# Eiropas Savienības C 179/2004

| | ISSN 1725-5201 |
| --- | --- |
| Eiropas Savienības
  Oficiālais Vēstnesis | C 179 |
| | |
| Izdevums latviešu valodā | Informācija un paziņojumi | 47. sējums2004. gada 10. jūlijs |

ISSN 1725-5201

Eiropas Savienības

Oficiālais Vēstnesis

C 179

Izdevums latviešu valodā

Informācija un paziņojumi

47. sējums2004. gada 10. jūlijs

---

| Paziņojums Nr. | Saturs | Lappuse |
| --- | --- | --- |
| | I   Informācija |
| | Tiesa |
| | |
| 2004/C 179/1 | Eiropas Kopienu tiesas (pirmās palātas) 2004. gada 27. maija spriedums lietā C-398/02: lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu Verwaltungsgericht Minden (administratīvā tiesa) (Vācija) Edeltraud Elsner - Lakeberg pret Nordrhein – Westfalen pavalsti (EK141. pants — Direktīva 75/117/EEK — Nacionālie pasākumi, kas paredz pienākumu kā normālu darba laiku, tā arī nepilnu darba laiku nodarbinātiem izglītības darbiniekiem, strādāt vienādu virsstundu skaitu, lai rastos tiesības uz papildu darba samaksu — Sieviešu, kas strādā nepilnu darba laiku, netieša diskriminācija) | 1 |
| 2004/C 179/2 | Eiropas Kopienu tiesas (ceturtās palātas) spriedums lietā C-398/02: — Eiropas Komisija pret Spānijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 75/442/EEK — Vide — Atkritumu administrēšana) | 1 |
| 2004/C 179/3 | Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 27. maija lietā C-68/03 (Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu): Staatssecretaris van Financiën pret D. Lipjes ((Sestā PVN Direktīva -28b. panta E daļas 3. punkts – Starpnieku pakalpojumi – Pakalpojuma sniegšanas vieta) — (Tiesvedības valoda: nīderlandiešu) — (Provizoriskais tulkojums; galīgais tulkojums tiks publicēts “Tiesas Judikatūras krājumā”) — Lietā C-68/03 par lūgumu, ko Tiesai saskaņā ar EKL 234. pantu iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) nolūkā saņemt strīdā, kuru izskata šī tiesa, starp Staatssecretaris van Financiën un D. Lipjes prejudiciālu nolēmumu par to, kā interpretēt 28b. pantu Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā Direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1977., 1. lpp.), gala versijā, kas izriet no Padomes 1991. gada 16. decembra Direktīvas 91/680/EEK, kas papildina pievienotās vērtības nodokļu kopējo sistēmu un groza Direktīvu 77/388/EEK nolūkā atcelt fiskālās robežas (OV L 376, 1991., 1. lpp.),) | 2 |
| 2004/C 179/4 | Lieta C-185/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 20. aprīļa Länsrätten i Stockholms län izdotu rīkojumu lietā Ulf Öberg pret Stockholms läns allmänna försäkringskassa | 2 |
| 2004/C 179/5 | Lieta C-187/04: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 22. aprīlī | 3 |
| 2004/C 179/6 | Lieta C-189/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Grieķijas Republika iesniedza 2004. gada 22. aprīlī | 3 |
| 2004/C 179/7 | Lieta C-194/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 22. aprīļa 's-Gravenhage tiesas nolēmumu lietā Nederlandse Vereniging Diervoeder Nevedi pret Productschap Diervoeder | 4 |
| 2004/C 179/8 | Lieta C-195/04: Prasība pret Somijas Republiku, ko 2004. gada 29. aprīlī iesniedza Eiropas Kopienu Komisija | 4 |
| 2004/C 179/9 | Lieta C-199/04: Prasība pret Apvienoto Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 4. maijā | 4 |
| 2004/C 179/0 | Lieta C-201/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 27. aprīļa Hof van beroep te Antwerpen spriedumu lietā Finansu ministrija pret N. V. Molenbergnatie | 5 |
| 2004/C 179/1 | Lieta C-202/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 7. aprīļa Tribunale di Roma rīkojumu lietā Stefano Macrino un Claudia Capodarte pret Roberto Meloni | 6 |
| 2004/C 179/2 | Lieta C-206/04 P: Apelācijas sūdzība, iesniegta 2004. gada 10. maijā par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas ceturtās palātas 2004. gada 3.marta spriedumu lietā T-355/02, Mülhens GmbH & Co.KG prasībā pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (OHMI); inter partes Zirch International Corp. | 6 |
| 2004/C 179/3 | Lieta C-207/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 26. aprīļa Commissione tributaria provinciale di Novara rīkojumu lietā Paolo Vergani pret Agenzia delle Entrate, Ufficio locale di Arona. | 6 |
| 2004/C 179/4 | Lieta C-208/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 29. aprīļa Valsts Padomes (Beļģija) XIII palātas spriedumu lietā Inter-Environnement Wallonie pret Valonijas reģionu | 7 |
| 2004/C 179/5 | Lieta C-209/04: Prasība pret Austrijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 12. maijā | 7 |
| 2004/C 179/6 | Lieta C-211/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Itālijas Republika iesniedza 2004. gada 12. maijā | 8 |
| 2004/C 179/7 | Lieta C-212/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 8. aprīļa Protodikeio Thessalonikis (Grieķija) rīkojumu lietā K. Adeneler u.c. pret Ellinikos Organismos Galaktos. | 8 |
| 2004/C 179/8 | Lieta C-218/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Grieķijas Republika iesniedza 2004. gada 26. maijā | 9 |
| 2004/C 179/9 | Lieta C-221/04: Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 27. maijā | 9 |
| | PIRMĀS INSTANCES TIESA |
| 2004/C 179/0 | Lieta T-145/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Elisabetta Righini iesniedza 2004. gada 16. aprīlī | 10 |
| 2004/C 179/1 | Lieta T-148/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko TQ3 Travel Solutions iesniedza 2004. gada 26. aprīlī | 10 |
| 2004/C 179/2 | Lieta T-152/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko GRAFTECH INTERNATIONAL LTD. iesniedza 2004. gada 26. aprīlī | 11 |
| 2004/C 179/3 | Lieta T-155/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko ALENIA MARCONI SYSTEMS S.p.A. iesniedza 2004. gada 23. aprīlī | 11 |
| 2004/C 179/4 | Lieta T-156/04: Prasība pret Komisiju, ko Electricité de France iesniedza 2004. gada 27. aprīlī | 12 |
| 2004/C 179/5 | Lieta T-159/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Davide Rovetta iesniedza 2004. gada 24. aprīlī | 13 |
| 2004/C 179/6 | Lieta T-165/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Hippocrate Vounakis iesniedza 2004. gada 3.maijā | 13 |
| 2004/C 179/7 | Lieta T-0166/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Carmello Morello iesniedza 2004. gada 13. maijā | 14 |
| 2004/C 179/8 | Lieta T-169/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju, ko Société Calliope S.A iesniedza 2004. gada 12. maijā | 14 |
| 2004/C 179/9 | Lieta T-170/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko FederDOC - Confederazione nazionale dei Consorzi volontari per la tutela delle denominazioni di origine e delle indicazioni geografiche tipiche dei vini italiani un citi iesniedza 2004. gada 18. maijā | 15 |
| 2004/C 179/0 | Lieta T-172/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (ITSB), ko 2004. gada 17. maijā iesniedza Telefonica S.A. | 15 |
| 2004/C 179/1 | Lieta T-173/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Jürgen Carius iesniedza 2004. gada 14. maijā | 16 |
| 2004/C 179/2 | Lieta T-174/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Petrotub S. A. iesniedza 2004. gada 6. maijā | 16 |
| 2004/C 179/3 | Lieta T-175/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Donal Gordon iesniedza 2004. gada 7. maijā | 17 |
| 2004/C 179/4 | Lieta T-176/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Luigi Marcuccio iesniedza 2004. gada 13. maijā | 17 |
| 2004/C 179/5 | Lieta T-182/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Daniel Van der Spree iesniedza 2004. gada 17. maijā | 18 |
| 2004/C 179/6 | Lieta T-201/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisija, ko Microsoft Corporation iesniedza 2004. gada 7. jūnijā | 18 |

Paziņojums Nr.

Saturs

Lappuse

I   Informācija

Tiesa

2004/C 179/1

Eiropas Kopienu tiesas (pirmās palātas) 2004. gada 27. maija spriedums lietā C-398/02: lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu Verwaltungsgericht Minden (administratīvā tiesa) (Vācija) Edeltraud Elsner - Lakeberg pret Nordrhein – Westfalen pavalsti (EK141. pants — Direktīva 75/117/EEK — Nacionālie pasākumi, kas paredz pienākumu kā normālu darba laiku, tā arī nepilnu darba laiku nodarbinātiem izglītības darbiniekiem, strādāt vienādu virsstundu skaitu, lai rastos tiesības uz papildu darba samaksu — Sieviešu, kas strādā nepilnu darba laiku, netieša diskriminācija)

1

2004/C 179/2

Eiropas Kopienu tiesas (ceturtās palātas) spriedums lietā C-398/02: — Eiropas Komisija pret Spānijas Karalisti (Valsts pienākumu neizpilde — Direktīva 75/442/EEK — Vide — Atkritumu administrēšana)

1

2004/C 179/3

Tiesas spriedums (pirmā palāta) 2004. gada 27. maija lietā C-68/03 (Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu): Staatssecretaris van Financiën pret D. Lipjes ((Sestā PVN Direktīva -28b. panta E daļas 3. punkts – Starpnieku pakalpojumi – Pakalpojuma sniegšanas vieta) — (Tiesvedības valoda: nīderlandiešu) — (Provizoriskais tulkojums; galīgais tulkojums tiks publicēts “Tiesas Judikatūras krājumā”) — Lietā C-68/03 par lūgumu, ko Tiesai saskaņā ar EKL 234. pantu iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) nolūkā saņemt strīdā, kuru izskata šī tiesa, starp Staatssecretaris van Financiën un D. Lipjes prejudiciālu nolēmumu par to, kā interpretēt 28b. pantu Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā Direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1977., 1. lpp.), gala versijā, kas izriet no Padomes 1991. gada 16. decembra Direktīvas 91/680/EEK, kas papildina pievienotās vērtības nodokļu kopējo sistēmu un groza Direktīvu 77/388/EEK nolūkā atcelt fiskālās robežas (OV L 376, 1991., 1. lpp.),)

2

2004/C 179/4

Lieta C-185/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 20. aprīļa Länsrätten i Stockholms län izdotu rīkojumu lietā Ulf Öberg pret Stockholms läns allmänna försäkringskassa

2

2004/C 179/5

Lieta C-187/04: Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 22. aprīlī

3

2004/C 179/6

Lieta C-189/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Grieķijas Republika iesniedza 2004. gada 22. aprīlī

3

2004/C 179/7

Lieta C-194/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 22. aprīļa 's-Gravenhage tiesas nolēmumu lietā Nederlandse Vereniging Diervoeder Nevedi pret Productschap Diervoeder

4

2004/C 179/8

Lieta C-195/04: Prasība pret Somijas Republiku, ko 2004. gada 29. aprīlī iesniedza Eiropas Kopienu Komisija

4

2004/C 179/9

Lieta C-199/04: Prasība pret Apvienoto Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 4. maijā

4

2004/C 179/0

Lieta C-201/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 27. aprīļa Hof van beroep te Antwerpen spriedumu lietā Finansu ministrija pret N. V. Molenbergnatie

5

2004/C 179/1

Lieta C-202/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 7. aprīļa Tribunale di Roma rīkojumu lietā Stefano Macrino un Claudia Capodarte pret Roberto Meloni

6

2004/C 179/2

Lieta C-206/04 P: Apelācijas sūdzība, iesniegta 2004. gada 10. maijā par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas ceturtās palātas 2004. gada 3.marta spriedumu lietā T-355/02, Mülhens GmbH & Co.KG prasībā pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (OHMI); inter partes Zirch International Corp.

6

2004/C 179/3

Lieta C-207/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 26. aprīļa Commissione tributaria provinciale di Novara rīkojumu lietā Paolo Vergani pret Agenzia delle Entrate, Ufficio locale di Arona.

6

2004/C 179/4

Lieta C-208/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 29. aprīļa Valsts Padomes (Beļģija) XIII palātas spriedumu lietā Inter-Environnement Wallonie pret Valonijas reģionu

7

2004/C 179/5

Lieta C-209/04: Prasība pret Austrijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 12. maijā

7

2004/C 179/6

Lieta C-211/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Itālijas Republika iesniedza 2004. gada 12. maijā

8

2004/C 179/7

Lieta C-212/04: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 8. aprīļa Protodikeio Thessalonikis (Grieķija) rīkojumu lietā K. Adeneler u.c. pret Ellinikos Organismos Galaktos.

8

2004/C 179/8

Lieta C-218/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Grieķijas Republika iesniedza 2004. gada 26. maijā

9

2004/C 179/9

Lieta C-221/04: Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 27. maijā

9

PIRMĀS INSTANCES TIESA

2004/C 179/0

Lieta T-145/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Elisabetta Righini iesniedza 2004. gada 16. aprīlī

10

2004/C 179/1

Lieta T-148/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko TQ3 Travel Solutions iesniedza 2004. gada 26. aprīlī

10

2004/C 179/2

Lieta T-152/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko GRAFTECH INTERNATIONAL LTD. iesniedza 2004. gada 26. aprīlī

11

2004/C 179/3

Lieta T-155/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko ALENIA MARCONI SYSTEMS S.p.A. iesniedza 2004. gada 23. aprīlī

11

2004/C 179/4

Lieta T-156/04: Prasība pret Komisiju, ko Electricité de France iesniedza 2004. gada 27. aprīlī

12

2004/C 179/5

Lieta T-159/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Davide Rovetta iesniedza 2004. gada 24. aprīlī

13

2004/C 179/6

Lieta T-165/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Hippocrate Vounakis iesniedza 2004. gada 3.maijā

13

2004/C 179/7

Lieta T-0166/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Carmello Morello iesniedza 2004. gada 13. maijā

14

2004/C 179/8

Lieta T-169/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju, ko Société Calliope S.A iesniedza 2004. gada 12. maijā

14

2004/C 179/9

Lieta T-170/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko FederDOC - Confederazione nazionale dei Consorzi volontari per la tutela delle denominazioni di origine e delle indicazioni geografiche tipiche dei vini italiani un citi iesniedza 2004. gada 18. maijā

15

2004/C 179/0

Lieta T-172/04: Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (ITSB), ko 2004. gada 17. maijā iesniedza Telefonica S.A.

15

2004/C 179/1

Lieta T-173/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Jürgen Carius iesniedza 2004. gada 14. maijā

16

2004/C 179/2

Lieta T-174/04: Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Petrotub S. A. iesniedza 2004. gada 6. maijā

16

2004/C 179/3

Lieta T-175/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Donal Gordon iesniedza 2004. gada 7. maijā

17

2004/C 179/4

Lieta T-176/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Luigi Marcuccio iesniedza 2004. gada 13. maijā

17

2004/C 179/5

Lieta T-182/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Daniel Van der Spree iesniedza 2004. gada 17. maijā

18

2004/C 179/6

Lieta T-201/04: Prasība pret Eiropas Kopienu Komisija, ko Microsoft Corporation iesniedza 2004. gada 7. jūnijā

18

| | III   Paziņojumi |
| --- | --- |
| 2004/C 179/7 | Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 168, 26.6.2004. | 20 |

III   Paziņojumi

2004/C 179/7

Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī OV C 168, 26.6.2004.

