----

----

I Meddelelser

Domstolen

DOMSTOLEN

----

DOMSTOLENS DOM

(Store Afdeling)

af 29. juni 2004

i sag C-486/01 P, Front National mod Europa-Parlamentet (1)

(Appel - erklæring om stiftelse af en gruppe i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i Europa-Parlamentets forretningsordens artikel 29, stk. 1 - manglende politisk tilhørsforhold - opløsning af TDI-gruppen med tilbagevirkende kraft - kontraappel - fortolkning af artikel 230, stk. 4, EF - begrebet beslutning, der berører en fysisk eller juridisk person umiddelbart og individuelt - afvisning af søgsmål anlagt af et nationalt politisk parti)

(2004/C 217/01)

Processprog: fransk

I sag C-486/01 P, Front national, med hjemsted i Saint-Cloud (Frankrig), ved avocats F. Wagner og V. de Poulpiquet de Brescanvel, angående appel af dom afsagt den 2. oktober 2001 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje udvidede Afdeling) i de forenede sager T-222/99, T-327/99 og T-329/99, Martinez m.fl. mod Parlementet (Sml. II, s. 2823), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af denne dom — den anden part i appelsagen: Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: G. Garzón Clariana, J. Schoo og H. Krück) — har Domstolen (Store Afdeling) sammensat af præsidenten, V. Skouris, afdelingsformændene P. Jann, C.W.A. Timmermans (refererende dommer), A. Rosas, J.-P. Puissochet og J.N. Cunha Rodrigues samt dommerne R. Schintgen, F. Macken og N. Colneric, S. von Bahr og R. Silva de Lapuerta; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: ekspeditionssekretær Múgica Arzamendi, den 29. juni 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:

----

(1)  EFT C 84 af 6.4.2002.

----

----

DOMSTOLENS DOM

(Anden Afdeling)

af 8. juli 2004

i de forenede sager C-502/01 og C-31/02, Silke Gaumain-Cerri mod Kaufmännische Krankenkasse — Pflegekasse og Maria Barth mod Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Sozialgericht Hannover og Sozialgericht Aachen (1)

(Social sikring - arbejdskraftens frie bevægelighed - EF-traktaten - forordning (EØF) nr. 1408/71 - ydelser til dækning af risikoen plejebehov - plejeforsikringens betaling af pensionsforsikringsbidrag for en person, der yder pleje til en plejekrævende person)

(2004/C 217/02)

Processprog: tysk

I de forenede sager C-502/01 og C-31/02, angående anmodninger, som Sozialgericht Hannover (Tyskland) (sag C-502/01) og Sozialgericht Aachen (Tyskland) (C-31/02) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i de for nævnte retter verserende sager, Silke Gaumain-Cerri mod Kaufmännische Krankenkasse — Pflegekasse og Maria Barth mod Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktaten og den afledte ret vedrørende unionsborgernes frie bevægelighed, navnlig Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 (EFT 1997 L 28, s. 1), har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne J.-P. Puissochet (refererende dommer), R. Schintgen, F. Macken og N. Colneric; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 8. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:

----

(1)  EFT C 84 af 6.4.2002.

EFT C 109 af 4.5.2002.

----

----

DOMSTOLENS DOM

(plenum)

af 29. juni 2004

i sag C-110/02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Rådet for Den Europæiske Union (1)

(Støtte fra den portugisiske regering til svineavlere - støtte bestemt til at gøre det muligt at tilbagebetale støtte, der er erklæret uforenelig med fællesmarkedet - Rådets beslutning om, at en sådan støtte er forenelig med fællesmarkedet - ulovlighed - artikel 88, stk. 2, tredje afsnit, EF)

(2004/C 217/03)

Processprog: fransk

I sag C-110/02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: F. Santaolalla Gadea, D. Triantafyllou og V. Di Bucci) mod Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtigede: J. Carbery og F. Florindo Gijón), støttet af Den Portugisiske Republik (befuldmægtigede: L. Fernandes og I. Palma) og af Den Franske Republik (befuldmægtigede: G. de Bergues og F. Million), angående en påstand om annullation af Rådets beslutning 2002/114/EF af 21. januar 2002 om tilladelse til, at Portugals regering yder støtte til de portugisiske svineavlere, der er omfattet af den støtte, der blev ydet i 1994 og 1998 (EFT L 43, s. 18), har Domstolen (plenum), sammensat af præsidenten, V. Skouris, og afdelingsformændene P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, C. Gulmann, J.-P. Puissochet og J.N. Cunha Rodrigues samt dommerne A. La Pergola, R. Schintgen, F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr og K. Lenaerts (refererende dommer); generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den 29. juni 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:

----

(1)  EFT C 131 af 1.6.2002.

----

----

DOMSTOLENS DOM

(Tredje Afdeling)

af 24. juni 2004

i sag C-269/02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik (1)

(Traktatbrud - manglende gennemførelse inden for den i direktiv 98/24/EF fastsatte frist - beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed - risici i forbindelse med kemiske agenser under arbejdet)

(2004/C 217/04)

Processprog: fransk

I sag C-269/02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: D. Martin) mod Den Franske Republik (befuldmægtigede: G. de Bergues og C. Lemaire samt C. Bergeot-Nunes), angående en påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 98/24/EF af 7. april 1998 om beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet mod risici i forbindelse med kemiske agenser (fjortende særdirektiv i henhold til direktiv 89/391/EØF, artikel 16, stk. 1) (EFT L 131, s. 11), idet den ikke har udstedt de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet eller i hvert fald ikke har underrettet Kommissionen herom, har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas, og dommerne R. Schintgen og K. Schiemann (refererende dommer); generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 24. juni 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:

----

(1)  EFT C 219 af 14.9.2002.

----

----

DOMSTOLENS DOM

(Anden Afdeling)

af 1. juli 2004

i sag C-295/02, Gisela Gerken mod Amt für Agrarstruktur Verden (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht) (1)

(Fælles landbrugspolitik - integreret system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger - forordning (EØF) nr. 3887/92 og forordning (EF) nr. 2419/2001 - ansøgninger om husdyrstøtte - uregelmæssigheder - nedsættelse af støttebeløbet - artikel 2, stk. 2, i forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 - anvendelse af en mindre streng bestemmelse med tilbagevirkende kraft)

(2004/C 217/05)

Processprog: tysk

I sag C-295/02, angående en anmodning, som Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Gisela Gerken mod Amt für Agrarstruktur Verden, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af vedrørende fortolkningen af artikel 10, stk. 2, litra a), i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3887/92 af 23. december 1992 om gennemførelsesbestemmelser for det integrerede system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger (EFT L 391, s. 36), af artikel 44, 53 og 54 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2419/2001 af 11. december 2001 om gennemførelsesbestemmelser for det integrerede system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger, der indførtes ved Rådets forordning (EØF) nr. 3508/92 (EFT L 327, s. 11), og af artikel 2, stk. 2, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (EFT L 312, s. 1), har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne J.P. Puissochet, R. Schintgen, F. Macken (refererende dommer) og N. Colneric; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: ekspeditionssekretær M.-F. Contet, den 1. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:

Artikel 2, stk. 2, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser skal fortolkes således, at de kompetente myndigheder – i tilfælde af at en ansøgning om husdyrstøtte er omfattet af det tidsmæssige anvendelsesområde for Kommissionens forordning (EØF) nr. 3887/92 af 23. december 1992 om gennemførelsesbestemmelser for det integrerede system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger, og der foreligger en uregelmæssighed, som medfører pålæggelse af en sanktion i henhold til sidstnævnte forordnings artikel 10, stk. 2, litra a) – skal anvende bestemmelserne i artikel 44, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2419/2001 af 11. december 2001 om gennemførelsesbestemmelser for det integrerede system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger, der indførtes ved Rådets forordning (EØF) nr. 3508/92, med tilbagevirkende kraft, fordi disse bestemmelser er mindre strenge i forhold til den udviste adfærd.

----

(1)  EFT C 261 af 26.10.2002.

----

----

DOMSTOLENS DOM

(Tredje Afdeling)

af 1. juli 2004

i de forenede sager C-361/02 og C-362/02, Elliniko Dimosio mod Nikolaos Tsapalos og Konstantinos Diamantakis (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Dioikitiko Efeteio Peiraios) (1)

(Direktiv 76/308/EØF - gensidig bistand ved inddrivelse af told - anvendelse på fordringer, der er opstået før direktivet trådte i kraft)

(2004/C 217/06)

Processprog: græsk

I de forenede sager C-361/02 og C-362/02, angående anmodninger, som Dioikitiko Efeteio Peiraios (Grækenland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i de for nævnte ret verserende sager, Elliniko Dimosio og Nikolaos Tsapalos (sag C-361/02), at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 1 i Rådets direktiv 76/308/EØF af 15. marts 1976 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med de foranstaltninger, der er finansieret af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, samt af landbrugsimportafgifter og told og i forbindelse med merværdiafgift og visse punktafgifter (EFT L 73, s. 18), som ændret ved akten vedrørende vilkårene for Republikken Østrigs, Republikken Finlands og Kongeriget Sveriges tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union (EFT 1994 C 241, s. 21), har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas, og dommerne R. Schintgen (refererende dommer) og N. Colneric; generaladvokat: J. Kokott; justitssekretær: ekspeditionssekretær Múgica Arzamendi, den 1. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:

Rådets direktiv 76/308/EØF af 15. marts 1976 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med de foranstaltninger, der er finansieret af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, samt af landbrugsimportafgifter og told og i forbindelse med merværdiafgift og visse punktafgifter, som ændret ved akten vedrørende vilkårene for Republikken Østrigs, Republikken Finlands og Kongeriget Sveriges tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union, skal fortolkes således, at det finder anvendelse på toldfordringer, der er opstået i en medlemsstat og er omfattet af et dokument, der er udstedt af denne stat, før nævnte direktiv trådte i kraft i den anden medlemsstat, hvor den myndighed, der anmodes om bistand, befinder sig.

----

(1)  EFT C 305 af 7.12.2002.

