītājs var likumīgi pretendēt, nevajadzētu būt mazākai kā 200 000 000 franču franku (30 489 803,44 eiro).

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja sabiedrība šajā lietā, kas ir lielākais Stardrust Marine partneris, norāda uz Kopienas atbildību sakara ar zaudējumu rašanos, ko cieta Komisijas 1999. gada 8. septembra lēmuma rezultātā, kas atzina par nesaderīgu ar kopējo tirgu un pieprasīja atmaksāt kapitāla paaugstināšanu, tekošā rēķina avansu un Realizācijas konsorcija (CDRE) veikto rekapitalizāciju Stardust Marine sabiedrībā, Crédit Lyonnais sanācijas plāna ietvaros.

Atmaksāšanas pienākums, kas ir ietverts augstāk minētajā lēmumā, bija par pamatu Stardust Marin maksātnespējas pieteikšanai, ar kuru prasītājam tika atņemti ienākumi no veiktās reorganizācijas.

Pamatojot prasību, FG Marine pirmām kārtām uzskata, ka lēmums, kurš ir šīs lietas pamatā un kurš tika atcelts ar Tiesas 2002. gada 16. maija spriedumu lietā C-482/99 Francijas Republika/Komisija (1), ir pārkāpis privāto investīciju principu. Turklāt, pieņemot šo lēmumu, Komisijai nav ņēmusi vērā tā laika apstākļus un nav uzskatījusi Crédit Lyonnais un tās filiāles par Stardust Marine akcionāriem, bet gan par tās banku. Visbeidzot, apspriežamais lēmums pilnībā būs ignorējis Stardust Marine sanācijas perspektīvas.

---

(1)  Recueil 2002, I-4397. lpp.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/60 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/60

---

Lietas T-283/99 (1) izslēgšana no reģistra

(2004/C 262/109)

tiesvedības valoda: nīderlandiešu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas otrās paplašinātās palātas priekšsēdētājs 2004. gada 4. maijā ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-283/99 Vlutters Handelsonderneming B.V., ko atbalsta Nīderlandes Karaliste, pret Eiropas Kopienu Komisiju.

---

(1)  OV C 47, 19.02.2000.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/60 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/60

---

Lietas T-108/02 (1) izslēgšana no reģistra

(2004/C 262/110)

(tiesvedības valoda: franču)

Ar Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas ceturtās palātas priekšsēdētāja 2004. gada 2. augustā izdoto rīkojumu lieta T-108/02, Jégo-Quéré & Cie. S. A. pret Eiropas Kopienu Komisiju, tiek izslēgta no reģistra.

---

(1)  OV C 144, 15. 06. 2002.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/60 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/60

---

Lietas T-174/03 (1) izslēgšana no reģistra

(2004/C 262/111)

(tiesvedības valoda: franču)

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas pirmās palātas priekšsēdētājs 2004. gada 6. jūlijā ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-174/03 Franco Cozzani pret Eiropas Kopienu Komisiju.

---

(1)  OV C 184, 02.08.2003.

---

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/60 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/60

---

Lietas T-52/04 (1) izslēgšana no reģistra

(2004/C 262/112)

tiesvedības valoda: franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas trešās palātas priekšsēdētājs 2004. gada 6. jūlijā ir izdevis rīkojumu izslēgt no reģistra lietu T-52/04 Luis Escobar Guerrero pret Eiropas Kopienu Komisiju.

---

(1)  OV C 94, 17.04.2004.

---

III Paziņojumi

| 23.10.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 262/61 |
| --- | --- | --- | --- |

23.10.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 262/61

---

(2004/C 262/113)

Tiesas pēdējā publikācija
  Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

OV C 251, 9.10.2004.

Iepriekšējās publikācijas

OV C 239, 25.9.2004.

OV C 228, 11.9.2004.

OV C 217, 28.8.2004.

OV C 201, 7.8.2004.

OV C 190, 24.7.2004.

OV C 179, 10.7.2004.

Šie teksti pieejami arī

| | EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex |
| --- | --- |

EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

| | CELEX: http://europa.eu.int/celex |
| --- | --- |

CELEX: http://europa.eu.int/celex

---