20

| LV | |
| --- | --- |

LV

---

I Informācija

Tiesa

10.7.2004

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/1 |
| --- | --- | --- | --- |

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/1

---

Eiropas Kopienu tiesas

(pirmās palātas)

2004. gada 27. maija

spriedums lietā C-398/02: lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu Verwaltungsgericht Minden (administratīvā tiesa) (Vācija) Edeltraud Elsner - Lakeberg pret Nordrhein – Westfalen pavalsti (1)

(EK141. pants - Direktīva 75/117/EEK - Nacionālie pasākumi, kas paredz pienākumu kā normālu darba laiku, tā arī nepilnu darba laiku nodarbinātiem izglītības darbiniekiem, strādāt vienādu virsstundu skaitu, lai rastos tiesības uz papildu darba samaksu - Sieviešu, kas strādā nepilnu darba laiku, netieša diskriminācija)

(2004/C 179/01)

Tiesvedības valoda: vācu

Lietā C- 285/02, par lūgumu, ko Tiesai atbilstoši EK 234. pantam iesniedza Verwaltungsgericht Minden (administratīvā tiesa) (Vācija) nolūkā saņemt prāvā, kuru izskata šī tiesa, starp Edeltraud Elsner – Lakeberg un Land Nordrhein – Westfalen prejudiciālu nolēmumu par to, kā interpretēt EK 141. pantu un Padomes 1975. gada 10. februāra Direktīvu 75/117/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, ievērojot principu par vienlīdzīgu darba samaksu vīriešiem un sievietēm (OV L 45, 19. lpp.),Tiesa (pirmā palāta) šādā sastavā: P. Jann (referents), palātas priekšsēdētājs, A. La Pergola, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta un K. Lenaerts, tiesneši, ģenerāladvokāts: F. G. Jacobs, sekretārs: R. Grass, 2004. gada 27. maijā pasludina spriedumu, kura lemjošā daļa ir sekojoša:

EK 141. pants un 1. pants Padomes 1975. gada 10. februāra direktīvā 75/117/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, ievērojot principu par vienlīdzīgu atalgojumu vīriešiem un sievietēm ir interpretējami tādējādi, ka tie iestājas pret valsts tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru skolotāji - gan tie, kas strādā nepilnu darba laiku, gan tie, kas strādā normālu darba laiku, - nesaņem jebkādu darba samaksu par virsstundām, ja ilgāks darbs nepārsniedz trīs stundas kalendārā mēneša laikā un šī atšķirība attieksmē ietekmē būtiski lielāku skaitu sieviešu, nekā vīriešu, un, ja šādu atšķirību attieksmē nevar attaisnot ar mērķi, kas nav saistīts ar piederību pie noteikta dzimuma, vai tā nav nepieciešama izvirzītā mērķa sasniegšanai.

---

(1)  OV C 247, 12.10.2002.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/1 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/1

---

Eiropas Kopienu tiesas

(ceturtās palātas)

spriedums lietā C-398/02:

Eiropas Komisija pret Spānijas Karalisti

(Valsts pienākumu neizpilde - Direktīva 75/442/EEK - Vide - Atkritumu administrēšana)

(2004/C 179/02)

Tiesvedības valoda: spāņu

Lietā C- 398/02, Eiropas Komisija (pārstāvji G. Valeo Jordana un M. Konstantinidis) pret Spānijas Karalisti (pārstāve L. Fraguas Gadea), par pieteikumu atzīt, ka, nepieņemot visus nepieciešamos pasākumus attiecībā uz atkritumu izgāztuvi, kas atrodas La Bañeza (Spānija), atbilstoši 1975. gada 15.jūlija Padomes direktīvas 75/442/EEK par atkritumiem (OV L 194, 59. lpp.), 4., 9., un 13. pantiem, kuru groza 1991. gada 18. marta Padomes direktīva 91/156/CEE (OV L 78, 32. lpp.), Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai jāuzņemas saskaņā ar šo direktīvu, tiesa (ceturtā palāta), šādā sastāvā: palātas priekšsēdētājs, J.N. Cunha Rodriguez (referents), tiesneši, J.-P. Puissochet un F. Macken, ģenerāladvokāts: L.A. Geelhoed, sekretārs R. Grass, 2004. gada 27. maijā pasludināja spriedumu, kura lemjošā daļa ir sekojoša:

| 1) | Nepieņemot visus nepieciešamos pasākumus attiecībā uz atkritumu izgāztuvi, kas atrodas La Bañeza (Spānija), atbilstoši 1975. gada 15. jūlija Padomes direktīvas 75/442/EEK par atkritumiem (OV L 194, 59. lpp.), 4., 9. un 13. pantiem, kuru groza 1991. gada 18. marta Padomes direktīva 91/156/CEE (OV L 78, 32. lpp.), Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai jāuzņemas saskaņā ar šo direktīvu. |
| --- | --- |

1)

Nepieņemot visus nepieciešamos pasākumus attiecībā uz atkritumu izgāztuvi, kas atrodas La Bañeza (Spānija), atbilstoši 1975. gada 15. jūlija Padomes direktīvas 75/442/EEK par atkritumiem (OV L 194, 59. lpp.), 4., 9. un 13. pantiem, kuru groza 1991. gada 18. marta Padomes direktīva 91/156/CEE (OV L 78, 32. lpp.), Spānijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai jāuzņemas saskaņā ar šo direktīvu.

| 2) | Spānijas Karalistei piespriest atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

2)

Spānijas Karalistei piespriest atlīdzināt izdevumus.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/2 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/2

---

Tiesas spriedums

(pirmā palāta)

2004. gada 27. maija

lietā C-68/03 (Hoge Raad der Nederlanden lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu): Staatssecretaris van Financiën pret D. Lipjes (1)

((Sestā PVN Direktīva -28b. panta E daļas 3. punkts – Starpnieku pakalpojumi – Pakalpojuma sniegšanas vieta) - (Tiesvedības valoda: nīderlandiešu) - (Provizoriskais tulkojums; galīgais tulkojums tiks publicēts “Tiesas Judikatūras krājumā”) - Lietā C-68/03 par lūgumu, ko Tiesai saskaņā ar EKL 234. pantu iesniedza Hoge Raad der Nederlanden (Nīderlande) nolūkā saņemt strīdā, kuru izskata šī tiesa, starp Staatssecretaris van Financiën un D. Lipjes prejudiciālu nolēmumu par to, kā interpretēt 28b. pantu Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā Direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem – Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze (OV L 145, 1977., 1. lpp.), gala versijā, kas izriet no Padomes 1991. gada 16. decembra Direktīvas 91/680/EEK, kas papildina pievienotās vērtības nodokļu kopējo sistēmu un groza Direktīvu 77/388/EEK nolūkā atcelt fiskālās robežas (OV L 376, 1991., 1. lpp.),)

(2004/C 179/03)

Tiesa (pirmā palāta)

2004. gada 27. maijā ir pasludinājusi spriedumu, kura lemjošā daļa ir šāda:

| 1) | 28b. panta E 3. punkts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, gala versijā, kas izriet no Padomes 1991. gada 16. decembra Direktīvas 91/680/EEK, kas papildina pievienotās vērtības nodokļu kopējo sistēmu un groza Direktīvu 77/388 nolūkā atcelt fiskālās robežas, nav interpretējams tādējādi, ka tas attiecas tikai uz starpnieka pakalpojumiem par labu personai, kas ir nodokļa maksātājs, vai juridiskai personai, kas nav pievienotās vērtības nodokļa maksātāja. |
| --- | --- |

1)

28b. panta E 3. punkts Padomes 1977. gada 17. maija Sestajā direktīvā 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem - Kopēja pievienotās vērtības nodokļu sistēma: vienota aprēķinu bāze, gala versijā, kas izriet no Padomes 1991. gada 16. decembra Direktīvas 91/680/EEK, kas papildina pievienotās vērtības nodokļu kopējo sistēmu un groza Direktīvu 77/388 nolūkā atcelt fiskālās robežas, nav interpretējams tādējādi, ka tas attiecas tikai uz starpnieka pakalpojumiem par labu personai, kas ir nodokļa maksātājs, vai juridiskai personai, kas nav pievienotās vērtības nodokļa maksātāja.

| 2) | Tā kā starpnieka darījums ir pakļauts 28b. panta E 3. punktam sestajā direktīvā 77/388, kas grozīta, tad, lai noteiktu vietu, kurā veikti starpnieka pakalpojumu pamata darījumi, ir jāatsaucas uz tās pašas direktīvas 28b. panta A un B. |
| --- | --- |

2)

Tā kā starpnieka darījums ir pakļauts 28b. panta E 3. punktam sestajā direktīvā 77/388, kas grozīta, tad, lai noteiktu vietu, kurā veikti starpnieka pakalpojumu pamata darījumi, ir jāatsaucas uz tās pašas direktīvas 28b. panta A un B.

---

(1)  OV C 83, 05.04.2003.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/2 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/2

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 20. aprīļa Länsrätten i Stockholms län izdotu rīkojumu lietā Ulf Öberg pret Stockholms läns allmänna försäkringskassa

(Lieta C-185/04)

(2004/C 179/04)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 20. aprīļa Länsrätten i Stockholms län (Zviedrija) izdotu rīkojumu lietā Ulf Öberg pret Stockholms läns allmänna försäkringskassa un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 22. aprīlī.

Länsrätten i Stockholms län lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

| i) | Vai valsts tiesību aktos noteiktā prasība par to, ka kādam no vecākiem ir jānodzīvo konkrētajā dalībvalstī un viņa veselībai ir jābūt apdrošinātai vismaz 240 dienas pirms bērna dzimšanas, lai viņš būtu tiesīgs saņemt vecāku pabalstu saskaņā ar vecāku slimības pabalstu, ir saderīga ar EKL 12. pantu, 17. panta otro punktu, 18. un 39. pantu, Regulas Nr. 1612/68 (1) 7. panta pirmo un otro punktu un Direktīvu Nr. 96/34 (2) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu? |
| --- | --- |

i)

Vai valsts tiesību aktos noteiktā prasība par to, ka kādam no vecākiem ir jānodzīvo konkrētajā dalībvalstī un viņa veselībai ir jābūt apdrošinātai vismaz 240 dienas pirms bērna dzimšanas, lai viņš būtu tiesīgs saņemt vecāku pabalstu saskaņā ar vecāku slimības pabalstu, ir saderīga ar EKL 12. pantu, 17. panta otro punktu, 18. un 39. pantu, Regulas Nr. 1612/68 (1) 7. panta pirmo un otro punktu un Direktīvu Nr. 96/34 (2) par UNICE, CEEP un EAK noslēgto pamatnolīgumu attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu?

| ii) | Ja atbilde uz i) jautājumu ir apstiprinoša: vai Kopienas tiesību akti pieprasa to, ka, nosakot, vai ir pagājis kvalifikācijas periods darbinieka apdrošināšanai saskaņā ar valsts tiesību aktiem, minētais periods tiek pieskaitīts periodam, kura laikā darbinieks bija apdrošināts saskaņā ar kopīgo veselības apdrošināšanas shēmu atbilstoši Eiropas Kopienu civildienesta noteikumiem? |
| --- | --- |

ii)

Ja atbilde uz i) jautājumu ir apstiprinoša: vai Kopienas tiesību akti pieprasa to, ka, nosakot, vai ir pagājis kvalifikācijas periods darbinieka apdrošināšanai saskaņā ar valsts tiesību aktiem, minētais periods tiek pieskaitīts periodam, kura laikā darbinieks bija apdrošināts saskaņā ar kopīgo veselības apdrošināšanas shēmu atbilstoši Eiropas Kopienu civildienesta noteikumiem?

---

(1)  Padomes 1968. gada 15. oktobra Regula (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (īpašais izdevums angļu valodā: Sērijas I Nodaļa 1968(II), 475. lpp.).

(2)  Padomes 1996. gada 3. jūnija Direktīva 96/34/EK (OV L 145, 1996., 4. lpp.).

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/3 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/3

---

Prasība pret Itālijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 22. aprīlī

(Lieta C-187/04)

(2004/C 179/05)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 22. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Itālijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv K. Wiedner un G. Bambara, pārstāvji.

Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atzīt, ka sabiedrībai ANAS S.p.a. nododot koncesijā sabiedrībai Autostrada Brescia-Verona-Vicenza-Padova S.p.a. Valtrompia autoceļa būvdarbus un pārvaldi ar tiešās koncesijas palīdzību, kas tika noformēta vienošanās veidā 1999. gada 7. decembrī, par kuru nebija iepriekš izsludināts paziņojums, un neievērojot visus nepieciešamos nosacījumus, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 3. panta 1. punkts un 11. panta 3., 6. un 7. punkts Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvā 93/37/EEK (1) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras. |
| --- | --- |

—

atzīt, ka sabiedrībai ANAS S.p.a. nododot koncesijā sabiedrībai Autostrada Brescia-Verona-Vicenza-Padova S.p.a. Valtrompia autoceļa būvdarbus un pārvaldi ar tiešās koncesijas palīdzību, kas tika noformēta vienošanās veidā 1999. gada 7. decembrī, par kuru nebija iepriekš izsludināts paziņojums, un neievērojot visus nepieciešamos nosacījumus, Itālijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 3. panta 1. punkts un 11. panta 3., 6. un 7. punkts Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvā 93/37/EEK (1) par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu piešķiršanas procedūras.

| — | piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Itālijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Saskaņā ar Komisiju, ANAS autoceļa Valtrompia būvdarbu un pārvaldes nodošana koncesijā, iepriekš neizsludinot paziņojumu, nav saderīga ar Direktīvu 93/37/EEK, jo īpaši tās 3. panta 1. punkta un 11. panta 3., 6. un 7. punkta noteikumiem.

Direktīvas 3. pants paredz, ka, ja līgumslēdzējas iestādes slēdz koncesijas valsts līgumu, šim līgumam, ja tā vērtība ir vismaz 5 miljonu eiro, piemēro izsludināšanas noteikumus. Jo īpaši, saskaņā ar Direktīvas 11. panta 3. punktu, līgumslēdzējas iestādes, kas vēlas piešķirt būvdarbu koncesijas līgumu, šādu nodomu dara zināmu paziņojumā, nosūtot, saskaņā ar šā panta 7. punktu, šādu paziņojumu Eiropas Kopienu Oficiālo Publikāciju birojam.

Tā kā Valtrompia autoceļa būvdarbu un pārvaldes vērtība ir ap 640 miljonu eiro, to noteikti bija jāpublicē Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.

---

(1)  OV L 199, 1993., 54. lpp.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/3 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/3

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Grieķijas Republika iesniedza 2004. gada 22. aprīlī

(Lieta C-189/04)

(2004/C 179/06)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 22. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Grieķijas Republika, kuru pārstāv Panayiotis Milonopoulos, Ārlietu ministrijas speciālā juridiskā dienesta Kopienu tiesību nodaļas juriskonsults, un Vasilios Kiriazopoulos no Valsts juridiskā dienesta, kas norādīja adresi Luksemburgā, Grieķijas vēstniecībā, 27 Rue Marie-Adelaide.

Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | Atcelt Eiropas Kopienu Komisijas veikto ieskaitu EUR 565 656 80 apmērā (Ārlietu ministrijas līdzdalība kopīgas Eiropas Savienības diplomātiskās pārstāvniecības celšanā Aboujā, Nigērijā), kas tika iekļauti kopējā ieskaita summā EUR 1 653 298 54 no summas, kas bija piešķirta Grieķijai attiecīgās atbalsta programmas kontekstā. |
| --- | --- |

—

Atcelt Eiropas Kopienu Komisijas veikto ieskaitu EUR 565 656 80 apmērā (Ārlietu ministrijas līdzdalība kopīgas Eiropas Savienības diplomātiskās pārstāvniecības celšanā Aboujā, Nigērijā), kas tika iekļauti kopējā ieskaita summā EUR 1 653 298 54 no summas, kas bija piešķirta Grieķijai attiecīgās atbalsta programmas kontekstā.

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisija atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisija atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Grieķijas Republika apgalvo, ka Komisija nav pievērsusi vajadzīgo uzmanību faktam, ka Grieķijas Republika nav ratificējusi Papildus vienošanās memorandu, un tas tiek izpildīts bez Grieķijas Republikas līdzdalības Abouja II projektā.

Turklāt atbildētāja nav ņēmusi vērā Grieķijas Republikas būtisko apliecinājumu par tās parādiem, kas izriet no tās līdzdalības Abouja I projektā.

Šajā sakarā Grieķijas Republika apgalvo, ka Eiropas Kopienu Komisija ir pārkāpusi principus, kas regulē naudas summu piešķiršanu un iekasēšanu, saistību noskaidrošanu un apstiprināšanu, kā arī principus, kas regulē iekasēšanu ieskaita veidā.

Ņemot vērā iepriekšminēto, Grieķijas Republika apgalvo, ka, izdodot paziņojumu par ieskaitu, Komisija ir pārkāpusi materiālo tiesību normas, proti, no vienas puses, Regulas nr. 2342/02 noteikumus un, no otras puses, sākotnējā Vienošanās memoranda 15. pantu.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/4 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/4

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 22. aprīļa `s-Gravenhage tiesas nolēmumu lietā Nederlandse Vereniging Diervoeder Nevedi pret Productschap Diervoeder

Lieta C-194/04

(2004/C 179/07)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 's-Gravenhage tiesas 2004. gada 22. aprīļa nolēmumu lietā Nederlandse Vereniging Diervoeder Nevedi pret Productschap Diervoeder un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 27. aprīlī.