----

----

DOMSTOLENS DOM

(Fjerde Afdeling)

af 8. juli 2004

i sag C-27/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien (1)

(Traktatbrud - miljø - direktiv 91/271/EØF - beslutning 93/481/EØF - opsamling og rensning af byspildevand - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)

(2004/C 217/07)

Processprog: nederlandsk

I sag C-27/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: G. Valero Jordana og M. van Beek) mod Kongeriget Belgien (befuldmægtigede: A. Snoecx, bistået af A. Cornet), med påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand, (EFT L 135, s. 40), og Kommissionens beslutning 93/481/EØF af 28. juli 1993 om formkrav ved underretning om de nationale programmer, som er fastsat i artikel 17 i Rådets direktiv 91/271/EØF (EFT L 226, s. 23), da det ikke har vedtaget de lov- og forvaltningsforskrifter, der er nødvendige for fuldstændigt at gennemføre artikel 3, 5 og 17 — denne sammenholdt med artikel 3 og 4 — i direktiv 91/271/EØF, har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.N. Cunha Rodrigues, og dommerne F. Macken (refererende dommer), og K. Lenaerts, generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den 1. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:

----

(1)  EFT C 70 af 22.3.2003.

----

----

DOMSTOLENS DOM

(Tredje Afdeling)

af 1. juli 2004

i sag C-65/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien (1)

(Traktatbrud - artikel 12 EF, 149 EF og 150 EF - eksamensbevis, der er udstedt i en anden medlemsstat for gennemført gymnasieuddannelse - adgang til videregående uddannelse)

(2004/C 217/08)

Processprog: fransk

I sag C-65/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: D. Martin) mod Kongeriget Belgien (befuldmægtiget: A. Snoecx), angående en påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 12 EF, 149 EF og 150 EF, idet det ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at indehavere af eksamensbeviser, der er udstedt i andre medlemsstater for gennemført gymnasieuddannelse, kan få adgang til den videregående uddannelse, der administreres af det franske fællesskab i Belgien, på samme vilkår som dem, der gælder for indehavere af et certificat d'enseignement secondaire supérieur (CESS-bevis), har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas, og dommerne R. Schintgen og N. Colneric (refererende dommer) den 1. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:

----

(1)  EFT C 83 af 5.4.2003.

----

----

DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS

(Fjerde afdeling)

den 8. juli 2004

i sag C-127/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Trendsoft (Irl) Ltd (1)

(Voldgiftsbestemmelse - tilbagebetaling af forskud - morarenter - udeblivelsessag)

(2004/C 217/09)

Processprog: engelsk

I sag C-127/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: L. Flynn og C. Giolito), mod Trendsoft (Irl) Ltd, Dublin (Irland), angående en påstand nedlagt af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 238 EF for at opnå tilbagebetaling af 21 203 EUR, som Kommissionen udbetalte til sagsøgte i forbindelse med opfyldelsen af kontrakt nr. EP 23697 med morarenter, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.N. Cunha Rodrigues, og dommerne F. Macken (refererende dommer) og K. Lenaerts; justitssekretær: M. Poiares Maduro, den 8. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:

----

(1)EFT C 112 af 10.5.2003.

----

----

DOMSTOLENS DOM

(Femte Afdeling)

af 22. juni 2004

i sag C-155/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik (1)

(Traktatbrud - direktiv 2000/70/EF - medicinsk udstyr, som indeholder stabile produkter af humant blod eller plasma - manglende gennemførelse)

(2004/C 217/10)

Processprog: fransk

I sag C-155/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: B. Stromsky og R. Amorosi) mod Den Franske Republik (befuldmægtigede: G. de Bergues og C. Bergeot-Nunes), hvori der er nedlagt påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/70/EF af 16. november 2000 om ændring af Rådets direktiv 93/42/EØF for så vidt angår medicinsk udstyr, som indeholder stabile produkter af humant blod eller plasma (EFT L 313, s. 22), da den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller i hvert fald ikke har givet Kommissionen meddelelse om disse bestemmelser, har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, samt dommerne A. La Pergola (refererende dommer) og S. von Bahr; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: R. Grass, den 22. juni 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:

----

(1)  EFT C 171 af 19.7.2003.

----

----

DOMSTOLENS DOM

(Anden Afdeling)

af 8. juli 2004

i sag C-166/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik (1)

(Traktatbrud - artikel 28 EF - salg af genstande af ædelmetal - betegnelserne »guld« og »guldlegering«)

(2004/C 217/11)

Processprog: fransk

I sag C-166/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: B. Stromsky) mod Den Franske Republik (befuldmægtigede: G. de Bergues og F. Million), angående en påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i medfør af artikel 28 EF, idet den forbeholder betegnelsen »guld« for genstande, hvis holdighedsstempel angiver 750 promille, mens genstande, hvis holdighedsstempel angiver 375 eller 585 promille, skal betegnes »guldlegering«, har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, samt dommerne J.-P. Puissochet, J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer), R. Schintgen og N. Colneric; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den 8. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:

----

(1)  EFT C 135 af 7.6.2003.

----

----

DOMSTOLENS DOM

(Første Afdeling)

af 1. juli 2004

i sag C-169/03, Florian W. Wallentin mod Riksskatteverket (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Regeringsrätten) (1)

(Fri bevægelighed for personer - arbejdstagere - indkomstskat - begrænset skattepligt for en skatteyder, der oppebærer en lille del af sin indkomst i en medlemsstat og er hjemmehørende i en anden medlemsstat)

(2004/C 217/12)

Processprog: svensk

I sag C-169/03, angående en anmodning, som Regeringsrätten i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Florian W. Wallentin mod Riksskatteverket, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 39 EF, har Domstolen (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann (refererende dommer), og dommerne A. La Pergola, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta og K. Lenaerts; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass, den 1. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:

Artikel 39 EF er til hinder for, at en medlemsstats lovgivning foreskriver, at fysiske personer, som ikke i skattemæssig henseende regnes for at være bosiddende i denne medlemsstat, men som oppebærer lønindkomst i staten

----

(1)  EFT C 158 af 5.7.2003.

----

----

DOMSTOLENS DOM

(Første Afdeling)

af 8. juli 2004

i sag C-214/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig (1)

(Traktatbrud - direktiv 88/609/EØF - luftforurening - store fyringsanlæg)

(2004/C 217/13)

Processprog: tysk

I sag C-214/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: J.C. Schieferer og G. Valero Jordana) mod Republikken Østrig (befuldmægtigede: H. Dossi og E. Riedl), angående en påstand om, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 88/609/EØF af 24. november 1988 om begrænsning af visse luftforurenende emissioner fra store fyringsanlæg (EFT L 336, s. 1), i den affattelse, der følger af Rådets direktiv 94/66/EF af 15. december 1994 (EFT L 337, s. 83), idet den ikke har gennemført direktivet, som ændret, korrekt, har Domstolen (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne A. Rosas, A. La Pergola, R. Silva de Lapuerta (refererende dommer) og K. Lenaerts; generaladvokat: M. Poiares Maduro; justitssekretær: R. Grass, den 8. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:

----

(1)EUT C 158 af 5.7.2003

----

----

DOMSTOLENS DOM

(Fjerde Afdeling)

af 8. juli 2004

i sag C-292/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Finland (1)

(Traktatbrud - miljø - udrangerede køretøjer - direktiv 2000/53/EF)

(2004/C 217/14)

Processprog: finsk

I sag C-292/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: M. Konstantinidis og P. Aalto) mod Republikken Finland (befuldmægtiget: A. Guimaraes-Purokoski), hvori der er nedlagt påstand om, at det fastslås, at Republikken Finland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/53/EF af 18. september 2000 om udrangerede køretøjer (EFT L 269, s. 34), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom, har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden J.N. Cunha Rodrigues, og dommerne F. Macken (referende dommer), og K. Lenaerts; generaladvokat: M. Poiares Maduro; justitssekretær: R. Grass, den 8. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:

----

(1)  EFT C 213 af 6.9.2003.

----

----

DOMSTOLENS DOM

(Tredje Afdeling)

af 1. juli 2004

i sag C-311/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik (1)

(Traktatbrud - direktiv 1999/44/EF - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)

(2004/C 217/15)

Processprog: fransk

I sag C-311/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: D. Martin) mod Den Franske Republik (befuldmægtigede: G. de Bergues og R. Loosli-Surrans), med påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF af 25. maj 1999 om visse aspekter af forbrugerkøb og garantier i forbindelse hermed (EFT L 171, s. 12), da den ikke har udstedt de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas (refererende dommer), og dommerne R. Schintgen og K. Schiemann; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den 1. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:

----

(1)  EFT C 213 af 6.9.2003

----

----

DOMSTOLENS DOM

(Fjerde Afdeling)

af 1. juli 2004

i sag C-331/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik (1)

(Traktatbrud - direktiv 2000/53/EF - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)

(2004/C 217/16)

Processprog: fransk

I sag C-331/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: M. Konstantinidis og F. Simonetti) mod Den Franske Republik (befuldmægtigede: G. de Bergues og E. Puisais), med påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/53/EF af 18. september 2000 om udrangerede køretøjer (EFT L 269, s. 34), da den ikke har vedtaget de nødvendige lov- og forvaltningsforskrifter for gennemførelsen, og i hvert fald ikke har underrettet Kommissionen herom, har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.N. Cunha Rodrigues, og dommerne F. Macken (refererende dommer), og K. Lenaerts, generaladvokat: M. Poiares Maduro; justitssekretær: R. Grass, den 1. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:

----

(1)  EFT C 213 af 6.9.2003.

----

----

DOMSTOLENS DOM

(Fjerde Afdeling)

af 8. juli 2004

i sag C-389/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien (1)

(Traktatbrud - manglende gennemførelse af direktiv 1999/74/EF)

(2004/C 217/17)

Processprog: fransk

I sag C-389/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: A. Bordes) mod Kongeriget Belgien (befuldmægtiget: E. Dominkovits), angående en påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 1999/74/EF af 19. juli 1999 om mindstekrav til beskyttelse af æglæggende høner (EFT L 203, s. 53), idet det ikke har udstedt de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, og under alle omstændigheder ikke har givet Kommissionen meddelelse herom, har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.N. Cunha Rodrigues, og dommerne F. Macken (refererende dommer) og K. Lenaerts; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: R. Grass, den 8. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:

----

(1)  EFT C 251 af 18.10.2003.