's-Gravenhage tiesa lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

| 1) | Vai Direktīvas 2002/2 (1) 1. panta 1. punkta b) apakšpunkts un/vai Direktīvas 2002/2 1. panta 4. punkts, ciktāl šis pants groza Direktīvas 79/373 5c. panta 2. punkta a) apakšpunktu par procentu norādīšanu, ir spēkā neesošs, jo:






  a) | EK līguma 152. panta 4. daļas b) punktā nav tiesiskā pamata; |
| --- | --- | --- |

1)

Vai Direktīvas 2002/2 (1) 1. panta 1. punkta b) apakšpunkts un/vai Direktīvas 2002/2 1. panta 4. punkts, ciktāl šis pants groza Direktīvas 79/373 5c. panta 2. punkta a) apakšpunktu par procentu norādīšanu, ir spēkā neesošs, jo:

a)

EK līguma 152. panta 4. daļas b) punktā nav tiesiskā pamata;

| b) | pastāv pamattiesību, kā arī īpašuma tiesību un nodarbinātības brīvas izvēles tiesību pārkāpums; |
| --- | --- |

b)

pastāv pamattiesību, kā arī īpašuma tiesību un nodarbinātības brīvas izvēles tiesību pārkāpums;

| c) | pastāv samērīguma principa pārkāpums? |
| --- | --- |

c)

pastāv samērīguma principa pārkāpums?

| 2) | Ja nosacījumi, kādos dalībvalsts tiesnesis var atlikt apstrīdama Kopienas iestādes akta izpildi, ir ievēroti, it īpaši pie noteikuma, ja dalībvalsts tiesnesis jau ir attiecīgo jautājumu par apstrīdētā akta spēkā esamību iesniedzis Tiesai, vai arī kompetentās pārējo dalībvalstu iestādes ir pilnvarotas bez tiesas iejaukšanās līdz apstrīdētā akta atcelšanai atlikt akta piemērošanu līdz Kopienu Tiesa ir lēmusi par akta spēkā esamību? |
| --- | --- |

2)

Ja nosacījumi, kādos dalībvalsts tiesnesis var atlikt apstrīdama Kopienas iestādes akta izpildi, ir ievēroti, it īpaši pie noteikuma, ja dalībvalsts tiesnesis jau ir attiecīgo jautājumu par apstrīdētā akta spēkā esamību iesniedzis Tiesai, vai arī kompetentās pārējo dalībvalstu iestādes ir pilnvarotas bez tiesas iejaukšanās līdz apstrīdētā akta atcelšanai atlikt akta piemērošanu līdz Kopienu Tiesa ir lēmusi par akta spēkā esamību?

---

(1)  OV L 63, 2002., 23.-25. lpp.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/4 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/4

---

Prasība pret Somijas Republiku, ko 2004. gada 29. aprīlī iesniedza Eiropas Kopienu Komisija

Lieta C-195/04

(2004/C 179/08)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 29. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Somijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv K. Wiedner un M. Huttunen, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

| 1. | Atzīt, ka Somijas Republika neizpildīja tās pienākumus saskaņā ar EK līguma 28. pantu, jo piegādājot virtuves iekārtas Senaatti-kiinteistöt, tika pārkāpti EK līguma pamatnoteikumi, jo īpaši nediskriminācijas princips, kas ietver atklātības pienākumu, un |
| --- | --- |

1.

Atzīt, ka Somijas Republika neizpildīja tās pienākumus saskaņā ar EK līguma 28. pantu, jo piegādājot virtuves iekārtas Senaatti-kiinteistöt, tika pārkāpti EK līguma pamatnoteikumi, jo īpaši nediskriminācijas princips, kas ietver atklātības pienākumu, un

| 2. | piespriest Somijas Republikai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

2.

piespriest Somijas Republikai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Lai arī Kopienas direktīvas par valsts līgumu piešķiršanu neattiecas uz līgumiem, kuru vērtība ir zemāka par direktīvās noteikto slieksni, ir jāievēro EK līguma pamatnoteikumi, jo īpaši, nediskriminācijas princips, kas ietver atklātības pienākumu.

Tiesa ir nospriedusi, ka, lai arī noteiktu valsts līgumu piešķiršana ir ārpus direktīvu par līgumu piešķiršanu piemērošanas jomām, līgumslēdzējām iestādēm ir jāievēro EK līguma pamatnoteikumi. Pat tad, ja Kopienas likumdevējs uzskatīja, ka direktīvās par valsts līgumu piešķiršanu detalizētas procedūras nav uzskatāmas par piemērojamām valsts līgumiem, kuru vērtība ir zem to noteikumos paredzētā sliekšņa, tomēr tas vien nenozīmē, ka šāda līgumu piešķiršana nav Kopienas tiesību piemērošanas jomā.

Judikatūra skaidri liecina par to, ka līgumu piešķiršanai jābūt atklātai pieņemamā apmērā un šis atklātības pienākums ir jāievēro pat tādu līgumu gadījumos, kuru paredzamā vērtība ir zemāka par slieksni, ko paredz EK līgumu piešķiršanas direktīvu piemērošanai.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/4 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/4

---

Prasība pret Apvienoto Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 4. maijā

Lieta C-199/04

(2004/C 179/09)

Eiropas Kopienu tiesā 2004. gada 4. maijā ir iesniegta izskatīšanai prasība pret Apvienoto Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, ko pārstāv Claire-Françoise Durand un Florence Simonetti, pilnvarotās pārstāves, ar Anneli Howard, advokātes, palīdzību, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

| 1. | Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav veikusi visus nepieciešamos pasākumus, lai pilnībā un atbilstošā veidā īstenotu Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (1) 2., 3., 4., 5., 6., 8. un 9. pantu, ņemot vērā grozījumus, kas izdarīti ar 1997. gada 3. marta Padomes Direktīvu 97/11/EK (2). |
| --- | --- |

1.

Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotā Karaliste nav veikusi visus nepieciešamos pasākumus, lai pilnībā un atbilstošā veidā īstenotu Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvas 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (1) 2., 3., 4., 5., 6., 8. un 9. pantu, ņemot vērā grozījumus, kas izdarīti ar 1997. gada 3. marta Padomes Direktīvu 97/11/EK (2).

| 2. | Piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

2.

Piespriest Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti:

Netiek apstrīdēts, ka AK ir pieņēmusi nepieciešamos grozījumus tiesību aktos, lai īstenotu gan Direktīvu 85/337, gan arī grozījumus, kas tika izdarīti ar Direktīvu 97/11. Šī prasība attiecas uz veidu, kā AK valsts iestādes ir interpretējušas un piemērojušas attiecīgos noteikumus, kas pēc Komisijas ieskatiem neatļauj atbilstošā veidā un pilnībā ieviest valsts tiesību aktos Direktīvu ne pirms, ne pēc grozījumu izdarīšanas.

Šajā prasībā Komisija norāda divus galvenos pārkāpumus, proti:

| a) | ka AK valsts iestādes izmanto iekšzemes “būtisku prakses izmaiņu” kritēriju attiecībā uz plānošanas iesnieguma apstiprināšanu, apvienotu ar sašaurinātu “projekta” interpretāciju, ar mērķi izslēgt zināmus projektus un esošo projektu grozījumus no Direktīvas likumīgās piemērošanas jomas, kā rezultātā ietekmes uz vidi novērtējuma procedūras neattiecas uz šādiem projektiem; un |
| --- | --- |

a)

ka AK valsts iestādes izmanto iekšzemes “būtisku prakses izmaiņu” kritēriju attiecībā uz plānošanas iesnieguma apstiprināšanu, apvienotu ar sašaurinātu “projekta” interpretāciju, ar mērķi izslēgt zināmus projektus un esošo projektu grozījumus no Direktīvas likumīgās piemērošanas jomas, kā rezultātā ietekmes uz vidi novērtējuma procedūras neattiecas uz šādiem projektiem; un

| b) | ka AK nav pienācīgā veidā nodrošinājusi tās plānošanas un piesārņojuma kontroli, lai nodrošinātu visu Direktīvas 3. un 8. pantā minēto pienākumu ievērošanu. |
| --- | --- |

b)

ka AK nav pienācīgā veidā nodrošinājusi tās plānošanas un piesārņojuma kontroli, lai nodrošinātu visu Direktīvas 3. un 8. pantā minēto pienākumu ievērošanu.

---

(1)  OV L 175, 1985., 40. lpp.

(2)  OV L 73, 1997., 5. lpp.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/5 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/5

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 27. aprīļa Hof van beroep te Antwerpen spriedumu lietā Finansu ministrija pret N. V. Molenbergnatie

(Lieta C-201/04)

(2004/C 179/10)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 27. aprīļa Hof van beroep te Antwerpen (Nīderlande) 2004. gada 27. aprīļa spriedumu lietā Beļģijas valsts pret N. V. Molenbergnatie un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 5. maijā.

Hof van beroep te Antwerpen lūdz Tiesu lemt par šādiem jautājumiem:

| 1) | Vai Muitas kodeksa (Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 (1) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi) 217. līdz 232. pants, proti, VII sadaļas (“Muitas parāds”) 3. nodaļas (“Muitas parāda samaksa”), kura sastāv no 1. iedaļas (“Muitas nodokļa summas iegrāmatošana un paziņošana parādniekam” – 217. līdz 221. pants) un 2. iedaļas (“Muitas nodokļa summas samaksas termiņi un procedūras” - 222. līdz 232. pants), noteikumi ir piemērojami muitas parāda, kas radies pirms 1994. gada 1. janvāra, samaksai, bet samaksa nav veikta vai aizsākta pirms šī datuma? |
| --- | --- |

1)

Vai Muitas kodeksa (Padomes 1992. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2913/92 (1) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi) 217. līdz 232. pants, proti, VII sadaļas (“Muitas parāds”) 3. nodaļas (“Muitas parāda samaksa”), kura sastāv no 1. iedaļas (“Muitas nodokļa summas iegrāmatošana un paziņošana parādniekam” – 217. līdz 221. pants) un 2. iedaļas (“Muitas nodokļa summas samaksas termiņi un procedūras” - 222. līdz 232. pants), noteikumi ir piemērojami muitas parāda, kas radies pirms 1994. gada 1. janvāra, samaksai, bet samaksa nav veikta vai aizsākta pirms šī datuma?

| 2) | Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu atbilde ir apstiprinoša, vai ar Muitas kodeksa 221. pantu noteiktā paziņošana vienmēr notiek pēc muitas nodokļa summas iegrāmatošanas vai, citiem vārdiem runājot, ar Muitas kodeksa 221. pantu noteiktā paziņošanai vienmēr ir jānorisinās pirms muitas nodokļa summas iegrāmatošanas? |
| --- | --- |

2)

Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu atbilde ir apstiprinoša, vai ar Muitas kodeksa 221. pantu noteiktā paziņošana vienmēr notiek pēc muitas nodokļa summas iegrāmatošanas vai, citiem vārdiem runājot, ar Muitas kodeksa 221. pantu noteiktā paziņošanai vienmēr ir jānorisinās pirms muitas nodokļa summas iegrāmatošanas?

| 3) | Vai novēlota paziņošana par muitas nodokļa summu, proti, pēc trīs gadu termiņa notecējuma, kas paredzēts 221. panta 3. punktā Muitas kodeksa, sākotnējā versijā (spēkā pirms aizstāšanas (sākot no 2002. gada 19. decembra), kas izdarīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 16. novembra Regulu (EK) Nr. 2700/2000), lai gan muitas iestādes bija spējīgas tajā pašā termiņā noteikt likumīgi maksājamo muitas nodokļa precīzo summu, rada neiespējamību veikt pienākošos muitas parāda atmaksu vai arī šī parāda dzēšanu, vai citas juridiskas sekas? |
| --- | --- |

3)

Vai novēlota paziņošana par muitas nodokļa summu, proti, pēc trīs gadu termiņa notecējuma, kas paredzēts 221. panta 3. punktā Muitas kodeksa, sākotnējā versijā (spēkā pirms aizstāšanas (sākot no 2002. gada 19. decembra), kas izdarīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 16. novembra Regulu (EK) Nr. 2700/2000), lai gan muitas iestādes bija spējīgas tajā pašā termiņā noteikt likumīgi maksājamo muitas nodokļa precīzo summu, rada neiespējamību veikt pienākošos muitas parāda atmaksu vai arī šī parāda dzēšanu, vai citas juridiskas sekas?

| 4) | Vai dalībvalstīm ir jānosaka procedūra, kādā ir jānotiek paziņošanai par muitas nodokļa summas atmaksu parādniekam, ko prasa Muitas kodeksa 221. pants?
  Apstiprinošas atbildes gadījumā, vai valsts, kas nav noteikusi procedūru, saskaņā ar kuru norisinās paziņošana par muitas nodokļa summas atmaksāšanu parādniekam, ko prasa Muitas kodeksa 221. pants, var aizstāvēt viedokli, ka visi dokumenti, kuros norādīta muitas nodokļa summa, kas paziņota parādniekam (pēc iegrāmatošanas) darīta, ir uzskatāmi par paziņošanu par muitas nodokļa summu parādniekam Muitas kodeksa 221. panta nozīmē pat, ja šis dokuments nekādā veidā neatsaucas uz Muitas kodeksa 221. pantu, ne arī precizē to, ka tā ir paziņošana par muitas nodokļa summu? |
| --- | --- |

4)

Vai dalībvalstīm ir jānosaka procedūra, kādā ir jānotiek paziņošanai par muitas nodokļa summas atmaksu parādniekam, ko prasa Muitas kodeksa 221. pants?

Apstiprinošas atbildes gadījumā, vai valsts, kas nav noteikusi procedūru, saskaņā ar kuru norisinās paziņošana par muitas nodokļa summas atmaksāšanu parādniekam, ko prasa Muitas kodeksa 221. pants, var aizstāvēt viedokli, ka visi dokumenti, kuros norādīta muitas nodokļa summa, kas paziņota parādniekam (pēc iegrāmatošanas) darīta, ir uzskatāmi par paziņošanu par muitas nodokļa summu parādniekam Muitas kodeksa 221. panta nozīmē pat, ja šis dokuments nekādā veidā neatsaucas uz Muitas kodeksa 221. pantu, ne arī precizē to, ka tā ir paziņošana par muitas nodokļa summu?

---

(1)  OV L 302, 1992., 1. lpp.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/6 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/6

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 7. aprīļa Tribunale di Roma rīkojumu lietā Stefano Macrino un Claudia Capodarte pret Roberto Meloni

Lieta C-202/04

(2004/C 179/11)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar Tribunale di Roma 2004. gada 7. aprīļa rīkojumu lietā Stefano Macrino un Claudia Capodarte pret Roberto Meloni, ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 6. maijā, ar kuru Eiropas Kopienu Tiesu lūdz lemt par šādu prejudiciālo jautājumu:

Vai EK līguma 5. un 85. pants (jaunajā redakcijā EKL 10. un 81. pants) kavē dalībvalsti pieņemt likumu vai noteikumus, kas, pamatojoties uz profesionālas advokātu organizācijas izstrādātu projektu, apstiprina tarifu, kas nosaka organizācijas locekļu minimālo un maksimālo likmi par pakalpojumiem (tā saukto ārpustiesas darbu), kas nav rezervēti profesionālās advokātu organizācijas locekļiem, bet kurus var sniegt jebkurš?

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/6 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/6

---

Apelācijas sūdzība, iesniegta 2004. gada 10. maijā par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas ceturtās palātas 2004. gada 3.marta spriedumu lietā T-355/02, Mülhens GmbH & Co.KG prasībā pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (OHMI); inter partes Zirch International Corp.

(Lieta C-206/04 P)

(2004/C 179/12)

Eiropas Kopienu tiesā 2004. gada 10. maijā Mülhens GmbH & Co. KG, ar sēdekli Ķelnē, (Vācijā), ko pārstāv T. Schult-Beckhausen, advokāte, iesniedza apelācijas sūdzību par Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesas ceturtās palātas 2004. gada 3. marta spriedumu lietā T-255/02 (1) starp Mülhens GmbH & Co. KG un Iekšējā Tirgus saskaņošanas biroju (preču zīmes, paraugi un modeļi) (OHMI), Apelācijas padomē otrai pusei procesā esot Zirch International Corp.

Apelācijas sūdzības iesniedzēja prasījumi Tiesai ir šādi:

| 1. | Atcelt Pirmās instances tiesas 2004. gada 3. marta spriedumu lietā T-355/02, kā arī 2002. gada 1. oktobra otrās Apelācijas padomes lēmumu par atbildētāju un atbildētāju apelācijas instancē (lieta nr. R-657/2001-2); |
| --- | --- |

1.

Atcelt Pirmās instances tiesas 2004. gada 3. marta spriedumu lietā T-355/02, kā arī 2002. gada 1. oktobra otrās Apelācijas padomes lēmumu par atbildētāju un atbildētāju apelācijas instancē (lieta nr. R-657/2001-2);

| 2. | Piespriest atbildētājam un atbildētājam apelācijas instancē atlīdzināt visus izdevumus. |
| --- | --- |

2.

Piespriest atbildētājam un atbildētājam apelācijas instancē atlīdzināt visus izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti:

Apelācijas sūdzības iesniedzējs uzskata, ka pamatojoties uz preču un pakalpojumu līdzīgo raksturu, kā arī strīdīgo preču zīmju fonētisko līdzību, Pirmās instances tiesai vajadzētu secināt, ka, atbilstoši Regulas nr. 40/94 (2) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nosacījumiem, pastāv strīdīgo preču zīmju maldināšanas iespēja.

Tādēļ, apelācijas sūdzības iesniedzējs lūdz atcelt apstrīdēto spriedumu, jo Pirmās instances tiesa, atsaucoties uz 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, ir to nepareizi interpretējusi.

---

(1)  OV C 70, 22.03.2003., 23. lpp.

(2)  1993. gada 20. decembris, par Kopienas preču zīmi (OV L 11, 14.01.1994., 1. lpp.), ar grozījumiem.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/6 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/6

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 26. aprīļa Commissione tributaria provinciale di Novara rīkojumu lietā Paolo Vergani pret Agenzia delle Entrate, Ufficio locale di Arona.

(Lieta C-207/04)

(2004/C 179/13)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 26. aprīļa Commissione tributaria provinciale di Novara (Itālija) rīkojumu lietā Paolo Vergani pret Agenzia delle Entrate, Ufficio locale di Arona un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 10. maijā.

Commissione tributaria provinciale di Novara lūdz Eiropas Kopienu Tiesu lemt par šādu prejudiciālo jautājumu:

“Vai Decreto del Presidente della Repubblica 917/86 17. panta 4.a punkts, kas ar vienādiem nosacījumiem darbiniecēm, kuras sasniegušas 50 gadu vecumu, un darbiniekiem vīriešiem, kuri sasnieguši 55 gadu vecumu, piešķir priekšrocību, piemērojot nodokli, kas samazināts par pusi (50 %), ejot pensijā pēc savas vēlēšanās, no summām, kas piešķirtas sakarā ar darba attiecību izbeigšanos, pārkāpj, ir pretrunā ar vai, jebkurā gadījumā, rada nevienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm, kas ir aizliegta ar Līguma par Eiropas Savienību 141. pantu (bijušo 119. pantu) un ar Direktīvu EEK Nr. 76/207 (1)?”

---

(1)  OV L 39, 14.2.1976., 40. lpp.

1

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/7 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/7

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 29. aprīļa Valsts Padomes (Beļģija) XIII palātas spriedumu lietā Inter-Environnement Wallonie pret Valonijas reģionu

(Lieta C-208/04)

(2004/C 179/14)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 29. aprīļa Valsts Padomes (Beļģija) XIII palātas spriedumu lietā Inter-Environnement Wallonie pret Valonijas reģionu un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 11. maijā.

Valsts Padomes (Beļģija) XIII palāta lūdz Tiesu lemt par šādu jautājumu:

Vai 1975. gada 15. jūlija direktīvas 75/442/EEK (1), kas grozīta ar 1991. gada 18. marta direktīvu 91/156/EEK (2), 1. panta a) punkts ir interpretējams tādā veidā, ka dalībvalstis ir tiesīgas ar tiesību normas palīdzību radīt lietu kategoriju, kas nav pieskaitāma ne atkritumu, ne produktu kategorijai, bet kas tomēr var atbilst iepriekšminētās direktīvas 1. panta a) punktā noteiktajai atkritumu definīcijai, vai arī saturēt vielas vai priekšmetus, kas atbilst šai atkritumu definīcijai?

---

(1)  Padomes Direktīva 75/442/EEK (1975. gada 15. jūlijs) par atkritumiem (OV L 194, 25.7.1975., 39. lpp.)

(2)  Padomes Direktīva 91/156/EEK (1991. gada 18. marts), ar ko groza Direktīvu 75/442/EEK par atkritumiem (26.03.1991. OV L 78, 32. lpp.)

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/7 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/7

---

Prasība pret Austrijas Republiku, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 12. maijā

(Lieta C-209/04)

(2004/C 179/15)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 12. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Austrijas Republiku, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv Michel Van Beek un Bernhard Schima, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:

| 1. | atzīt, ka Austrijas Republika nav izpildījusi tās pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (1) (turpmāk tekstā - putnu aizsardzības direktīva) 4. panta 1. un 2. daļu un 6. panta 4. daļu saistībā ar Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (2) 7. pantu (turpmāk tekstā - FF direktīva), jo






  — | nav iekļāvusi īpaši aizsargājamā teritorijā “Lauterachter Ried” apgabalus “Soren” un “Gleggen-Köblern”, kas skaitliski un lieluma ziņā pēc zinātniskiem kritērijiem ir pieskaitāmi pie minētās īpaši aizsargājamās teritorijas saskaņā ar putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 1. un 2. daļu, un |
| --- | --- | --- |

1.

atzīt, ka Austrijas Republika nav izpildījusi tās pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību (1) (turpmāk tekstā - putnu aizsardzības direktīva) 4. panta 1. un 2. daļu un 6. panta 4. daļu saistībā ar Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (2) 7. pantu (turpmāk tekstā - FF direktīva), jo

—

nav iekļāvusi īpaši aizsargājamā teritorijā “Lauterachter Ried” apgabalus “Soren” un “Gleggen-Köblern”, kas skaitliski un lieluma ziņā pēc zinātniskiem kritērijiem ir pieskaitāmi pie minētās īpaši aizsargājamās teritorijas saskaņā ar putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 1. un 2. daļu, un

| — | apstiprinot autostrādes Bodensee S 18 celtniecības projektu, nav pareizi un pilnībā ievērojusi FF direktīvas 6. panta 4. daļas nosacījumus, kas attiecas uz projekta īstenošanu, par kuru saņemts negatīvs slēdziens par ietekmi uz vidi; |
| --- | --- |

—

apstiprinot autostrādes Bodensee S 18 celtniecības projektu, nav pareizi un pilnībā ievērojusi FF direktīvas 6. panta 4. daļas nosacījumus, kas attiecas uz projekta īstenošanu, par kuru saņemts negatīvs slēdziens par ietekmi uz vidi;

| 2. | piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesvedības izdevumus. |
| --- | --- |

2.

piespriest Austrijas Republikai atlīdzināt tiesvedības izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Austrijas Republika ir Komisijai paziņojusi, ka apgabalam “Lauterachter Ried”, kas atrodas Vorarlberg, ir piešķirts īpaši aizsargājamas teritorijas statuss. Minētais apgabals ir nozīmīga putnu aizsardzības direktīvas 1. pielikumā ietvertās putnu sugas grieze (Crex crex) perēšanas vieta, kā arī svarīga citu Vorarlberg gājputnu sugu perēšanas, izplatības un attiecīgi pārlidošanas teritorija.

Komisija uzskata, ka pašreizējās īpaši aizsargājamās teritorijas “Lauterachter Ried” robežas nav saprotamas un, neiekļaujot tajā apgabalus “Soren” un “Gleggen-Köblern”, tā no ornitoloģiskā viedokļa nav piemērota apdraudēto putnu sugu aizsardzības ilglaicīgai nodrošināšanai. Saskaņā ar Komisijas viedokli no tā izriet, ka Austrijas Republika neizpilda putnu aizsardzības direktīvas 4. panta 1. un 2. daļas nosacījumus.

Komisija turklāt uzskata, ka līdz ar ieplānoto Bodensee autostrādes S 18 celtniecību nav ievēroti pienākumi, kas izriet no FF direktīvas 6. panta 4. daļas saistībā ar 7. pantu attiecībā uz “Lauterachter Ried” apgabala aizsardzības pasākumiem. Dabas aizsardzības novērtējums, kā rezultātā tika saņemts negatīvs atzinums attiecībā uz autostrādes projekta ietekmi uz putnu sugu aizsardzību un saudzēšanu “Lauterachter Ried” apgabalā, principā atbilst FF direktīvas 6. panta 3. daļas nosacījumiem par ietekmes uz vidi novērtējumu, taču tālākie pasākumi, kas saskaņā ar 6. panta 4. daļas nosacījumiem ir jāveic negatīva novērtējuma gadījumā, nav ievēroti, respektīvi, nav pareizi īstenoti alternatīvi risinājumi un kompensācijas pasākumi.

---

(1)  OV L 103, 1. lpp.

(2)  OV L 206, 7. lpp.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/8 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/8

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Itālijas Republika iesniedza 2004. gada 12. maijā

(Lieta C-211/04)

(2004/C 179/16)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 12. maijā ir iesniegta izskatīšanai prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Itālijas Republika, kuru pārstāv Ivo Maria Braguglia, pārstāvis, kam palīdz Maurizio Fiorilli, Avvocato dello Stato.

Prasītājas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atzīt par spēkā neesošu Komisijas Regulu (EK) Nr. 316/2004 (1) par grozījumiem Regulā (EK) Nr. 753/2002 (2), ar ko paredz konkrētus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1493/1999 (3) piemērošanai attiecībā uz konkrētu vīna nozares produktu aprakstu, apzīmējumu, noformējumu un aizsardzību, it īpaši grozījumus Regulas Nr. 753/2002 24., 36. un 37. pantā attiecībā uz tradicionālo apzīmējumu aizsardzību. |
| --- | --- |

—

atzīt par spēkā neesošu Komisijas Regulu (EK) Nr. 316/2004 (1) par grozījumiem Regulā (EK) Nr. 753/2002 (2), ar ko paredz konkrētus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1493/1999 (3) piemērošanai attiecībā uz konkrētu vīna nozares produktu aprakstu, apzīmējumu, noformējumu un aizsardzību, it īpaši grozījumus Regulas Nr. 753/2002 24., 36. un 37. pantā attiecībā uz tradicionālo apzīmējumu aizsardzību.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītāja apgalvo, ka regula, kas groza Regulu Nr. 753/2002, ir atzīstama par spēkā neesošu, jo:

| — | Regulas ieviešanas procedūra ir nelikumīga procesuālo noteikumu neievērošanas dēļ un tiesību tikt efektīvi uzklausītam pārkāpuma dēļ; |
| --- | --- |

—

Regulas ieviešanas procedūra ir nelikumīga procesuālo noteikumu neievērošanas dēļ un tiesību tikt efektīvi uzklausītam pārkāpuma dēļ;

| — | nav izsvērtas Kopienas ražotāju intereses salīdzinājumā ar ārpus Kopienas ražotāju interesēm; |
| --- | --- |

—

nav izsvērtas Kopienas ražotāju intereses salīdzinājumā ar ārpus Kopienas ražotāju interesēm;

| — | Padomes noteikumi faktiski netiek īstenoti un tiek pārkāpti; |
| --- | --- |

—

Padomes noteikumi faktiski netiek īstenoti un tiek pārkāpti;

| — | pārkāpta Līguma par intelektuālā īpašuma tiesību aspektiem saistībā ar tirdzniecību (TRIPS) 24. panta 3. daļa. |
| --- | --- |

—

pārkāpta Līguma par intelektuālā īpašuma tiesību aspektiem saistībā ar tirdzniecību (TRIPS) 24. panta 3. daļa.

---

(1)  OV L 55, 2004., 16. lpp.

(2)  OV L 118, 2004., 1. lpp.

(3)  OV L 179, 1999., 1. lpp.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/8 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/8

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, izteikts ar 2004. gada 8. aprīļa Protodikeio Thessalonikis (Grieķija) rīkojumu lietā K. Adeneler u.c. pret Ellinikos Organismos Galaktos.

(Lieta C-212/04)

(2004/C 179/17)

Eiropas Kopienu Tiesā izskatīšanai ir iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, kas izteikts ar 2004. gada 8. aprīļa Protodikeio Thessalonikis (Grieķija) rīkojumu lietā K. Adeneler u. c. pret Ellinikos Organismos Galaktos un ko Tiesas kanceleja saņēmusi 2004. gada 17. maijā.

Monomeles Protodikio Thessalonikis (Grieķija) lūdz Tiesu lemt par šādiem prejudiciāliem jautājumiem:

| 1) | Vai valsts tiesnesim – cik vien iespējams – ir jāinterpretē valsts tiesības atbilstoši direktīvai, kas valsts iekšējā tiesību sistēmā ir transponēta ar nokavēšanos: a) no brīža, kad direktīva ir stājusies spēkā, vai b) no brīža, kad direktīvas transponēšanas termiņš valsts tiesībās ir iztecējis un transponēšana nav veikta, vai c) no brīža, kad ir stājušies spēkā valsts pasākumi direktīvas transponēšanā? |
| --- | --- |

1)

Vai valsts tiesnesim – cik vien iespējams – ir jāinterpretē valsts tiesības atbilstoši direktīvai, kas valsts iekšējā tiesību sistēmā ir transponēta ar nokavēšanos: a) no brīža, kad direktīva ir stājusies spēkā, vai b) no brīža, kad direktīvas transponēšanas termiņš valsts tiesībās ir iztecējis un transponēšana nav veikta, vai c) no brīža, kad ir stājušies spēkā valsts pasākumi direktīvas transponēšanā?

| 2) | Vai 5. klauzulas 1. punkts UNICE, CEEP un EAK noslēgtajā pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku, kas veido Padomes Direktīvas 1999/70/EK (OV L 175, 10.7.1999., 43. lpp.) neatņemamu sastāvdaļu, būtu jāinterpretē tā, ka vienkāršs fakts, ka līguma uz noteiktu laiku noslēgšana ir paredzēta likumos un noteikumos, var radīt objektīvu iemeslu, kas attaisno secīgu līguma atjaunošanu vai noslēgšanu uz noteiktu laiku, tāpat kā sakarā ar veiktā darba raksturu, veidu vai īpašībām vai citu līdzīgu iemeslu pēc? |
| --- | --- |

2)

Vai 5. klauzulas 1. punkts UNICE, CEEP un EAK noslēgtajā pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku, kas veido Padomes Direktīvas 1999/70/EK (OV L 175, 10.7.1999., 43. lpp.) neatņemamu sastāvdaļu, būtu jāinterpretē tā, ka vienkāršs fakts, ka līguma uz noteiktu laiku noslēgšana ir paredzēta likumos un noteikumos, var radīt objektīvu iemeslu, kas attaisno secīgu līguma atjaunošanu vai noslēgšanu uz noteiktu laiku, tāpat kā sakarā ar veiktā darba raksturu, veidu vai īpašībām vai citu līdzīgu iemeslu pēc?

| 3) | Vai 5. klauzulas 1. un 2. punkts UNICE, CEEP un EAK noslēgtajā pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku, kas veido Padomes Direktīvas 1999/70/EK (OV L 175, 1999., 43. lpp.) neatņemamu sastāvdaļu, var tikt interpretēts tā, ka [nav piemērojamas] valsts tiesību normas, kas paredz, ka uz noteiktu laiku slēgti darba līgumi un darba attiecības ir uzskatāmas par pārmatojamām, tikai tad, ja tās vienu no otras šķir ilgākais 20 darba dienas, un ka ar šiem noteikumiem ieviestā prezumpcija, kas ir darba ņēmēja interesēs, saskaņā ar kuru uz noteiktu laiku slēgtie darba līgumi un darba attiecības ir uzskatamās par uz nenoteiktu laiku noslēgtām, ja vien tām ir pārmantojamības raksturs, kas būtu jāpamato uz augstāk minētajiem apstākļiem? |
| --- | --- |

3)

Vai 5. klauzulas 1. un 2. punkts UNICE, CEEP un EAK noslēgtajā pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku, kas veido Padomes Direktīvas 1999/70/EK (OV L 175, 1999., 43. lpp.) neatņemamu sastāvdaļu, var tikt interpretēts tā, ka [nav piemērojamas] valsts tiesību normas, kas paredz, ka uz noteiktu laiku slēgti darba līgumi un darba attiecības ir uzskatāmas par pārmatojamām, tikai tad, ja tās vienu no otras šķir ilgākais 20 darba dienas, un ka ar šiem noteikumiem ieviestā prezumpcija, kas ir darba ņēmēja interesēs, saskaņā ar kuru uz noteiktu laiku slēgtie darba līgumi un darba attiecības ir uzskatamās par uz nenoteiktu laiku noslēgtām, ja vien tām ir pārmantojamības raksturs, kas būtu jāpamato uz augstāk minētajiem apstākļiem?

| 4) | Vai Grieķijas likuma Nr. 2190/1994 21. pantā noteiktais aizliegums pārvērst uz noteiktu laiku noslēgtu līgumu pārmantojamības ceļā par uz nenoteiktu laiku noslēgtu darba līgumu, kas noslēgts, lai realizētu darba devēja izņēmuma vai sezonas vajadzības, bet mērķis ir realizēt pastāvīgas un ilgstošas vajadzības, ir saderīgs ar Kopienu tiesību lietderīgas iedarbības principu un ar 5. klauzulas 1. un 2. punkta un 1. klauzulas kopējo mērķi UNICE, CEEP un EAK noslēgtajā pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku, kas veido Padomes Direktīvas 1999/70/EK (OV L 175, 1999., 43. lpp.) neatņemamu sastāvdaļu? |
| --- | --- |

4)

Vai Grieķijas likuma Nr. 2190/1994 21. pantā noteiktais aizliegums pārvērst uz noteiktu laiku noslēgtu līgumu pārmantojamības ceļā par uz nenoteiktu laiku noslēgtu darba līgumu, kas noslēgts, lai realizētu darba devēja izņēmuma vai sezonas vajadzības, bet mērķis ir realizēt pastāvīgas un ilgstošas vajadzības, ir saderīgs ar Kopienu tiesību lietderīgas iedarbības principu un ar 5. klauzulas 1. un 2. punkta un 1. klauzulas kopējo mērķi UNICE, CEEP un EAK noslēgtajā pamatnolīgumā par darbu uz noteiktu laiku, kas veido Padomes Direktīvas 1999/70/EK (OV L 175, 1999., 43. lpp.) neatņemamu sastāvdaļu?