----

----

DOMSTOLENS DOM

(Fjerde Afdeling)

af 8. juli 2004

i sag C-400/03, Waterman SAS mod Directeur général des douanes et droits indirects (anmodning om præjudiciel afgørelse fra tribunal d'instance du VIIe arrondissement de Paris) (1)

(Fælles toldtarif - den kombinerede nomenklatur - toldposition - æsker til fyldepenne)

(2004/C 217/18)

Processprog: fransk

I sag C-400/03, angående en anmodning, som Tribunal d'instance du VIIe arrondissement de Paris (Frankrig), i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Waterman SAS mod Directeur général des douanes et droits indirects, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende foreneligheden af de forklarende bemærkninger til underposition 4202 12 11 og 4202 12 19 i den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i Kommissionens meddelelse med overskriften »Forklarende bemærkninger til De Europæiske Fællesskabers kombinerede nomenklatur« (EFT 2000 C 199, s. 1), med den fælles toldtarifs kombinerede nomenklatur, der er gengivet i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EFT L 256, s. 1), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2263/2000 af 13. oktober 2000 (EFT L 264, s. 1), har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.N. Cunha Rodrigues, og dommerne J.-P. Puissochet og K. Lenaerts (refererende dommer); generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett den 8. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:

Gennemgangen af det forelagte spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af de forklarende bemærkninger til underposition 4202 12 11 og 4202 12 19 i den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i Kommissionens meddelelse med overskriften »Forklarende bemærkninger til De Europæiske Fællesskabers kombinerede nomenklatur«.

----

(1)  EFT C 275 af 15.11.2003.

----

----

DOMSTOLENS DOM

(Fjerde Afdeling)

af 1. juli 2004

i sag C-448/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik (1)

(Traktatbrudssøgsmål - manglende gennemførelse af direktiv 98/44/EF)

(2004/C 217/19)

Processprog: fransk

I sag C-448/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: K. Banks) mod Den Franske Republik (befuldmægtigede: G. de Bergues og A. Bodard-Hermant), angående en påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 15 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/44/EF af 6. juli 1998 om retlig beskyttelse af bioteknologiske opfindelser (EFT L 213, s. 13), idet den ikke har udstedt de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, og under alle omstændigheder ikke har givet Kommissionen meddelelse herom, har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.N. Cunha Rodrigues, og dommerne J.P. Puissochet og F. Macken (refererende dommer); generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den 1. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:

----

(1)  EFT C 289 af 29.11.2003.

----

----

Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 22. april 2004 af Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria, Anden Afdeling, i sagen Acquedotto De Ferrari Galliera SpA mod Provincia di Genova m.fl.

(Sag C-241/04)

(2004/C 217/20)

Ved kendelse afsagt den 22. april 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 8. juni 2004, har Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria, Anden Afdeling, forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:

----

----

Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 22. april 2004 af Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria, Anden Afdeling, i sagen Acquedotto Nicolay SpA mod Provincia di Genova m.fl.

(Sag C-242/04)

(2004/C 217/21)

Ved kendelse afsagt den 22. april 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 8. juni 2004, har Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria, Anden Afdeling, i sagen Acquedotto Nicolay SpA mod Provincia di Genova m.fl. forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:

----

----

Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom afsagt den 28. maj 2004 af College van Beroep voor het bedrijfsleven i sagen Transport Maatschappij Traffic B.V. mod Staatssecretaris van Economische Zaken

(Sag C-247/04)

(2004/C 217/22)

Ved dom afsagt den 28. maj 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 11. juni 2004, har College van Beroep voor het bedrijfsleven i sagen Transport Maatschappij Traffic B.V. mod Staatssecretaris van Economische Zaken forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:

Skal begrebet »skyldigt efter lovgivningen« i EF-toldkodeksens artikel 236 (1) fortolkes således, at der dermed udelukkende sigtes til spørgsmålet, om betingelserne for toldskyldens opståen som fastsat i EF-toldkodeksens afsnit VII, kapitel 2, er opfyldt, eller er der kun tale om, at det pågældende beløb er skyldigt efter lovgivningen, såfremt der ikke, heller ikke i henhold til de gældende nationale bestemmelser som omhandlet i EF-toldkodeksens artikel 4, nr. 23, kan anføres nogen grund til, at meddelelsen om, at afgifterne er skyldige, kan anfægtes.

----

(1)EFT L 302 af 13.10.1992, s. 1.

----

----

Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørelse afsagt den 9. juni 2004 af College van Beroep voor het bedrijfsleven i sagen Koninklijke Coöperatie Cosun U.A. mod Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

(Sag C-248/04)

(2004/C 217/23)

Ved afgørelse afsagt den 9. juni 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 11. juni 2004, har College van Beroep voor het bedrijfsleven i sagen Koninklijke Coöperatie Cosun U.A. mod Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:

----

(1)EFT L 175 af 12.7.1979, s. 1.

(2)EFT L 177 af 1.7.1981, s. 4.

(3)EFT L 262 af 16.9.1981, s. 14.

----

----

Sag anlagt den 14. juni 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik

(Sag C-255/04)

(2004/C 217/24)

Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 14. juni 2004 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved E. Traversa og A.-M. Rouchaud-Joët, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Ordningen med tildeling af licens til tjenesteydere, der er etableret i en anden medlemsstat, og som ikke er i besiddelse af en licens, der er givet under tilsvarende betingelser i oprindelsesstaten, er en rent mekanisk anvendelse af den ordning, der gælder for tjenesteydere etableret i Frankrig, og der tages ikke hensyn til de betingelser og garantier, der allerede er givet i oprindelsesstaten. Håndhævelsen af den franske licensordning går under disse betingelser videre end hvad der er nødvendigt med henblik på beskyttelsen af de pågældende kunstneres interesser. Desuden giver kravet om behovet for bureauets virksomhed i forhold til efterspørgslen for engagement af kunstnere Ministre du travail (bekæftigelsesministeren), som er ansvarlig for tildeling eller tilbagetrækning af licenser, et fuldstændigt frit skøn til at udelukke udenlandske tjenesteydere, fordi der findes tilstrækkeligt mange franske bureauer, der har licens i Frankrig.

Formodningen for, at en kunstner, der er anerkendt som tjenesteyder etableret i oprindelsesstaten, hvor vedkommende sædvanligvis leverer tilsvarende tjenesteydelser, har status som ansat, udgør en restriktion af den fri udveksling af tjenesteydelser, idet den kan hindre eller besværliggøre tjenesteyderens virksomhed i en anden medlemsstat, hvor denne lovligt leverer tilsvarende tjenesteydelser, og går videre end hvad der er nødvendigt med henblik på at opfylde det formål, der ligger til grund. Endvidere er formodningen meget svær at afkræfte og har konsekvenser ikke blot i forhold til den sociale sikringsordning, men også i forhold til betalt ferie og den supplerende pensionsordning. Selv om formodningen lægges til grund uden forskel mellem nationale kunstnere og kunstnere fra andre medlemsstater, udgør formodningen en restriktion, der kan hindre eller gøre det mindre fordelagtigt at udøve virksomhed for kunstnere etableret i en medlemsstat, hvor de lovligt leverer tilsvarende tjenesteydelser, og som er uforholdsmæssig i forhold til det formål, der forfølges.

----

----

Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 15. juni 2004 af Court of Appeal (England and Wales), Civil Division i sagen Michael Jason Clarke mod Frank Staddon Ltd og J.C. Caulfield, C.F. Caulfield og K.V. Barnes mod Marshalls Clay Products Ltd

(Sag C-257/04)

(2004/C 217/25)

Ved kendelse afsagt den 15. juni 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 16. juni 2004, har Court of Appeal (England and Wales), Civil Division i sagen Michael Jason Clarke mod Frank Staddon Ltd og J.C. Caulfield, C.F. Caulfield og K.V. Barnes mod Marshalls Clay Products Ltd forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:

----

(1)  Rådets direktiv 93/104/EF af 23.11.1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EFT L 307 af 13.12.1993, s. 18-24).

----

----

Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 26. maj 2004 af High Court of Justice, den udpegede dommer som bestemt af Lord Chancellor i medfør af section 76 i The Trade Marks Act 1994, vedrørende afgørelser truffet af varemærkemyndigheden i sagen Elizabeth Emanuel mod Continental Shelf 128 Ltd

(Sag C-259/04)

(2004/C 217/26)

Ved kendelse afsagt den 26. maj 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 16. juni 2004, har High Court of Justice, den udpegede dommer som bestemt af Lord Chancellor i medfør af section 76 i The Trade Marks Act 1994, vedrørende afgørelser truffet af varemærkemyndigheden i sagen Elizabeth Emanuel mod Continental Shelf 128 Ltd forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:

ARTIKEL 3, STK. 1, LITRA g), I RÅDETS DIREKTIV 89/104 (1)

ARTIKEL 12, STK. 2, LITRA b), I RÅDETS DIREKTIV 89/104

----

(1)  Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21.12.1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker, EFT L 40 af 11.2.1989, s. 1-7.

----

----

Sag anlagt den 17. juni 2004 af Kommissionen mod Den Italienske Republik

(Sag C-260/04)

(2004/C 217/27)

Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 17. juni 2004 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommissionen ved K. Wiedner, C. Cattabriga og L. Visaggio, som befuldmægtigede.

Kommissionen har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

På trods af, at tilladelser til at samle og indgå hestevæddemål ikke falder ind under anvendelsesområdet for direktiv 92/50/EØF om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (1) fremgår det imidlertid af dommen i sag C-324/98, Telaustria (2), at den nationale forvaltning, som udsteder sådanne tilladelser ikke desto mindre er forpligtet til at følge traktatens grundlæggende principper, og særligt princippet om forbud mod forskelsbehandling på baggrund af nationalitet, som følger af EF-traktatens bestemmelser om etableringsfrihed og om fri udveksling af tjenesteydelser (henholdsvis artikel 43 ff. og artikel 49 ff.).

Såvel udstedelsen af tilladelser som disses forlængelse eller fornyelse er således underlagt de nævnte principper. Med hensyn til fællesskabsretten svarer forlængelsen eller fornyelsen af en tilladelse således til udstedelsen af en ny tilladelse, der som sådan skal være i overensstemmelse med fællesskabsretten.

Som Domstolen imidlertid har præciseret i dom af 18. november 1999, sag C-275/98, Unitron Scandinavia og 3-S (3), indebærer princippet om forbud mod forskalsbehandling på baggrund af nationalitet »navnlig en gennemsigtighedsforpligtelse, således at den ordregivende myndighed kan fastslå, at princippet overholdes«.