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/9 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/9

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Grieķijas Republika iesniedza 2004. gada 26. maijā

Lieta C-218/04

(2004/C 179/18)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 26. maijā ir iesniegta izskatīšanai prasība pret Eiropas Kopienas Komisiju, ko cēla Grieķijas Republika, kuru pārstāv Vasileios Kontolaimos, juriskonsults, un Ioannis Chalkias, Zemkopības ministrijas Kopienas tiesību nodaļas valsts juriskonsults, kā arī Sofia Chala, Ārlietu ministrijas Juridiskā dienesta Eiropas Kopienu tiesību nodaļas juriskonsulta vietniece, kas norādīja adresi Luksemburgā, Grieķijas vēstniecībā, Marie-Adélaïde ielā 27.

Grieķijas Republikas prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2004. gada 30. marta lēmumu C(2004) 1070 final, ar kuru Komisija prasīja atmaksāt summu 710 341 eiro apmērā, ko Eiropas Savienība pārskaitījusi kā finansiālu līdzdalību Kopienas vīnkopības reģistra izveidošanas izdevumos. |
| --- | --- |

—

atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2004. gada 30. marta lēmumu C(2004) 1070 final, ar kuru Komisija prasīja atmaksāt summu 710 341 eiro apmērā, ko Eiropas Savienība pārskaitījusi kā finansiālu līdzdalību Kopienas vīnkopības reģistra izveidošanas izdevumos.

| — | piespriest Eiropas Kopienas Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienas Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

| 1. | Tiesību pārkāpums. |
| --- | --- |

1.

Tiesību pārkāpums.

| 2. | Pilnvaru ļaunprātīga izmantošana. |
| --- | --- |

2.

Pilnvaru ļaunprātīga izmantošana.

| 3. | Komisijas lēmums par piešķirtās summas atlīdzināšanu ir pretrunā ar samērīguma un Komisijas un dalībvalstu sadarbības principiem. |
| --- | --- |

3.

Komisijas lēmums par piešķirtās summas atlīdzināšanu ir pretrunā ar samērīguma un Komisijas un dalībvalstu sadarbības principiem.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/9 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/9

---

Prasība pret Spānijas Karalisti, ko Eiropas Kopienu Komisija iesniedza 2004. gada 27. maijā

Lieta C-221/04

(2004/C 179/19)

Eiropas Kopienu Tiesā 2004. gada 27. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Spānijas Karalisti, ko cēla Eiropas Kopienu Komisija, kuru pārstāv M. van Beek un G. Valero Jordana, pārstāvji, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Tiesai ir šādi:

| — | atzīt, ka Spānijas Karaliste ir pārkāpusi pienākumus, kas minēti Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK (1) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 12. panta 1. punktā un VI pielikumā, jo Kastīlijas un Leonas iestādes dažos privātos medību apgabalos ir atļāvušas izlikt cilpas ar apturēšanas aprīkojumu; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka Spānijas Karaliste ir pārkāpusi pienākumus, kas minēti Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvas 92/43/EEK (1) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību 12. panta 1. punktā un VI pielikumā, jo Kastīlijas un Leonas iestādes dažos privātos medību apgabalos ir atļāvušas izlikt cilpas ar apturēšanas aprīkojumu;

| — | piespriest Spānijas Karalisti atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Spānijas Karalisti atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Kastīlijas un Leonas iestāžu izsniegtās atļaujas lapsu medībām ar cilpām divu iemeslu dēļ ir pretrunā ar Direktīvas 92/43/EEK 12. panta 1. punktu un VI pielikumu.

Viens iemesls ir cilpu ar apturēšanas aprīkojumu izmantošanas atļaušana Aldeanueva de Sierra un Mediana de Voltoya apgabalos, kas ir Lutra lutra (ūdrs) - vienas no direktīvas VI pielikumā minētajām Kopienai nozīmīgām, īpaši aizsargājamam sugām - apzinātas medības vai traucēšana. Spānijas iestādes atzinušas, ka ūdrs dzīvo minētajos apgabalos.

Otrs iemesls ir tas, ka cilpa ar apturēšanas aprīkojumu nav selektīva medīšanas metode, jo, neskaitot dzīvniekus, kurus ar šīm cilpām grib noķert (šajā gadījumā – lapsas), var noķert arī pārējos dzīvniekus. Spānijas iestāžu arguments, ka atļaujās bija punkts, kas uzliek par pienākumu atbrīvot pārējos dzīvniekus, nenozīmē, ka šie slazdi ir selektīvi; noķertie dzīvnieki, cenšoties atbrīvoties var nodarīt sev kaitējumu, pat līdz ekstremitātes amputācijai.

---

(1)  OV, L 206, 1992., 7. lpp.

---

PIRMĀS INSTANCES TIESA

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/10 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/10

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Elisabetta Righini iesniedza 2004. gada 16. aprīlī

(Lieta T-145/04)

(2004/C 179/20)

Tiesvedības valoda: franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 16. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Elisabetta Righini, kura norādīja dzīvesvietu Briselē (Beļģija) un kuru pārstāv Eric Boigelot, avocat.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Eiropas Kopienu Komisijas lēmumus, kas tika paziņoti prasītājai attiecīgi 2003. gada 27. maijā un 2003. gada 30. jūnijā un ar kuriem prasītāja, uzsākot dienestu, tika ieskaitīta A 7 pakāpes 3. līmenī, neatkarīgi no tā, vai viņa tiks pieņemta darbā kā pagaidu darbiniece vai ierēdne – praktikante; |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Kopienu Komisijas lēmumus, kas tika paziņoti prasītājai attiecīgi 2003. gada 27. maijā un 2003. gada 30. jūnijā un ar kuriem prasītāja, uzsākot dienestu, tika ieskaitīta A 7 pakāpes 3. līmenī, neatkarīgi no tā, vai viņa tiks pieņemta darbā kā pagaidu darbiniece vai ierēdne – praktikante;

| — | piespriest atbildētājai samaksāt tiesvedības izdevumus saskaņā ar Pirmās instances tiesas reglamenta 87. panta 2. punktu. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai samaksāt tiesvedības izdevumus saskaņā ar Pirmās instances tiesas reglamenta 87. panta 2. punktu.

Pamati un galvenie argumenti:

Prasītāja nepiekrīt lēmumam viņu ieskaitīt A 7 pakāpes 3. līmenī, ar kuru kopš 2003. gada 21. maija viņa tika iecelta par ierēdni – praktikanti.

Savas prasības atbalstam viņa norāda uz:

| — | Noteikumu 31. panta 2. punkta pārkāpumu; |
| --- | --- |

—

Noteikumu 31. panta 2. punkta pārkāpumu;

| — | Komisijas 1983. gada 1. septembra lēmuma, kurš grozīts 1996. gada 7. februārī, pārkāpumu, precizējot kritērijus, ko piemēro, nosakot pakāpes un līmeņus, pieņemot darbā pagaidu darbiniekus un ierēdņus; |
| --- | --- |

—

Komisijas 1983. gada 1. septembra lēmuma, kurš grozīts 1996. gada 7. februārī, pārkāpumu, precizējot kritērijus, ko piemēro, nosakot pakāpes un līmeņus, pieņemot darbā pagaidu darbiniekus un ierēdņus;

| — | noteiktu vispārīgo tiesību principu tādu kā vienlīdzīgas attieksmes principa, tiesiskās paļāvības principa un pienācīgas gādības principa pārkāpumu. Šie principi uzliek iecēlējinstitūcijai [AIPN] par pienākumu pieņemt lēmumu, balstoties tikai uz pamatotiem argumentiem, kas izslēdz acīmredzamu kļūdu novērtējumā. |
| --- | --- |

—

noteiktu vispārīgo tiesību principu tādu kā vienlīdzīgas attieksmes principa, tiesiskās paļāvības principa un pienācīgas gādības principa pārkāpumu. Šie principi uzliek iecēlējinstitūcijai [AIPN] par pienākumu pieņemt lēmumu, balstoties tikai uz pamatotiem argumentiem, kas izslēdz acīmredzamu kļūdu novērtējumā.

Prasītāja uzsver, ka gan viņas īpašās iemaņas, gan minētās darbavietas profils, kas prasa īpaši kvalificētu kandidātu, attaisnotu viņas iecelšanu A6 pakāpē.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/10 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/10

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko TQ3 Travel Solutions iesniedza 2004. gada 26. aprīlī

(Lieta T-148/04)

(2004/C 179/21)

Tiesvedības valoda: franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 26. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla TQ3 Travel Solutions, kura veic uzņēmējdarbību Mechelen (Beļģija), kuru pārstāv Rusen Ergec un Kim Möric, avocats, kuri norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2004. gada 24. februāra lēmumu, ar kuru prasītāja tika informēta par viņas piedāvājuma Lot 1 (Brisele) iepirkumam Nr. ADMIN/D1/PR/2003/131 noraidīšanu; |
| --- | --- |

—

atzīt par spēkā neesošu Komisijas 2004. gada 24. februāra lēmumu, ar kuru prasītāja tika informēta par viņas piedāvājuma Lot 1 (Brisele) iepirkumam Nr. ADMIN/D1/PR/2003/131 noraidīšanu;

| — | atzīt par spēkā neesošu Komisijas lēmumu, ar kuru Lot 1 tika piešķirts Carlson Wagonlit Travels un kas prasītājai tika paziņots ar Komisijas 2004. gada 16. marta vēstuli; |
| --- | --- |

—

atzīt par spēkā neesošu Komisijas lēmumu, ar kuru Lot 1 tika piešķirts Carlson Wagonlit Travels un kas prasītājai tika paziņots ar Komisijas 2004. gada 16. marta vēstuli;

| — | konstatēt, ka Komisijas izdarītais pārkāpums ir kļūda, kas Komisijai liek uzņemties atbildību pret prasītāju; |
| --- | --- |

—

konstatēt, ka Komisijas izdarītais pārkāpums ir kļūda, kas Komisijai liek uzņemties atbildību pret prasītāju;

| — | nosūtīt prasītājas lietu izskatīšanai Komisijā nolūkā izvērtēt ciestos zaudējumus; |
| --- | --- |

—

nosūtīt prasītājas lietu izskatīšanai Komisijā nolūkā izvērtēt ciestos zaudējumus;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt visus izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti:

Ņemot vērā 2003. gada 20. oktobrī izsludināto konkursu ierobežotam kandidātu lokam par “Ceļojumu aģentūras pakalpojumiem” (1) un iepirkuma procedūru, Komisija pieņēma lēmumu nepiešķirt pasūtījumu prasītājai, bet to piešķirt Carlson Wagonlit Travels uzņēmumam.

Prasītāja norāda divus vienādus pamatus pret šiem lēmumiem, kuri pieņemti, Komisijai izdarot acīmredzamu kļūdu piedāvājumu novērtēšanā.

Ar pirmo pamatu prasītāja aizstāv viedokli, ka Komisija ir izdarījusi acīmredzamu kļūdu novērtēšanā, jo Carlson Wagonlit Travels piedāvājums nebija ārkārtīgi lēts; bez tam, prasītāja atsaucas uz pārkāpumu, kas radies, neievērojot ar Komisijas 2002. gada 23. decembra Regulas (EK) Nr. 2342/2002 (2) 146. panta 4. punktu uzlikto pienākumu Eiropas iestādei lūgt iespējamos precizējumus par piedāvājuma sastādīšanu.

Otrs pamats attiecas uz Komisijas acīmredzamu kļūdu piedāvājumu kvalitātes izvērtēšanā, piešķirot Carlson Wagonlit Travels piedāvājumam visaugstāko novērtējumu par piedāvāto pakalpojumu kvalitāti, lai arī šis piedāvājums attiecīgajiem pakalpojumiem nevarēja garantēt pietiekamu kvalitāti.

---

(1)  Iepirkuma Nr. ADMIN/D1/PR/2003/131. (OV S 143)

(2)  Komisijas 2002. gada 23. decembra regula Nr. 2342/2002, kas nosaka piemērošanas kārtību Padomes regulai Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 1. lpp.)

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/11 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/11

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko GRAFTECH INTERNATIONAL LTD. iesniedza 2004. gada 26. aprīlī

(Lieta T-152/04)

(2004/C 179/22)

Tiesvedības valoda: angļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 26. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla GRAFTECH INTERNATIONAL LTD., reģistrācijas adrese Vilmingtona, Delavera, ASV, ko pārstāv K.P.E. Lasok QC and Brian Hartnett Barristers, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atzīt par spēkā neesošu apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atzīt par spēkā neesošu apstrīdēto lēmumu;

| — | alternatīvi, grozīt apstrīdēto lēmumu, īstenojot Tiesas neierobežoto jurisdikciju, tā, lai procenti 8.04 % tiktu skaitīti tikai no 2003. gada 30. septembra vai tiktu samazināta procentu likme; |
| --- | --- |

—

alternatīvi, grozīt apstrīdēto lēmumu, īstenojot Tiesas neierobežoto jurisdikciju, tā, lai procenti 8.04 % tiktu skaitīti tikai no 2003. gada 30. septembra vai tiktu samazināta procentu likme;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti:

Šīs prasības pamatā ir Komisijas lēmums, kas iekļauts 2004. gada 17. februāra vēstulē, ar kuru Komisija pieprasīja prasītājam samaksāt procentus soda naudai, kas tika piespriesta ar Komisijas 2001. gada 18. jūlija lēmumu (1), 8.04 % apmērā 6.04 % likmes vietā.

Savas prasības pamatojumā prasītājs apgalvo, ka Komisija ir rīkojusies nelikumīgi, nosakot visaugstāko no divām iespējamajām procentu likmēm. Kā norāda prasītājs, soda naudas maksājuma vai pietiekošas finansiālas garantijas soda naudai nodrošināšanas novilcināšanas iemesls bija tas, ka Komisija atzinusi, ka prasītājs nevar samaksāt soda naudu, kā arī abu pušu mēģinājumi panākt vienošanos par to, kas tad būtu pietiekama finansiāla garantija. Prasītājs pieprasa, lai tas netiktu uzskatīts par pusi, kas nepilda saistības, sakarā ar tā lēmumu apstrīdēt lēmumu par soda naudas piespriešanu un labticībā uzsākto sarunu raksturu un saturu.

Tālāk prasītājs norāda, ka Komisija rīkojās pretēji Regulas 2342/2002 (2) 86. panta piektajai daļai.

Prasītājs apgalvo arī to, ka Komisijas rīcība ļāvusi prasītājam pamatoti domāt, ka tiks noteikta 6.04 procentu likme.

Prasītājs piesauc labas pārvaldes principa pārkāpumu, jo Komisija nespēja vienoties par atbilstošu finansiālās garantijas formu. Prasītājs norāda arī uz to, ka Komisija sarunu laikā neizteica skaidru brīdinājumu par to, ka tiks noteikta augstāka procentu likme.

Visbeidzot, prasītājs uzskata, ka apstrīdētais lēmums ir nesamērīgs. Kā norāda prasītājs, procentu noteikšana par saistību neizpildi ir attaisnojama, ja tā ir maksājumu veikšanas novilcinājuma prevencijas līdzeklis, nevis kā soda līdzeklis labticīgu sarunu procesā, kuru Komisija ir labprātīgi uzsākusi un savā gaitā turpinājusi.

---

(1)  2002/271/EK: Komisijas 2001. gada 18. jūlija lēmums par rīcību saskaņa ar EK dibināšanas līguma 81. pantu un Euratom dibināšanas līguma 53. pantu – Lieta COMP/E-1/36.490 – Grafīta elektrodi (OV L 100, 2002., 1. lpp.).

(2)  Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Padomes Regulai (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 357, 1. lpp.).

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/11 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/11

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko ALENIA MARCONI SYSTEMS S.p.A. iesniedza 2004. gada 23. aprīlī

(Lieta T-155/04)

(2004/C 179/23)

Tiesvedības valoda: itāļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 23. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla ALENIA MARCONI SYSTEMS S.p.A., kuru pārstāv Francesco Sciaudone, advokāts.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | uzdot Komisijai uzrādīt Pirmās instances tiesai visus tai pieejamos dokumentus par prasītājas iesniegto sūdzību; |
| --- | --- |

—

uzdot Komisijai uzrādīt Pirmās instances tiesai visus tai pieejamos dokumentus par prasītājas iesniegto sūdzību;

| — | atcelt un/vai grozīt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt un/vai grozīt apstrīdēto lēmumu;

| — | pieņemt jebkādu citu līdzekli, kuru Pirmās instances tiesa uzskatītu par atbilstošu, lai nodrošinātu, ka Komisija pilda tās pienākumus saskaņā ar EK 233. pantu un it sevišķi pārskata 1997. gada 27. oktobrī iesniegto sūdzību; |
| --- | --- |

—

pieņemt jebkādu citu līdzekli, kuru Pirmās instances tiesa uzskatītu par atbilstošu, lai nodrošinātu, ka Komisija pilda tās pienākumus saskaņā ar EK 233. pantu un it sevišķi pārskata 1997. gada 27. oktobrī iesniegto sūdzību;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti:

Apstrīdētais lēmums noraidīja 1997. gada 27. oktobrī saskaņā ar Regulas Nr. 17/62 3. pantu iesniegto sabiedrības, tad sauktas Alenia Difesa, FINMECCANICA S.p.A. komercdarbības filiāles, sūdzību, vadoties no pieņēmuma par priekšnoteikumu trūkumu Kopienas konkurences noteikumu piemērošanai attiecībā uz Eurocontrol un sakarā ar pietiekošu pierādījumu, lai pierādītu ļaunprātīgu izmantošanu, uz ko attiecās sūdzība, trūkumu. Prasītāja, atsaucoties uz gaisa satiksmes vadības (Air Traffic Management) aprīkojuma piegādes līgumiem un palīdzības sniegšanu valstu administrācijām, īpaši sūdzējās par dominējošā stāvokļa, kāds ir Eurocontrol, ļaunprātīgu izmantošanu un konkurences izkropļojumu, ko rada vadības metodes, ko Eurocontrol izmanto attiecībā uz modeļu attīstīšanas līgumiem un intelektuālā īpašuma tiesībām.

Pirmkārt, lēmums tiek apstrīdēts uz EK līguma 82. panta pārkāpuma pamata. Sevišķi tādēļ, ka, lai arī principā atzīstot, ka 82. pants attiecas uz Eurocontrol, attiecībā uz izskatāmo lietu Komisija uzskatīja to par nebūtisku tik tālu, cik tālu tā noliedz standartizācijas darbību un palīdzības sniegšanas valstu administrācijām, ko veic šī struktūra, ekonomisko raksturu.

Papildus augstākminētajam pārkāpumam, lēmums ir neapmierinošs, jo Komisija:

| a) | nav pienācīgi izskatījusi apstrīdēto standartizācijas, regulēšanas un apstiprināšanas darbību vai palīdzības sniegšanas valstu administrācijām aizskarošo raksturu; |
| --- | --- |

a)

nav pienācīgi izskatījusi apstrīdēto standartizācijas, regulēšanas un apstiprināšanas darbību vai palīdzības sniegšanas valstu administrācijām aizskarošo raksturu;

| b) | nolēma, pienācīgi, lai arī vispārīgi, izskatot Eurocontrol uzvedību saistībā ar modeļu iegādi un intelektuālā īpašuma blakustiesību administrēšanu, ka ļaunprātīgas izmantošanas EK Līguma 82. panta izpratnē šeit nav. |
| --- | --- |

b)

nolēma, pienācīgi, lai arī vispārīgi, izskatot Eurocontrol uzvedību saistībā ar modeļu iegādi un intelektuālā īpašuma blakustiesību administrēšanu, ka ļaunprātīgas izmantošanas EK Līguma 82. panta izpratnē šeit nav.

Visbeidzot, apstrīdētais lēmums ir neapmierinošs, jo nav atbilstoša iemeslu uzskaitījuma, ar ko pierādītu noteiktu Eurocontrol darbību neekonomisko raksturu un ļaunprātīgas izmantošanas EK Līguma 82. panta izpratnē no Eurocontrol puses nepastāvēšanu.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/12 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/12

---

Prasība pret Komisiju, ko Electricité de France iesniedza 2004. gada 27. aprīlī

(Lieta T-156/04)

(2004/C 179/24)

Tiesvedības valoda: franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 27. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Komisiju, ko cēla Electricité de France, kuru pārstāv Michel Debroux, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atzīt par spēkā neesošiem Komisijas 2003. gada 16. decembra galīgā lēmuma Nr. C(2003)4637 par Francijas piešķirto valsts atbalstu iesniedzējai un elektroenerģijas un gāzes rūpniecībai 1997. gadā pieņemto norēķinu un nodokļu pasākumu veidā sakarā ar EDF bilances pārstrukturizāciju 3. un 4. pantu; |
| --- | --- |

—

atzīt par spēkā neesošiem Komisijas 2003. gada 16. decembra galīgā lēmuma Nr. C(2003)4637 par Francijas piešķirto valsts atbalstu iesniedzējai un elektroenerģijas un gāzes rūpniecībai 1997. gadā pieņemto norēķinu un nodokļu pasākumu veidā sakarā ar EDF bilances pārstrukturizāciju 3. un 4. pantu;

| — | alternatīvi atzīt par spēkā neesošiem apstrīdētā lēmuma 3.un 4.pantu, jo naudas summa, kura EDF ir jāsamaksā, bija ievērojami pārvērtēta; |
| --- | --- |

—

alternatīvi atzīt par spēkā neesošiem apstrīdētā lēmuma 3.un 4.pantu, jo naudas summa, kura EDF ir jāsamaksā, bija ievērojami pārvērtēta;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti:

Pieņemot apstrīdēto lēmumu, Komisija uzskatīja, ka prasītāja nesamaksātais uzņēmuma nodoklis, neapliekot tā saražotās preces ar nodokli nolūkā atjaunot savu vispārējo patēriņa tīklu un pārkvalificējot tās par kapitālu, ir valsts atbalsts, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu.

Pamatojot savu sūdzību, prasītājs vispirms atsaucas uz argumentu par iespējamu būtisku formas pārkāpumu. Prasītājs uzsver, ka Komisija, mainot savu vērtējumu laikā starp lēmuma pieņemšanas procesa uzsākšanu un apstrīdētā lēmuma pieņemšanu, neatļaujot iesniedzējam sniegt savus paskaidrojumus, ir pārkāpusi aizstāvības tiesības.

Tāpat prasītājs uzskata, ka apstrīdētie pasākumi jāsaprot kā iesniedzēja likumīga rekapitalizācijas darbība. Komisija, neatbildot uz šo argumentu, ir pārkāpusi savu pienākumu pamatot pieņemto lēmumu un ir pieļāvusi kļūdu valsts atbalsta jēdziena izvērtēšanā. Tāpat šī paša argumenta ietvaros prasītājs uzskata, ka apstrīdētie pasākumi nav ietekmējuši tirdzniecību starp dalībvalstīm un tādējādi tie nevarētu tikt uzskatīti par valsts atbalstu.

Visbeidzot, pamatojot savus alternatīvi iesniegtos argumentus, prasītājs uzskata, ka apstrīdētais lēmums ir uzlicis par pienākumu atlīdzināt lielāku naudas summu nekā to, kuru, iespējams, varētu uzskatīt par maksājamu.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/13 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/13

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Davide Rovetta iesniedza 2004. gada 24. aprīlī

(Lieta T-159/04)

(2004/C 179/25)

Tiesvedības valoda: itāļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesai 2004. gada 24. aprīlī izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Davide Rovetta, ko pārstāv Maurizio Gambardella, advokāts.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atzīt par spēkā neesošu 2003. gada 14. maija galīgo lēmumu, ar ko nosaka prasītāja klasifikāciju pakāpē B5/3 un noraida prasītāja lūgumu Nr. D/77/03 klasificēt viņu pakāpē B4; |
| --- | --- |

—

atzīt par spēkā neesošu 2003. gada 14. maija galīgo lēmumu, ar ko nosaka prasītāja klasifikāciju pakāpē B5/3 un noraida prasītāja lūgumu Nr. D/77/03 klasificēt viņu pakāpē B4;

| — | atzīt par spēkā neesošu lēmumu, kas ietverts atbildē uz sūdzību Nr. R/563/03, ar ko viņam liedz pieeju vienotās klasifikācijas komitejas dokumentiem; |
| --- | --- |

—

atzīt par spēkā neesošu lēmumu, kas ietverts atbildē uz sūdzību Nr. R/563/03, ar ko viņam liedz pieeju vienotās klasifikācijas komitejas dokumentiem;

| — | noteikt simbolisku atlīdzību 1 eiro apmērā par morālo kaitējumu, kas nodarīts prasītājam apstrīdētā lēmuma rezultātā; |
| --- | --- |

—

noteikt simbolisku atlīdzību 1 eiro apmērā par morālo kaitējumu, kas nodarīts prasītājam apstrīdētā lēmuma rezultātā;

| — | piespriest Komisijai ar atpakaļejošu spēku samaksāt prasītājam [starpību] no brīža, kad viņš sāka pildīt pienākumus, tā, it kā viņš būtu klasificēts pakāpē B4, saskaņā ar noteikumiem, ko nosaka struktūrvienība, kas kompetenta iecelt amatā [AIPN]; |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai ar atpakaļejošu spēku samaksāt prasītājam [starpību] no brīža, kad viņš sāka pildīt pienākumus, tā, it kā viņš būtu klasificēts pakāpē B4, saskaņā ar noteikumiem, ko nosaka struktūrvienība, kas kompetenta iecelt amatā [AIPN];

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Davide Rovetta, Nodokļu un muitas ģenerāldirektorāta ierēdnis, pēc pārbaudes laika, saskaņā ar Civildienesta noteikumu 31. pantu lūdza AIPN noteikt viņa klasifikāciju augstākajā kategorijas pakāpē, tas ir, pakāpē B4. Savā lūgumā viņš norāda, ka viņam papildus ir uzticēti jurista pienākumi Nodokļu un muitas ģenerāldirektorāta A3 nodaļā “Tieslietas un Kopienas noteikumu piemērošana”.

Saņēmis noraidošu atbildi no AIPN, un pēc iecelšanas pakāpē B5/3, viņš cēla sūdzību pret minēto lēmumu saskaņā ar Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punktu; tā tika skaidri noraidīta.

Ar prasību Pirmās instances tiesā prasītājs vēlas panākt, lai minētais lēmums attiecībā uz sūdzību un iepriekšējais lēmums par klasifikāciju, kā arī atteikums dot pieeju vienotās klasifikācijas komitejas dokumentiem tiktu atzīti par spēkā neesošiem.

Atbilstoši iesniedzēja teiktajam, šie lēmumi pārkāpj Civildienesta noteikumu 25. un 31. pantu, neievērojot šajā jautājumā Tiesas un Pirmās instances tiesas judikatūru, un tie ir spēkā neesoši sakarā ar būtisku formu pārkāpumu, motivācijas trūkumu un acīmredzamu kļūdu to izvērtēšanā. Šajā sakarā viņš arī uzsver, ka 1983. gada pamata lēmuma par klasifikāciju, kas grozīts ar 1996. gada 7. februāra lēmumu, piemērošana tika noraidīta šajā lietā.

Visbeidzot, prasītājs uzsver, ka klasifikācijas noteikšanas jautājumā sistēma, ar kuru AIPN tiesības tiek deleģētas kolēģijai, ir nelikumīga sakarā ar samērīguma, atklātības un labas pārvaldes principu pārkāpumu.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/13 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/13

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Hippocrate Vounakis iesniedza 2004. gada 3.maijā

(Lieta T-165/04)

(2004/C 179/26)

Tiesvedības valoda: franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 3. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Hippocrate Vounakis ar dzīvesvietu Wezembeek-Oppem (Beļģija), kuru pārstāv Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Nöel Louis un Etienne Marchal, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | Atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu par prasītāja karjeras attīstības novērtējumu laika periodā no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim. |
| --- | --- |

—

Atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu par prasītāja karjeras attīstības novērtējumu laika periodā no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim.

| — | Piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

Piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti:

Prasītājs, pamatojoties uz būtiskiem un formāliem apsvērumiem, apstrīd karjeras attīstības novērtējuma ziņojumu par laika periodu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim.

Prasītājs, pamatojot savus iebildumus, atsaucas uz:

| — | Amatpersonu nolikuma Vispārējo noteikumu 2. panta un 43. panta noteikumu pārkāpumiem. Prasītājs šajā sakarā precizē, ka minēto ziņojumu sagatavoja amatpersona, kura šajā gadījumā nebija kompetenta to darīt; |
| --- | --- |

—

Amatpersonu nolikuma Vispārējo noteikumu 2. panta un 43. panta noteikumu pārkāpumiem. Prasītājs šajā sakarā precizē, ka minēto ziņojumu sagatavoja amatpersona, kura šajā gadījumā nebija kompetenta to darīt;

| — | Šajā gadījumā ir acīmredzama kļūda novērtējumā, kā arī pretrunas starp komentāriem un piešķirtajām novērtējuma atzīmēm; |
| --- | --- |

—

Šajā gadījumā ir acīmredzama kļūda novērtējumā, kā arī pretrunas starp komentāriem un piešķirtajām novērtējuma atzīmēm;

| — | Pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums. Prasītājs šajā jautājumā norāda, ka tam piešķirtā novērtējuma kopējā atzīme ir zem vidējā līmeņa, neskatoties uz to, ka viņa iepriekšējie novērtējumi bijuši labi, kā arī nav sniegts šī novērtējuma pasliktināšanās pamata izskaidrojums |
| --- | --- |

—

Pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums. Prasītājs šajā jautājumā norāda, ka tam piešķirtā novērtējuma kopējā atzīme ir zem vidējā līmeņa, neskatoties uz to, ka viņa iepriekšējie novērtējumi bijuši labi, kā arī nav sniegts šī novērtējuma pasliktināšanās pamata izskaidrojums

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/14 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/14

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Carmello Morello iesniedza 2004. gada 13. maijā

(Lieta T-0166/04)

(2004/C 179/27)

Tiesvedības valoda: franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 13. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Carmello Morello ar dzīvesvietu Briselē, kuru pārstāv Jacques Sambon un Pierre Paul van Gehuchten, advokāti, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| 1. | Atcelt prasītāja 2003. gada 28. marta pieteikuma netiešo noraidījumu, kā arī atcelt viņa pieprasījuma noraidījumu; |
| --- | --- |

1.

Atcelt prasītāja 2003. gada 28. marta pieteikuma netiešo noraidījumu, kā arī atcelt viņa pieprasījuma noraidījumu;

| 2. | Piespriest Komisijai kompensēt zaudējumus EUR 1 000 000 apmērā par nodarīto morālo kaitējumu un EUR 1 000 000 apmērā par nodarīto materiālo kaitējumu; |
| --- | --- |

2.

Piespriest Komisijai kompensēt zaudējumus EUR 1 000 000 apmērā par nodarīto morālo kaitējumu un EUR 1 000 000 apmērā par nodarīto materiālo kaitējumu;

| 3. | Piespriest Komisijai atlīdzināt visus izdevumus. |
| --- | --- |

3.

Piespriest Komisijai atlīdzināt visus izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti:

Prasītājs, Komisijas ierēdnis, citas lietas ietvaros prasīja atcelt cita ierēdņa iecelšanu nodaļas vadītāja amatā, uz kuru prasītājs arī bija pieteicis savu kandidatūru. Pirmās instances tiesa nosprieda par labu prasībai, atceļot minēto iecelšanu amatā.

Sprieduma pasludināšanas laikā par iepriekšējo lietu, attiecīgajā amatā ieceltais ierēdnis tika paaugstināts un iecelts citā amatā, tādējādi nodaļas vadītāja amats kļuva vakants, citam ierēdnim, atjaunojot to darbā pēc atvaļinājuma personisku iemeslu dēļ beigām.