Denne gennemsigtighedsforpligtelse pålægger den ordregivende myndighed at garantere enhver potentiel tilbudsgiver en passende grad af offentliggørelse af iværksættelse af udbud af offentlig tjenesteydelsesvirksomhed, samt kontrol med procedurens upartiskhed.

Kommissionen er af den opfattelse, at det er klart, at det nævnte princip om gennemsigtighed er tilsidesat af de italienske myndigheder i forbindelse med fornyelsen af 329 tilladelser til samling og indgåelse af hestevæddemål indtil 1. januar 2006 til de virksomheder, der allerede var i besiddelse heraf, uden en udbudsprocedure.

----

(1)EFT L 209 af 24.7.92, s. 1.

(2)  Sml. I, s. 10745.

(3)  Sml. I, s. 8291, præmis 31.

----

----

Sag anlagt den 29. juni 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien

(Sag C-275/04)

(2004/C 217/28)

Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 29. juni 2004 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved C. Giolito og G. Wilms, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Kongeriget Belgiens tilsidesættelse af fællesskabsretlige bestemmelser vedrørende regnskabsmæssig kreditering har medført en forsinket overdragelse af de egne indtægter. Medlemsstaterne er nemlig forpligtet til at kreditere ikke-anfægtede garantibeløb af konstaterede fordringer i regnskabet som omhandlet i artikel 6, stk. 3, litra a), i forordning nr. 1150/2000 (»A-regnskaberne«), hvorimod regnskabet som omhandlet i artikel 6, stk. 3, litra b), i samme forordning (»B-regnskaberne«) er alene forbeholdt konstaterede fordringer, som endnu ikke er opkrævet, og for hvilke der ikke er stillet nogen kaution. De beløb, der er dækket af den garanti, som er udstedt inden for rammerne af en procedure for ekstern fællesskabsforsendelse (T1, TIR-carnet, ATA-carnet, osv.) kan kun opføres i et særskilt regnskab på de betingelser, at de er behørigt bestridt, hvilket navnlig indebærer at fristen overholdes og at der indgives skriftlig klage.

Kommissionen kan ikke acceptere de af Kongeriget Belgien fremførte begrundelser til støtte for disse uregelmæssigheder og forsinkelsen vedrørende de konstaterede fordringer.

----

(1)  EFT L 293, s. 9.

(2)  EFT L 185, s. 24.

(3)  Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22.5.2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (EFT L 130, s. 1).

(4)  Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29.5.1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (EFT L 155, s. 1).

----

----

Sag anlagt den 30. juni 2004 af Kommissionen mod Kongeriget Nederlandene

(Sag C-282/04)

(2004/C 217/29)

Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 30. juni 2004 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af Kommissionen ved Hans Støvlbæk og Albert Nijenhuis, som befuldmægtigede.

Kommissionen har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Koninklijke PTT Nederland NV blev i 1998 opdelt i to selvstændige selskaber: Koninklijke KPN NV (KPN), for så vidt angik telekommunikationsvirksomheden, og TNT POSTGROEP NV (TPG), for så vidt angik logistik og distribution. Selskabskapitalen i KPN omfatter ud over A- og B-aktier en særlig navneaktie, hvortil der er knyttet visse fortrinsrettigheder. Denne særlige aktie ejes for nuværende af den nederlandske stat.

På grundlag af selskabets vedtægter er der til denne særlige aktie knyttet særlige rettigheder med hensyn til godkendelse af bestemte beslutninger, som træffes af selskabets kompetente organer.

Efter Kommissionens opfattelse begrænser de rettigheder, som er knyttet til den særlige aktie, de frie kapitalbevægelser og etableringsfriheden. Disse særlige beføjelser kan, også selv om de ikke udtrykkeligt er diskriminerende, vanskeliggøre erhvervelsen af aktier i den omhandlende virksomhed og afholde investorer fra andre medlemsstater fra at investere i virksomhedens kapital. De nævnte beføjelser medfører nemlig en væsentlig indskrænkning af de rettigheder, som sædvanligvis er forbundet med direkte investeringer i KPN. De kan dermed begrænse de frie kapitalbevægelser og således udgøre en restriktion for kapitalbevægelser som omhandlet i artikel 56 EF.

Da den nederlandske stats særlige beføjelser også giver adgang til at udøve en bestemmende indflydelse på virksomhedens drift og almindelige forretningsgang, påvirker de desuden de direkte investeringer, hvorfor de også udgør en indskrænkning af den i artikel 43 EF fastlagte etableringsfrihed.

----

----

Sag anlagt den 1. juli 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene

(Sag C-283/04)

(2004/C 217/30)

Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 1. juli 2004 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Hans Støvlbæk og Albert Nijenhuis, som befuldmægtigede.

Kommissionen har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Koninklijke PTT Nederland NV blev i 1998 opdelt i to selvstændige selskaber: Koninklijke KPN NV (KPN), for så vidt angik telekommunikationsvirksomheden, og TNT POSTGROEP NV (TPG), for så vidt angik logistik og distribution. Selskabskapitalen i TPG omfatter ud over A- og B-aktier en særlig navneaktie, hvortil der er knyttet visse fortrinsrettigheder. Denne særlige aktie ejes for nuværende af den nederlandske stat.

På grundlag af selskabets vedtægter er der til denne særlige aktie knyttet særlige rettigheder med hensyn til godkendelse af bestemte beslutninger, som træffes af selskabets kompetente organer.

Efter Kommissionens opfattelse begrænser de rettigheder, som er knyttet til den særlige aktie, de frie kapitalbevægelser og etableringsfriheden. Disse særlige beføjelser kan, også selv om de ikke udtrykkeligt er diskriminerende, vanskeliggøre erhvervelsen af aktier i den omhandlende virksomhed og afholde investorer fra andre medlemsstater fra at investere i virksomhedens kapital. De nævnte beføjelser medfører nemlig en væsentlig indskrænkning af de rettigheder, som sædvanligvis er forbundet med direkte investeringer i TPG. De kan dermed begrænse de frie kapitalbevægelser og således udgøre en restriktion for kapitalbevægelser som omhandlet i artikel 56 EF.

Da den nederlandske stats særlige beføjelser også giver adgang til at udøve en bestemmende indflydelse på virksomhedens drift og almindelige forretningsgang, påvirker de desuden de direkte investeringer, hvorfor de også udgør en indskrænkning af den i artikel 43 EF fastlagte etableringsfrihed.

Kommissionen har ikke bestridt, at hensynet til et velfungerende postsystem, hvilket er den nederlandske regerings målsætning, kan udgøre et tvingende alment hensyn. Kommissionen har dog anført, at de rettigheder, som er knyttet til den særlige aktie (»golden share«), også vedrører posttjenester, der ikke falder ind under de befordringspligtydelser, som er defineret i direktiv 97/67/EF (som f.eks. ekspresforsendelser eller logistikydelser). Sådanne ydelser beror derfor ikke på tvingende almene hensyn, som begrunder indskrænkningerne af de grundlæggende principper i EF-traktaten. De nederlandske myndigheder har desuden ikke gjort brug af alle de i direktiv 97/67/EF fastsatte muligheder for at sikre udførelsen af befordringspligtydelser. I denne sammenhæng har Kommissionen henvist til, at medlemsstaternes muligheder for at indføre kontrolprocedurer og særlige procedurer for at sikre, at eneretstjenester respekteres, er blevet udvidet ved direktiv 2002/39/EF. Anvendelse af en ordning med særlige beføjelser synes på denne baggrund ikke at stå i et rimeligt forhold til det forfulgte mål. Kommissionen har endelig anført, at den skønsmæssige karakter, som udøvelsen af de særlige beføjelser har, er uforenelig med de betingelser, som er opstillet i Domstolens praksis.

----

----

Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 14. juni 2004 af Tribunale di Oristano i sagen Medda Ignazio og Banco di Napoli SpA mod Regione Autonoma della Sardegna

(Sag C-285/04)

(2004/C 217/31)

Ved kendelse afsagt den 14. juni 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 1. juli 2004, har Tribunale di Oristano i sagen Medda Ignazio og Banco di Napoli SpA mod Regione Autonoma della Sardegna anmodet De Europæiske Fællesskabers Domstol om at træffe præjudiciel afgørelse om gyldigheden af Kommissionens beslutning nr. 97/612/EF (1) henset til følgende retsmangler:

----

(1)EFT L 248 af 11.9.1997, s. 27.

----

----

Appel iværksat den 5. juli 2004 af Eurocermex SA til prøvelse af dom afsagt den 29. april 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-399/02, Eurocermex SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag C-286/04 P)

(2004/C 217/32)

Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 5. juli 2004 (fax af 29.6.2004) iværksat appel af Eurocermex SA ved avocat A. Bertrand til prøvelse af dom afsagt den 29. april 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-399/02, Eurocermex SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design).

Appellanten har nedlagt følgende påstande:

Anbringender og væsentligste argumenter:

Retten i Første Instans har ved sin vurdering opdelt de forskellige bestanddele af det ansøgte varemærke og har fastslået, idet den har stadfæstet appelkammerets afgørelse, at disse bestanddele som følge af manglende særpræg ikke gjorde det muligt for forbrugeren at identificere varens oprindelse. Herved har Retten skilt de forskellige bestanddele ad for at behandle dem hver for sig og har nægtet, at det ansøgte varemærke havde nogen form for fornødent særpræg. Der er tale om en åbenbart urigtig vurdering samt en alvorlig retlig fejl, eftersom der skal foretages en vurdering af mærket i sin helhed i den form, der er ansøgt om det, og ikke af de enkelte bestanddele hver for sig.

I hvert fald har varemærket erhvervet sit fornødne særpræg ved almindelig brug som et tegn, der har forbindelse med en vare og/eller en virksomhed.