Pēc sprieduma pasludināšanas iepriekšējā lietā, prasītājs iesniedza Komisijai pieteikumu nolūkā izpildīt minēto spriedumu un pēc tam pieprasījumu par savas sūdzības netiešo noraidījumu. Komisija noraidīja šo pieprasījumu, konstatējot faktu, ka nav vakantas amata vietas, kas tādējādi padara sprieduma izpildi neiespējamu.

Patreizējā prasība paredz prasītāja pieteikuma noraidījumu. Prasītājs pamato savus iebildumus, atsaucoties uz EK līguma 233. panta un Amatpersonu nolikuma 4., 7., 24., 25. un 45. pantu, labas vadības principa, kā arī pilnvaru un procedūras noteikumu pārkāpumiem. Prasītājs tāpat apgalvo, ka tam ir nodarīts gan materiāls, gan morāls kaitējums, zaudējot iespēju iegūt amatu A3 pakāpē līdz viņa karjeras beigām un minētā sakarā, pieprasa kompensēt zaudējumus.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/14 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/14

---

Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju, ko Société Calliope S.A iesniedza 2004. gada 12. maijā

(Lieta T-169/04)

(2004/C 179/28)

Tiesvedības valoda: franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 12. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju, ko cēla Societe Calliope S.A, kura veic uzņēmējdarbību Mourenx (Francija), kuru pārstāv Stephanie Legrand, avocat, kas norādīja adresi Luksemburgā.

BASF A.G. arī bija puse Apelācijas padomē.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atzīt par spēkā neesošu Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Pirmās Apelācijas padomes 2004. gada 4. marta lēmumu, ar kuru tika noraidīta apelācija Nr. R289/2003-I; |
| --- | --- |

—

atzīt par spēkā neesošu Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja Pirmās Apelācijas padomes 2004. gada 4. marta lēmumu, ar kuru tika noraidīta apelācija Nr. R289/2003-I;

| — | uzlikt Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam par pienākumu reģistrēt kopienas preču zīmi “CARPOVIRUSINE” Nr. 1 422 641 uz precēm, kuras paredzētas reģistrēt; |
| --- | --- |

—

uzlikt Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam par pienākumu reģistrēt kopienas preču zīmi “CARPOVIRUSINE” Nr. 1 422 641 uz precēm, kuras paredzētas reģistrēt;

| — | piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti:

| Kopienas preču zīmes pieteicējs: | Prasītāja |
| --- | --- |
| Preču zīme: | Vārdiska preču zīme “CARPOVIRUSINE” – pieteikuma Nr. 1 422 641, kas iesniegts 5. (insekticīdi, utt.) klases precēm |
| Preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks, kas ir iebildis, iesniedzot protestu: | BASF A.G. |
| Apstrīdētā preču zīme vai apzīmējums zīme “CARPO” 5. klases precēm: | Vārdiska nacionāla un starptautiska preču |
| Protestu izskatīšanas nodaļas lēmums: | reģistrācijas atteikums |
| Apelācijas padomes lēmums: | apelācijas noraidīšana |
| Piemērotās tiesību normas: | Regulas Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta kļūdaina piemērošana |

Kopienas preču zīmes pieteicējs:

Prasītāja

Preču zīme:

Vārdiska preču zīme “CARPOVIRUSINE” – pieteikuma Nr. 1 422 641, kas iesniegts 5. (insekticīdi, utt.) klases precēm

Preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks, kas ir iebildis, iesniedzot protestu:

BASF A.G.

Apstrīdētā preču zīme vai apzīmējums zīme “CARPO” 5. klases precēm:

Vārdiska nacionāla un starptautiska preču

Protestu izskatīšanas nodaļas lēmums:

reģistrācijas atteikums

Apelācijas padomes lēmums:

apelācijas noraidīšana

Piemērotās tiesību normas:

Regulas Nr. 40/94 (1) 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta kļūdaina piemērošana

---

(1)   Padomes 1993. gada 20. decembra Regula Nr. 40/94 par kopienas preču zīmi, OV L 011, 14.1.1994., 1. –36. lpp.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/15 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/15

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko FederDOC - Confederazione nazionale dei Consorzi volontari per la tutela delle denominazioni di origine e delle indicazioni geografiche tipiche dei vini italiani un citi iesniedza 2004. gada 18. maijā

(Lieta T-170/04)

(2004/C 179/29)

Tiesvedības valoda: itāļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2204. gada 18. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla FederDOC - Confederazione nazionale dei Consorzi volontari per la tutela delle denominazioni di origine e delle indicazioni geografiche tipiche dei vini italiani un citi, ko pārstāv Luciano Spagnuolo Vigorita, Paolo Tanoni un Roberto Gandin, advokāti.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas 2004. gada 20. februāra Regulu (EK) Nr. 316/2004 ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 753/2002, ar ko paredz konkrētus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1493/1999 piemērošanai attiecībā uz konkrētu vīna nozares produktu aprakstu, apzīmējumu, noformējumu un aizsardzību (OV L 55, 2004., 16. lpp.); |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2004. gada 20. februāra Regulu (EK) Nr. 316/2004 ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 753/2002, ar ko paredz konkrētus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1493/1999 piemērošanai attiecībā uz konkrētu vīna nozares produktu aprakstu, apzīmējumu, noformējumu un aizsardzību (OV L 55, 2004., 16. lpp.);

| — | papildus, atcelt, pilnībā vai daļēji, Regulas Nr 316/2004 1. panta 3., 8.a, 9.a, 9.b, 10. un 18. punktu un attiecīgi II pielikumu; |
| --- | --- |

—

papildus, atcelt, pilnībā vai daļēji, Regulas Nr 316/2004 1. panta 3., 8.a, 9.a, 9.b, 10. un 18. punktu un attiecīgi II pielikumu;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasība ir vērsta uz Komisijas 2004. gada 20. februāra Regulu (EK) Nr. 316/2004 ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 753/2002, ar ko paredz konkrētus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1493/1999 piemērošanai attiecībā uz konkrētu vīna nozares produktu aprakstu, apzīmējumu, noformējumu un aizsardzību. (1)

Būtībā prasītāji uzsver apstrīdamās regulas ieviešanas patieso bīstamību, kas varētu izpausties liberalizācijas līmenī par labu ražotājiem no trešajām valstīm attiecībā uz šādām tradicionālajām īpašo itāļu vīnu norādēm, kas ir pazīstamas visā pasaulē: Amarone, Cannelino, Brunello, Est!Est!Est!, Falerno, Governo all'uso toscano, Gutturnio, Lacryma Christi, Lambiccato, Morellino, Recioto, Schiaccetra, Sciac-tra, Sforzato (vai Sfurzat), Torcolato, Vergine, Vino Nobile, Vin santo (vai Vino Santo vai Vinsanto). Tādējādi tiktu apdraudēts dalībvalstu ražotāju sasniegtais stāvoklis vīna tirgū (ražotājiem ir saistoši stingri kvalitatīvie un kvantitatīvie rādītāji) un visvairāk šī bīstamība varētu izpausties kā kaitējums patērētāju uzticībai. Ražotājiem no trešajām valstīm attiecīgās ražošanas prasības nebūs saistošas un šie ražotāji varēs laist Kopienas tirgū tādus vīnus kuri neatbilst attiecīgajām enoloģiskajām un organoleptiskajām īpašībām, kurām minētajiem vīniem ir jāpiemīt.

Saskaņā ar valsts tiesību aktiem prasītājiem ir tiesības uzraudzīt iepriekšminēto tradicionālo norāžu lietošanu kā arī lietot tās.

Savu prasījumu atbalstam prasītāji, jo īpaši, uzskata, ka Komisija ir pārsniegusi tai piešķirtās pilnvaras un pieņēmusi apstrīdamo Regulu bez pietiekama pamatojuma un pirms tam nepieprasot Vīna pārvaldības komitejas, kura dibināta saskaņā ar Regulu 1493/99, viedokli, kā arī nejautājot pēc prasītāju pašu viedokļa.

Prasītāji arī uzskata, ka daži noteikumi apstrīdamajā regulā ir pretrunā ar EK līguma principiem – lauksaimniecības, konkurences, patērētāju aizsardzības, vienlīdzīgas attieksmes, samērīguma, iegūto tiesību un juridiskās drošības principiem. Arī atsevišķus Regulas Nr. 1493/1999 noteikumus (47., 48. un 49. pants) skar apstrīdamās Regulas noteikumi, kas ir arī pretrunā ar 23. panta 3. punktu un 24. panta 4. punktu Marakešas 1994. gada 15. aprīļa Līgumā par intelektuālā īpašuma tiesībām, kas saistītas ar tirdzniecību (TRIPS līgums), kā puse ir arī Eiropas Kopiena.

Prasītāji arī apgalvo, ka apstrīdamā Regula ir pretrunā ar pienākumu darīt zināmu pamatojumu, kas ir tās pamatā.

---

(1)  OV L 55, 2004., 16. lpp.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/15 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/15

---

Prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (ITSB), ko 2004. gada 17. maijā iesniedza Telefonica S.A.

(Lieta T-172/04)

(2004/C 179/30)

Tiesvedības valoda: spāņu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 17. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Iekšējā tirgus saskaņošanas biroju (ITSB), ko cēla Telefonica S.A. ar sēdekli Madridē (Spānijā), kuru pārstāv advokāts D. Andrea Sirimarco.

Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt apstrīdēto Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja pirmās apelāciju padomes 2004. gada 12. martā pieņemto lēmumu lietā R 676/2002-1; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja pirmās apelāciju padomes 2004. gada 12. martā pieņemto lēmumu lietā R 676/2002-1;

| — | reģistrēt kopienas preču zīmi nr. 1.694.157 “EMERGIA” (grafiskā preču zīme), lai atšķirtu “Skaņas, datu un attēla elektroniskās pārraides telekomunikāciju pakalpojumus pa zemūdens kabeļu tīkliem“ atbilstoši starptautiskās nomenklatūras 38. grupai, un |
| --- | --- |

—

reģistrēt kopienas preču zīmi nr. 1.694.157 “EMERGIA” (grafiskā preču zīme), lai atšķirtu “Skaņas, datu un attēla elektroniskās pārraides telekomunikāciju pakalpojumus pa zemūdens kabeļu tīkliem“ atbilstoši starptautiskās nomenklatūras 38. grupai, un

| — | piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam un pusei, kura šajā gadījumā ir iestājusies lietā, atlīdzināt visus izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam un pusei, kura šajā gadījumā ir iestājusies lietā, atlīdzināt visus izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

| Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs: | Prasītājs |
| --- | --- |
| Pieteiktā kopienas preču zīme: | Grafiskā preču zīme “emergia” – Pieteikuma nr. 1.694.157, attiecībā uz 9., 38. un 42. grupas precēm un pakalpojumiem. |
| Lietas izskatīšanas procesā apstrīdētās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks: | D. Branch |
| Apstrīdētā preču zīme vai apzīmējums: | Kopienas preču zīme “EMERGEA”, cita starpā attiecībā uz 38. grupas precēm un pakalpojumiem “ telemātikas pakalpojumi pa valsts un starptautiskajiem tīkliem, kā arī caur datortīklu darba stacijām” |
| Iebildumu nodaļas lēmums: | Daļēji pieņemt iebildumus, proti, daļā, kas attiecas uz 38. grupu “telekomunikāciju pakalpojumi, komunikāciju pakalpojumi pa datortīkliem” |
| Apelācijas padomes lēmums: | Prasību noraidīt. |
| Izvirzītie pamati: | Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana (maldu risks) |

Kopienas preču zīmes pieteikuma iesniedzējs:

Prasītājs

Pieteiktā kopienas preču zīme:

Grafiskā preču zīme “emergia” – Pieteikuma nr. 1.694.157, attiecībā uz 9., 38. un 42. grupas precēm un pakalpojumiem.

Lietas izskatīšanas procesā apstrīdētās preču zīmes vai apzīmējuma īpašnieks:

D. Branch

Apstrīdētā preču zīme vai apzīmējums:

Kopienas preču zīme “EMERGEA”, cita starpā attiecībā uz 38. grupas precēm un pakalpojumiem “ telemātikas pakalpojumi pa valsts un starptautiskajiem tīkliem, kā arī caur datortīklu darba stacijām”

Iebildumu nodaļas lēmums:

Daļēji pieņemt iebildumus, proti, daļā, kas attiecas uz 38. grupu “telekomunikāciju pakalpojumi, komunikāciju pakalpojumi pa datortīkliem”

Apelācijas padomes lēmums:

Prasību noraidīt.

Izvirzītie pamati:

Regulas (EK) Nr. 40/94 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta nepareiza piemērošana (maldu risks)

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/16 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/16

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Jürgen Carius iesniedza 2004. gada 14. maijā

(Lieta T-173/04)

(2004/C 179/31)

Tiesvedības valoda: franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 14. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Jürgen Carius, ar dzīves vietu Briselē, kuru pārstāv advokāts Nicolas Lhoëst, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Personāla un Vadības (ADMIN) Ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora 2003. gada 21. maija lēmumu, ar kuru bez labojumiem ir apstiprināts prasītāja karjeras attīstības novērtējuma ziņojums par periodu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim; |
| --- | --- |

—

atcelt Personāla un Vadības (ADMIN) Ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora 2003. gada 21. maija lēmumu, ar kuru bez labojumiem ir apstiprināts prasītāja karjeras attīstības novērtējuma ziņojums par periodu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim;

| — | nepieciešamības gadījumā atcelt Komisijas 2003. gada 23. decembra lēmumu, ar ko noraidīta prasītāja sūdzība; |
| --- | --- |

—

nepieciešamības gadījumā atcelt Komisijas 2003. gada 23. decembra lēmumu, ar ko noraidīta prasītāja sūdzība;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisiju atlīdzināt tiesvedības izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisiju atlīdzināt tiesvedības izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājs apgalvo, ka jaunā novērtējuma sistēma ir nelikumīga, jo tā ir balstīta uz neobjektīviem kritērijiem un tā viņam nedeva iespēju laicīgi iepazīties ar savu ziņojumu, lai vajadzības gadījumā novērtētājam iesniegtu savus komentārus.

Bez tam prasītājs atsaucas uz pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, sakarā ar to, ka viņa darba novērtējuma būtiska pasliktināšanās netika pietiekami motivēta, un to, ka novērtējumā ir pieļauta acīmredzama kļūda.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/16 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/16

---

Prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko Petrotub S. A. iesniedza 2004. gada 6. maijā

(Lieta T-174/04)

(2004/C 179/32)

Tiesvedības valoda: angļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 6. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Savienības Padomi, ko cēla Petrotub S. A. (Romāna, Rumānija), kuru pārstāv A. L. Merckx, advokāts, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | Atzīt par spēkā neesošu 1. pantu Padomes 2004. gada 10. februāra Regulā (EK) Nr. 235/2004, kas groza Regulu (EK) Nr. 2320/97, ar ko uzliek galīgos antidempinga maksājumus, cita starpā, Rumānijas izcelsmes dzelzs vai neleģētā tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu importam, ciktāl tas attiecas uz Petrotub S.A. un Republica S.A. ražojumu importu Eiropas Kopienā (1). |
| --- | --- |

—

Atzīt par spēkā neesošu 1. pantu Padomes 2004. gada 10. februāra Regulā (EK) Nr. 235/2004, kas groza Regulu (EK) Nr. 2320/97, ar ko uzliek galīgos antidempinga maksājumus, cita starpā, Rumānijas izcelsmes dzelzs vai neleģētā tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu importam, ciktāl tas attiecas uz Petrotub S.A. un Republica S.A. ražojumu importu Eiropas Kopienā (1).

| — | Piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

Piespriest atbildētājam atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Apstrīdēto regulu Padome pieņēma, cenšoties izpildīt Eiropas Kopienu tiesas 2003. gada 9. janvāra spriedumu lietā C-76/00 P. Šis spriedums atcēla Pirmās instances tiesas 1999. gada 15. decembra spriedumu apvienotajās lietās T-33/98 un T-34/98 Petrotub un Republica / Padome (2) un atzina par spēkā neesošu Padomes Regulu (EK) Nr. 2320/97, ar ko uzliek galīgos antidempinga maksājumus dzelzs vai neleģētā tērauda bezšuvju cauruļvadu un cauruļu importam, ciktāl tas attiecas uz Petrotub S.A. un Republica S.A..