----

----

Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørelse afsagt den 4. juni 2004 af Tribunal de Police de Neufchâteau (Belgien) i sagen Ministère Public mod Henri Léon Schmitz

(Sag C-291/04)

(2004/C 217/33)

Ved afgørelse afsagt den 4. juni 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 9. juli 2004, har Tribunal de Police de Neufchâteau (Belgien) i sagen Ministère Public mod Henri Léon Schmitz forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:

Er artikel 10 EF, 39 EF, 43 EF og 49 EF til hinder for, at en medlemsstat vedtager en bestemmelse, som pålægger en arbejdstager, der bor på medlemsstatens område, at indregistrere et køretøj i denne medlemsstat, uanset at køretøjet tilhører arbejdstagerens arbejdsgiver, et selskab, der er etableret på en anden medlemsstats område, og som arbejdstageren er knyttet til ved en ansættelseskontrakt, men hvori arbejdstageren samtidig er aktionær, bestyrelsesmedlem eller daglig leder eller varetager en tilsvarende funktion?

----

----

Sag anlagt den 14. juli 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik

(Sag C-299/04)

(2004/C 217/34)

Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 14. juli 2004 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Theophani Christoforou og Karolina Mojzesowicz, Kommissionen Juridiske Tjeneste.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Fristen for gennemførelse af direktivet i national ret udløb den 24. juli 2003.

----

(1)EFT L 249 af 17.9.2002, s. 21.

----

RETTEN I FØRSTE INSTANS

----

DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS

den 10. juni 2004

i sag T-275/01, Mercedes Alvarez Moreno mod Europa-Parlamentet (1)

(Tjenestemænd - hælpeansatte - free-lancetolk - artikel 74 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne - ophør af beskæftigelsen)

(2004/C 217/35)

Processprog: fransk

I sag T-275/01, Mercedes Alvarez Moreno, Berlin (Tyskland), ved avocat G. Vandersanden mod Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: H. Von Hertzen og J. de Wachter), angående en påstand dels om annullation af afgørelsen om ikke længere at beskæftige free-lancetolke, der er fyldt 65 år, dels om tilkendelse af erstatning for økonomisk og ikke-økonomisk skade, har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. García-Valdecasas, og dommerne P. Lindh og J.D. Cooke; justitssekretær: J. Palacio González, den 10. juni 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:

----

(1)  EFT C 3 af 5.1.2002.

----

----

Sag anlagt den 26. april 2004 af Erich Drazdansky mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag T-158/04)

(2004/C 217/36)

Processproget vil blive fastlagt i henhold til procesreglementets artikel 131, stk. 2 — det sprog, stævningen er affattet på: tysk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 26. april 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Erich Drazdansky, Wiener Neustadt (Østrig), ved Rechtsanwalt A. Leeb. Den anden part i sagen for appelkammeret var The Concentrate Manufacturing Company of Ireland, also trading as Seven-Up International, Hamilton, Bermudaøerne.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Sagsøgeren har ansøgt om registrering af ordmærket »UUP'S« for varer i klasse 32 (ansøgning nr.1968676) ved Harmoniseringskontoret. The Concentrate Manufacturing Company of Ireland, der er indehaver af EF-varemærket og det spanske ordmærke »UP« for varer i klasse 30 og 32, rejste indsigelse mod registreringen af ordmærket »UUP'S«.

Ved afgørelse af 31. juli 2003, der blev meddelt ved telefax den 1. august 2003, tog indsigelsesafdelingen indsigelsen til følge. Ved skrivelse af 1. oktober 2003, der blev modtaget af Harmoniseringskontoret den 7. oktober 2003, påklagede sagsøgeren denne afgørelse. Ved skrivelse af 23. oktober 2003 gjorde Appelkammerets sekretariat sagsøgeren opmærksom på, at klagen ikke var indgivet inden for fristen, og anmodede sagsøgeren om, at fremkomme med sine bemærkninger. Sagsøgeren indgav efterfølgende begæring om at blive genindsat i den tidligere retsstilling.

Ved afgørelse af 3. marts 2004 afslog Harmoniseringskontorets Andet Appelkammer begæringen og afviste sagsøgerens klage.

Sagsøgeren har anført, at klagen blev underskrevet af sagsøgerens repræsentant på fristens sidste dag og blev lagt i stakken med de postforsendelser, der skulle sendes som telefax. Imidlertid lagde postmedarbejderen, efter at have betalt klagegebyret, ved en fejl ikke forsendelsen tilbage i stakken med de postforsendelser, der skulle sendes med telefax, men i stedet sammen med de forsendelser, der skulle sendes som rekommanderet brev.

Sagsøgeren har gjort gældende, at Harmoniseringskontoret ved den anfægtede afgørelse har foretaget en urigtig anvendelse af bestemmelserne i forordning nr. 40/94 om genindsættelse i tidligere rettigheder. Ved en rigtig anvendelse ville Harmoniseringskontoret være nået til det resultat, at forudsætningerne for genindsættelse i tidligere rettigheder forelå, da der ikke forelå skyld fra organisationens side til hinder for genindsættelse, og da bestemmelserne om for sen betaling af gebyrer i gebyrregulativet skulle anvendes analogt.

Sagsøgeren har anført, at der konkret er tale om en fejltagelse af ringe grad, der organisatorisk ikke vil kunne forhindres med økonomisk rimelige midler. Der skal desuden tages hensyn til, at en modpart i en klagesag ikke påføres processuel ulempe.

----

----

Sag anlagt den 30. april 2004 af Eugénio Branco Lda mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-162/04)

(2004/C 217/37)

Processprog: portugisisk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 30. april 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Eugénio Branco Lda, Lissabon, ved advogado Bolota Belchior, og med valgt adresse i Luxembourg.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Sagsøgeren tilsendte den 29. juni 1986 Departamento para os Assuntos do Fundo Social Europeu (herefter »DAFSE«) en ansøgning om finansiering fra Den europæiske Socialfond af en erhvervsuddannelsesforanstaltning, der skulle gennemføres mellem den 2. januar 1987 og den 31. december 1987, og som var blevet godkendt af Kommissionen. Sagsøgeren forelagde DAFSE en anmodning om udbetaling af saldobeløbet, hvoraf fremgik en saldo til sagsøgerens fordel. Efter at have gennemgået sagsøgerens regnskaber og dokumenter samt dokumenterne vedrørende uddannelsesforanstaltningen godkendte DAFSE ved beslutning af 13. marts 1989 anmodningen om udbetaling af saldobeløbet. Kommissionen godkendte ligeledes anmodningen om udbetaling af saldobeløbet. Kommissionen vil træffe den anfægtede beslutning den 8. august 2004.

Ifølge sagsøgeren er den anfægtede beslutning i strid med Rådets forordning (EØF) nr. 2950/83 af 17. oktober 1983 om gennemførelse af afgørelse 83/516/EØF om Den europæiske Socialfonds opgaver, idet sagsøgeren strengt overholdt de love, forordninger, direktiver, vilkår, frister, og betingelser, som gjaldt på tidspunktet for godkendelsen af ansøgningen om tilskud fra Den europæiske Socialfond, og derved erhvervede materielle og individuelle rettigheder. Den anfægtede beslutning er derfor i strid med erhvervede rettigheder.

Beslutningen er ligeledes i strid med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet, idet godkendelsesbeslutningen gav sagsøgeren ret til og en retlig relevant forventning om at modtage tilskud, hvis man gennemførte uddannelsesforanstaltningen på de fastsatte vilkår. Ifølge sagsøgeren har Kommissionen siden starten af 1989 kunnet træffe den planlagte beslutning, hvorfor den har tilsidesat princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet.

Beslutningen udgør endelig en alvorlig tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, idet sagsøgeren har afholdt sine udgifter i forventning om, at Kommissionen ville overholde sin aftale og beslutning om tilskud.

----

----

Sag anlagt den 25. maj 2004 af Przedsiebiorstwo Polmos Bialystock mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag T-180/04)

(2004/C 217/38)

Processprog: engelsk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 25. maj 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Przedsiebiorstwo Polmos Bialystock, Bialystock (Polen), ved lawyer C. Bercial Arias.

Den anden part i sagen for appelkammeret var V & S Vin & Sprit AB.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

----

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).

----

----

Sag anlagt den 25. maj 2004 af Tokai Europe GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-183/04)

(2004/C 217/39)

Processprog: tysk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 25. maj 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Tokai Europe GmbH, Mönchengladbach (Tyskland), ved Rechtsanwalt G. Kroemer.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Sagsøgeren fremstiller lightere og indfører lightere og lighterdele. Selskabet anfægter Kommissionens forordning (EF) nr. 384/2004.

Sagsøgeren har gjort gældende, at da Kommissionen ved den anfægtede forordning har tariferet små metalhjul, der indføres til Mexico og Hongkong til produktionen der, i underposition 961390 i toldnomenklaturen som dele (af lightere), er anvendelsesområdet for denne underposition blevet udvidet ud over sin ordlyd. Derved bliver delprodukter, der også anvendes i andre varer, der ikke kan tariferes i position 9613, tariferet som dele af lightere. Kommissionen har således overskredet sine skønsbeføjelser.

Sagsøgeren har desuden gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat princippet om, at varerne skal tariferes efter deres objektive karakteristika, idet den har taget hensyn til metalhjulenes anvendelsesformål i lighterproduktionen. I forordningens begrundelse er der nemlig udtrykkeligt henvist til anvendelsesformålet.

Derudover har sagsøgeren anført, at Kommissionen ved tariferingen af metalhjulene ikke har overholdt Toldsamarbejdsrådets forklarende bemærkninger til det harmoniserede system (HS), da den i dens begrundelse udtrykkeligt har anvendt bestemmelsesformålet som kriterium for tariferingen i toldtariffen og ikke kriteriet om kendelighed.

----

(1)  EUT L 64, s. 21.

----

----

Sag anlagt den 25. maj 2004 af Lancôme Parfums og Beauté & Cie mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag T-185/04)

(2004/C 217/40)

Processprog: fransk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 25. maj 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Lancôme Parfums et Beauté & Cie, Paris, ved avocat Muriel Antoine-Lalance.

Den anden part i sagen for Fjerde Appelkammer var Jacqueline Baudon.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

----

----

Sag anlagt den 24. maj 2004 af Freixenet SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag T-188/04)

(2004/C 217/41)

Processprog: fransk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 24. maj 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Freixenet SA, Sant Sadurní d'Anoia (Spanien), ved avocats Fernand de Visscher, Emmanuel Cornu, Eric De Gryse og Donatienne Moreau.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

----

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).

----

----

Sag anlagt den 24. maj 2004 af Christian van der Haegen mod Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

(Sag T-189/04)

(2004/C 217/42)

Processprog: fransk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 24. maj 2004 anlagt sag mod Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg af Christian van der Haegen, bosiddende i Bruxelles, ved avocats Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis og Etienne Marchal, og med valgt adresse i Luxembourg.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Den pågældende meddelelse om udvælgelsesprøven fastsatte bl.a. som adgangsbetingelse, at ansøgerne skulle dokumentere at have fem års erhvervserfaring fra fællesskabsinstitutionerne, heraf mindst fire år fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og/eller Regionsudvalget. Meddelelsen om udvælgelsesprøven stillede med hensyn til den første del af udvælgelsesprøven, som sagsøgeren havde indgivet ansøgning til, endvidere krav om, at tre år af den samlede erhvervserfaring skulle være relevant for de stillinger, der var omfattet af denne del.

Sagsøgeren, som har erhvervet en omfattende og varieret erhvervserfaring fra de forskellige fællesskabsinstitutioner, har til støtte for påstanden gjort gældende, at meddelelsen om udvælgelsesprøven er ulovlig og i strid med vedtægtens artikel 27 og principperne om ligebehandling og om forbud mod forskelsbehandling, idet der ikke findes nogen begrundelse for kravet om, at erhvervserfaringen udelukkende skal hidrøre fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og/eller Regionsudvalget og ikke kan hidrøre fra de øvrige fællesskabsinstitutioner.

----

----

Sag anlagt den 28. maj 2004 af Flex Equipos de Descanso SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag T-192/04)

(2004/C 217/43)

Processprog: engelsk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 28. maj 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Flex Equipos de Descanso SA, Madrid (Spanien), ved lawyer R. Ocquet.

Den anden part i sagen for appelkammeret var Legget & Platt, Inc.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

----

(1)  Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95 af 13.12.1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker.

(2)  Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).

----

----

Sag anlagt den 28. maj 2004 af Gul Ahmed Textile Mills Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union

(Sag T-199/04)

(2004/C 217/44)

Processprog: engelsk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 28. maj 2004 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Union af Gul Ahmed Textile Mills Ltd, Landhi, Karachi (Pakistan), ved lawyer L. Ruessmann, og med valgt adresse i Luxembourg.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Sagsøgeren er et pakistansk selskab, der fremstiller sengelinned og eksporterer det til Den Europæiske Union. Selskabets varer er pålagt antidumping told i henhold til den anfægtede forordning. Sagsøgeren har til støtte for sin påstand om annullation af forordningen gjort følgende anbringender gældende:

----

(1)EFT L 66 af 4.3.2004, s. 1.

(2)EFT L 56 af 6.3.1996, s. 1.

----

----

Sag anlagt den 28. maj 2004 af Regionen Autonom delta Sardegna mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-200/04)

(2004/C 217/45)

Processprog: italiensk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 28. maj 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Regione Autonoma della Sardegna ved avvocato Domenico Dodaro.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

I den anfægtede beslutning har Kommissionen fulgt proceduren i artikel 88, stk. 2, EF idet den har erklæret støtte fastsat i henhold til artikel 5 i regionallov nr. 22 vedrørende »støtte til fordel for fåreavlere som følge af kreatursygen kataralsk feber hos får («blue tongue»)« uforenelig med fællesmarkedet. Loven fastsætter en række foranstaltninger til fordel for fåreavlere, som er berørt af sygdommen »blue tongue«.

Regionen har gjort følgende anbringender gældende til støtte for sine påstande:

----

----

Sag anlagt den 7. juni 2004 af Indorata-Servicos e Gestao Lda mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag T-204/04)

(2004/C 217/46)

Processprog: tysk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 7. juni 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Indorata-Servicos e Gestao Lda ved Rechtsanwalt Th. Wallentin.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

----

----

Sag anlagt den 8. juni 2004 af Alessandro Ianniello mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-205/04)

(2004/C 217/47)

Processprog: fransk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 8. juni 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Alessandro Ianniello, Bruxelles, ved avocats Stéphane Rodrigues og Yola Minatchy, og med valgt adresse i Luxembourg.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Dette søgsmål er anlagt til prøvelse af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 18. februar 2004, hvorved sagsøgerens krav om omgørelse af dennes karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. juli 2001 til den 31. december 2002 blev afvist, og hvorved det ikke blev fundet påkrævet at indlede en administrativ undersøgelse vedrørende visse dokumenter fremlagt for Det Paritetiske Bedømmelsesudvalg ved GD RELEX (Generaldirektorater for Eksterne forbindelser).

Sagsøgeren har til støtte for sine påstande gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af en række væsentlige formforskrifter, såsom hans ret til kontradiktion, den administrative myndigheds pligt til uvildighed og forpligtelsen til at begrunde retsakter.

Desuden tilsidesætter den anfægtede afgørelse sagsøgerens ret til beskyttelse af sine personlige oplysninger, omsorgspligten og princippet om god forvaltningsskik.

----

----

Sag anlagt den 7. juni 2004 (indgået pr. fax/e-mail den 2.6.2004) af Fernando Rodrigues Carvalhais mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag T-206/04)

(2004/C 217/48)

Processprog: portugisisk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 7. juni 2004 (indgået pr. fax/e-mail den 2.6.2004) anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Fernando Rodrigues Carvalhais ved advokat Paulo Graça. Den anden part i sagen for appelkammeret var PROFILPAS, SNC (Ufficio Veneto Brevetti).

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

----

----

Sag anlagt den 9. juni 2004 af Gibraltars regering mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-211/04)

(2004/C 217/49)

Processprog: engelsk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 9. juni 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Gibraltars regering ved lawyer M. Llamas, solicitor J. Temple Lang, lawyer A. Petersen, og lawyer K. Nordlander.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Sagsøgeren har anfægtet Kommissionens beslutning af 30. marts 2004 vedrørende den støtteordning, som Det Forenede Kongerige påtænker at gennemføre i forbindelse med »Government of Gibraltar Corporation Tax Reform« (1). Kommissionen fastslog i denne beslutning, at den påtænkte skattereform udgør statsstøtte, som er uforenelig med det fælles marked.

Sagsøgeren har anført, at Kommissionen har fundet, at reformen er regionalt selektiv, idet den giver virksomheder i Gibraltar skattefordele i forhold til virksomheder i Det Forenede Kongerige, samt at reformen er materielt selektiv, idet bestemte forhold udløser skattefordele for visse virksomheder i Gibraltar i forhold til andre virksomheder i Gibraltar.

Til støtte for sine påstande har sagsøgeren for det første gjort gældende, at Kommissionen har gjort sig skyldig i en forkert retsanvendelse og har begået fejl i sin argumentation ved at fastslå, at Gibraltars påtænkte skattereform er regionalt selektiv.

Sagsøgeren har i denne forbindelse anført, at den antagelse, at Gibraltar er en del af Det Forenede Kongerige, er fejlagtig. Dette fremgår ifølge sagsøgeren klart af national forfatningsret, af international offentlig ret og af fællesskabsretten.

Sagsøgeren har endvidere anført, at Kommissionens princip om regional selektivitet ikke kan finde anvendelse på Gibraltar. Sagsøgeren er af den opfattelse, at beslutningen vedrører to skattejurisdiktioner, som er fuldstændigt adskilte og gensidigt udelukker hinanden, således at Gibraltars skattelovgivning ikke kan betragtes som en undtagelse fra skattelovgivningen i Det Forenede Kongerige.

For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har gjort sig skyldig i en forkert retsanvendelse og har begået fejl i sin argumentation ved at fastslå, at skattereformen er materielt selektiv. Sagsøgeren er af den opfattelse, at reformen har generel karakter og er udtryk for, at Gibraltar har foretaget et fornuftigt valg af økonomisk politik.

Sagsøgeren har anført, at bestemmelserne om, at virksomheder, som ikke giver overskud, ikke pålægges skat, samt at virksomhederne ikke skal betale mere end et bestemt maksimumbeløb, alene er fastsat for at undgå overbeskatning og ikke kun finder anvendelse på en bestemt gruppe eller kategori.

Sagsøgeren har endvidere anført, at det er med urette, at Kommissionen vedrørende det forhold, at lønskat og ejendomsskat ikke finder anvendelse for virksomheder, der ikke har erhvervsmæssige bygninger eller ansatte i Gibraltar, har fastslået, at reformen fritager en udenlandsk sektor, og derfor er materielt selektiv. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat væsentlige formforskrifter i denne forbindelse, idet hverken Det Forenede Kongerige eller sagsøgeren fik mulighed for at fremkomme med bemærkninger hertil under den formelle undersøgelse.

Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at reformen ikke kan anses for at være selektiv, idet dens karakter, generelle ordning og væsentligste bestemmelser er tilpasset de særlige forhold, som kendetegner Gibraltars økonomi, navnlig Gibraltars begrænsede størrelse, manglen på arbejdskraft, den fortrinsvis serviceorienterede industri og den forenklede drift af en lille forvaltning.

----

(1)  Statsstøtte C 66/2002 — Gibraltars regerings reform af selskabsbeskatningen

----

----

Sag anlagt den 8. juni 2004 af Royal County of Berkshire Polo Club Ltd mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag T-214/04)

(2004/C 217/50)

Processproget vil blive fastlagt i henhold til procesreglementets artikel 131, stk. 2 — det sprog, stævningen er affattet på: engelsk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 8. juni 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Royal County of Berkshire Polo Club Ltd, Windsor (Det Forenede Kongerige), ved solicitor J.H. Maitland Walker og barrister D. McFarland.

Den anden part i sagen for appelkammeret var Polo/Lauren Company LP.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

----

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).

----

----

Sag anlagt den 9. juni 2004 af Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-215/04)

(2004/C 217/51)

Processprog: engelsk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 9. juni 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland ved M. Bethell, bistået af D. Anderson QC, og barrister H. Davies, og med valgt adresse i Luxembourg.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Sagsøgeren har anfægtet Kommissionens beslutning af 30. marts 2004 vedrørende den støtteordning, som Det Forenede Kongerige påtænker at gennemføre i forbindelse med »Government of Gibraltar Corporation Tax Reform« (1). Kommissionen fastslog i den anfægtede beslutning, at den påtænkte skattereform udgør statsstøtte, som er uforenelig med det fælles marked.