Savas prasības pamatojumā prasītājs apgalvo, ka Padome ir pārkāpusi savas diskrecionārās pilnvaras saskaņā ar EKL 233. pantu, izpildot spriedumu tādā veidā, ka tas pārkāpj Regulas (EK) Nr. 384/96 (3) 6. panta pirmo un devīto punktu un 2. panta vienpadsmito punktu. Prasītājs jo sevišķi apgalvo, ka 6. panta devītais punkts tika pārkāpts, jo apstrīdētā regula tikusi pieņemta, balstoties uz sākotnējo izmeklēšanu, kaut arī kopš tās uzsākšanas bija pagājuši vairāk nekā 15 mēneši. Turklāt 6. panta pirmais punkts tika pārkāpts ar to, ka pieņemtie antidempinga pasākumi vairāk nebija balstīti uz informāciju, kas attiecas uz laikposmu, kas ir vismaz sešus mēnešus tieši pirms lietas izskatīšanas sākuma. Prasītājs apgalvo arī to, ka apstrīdētajā regulā nav ietverts adekvāts pamatojums par to, kāpēc pirmās divas dempinga starpības aprēķināšanas metodes, kas paredzētas Regulas Nr. 384/96 2. panta 11. punktā, tika noraidītas par labu trešajai metodei. Pamatojoties uz to, prasītājs norāda, ka apstrīdētā regula ir pārkāpusi arī Regulas Nr. 384/1996 2. panta vienpadsmito punktu un EKL 253. pantu.

---

(1)  OV L 40, 12.2.2004., 12. lpp.

(2)  [1999] ECR-II 3837.

(3)  OV L 56, 6.3.1996., 1. lpp.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/17 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/17

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Donal Gordon iesniedza 2004. gada 7. maijā

(Lieta T-175/04)

(2004/C 179/33)

Tiesvedības valoda: angļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 7. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Donal Gordon, kurš ir norādījis dzīvesvietu Briselē, Beļģijā, kuru pārstāv M. Byrne, Solicitor.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu par prasītāja sūdzību R/402/03; |
| --- | --- |

—

atcelt iecēlējinstitūcijas lēmumu par prasītāja sūdzību R/402/03;

| — | atzīt Komisijas 2002. gada 26. aprīļa lēmumu par vispārīgajiem EK Civildienesta noteikumu 43. panta ieviešanas noteikumiem vai attiecīgo pasākumu par spēkā neesošu, ciktāl tas attiecas uz to, ka ziņojumi tiek pabeigti pirms ir apstrādātas visas tās pašas pakāpes tās pašas nodaļas sūdzības; |
| --- | --- |

—

atzīt Komisijas 2002. gada 26. aprīļa lēmumu par vispārīgajiem EK Civildienesta noteikumu 43. panta ieviešanas noteikumiem vai attiecīgo pasākumu par spēkā neesošu, ciktāl tas attiecas uz to, ka ziņojumi tiek pabeigti pirms ir apstrādātas visas tās pašas pakāpes tās pašas nodaļas sūdzības;

| — | atzīt 2002. gada 3. decembra administratīvo paziņojumu Nr. 99-2002 vai attiecīgo pasākumu par spēkā neesošu, ciktāl tas nosaka vidējo mērķa atzīmi; |
| --- | --- |

—

atzīt 2002. gada 3. decembra administratīvo paziņojumu Nr. 99-2002 vai attiecīgo pasākumu par spēkā neesošu, ciktāl tas nosaka vidējo mērķa atzīmi;

| — | segt prasītājam kompensācijas veidā zaudējumus par materiālo kaitējumu viņa karjeras izredzēm, morālo kaitējumu un veselības kaitējumu; |
| --- | --- |

—

segt prasītājam kompensācijas veidā zaudējumus par materiālo kaitējumu viņa karjeras izredzēm, morālo kaitējumu un veselības kaitējumu;

| — | piespriest Eiropas Komisijai samaksāt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Komisijai samaksāt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti:

Savu secinājumu atbalstam prasītājs pirmkārt norāda uz svarīgu procesuālo prasību un tiesību uz aizstāvēšanos pārkāpumu tajā, ka darbinieks, kuram ir tiesības apstiprināt ziņojumu, neaprunājās ar ierēdni piecu darbadienu laikā, kā prasīts Komisijas 2002. gada 26. aprīļa lēmuma par vispārīgajiem EK Civildienesta noteikumu 43. panta ieviešanas noteikumiem 7. panta 5. punktā.

Prasītājs arī atsaucas uz acīmredzamu novērtēšanas kļūdu, ko pieļāva darbinieks, kuram ir tiesības apstiprināt ziņojumu, parakstot prasītāja karjeras attīstības ziņojumu, ņemot vērā viņam pieejamos anomālos un pretrunīgos datus. Turklāt prasītājs atsaucas uz pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu, jo viņam tika liegta iespēja novērst šādu nepārprotamu novērtēšanas kļūdu.

Visbeidzot prasītājs atsaucas uz svarīgu procesuālo prasību un tiesību uz aizstāvēšanos pārkāpumu, jo iekšējā pārsūdzēšanas sistēma, ko nosaka Komisijas 2002. gada 26. aprīļa lēmums, tika padarīta par pēc būtības neefektīvu ar faktu, ka laikā, kad tika iesniegta sūdzība, citi ziņojumi tajā pašā nodaļā, ar ko pārsūdzētais ziņojums bija saistīts ar vidējo atzīmi, bija neatsaucami apstiprināti, un ar ierobežoto atlicināto punktu skaitu sūdzību segšanai.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/17 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/17

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Luigi Marcuccio iesniedza 2004. gada 13. maijā

(Lieta T-176/04)

(2004/C 179/34)

Tiesvedības valoda: itāļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 13. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Luigi Marcuccio, kuru pārstāv Alessandro Distante, advokāts.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt iecēlējinstitūcijas [AIPN] lēmumu ar kuru noraidīts prasītāja lūgums; |
| --- | --- |

—

atcelt iecēlējinstitūcijas [AIPN] lēmumu ar kuru noraidīts prasītāja lūgums;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisijai atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Minētā prasība ir iesniegta saistībā ar faktu, ka prasītājs 2003. gada 1. aprīlī iesniedza Komisijai lūgumu, pieprasot, lai: a) pie nosacījuma, ka pastāv medicīniskā slēdziena atzinums, ko Dr. M.P. Simonnet sagatavoja mājas vizītes laikā pie prasītāja 2002. gada 20. jūnijā, nosūtīt minētā atzinuma apliecinātu kopiju, kas atbilst oriģinālam, prasītāja norādītajam ārstam, un, šajā gadījumā, informēt prasītāju rakstveidā par nosūtīšanu; b) medicīniskā slēdziena atzinuma neesamības gadījumā rakstveidā informēt par šo faktu prasītāju;

c) jebkādu iemeslu pastāvēšanas gadījumā, kas apgrūtina vai padara neiespējamu minēto a) un b) punktu izpildi, rakstveidā informēt par šiem iemesliem prasītāju.

Pēc lēmuma, ar kuru Komisija noraidīja lūgumu, prasītājs iesniedza šo prasību, un, pamatojot savus iebildumus, izvirza sekojošus argumentus:

Tiesību pārkāpums, ciktāl ierēdnim būtu jābūt tiesībām piekļūt visai informācijai, kas uz to attiecas un ko sagatavo atbildētājas pārstāvji savu pienākumu izpildes ietvaros, kas ir atbildētājas rīcībā, ieskaitot arī medicīniskā slēdziena atzinumu.

Prasītāja tiesības uz veselību un uz fizisko un psihisko integritāti un pienākuma no Eiropas Kopienu iestāžu puses rūpēties par darbinieku veselības stāvokli pārkāpums.

Pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpums saskaņā ar Civildienesta noteikumu 25. pantu.

Pienācīgas gādības principa pārkāpums. Pamatojoties uz to, ka atbildētāja nav ņēmusi vērā prasītāja intereses, ierobežojot medicīniskā slēdziena atzinuma pieejamību gan prasītājam, gan tā norādītam ārstam, nav izprotams kādas dienesta intereses atbildētāja vēlējās nodrošināt, noraidot lūgumu un sūdzību.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/18 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/18

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko Daniel Van der Spree iesniedza 2004. gada 17. maijā

(Lieta T-182/04)

(2004/C 179/35)

Tiesvedības valoda: franču

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 17. maijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Daniel Van der Spree, ar dzīves vietu Overijse (Beļģijā), kuru pārstāv Sebastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis un Etienne Marchal, kas norādīja adresi Luksemburgā.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt lēmumu, ar kuru galīgi apstiprināts prasītāja karjeras attīstības novērtējuma ziņojums par periodu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim; |
| --- | --- |

—

atcelt lēmumu, ar kuru galīgi apstiprināts prasītāja karjeras attīstības novērtējuma ziņojums par periodu no 2001. gada 1. jūlija līdz 2002. gada 31. decembrim;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisiju atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisiju atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasītājs, lai pamatotu savu prasību, pirmām kārtām, atsaucas uz Amatpersonu nolikuma 26. un 43. panta pārkāpumu, kā arī mēriem, kas pieņemti novērtējuma veikšanai par 2001. – 2002. gadu. Bez tam prasītājs atsaucas uz pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, pretrunām starp komentāru un viņam piešķirto novērtējumu, kā arī acīmredzamu kļūdu novērtējumā. Turklāt prasītājs atsaucas uz aizstāvības tiesību pārkāpumu, jo apstrīdētais lēmums tika balstīts uz iekšējā audita slēdzienu, par kuru prasītājs nebija informēts, un novērtējuma kritērijiem, kas, saskaņā ar prasītāju, viņam nebija paziņoti.

---

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/18 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/18

---

Prasība pret Eiropas Kopienu Komisija, ko Microsoft Corporation iesniedza 2004. gada 7. jūnijā

(Lieta T-201/04)

(2004/C 179/36)

Tiesvedības valoda: angļu

Eiropas Kopienu Pirmās instances tiesā 2004. gada 7. jūnijā izskatīšanai ir iesniegta prasība pret Eiropas Kopienu Komisiju, ko cēla Microsoft Corporation, Vašingtona (ASV), kuru pārstāv I. S. Forrester, QC un J. F. Bellis, advokāts.

Prasītāja prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:

| — | atcelt Komisijas 2004. gada 24. marta lēmumu vai, pakārtoti, atcelt vai būtiski samazināt uzlikto sodanaudu; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2004. gada 24. marta lēmumu vai, pakārtoti, atcelt vai būtiski samazināt uzlikto sodanaudu;

| — | piespriest Eiropas Kopienu Komisija atlīdzināt izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Kopienu Komisija atlīdzināt izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šajā procesā prasītājs apstrīd Komisijas lēmumu, ar kuru tika konstatēti prasītāja divi tirgus dominējošas pozīcijas ļaunprātīgas izmantošanas gadījumi un prasītājam tika uzlikta soda nauda EUR 497 196 304 apmērā. Savā lēmumā Komisija konstatēja, ka prasītājs atteicās piegādāt ”Interoperability Information” un atteicās atļaut tās izmantošanu ar mērķi izstrādāt un izplatīt darba grupu serveru operētājsistēmu produktus. Otrkārt, Komisija konstatēja, ka prasītājs saistīja pieejas sniegšanu ”Windows Client PC Operating System“ ar nosacījumu, ka vienlaicīgi ir jāiegādājas Windows Media Player.

Pirmkārt, lai pamatotu savus prasījumus, prasītājs apgalvo, ka Komisija kļūdījās konstatējot, ka prasītājs pārkāpa EKL 82. pantu, atsakoties piegādāt komunikāciju protokolus konkurentiem un atsakoties atļaut to īpašnieka tehnoloģiju lietošanu konkurējošajās darba grupu serveru operētājsistēmās.

Atbilstoši prasītāja apgalvojumiem, šajā lietā nepastāv tie nosacījumi, kurus ir izvirzījušas Eiropas Tiesas un pie kuriem dominējošam uzņēmumam ir pienākums licenzēt intelektuālā īpašuma tiesības. Atbilstoši prasītājam, tā tehnoloģija, kuru tam lika licenzēt, nav obligāta, lai sasniegtu savietojamību ar Microsoft PC operētājsistēmām; apgalvotais atteikums piegādāt tehnoloģiju nav liedzis sekundārajā tirgū parādīties jauniem produktiem un tā rezultāts nav bijis visas konkurences nepieļaušana sekundārajā tirgū.

Vēl jo vairāk, prasītājs apgalvo, ka apstrīdētais lēmums kļūdaini liedza prasītājam paļauties uz intelektuālā īpašuma tiesībām kā uz objektīvu pamatojumu atteikties piegādāt tehnoloģiju, un tā vietā tika ieviests jauns un juridiski nekorekts samērīguma tests saistībā ar sabiedrības interesi informācijas atklātībā.

Prasītājs arī apgalvo, ka nekad netika pieprasīta nekāda licence, lai izstrādātu programmatūru Eiropas Ekonomiskajā zonā un prasītājam nav bijis pienākums ievērot SUN prasību, kuras neievērošana radītu atbildību atbilstoši EKL 82. pantam.

Papildus, prasītājs apgalvo, ka Komisija, piemērojot EKL 82. pantu, neņēma vērā Eiropas Kopienu pienākumus saistībā noslēgto Nolīgumu par tirdzniecības aspektiem intelektuālā īpašuma jautājumos (TRIPS nolīgums) ar Pasaules Tirdzniecības Organizāciju.

Otrkārt, prasītājs apgalvo, ka Komisija kļūdījās nosakot, ka prasītājs pārkāpa EKL 82. pantu, jo viņš pieeju sniegšanu PC operētājsistēmām saistīja ar nosacījumu, ka vienlaicīgi ir jāiegādājas mēdiju funkcionalitāte ar nosaukumu Windows Media Player.

Sakarā ar prasītāju, apstrīdētais lēmums ir pamatots uz spekulatīvas [konkurentu] izstumšanas teorijas, pēc kuras Windows vides mediju funkcionalitātes plašā izplatība var kādā nenoteiktā laika punktā nākotnē radīt tādu situāciju, kad visi satura piegādātāji un programmatūras izstrādātāji gandrīz ekskluzīvi kodēs Windows Media formātos. Prasītājs apgalvo, ka šāda teorija nav saskaņā ar Komisijas lēmumu saistībā ar AOL/Time Warner koncentrāciju (1), kā arī ar pierādījumiem šajā lietā, kas parāda, ka satura piegādātāji turpina kodēt dažādos formātos.

Prasītājs arī apgalvo, ka apstrīdētais lēmums ignorē prasītāja uzņēmējdarbības modeļa priekšrocības, kas ietver jaunas funkcionalitātes integrēšanu Windows vidē, lai atbilstu tehnoloģiju attīstībai un patērētāju pieprasījuma izmaiņām.

Atbilstoši prasītāja domām, apstrīdētais lēmums nepierāda tos apstākļus, kas nepieciešami, lai konstatētu EKL 82. panta pārkāpumu, jo īpaši, punkta d) pārkāpumu. Prasītājs apgalvo, ka Windows un tā mēdiju funkcionalitāte nav divi atsevišķi produkti. Vēl jo vairāk, prasītājs apgalvo, ka apstrīdētais lēmums nespēj nodemonstrēt, ka saistītie produkti nav dabiski vai komerciālas lietošanas rezultātā saistīti. Papildus, prasītājs apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā, piemērojot šajos apstākļos EKL 82. pantu, nav ņemti vērā TRIPS nolīgums pienākumi, kuri ir saistoši Eiropas Kopienām, un uzliktā sodanauda ir nesamērīga.

Treškārt, prasītājs apgalvo, ka prasība, lai pats prasītājs nozīmētu un atalgotu pilnvaroto, lai tas uzraudzītu pakļaušanos lēmumam, un saņemtu un izmeklētu sūdzības, ir pretlikumīgs kā ultra vires. Prasītājs paziņo, ka izmeklēšanas un tiesību piemērošanas pilnvaras, kas ir deleģētas pilnvarotajam, parasti piemīt Komisijai un nevar tikt deleģētas.

Nobeigumā prasītājs apgalvo, ka nav nekāda pamata uzlikt soda naudu, ņemot vērā pārkāpuma konstatēšanas juridisko novitāti. Prasītājs arī apgalvo, ka sodanaudas apmērs ir vienkārši pārmērīgs.

---

(1)  2001/718/EK: 2000. gada 11. oktobra Komisijas lēmums, kas nosaka, ka koncentrācija ir saderīga ar kopējo tirgu un Eiropas ekonomiskās zonas līgumu (Lieta Nr. COMP/M.1845 - AOL/Time Warner) (OV L 268, 2001., 28. lpp.) [neoficiāls tulkojums]

---

III Paziņojumi

| 10.7.2004 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 179/20 |
| --- | --- | --- | --- |

10.7.2004

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 179/20

---

(2004/C 179/37)

Tiesas pēdējā publikācija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

OV C 168, 26.6.2004.

Iepriekšējās publikācijas:

OV C 156, 12.6.2004.

OV C 106, 30.4.2004.

Šie teksti pieejami arī:

| | EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex |
| --- | --- |

EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

| | CELEX: http://europa.eu.int/celex |
| --- | --- |

CELEX: http://europa.eu.int/celex

---