Til støtte for sine påstande har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionens konklusioner vedrørende regional selektivitet er behæftet med materielle fejl for så vidt angår de faktiske omstændigheder og er udtryk for en forkert retsanvendelse.

Sagsøgeren er af den opfattelse, at Gibraltar, som er en koloni, hvis selvstyre Det Forenede Kongerige er forpligtet til at udvikle i henhold til FN-pagten, hverken er en del af Det Forenede Kongerige i henhold til national ret, folkeretten eller fællesskabsretten. Sagsøgeren har endvidere anført, at Gibraltar er adskilt fra Det Forenede Kongerige og hverken modtager støtte eller finansielle midler fra Det Forenede Kongerige. Sagsøgeren har ligeledes anført, at Det Forenede Kongeriges skatteordninger er helt adskilte og uafhængige, og at reformforslagene ikke udgør en skattenedsættelse i forhold til den skatteordning, som finder anvendelse i Det Forenede Kongerige. Kommissionens standpunkt er ifølge sagsøgeren endvidere udtryk for en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, for så vidt som foranstaltninger, som vedtages i en region, der er omfattet af en symmetrisk decentraliseret beskatningsordning, ikke skal behandles som statsstøtte, mens tilsvarende foranstaltninger vedtaget i en region, der er omfattet af en asymmetrisk decentraliseret beskatningsordning, skal betragtes som statsstøtte.

Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionens konklusioner vedrørende materiel selektivitet er udtryk for en forkert retsanvendelse og er mangelfuldt begrundet.

Sagsøgeren har endelig anført, at Kommissionen har tilsidesat sagsøgerens ret til kontradiktion, for så vidt som Kommissionen ikke gjorde opmærksom på visse forhold, som den ville bygge sin beslutning på, i løbet af proceduren i henhold til artikel 88, stk. 2, EF.

----

(1)  Statsstøtte C 66/2002 — Gibraltars regerings reform af selskabsbeskatningen.

----

----

Sag anlagt den 9. juni 2004 af European Environmental Bureau og Stichting Natuur en Milieu mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-236/04)

(2004/C 217/52)

Processprog: engelsk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 9. juni 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af European Environmental Bureau, Bruxelles, Belgien, og Stichting Natuur en Milieu, Utrecht, Nederlandene, ved advokaterne P. van den Biesen og B. Arentz.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

I den anfægtede beslutning besluttede Kommissionen ikke at ændre bilag I til direktiv 91/414 (2) således, at »Atrazine« kunne blive optaget blandt de der anførte aktive stoffer. I henhold til artikel 4 i direktiv 91/414 godkender medlemsstaterne kun plantebeskyttelsesmidler, der indeholder stoffer, som er anført i bilag I. Ved at nægte at optage Atrazine i bilag I besluttede Kommissionen, at plantebeskyttelsesmidler, der indeholder dette stof, ikke længere er tilladt.

Sagsøgerne har ikke anfægtet denne del af beslutningen, men derimod visse overgangsbestemmelser, der indtil den 30. juni 2007 og på vilkår, som sigter mod at minimere risikoen, tillader en vis begrænset anvendelse af produkter, der indeholder Atrazine. I beslutningens betragtninger har Kommissionen begrundet disse overgangsbestemmelser med, at der for tiden mangler effektive alternativer, og i at der er behov for mere tid til at udvikle sådanne.

Til støtte for deres søgsmål har sagsøgerne gjort gældende, at de anfægtede bestemmelser er i strid med direktiv 91/414. I henhold til dette direktivs artikel 8 kan medlemsstaterne fortsat i en periode på 12 år godkende stoffer, som allerede havde været markedsført i 2 år efter meddelelsen af direktivet. Atrizine er et sådant stof. Hvis sådanne stoffer ikke i mellemtiden er blevet optaget i direktiv I, er der imidlertid ikke ifølge sagsøgerne nogen hjemmel i direktiv 91/414 til at tillade den fortsatte brug efter udløbet af overgangsperioden på 12 år. Sagsøgerne har således gjort gældende, at Kommissionen med de anfægtede bestemmelser har skabt et nyt hjemmelsgrundlag for den fortsatte godkendelse af Atrazine, uanset at den ikke i medfør af direktiv 91/414 havde beføjelse til noget sådant.

Sagsøgerne har også gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat direktiv 92/43 (3), idet den anfægtede beslutning ikke indeholder flere begrænsninger i forhold til særlige bevaringsområder, navnlig i forhold til det i artikel 3 i direktiv 92/43 nævnte net, Natura 2000.

----

(1)EUT L 78 af 16.3.2004, s. 53.

(2)  Rådets direktiv 91/414/EØF af 15.7.1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler, EFT L 230 af 19.8.1991, s. 1.

(3)  Rådets direktiv 92/43/EØF af 21.5.1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.

----

----

Sag anlagt den 11. juni 2004 af Den Italienske Republik mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-239/04)

(2004/C 217/53)

Processprog: italiensk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 11. juni 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Den Italienske Republik ved avvocato dello Stato Danilo Del Gaizo.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Denne sag er anlagt til prøvelse af Kommissionens beslutning C(2004)930 endelig udgave af 20. marts 2004 om procedure nr. C62/203 (ex NN 7/2003), som fandt det stridende mod fællesmarkedet, at Italien havde ydet statsstøtte på grundlag af hastetiltag på beskæftigelsesområdet, som Italien gennemførte ved lovdekret af 14. februar 2003, stadfæstet som lov nr. 81 af 17. april 2003. Sagsøgte fandt navnlig, at den pågældende støtteforanstaltning indeholder en økonomisk fordel for køberne af virksomheder i økonomiske vanskeligheder, som er undergivet et konkurssurrogat, med mindst 1 000 ansatte, og som inden den 30. april 2003 havde indgået en kollektiv aftale med Arbejdsministeriet med henblik på godkendelse af overførsel af arbejdstagere samt støtte for virksomheder i økonomiske vanskeligheder, som er undergivet et konkurssurrogat, og som havde mindst 1 000 ansatte og er genstand for overdragelsen.

Til støtte for sagen gør den sagsøgende medlemsstat gældende,

----

(1)EFT L 337 af 13.12.2002, s. 3.

----

----

Sag anlagt den 9. juni 2004 af European Environmental Bureau og Stichting Natuur en Milieu mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-241/04)

(2004/C 217/54)

Processprog: engelsk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 9. juni 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af European Environmental Bureau, Bruxelles, Belgien, og Stichting Natuur en Milieu, Utrecht, Nederlandene, ved advokaterne P. van den Biesen og B. Arentz.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

I den anfægtede beslutning besluttede Kommissionen ikke at ændre bilag I til direktiv 91/414 (2), såleder, at »Simazine« kunne blive optaget blandt de der anførte aktive stoffer. I henhold til artikel 4 i direktiv 91/414 godkender medlemsstaterne kun plantebeskyttelsesmidler, der indeholder stoffer, som er anført i bilag I. Ved at nægte at optage Simazine i bilag I besluttede Kommissionen, at plantebeskyttelsesmidler, der indeholder dette stof, ikke længere er tilladt.

Sagsøgerne har ikke anfægtet denne del af beslutningen, men derimod visse overgangsbestemmelser, der indtil den 30. juni 2007 og på vilkår, som sigter mod at minimere risikoen, tillader en vis begrænset anvendelse af produkter, der indeholder Simazine. I beslutningens betragtninger har Kommissionen begrundet disse overgangsbestemmelser med, at der for tiden mangler effektive alternativer, og i at der er behov for mere tid til at udvikle sådanne.

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne gjort de søgsmålsgrunde og argumenter gældende, som de samme sagsøgere har gjort gældende i sag T-236/04.

----

(1)EUT L 78 af 16.3.2004, s. 50.

(2)  Rådets direktiv 91/414/EØF af 15.7.1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler, EFT L 230 af 19.8.1991, s. 1.

----

----

Sag anlagt den 17. juni 2004 af Elisabeth Saskia Smit mod Europol

(Sag T-244/04)

(2004/C 217/55)

Processprog: nederlandsk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 17. juni 2004 anlagt sag mod Europol af Elisabeth Saskia Smit, Scheveningen (Nederlandene), ved P. de Casparis og M.F. Baltussen.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Sagsøgeren anfægter sagsøgtes afgørelse om ikke at tage hende i betragtning til en række ledige stillinger. Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte har begået et åbenbart fejlskøn.

----

----

Sag anlagt den 17. juni 2004 af Jacques Wunenburger mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-246/04)

(2004/C 217/56)

Processprog: fransk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 17. juni 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Jacques Wunenburger, Zagreb (Kroatien), ved avocat Eric Boigelot.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Sagsøgeren har til støtte for sit sagsanlæg gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af tjenestemandsvedtægtens artikel 25, stk. 2, artikel 26 og 43 samt af de almindelige gennemførelsesbestemmelser vedrørende anvendelsen af den sidstnævnte bestemmelse, som Kommissionen vedtog den 26. april 2002. Han har ligeledes gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet, af princippet om god forvaltningsskik, af ligebehandlingsprincippet, samt at der foreligger et åbenbart fejlskøn.

----

----

Sag anlagt den 17. juni 2004 af Asociación de Exportadores Españoles de Productos Farmacéuticos (»ASEPROFAR«) og Española de Desarrollo e Impulso Farmacéutico, S.A. (»EDIFA«) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-247/04)

(2004/C 217/57)

Processprog: spansk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 17. juni 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Asociación de Exportadores Españoles de Productos Farmacéuticos (»ASEPROFAR«) og Española de Desarrollo e Impulso Farmacéutico, S.A. (»EDIFA«), Madrid, ved advokat Luis Ortiz Blanco.

Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Ved nærværende søgsmål påstås annullation af den beslutning, der er indeholdt i Kommissionens respektive skrivelser af 2. april og 6. og 10. maj 2004, hvorved der blev givet afslag på de klager, der var indgivet af sagsøgerne (P/2002/4609 og 2003/5119) i anledning af vedtagelsen af Real Decreto 725/2003 af 13. juni 2003, der gennemfører visse bestemmelser i artikel 10, stk. 2, i lov 25/1990 om lægemidler.

Ved det nævnte kongelige dekret pålægges det grossistvirksomheder, der forhandler lægemidler, at meddele sundhedsmyndighederne, hvilke mængder lægemidler der er leveret til apotekerne eller til andre grossistvirksomheder. Disse oplysninger videregives derefter til medicinalvirksomhederne af de nævnte offentlige myndigheder. Sagsøgerne finder, at medicinalvirksomhederne dermed bliver i stand til at vedtage foranstaltninger til effektiv hindring af de udførsler til andre EF-lande, der foretages af de eksporterende grossistvirksomheder, idet de får kendskab til de grossistvirksomheder, der eksporterer lægemidler, til de eksporterede lægemidler og til de mængder, som virksomhederne eksporterer.

Det er derfor sagsøgernes opfattelse, at det nævnte kongelige dekret er i strid med EF-traktatens artikel 29 eller med traktatens artikel 10, sammenholdt med artikel 29.

----

----

Sag anlagt den 21. juni 2004 af Scania AB (Publ) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-248/04)

(2004/C 217/58)

Processprog: engelsk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 21. juni 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Scania AB (Publ), Södertälje (Sverige), ved lawyers D. Arts og F. Herbert, og med valgt adresse i Luxembourg.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Sagsøgeren har anført, at Kommissionens godkendelse af fusionen mellem Volvo og Renault Vehicules Industriels (1) var betinget af, at Volvo frasolgte sine aktier i Scania (»Scania-tilsagnet«). I den anfægtede beslutning accepterede Kommissionen Volvos forslag til vilkårene for frasalget, i henhold til hvilke Volvo skulle overdrage selskabets tilbageværende Scania-aktier til et datterselskab, Ainax. Sagsøgeren har ligeledes anført, at aktierne i Ainax skulle udloddes som dividende til Volvos aktionærer.

Efter sagsøgerens opfattelse tilsidesætter den anfægtede beslutning Scania-tilsagnet som fastsat i Kommissionens beslutning af 1. september 2000, samt artikel 6, stk. 1, litra c), og artikel 6, stk. 2, i forordning nr. 4064/89 (2).

Sagsøgeren har anført, at stiftelsen af selskabet Ainax som mellemled tjener til bevarelse af den aktiepost, som for nuværende kontrolleres af Volvo, snarere end til fordeling af denne blandt Volvos aktionærer. Sagsøgeren har desuden anført, at Renault gennem sin ejerandel af Volvo på ca. 20 % kontrollerer ca. 20 % af Ainax, som for sit vedkommende kontrollerer ca. 25 % af Scania. Sagsøgeren har på denne baggrund gjort gældende, at den valgte frasalgsmetode giver Renault, og indirekte Volvo, en væsentlig indflydelse på sagsøgeren og et særligt insiderkendskab til selskabets forretningshemmeligheder. Sagsøgeren er derfor ikke i stand til at udgøre et uafhængigt alternativ til Volvo-Renault V.I.-koncernen.

----

(1)  Kommissionens beslutning af 1. september 2000 om en fusions forenelighed med det fælles marked (sag nr. IV/M.1980 — 3* VOLVO/RENAULT V.I.), Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 (EFT C 301, s. 23).

(2)  Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (EFT L 257, s.13).

----

----

Sag anlagt den 21. juni 2004 af Philippe Combescot mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-249/04)

(2004/C 217/59)

Processprog: italiensk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 21. juni 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Philippe Combescot ved avvocati Alberto Maritati og Viola Messa, og med valgt adresse i Luxembourg.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Sagsøgeren i den foreliggende sag gør gældende, at han i den periode, hvor han gjorde tjeneste som konsulent ved Kommissionens delegation i Guatemala fra hans umiddelbart hierarkisk overordnedes side, var udsat for trusler, krænkelser samt personlige og faglige ydmygelser. Der er kort sagt tale om en række diskriminerende handlinger, der har skadet hans tjenstlige virksomhed og medført alvorlige konsekvenser for hans helbredstilstand.

Afvisningen af at yde omsorg i medfør af tjenestemandsvedtægtens artikel 24 må således anses for at være retligt ubegrundet. Derudover må også bedømmelsesrapporten for den omhandlede periode anses for at være ugyldig.

----

----

Sag anlagt den 21. juni 2004 af Philippe Combescot mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-250/04)

(2004/C 217/60)

Processprog: italiensk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 21. juni 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Philippe Combescot ved avvocati Alberto Maritati og Viola Messa, og med valgt adresse i Luxembourg.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Sagsøgeren i denne sag anfægter sagsøgtes afgørelse om ikke at efterkomme hans ansøgning til den ledige stilling som chef for Kommissionens delegation i Columbia.

Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren gjort gældende:

----

----

Sag anlagt den 22. juni 2004 af Den Hellenske Republik mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-251/04)

(2004/C 217/61)

Processprog: græsk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 22. juni 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Den Hellenske Republik ved Vasileos Kontolaimos og Yoannis Chalkias.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Kommissionen har ved den anfægtede beslutning ved fastsættelsen af udgifterne som omhandlet af forordning (EF) nr. 729/70 fra EF-finansiering udelukket visse udgifter, som Den Hellenske Republik har afholdt i sektoren for frugt og grønsager og i sektoren for offentlige lagre, hvilket har til følge, at disse udgifter ikke er blevet anerkendt som fællesskabsudgifter, og derfor pålægges Den Hellenske Republik.

Bl.a. blev de udgifter udelukket, som vedrører de offentlige lagre af ris for regnskabsårene 1999-2001. Kommissionen har som begrundelse for denne manglende anerkendelse heraf henvist til den for sene levering til intervention for så vidt angår en del af rislageret. Den Hellenske Republik har til støtte for sit søgsmål for så vidt angår disse udgifter anført, at der foreligger en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet derved, at Kommissionen ikke har anerkendt, at der forelå tilfælde af force majeure på grund af lastbilchaufførernes strejke. Den Hellenske Republik har desuden anført, at der foreligger en tilsidesættelse af beskyttelsen af den berettigede forventning, idet Kommissionens tjenestegrene ikke rettidigt har taget stilling til Den Hellenske Republiks underretning om dens hensigt om at foretage en senere levering til intervention på grund af force majeure. Den Hellenske Republik har desuden anført, at beslutningen er ufuldstændigt begrundet, idet der er sket tilsidesættelse af retningslinjerne VI-56/97, som bestemmer, at der kan foretages faste korrektioner, når den reelle størrelse af de retsstridige betalinger ikke kan fastsættes.

En anden del af de udgifter, som er blevet udelukket fra finansiering, vedrører en korrektion for ikke at have betalt minimumspriserne til ferskenproducenterne. Den Hellenske Republik har vedrørende dette spørgsmål i den anfægtede beslutning erkendt, at der blev foretaget direkte betalinger til producentsammenslutningerne og ikke til bearbejdningsindustrien, men har herved anført, at der forelå et udsædvanligt tilfælde, som efter dens opfattelse retfærdiggjorde denne transaktion, der må anses for at være forenelig med fællesmarkedets fælles landbrugspolitik og den fælles markedsordning, og har desuden understreget, at den ikke medførte noget tab. Den Hellenske Republik har desuden anført, at størrelsen af den foretagne korrektion er fejlagtigt beregnet.

For så vidt angår korrektionen på 2 % vedrørende aktionsplanen om støtte til de socialt dårligst stillede personer har Den Hellenske Republik anført, at der er foretaget en fejlagtig fortolkning af artikel 1, 2 og 9 i forordning 3149/92 (1), og en fejlagtig vurdering af de faktiske omstændigheder samt anført, at der foreligger en begrundelsesmangel.

For så vidt angår korrektionen vedrørende den treårige plan i sektoren for frugt og grønsager har Den Hellenske Republik anført, at der er foretaget en fejlagtig fortolkning af artikel 2 i forordning 3816/92 (2), samt en fejlvurdering af sagens faktiske omstændigheder, navnlig derved, at der skulle være betalt for det, som allerede var opnået i denne treårige periode og ikke det, der fungerede, ligesom de omstruktureringsforanstaltninger, der skete 6 måneder efter udløbet af den treårige periode også blev betalt i første halvdel af året 2000.

Den Hellenske Republik har endelig fremført en generel grund til beslutningens annullation, som vedrører alle sektorer i den anfægtede beslutning, idet den har hævdet, at Kommissionen på daværende tidspunkt ikke var beføjet til at foretage korrektioner for de pågældende perioder, hvilket fremgår af artikel 7, stk. 4, i forordning nr. 1258/99 (3) sammenholdt med artikel 8 i forordning nr. 1663/95 (4), hvorefter den meddelelse, der er fastsat i artikel 8 i forordning nr. 1663/95 skal indeholde en vurdering af de udgifter, som foreslås korrigeret, for at der kan foretages en beregning vedrørende de forudgående 24 måneder med henblik på de påtænkte korrektioner.

----

(1)  Kommissionens forordning (EØF) nr. 3149/92 af 29.10.1992 om gennemførelsesbestemmelser for levering af levnedsmidler fra interventionslagre til de socialt dårligst stillede personer i Fællesskabet (EFT L 313 af 30.10.1992, s. 50).

(2)  Rådets forordning (EØF) nr. 3816/92 af 28.12.1992 om afskaffelse i sektoren for frugt og grønsager af udligningsmekanismen i samhandelen mellem Spanien og de øvrige medlemsstater og af dermed forbundne foranstaltninger (EFT L 387 af 31.12.1992, s. 10).

(3)  Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999 af 17.5.1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EFT L 160 af 26.6.1999, s. 103).

(4)  Kommissionens forordning (EF) nr. 1663/95 af 7.7.1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 729/70, for så vidt angår proceduren for regnskabsafslutning for EUGFL, Garantisektionen (EFT L 158 af 8.7.1995, s. 6).

----

----

Sag anlagt den 18. juni 2004 af Caviar Anzali mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag T-252/04)

(2004/C 217/62)

Processprog: fransk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 18. juni 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af selskabet Caviar Anzali, Colombes (Frankrig), ved avocat Jean-François Jésus.

Den anden part i sagen for Andet Appelkammer var Novomarket SA.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

----

----

Sag anlagt den 28. juni 2004 af Mundipharma AG mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag T-256/04)

(2004/C 217/63)

Processproget vil blive fastlagt i henhold til procesreglementets artikel 131, stk. 2 — det sprog, stævningen er affattet på: tysk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 28. juni 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Mundipharma AG, Basel (Schweiz), ved advokat F. Nielsen. Den anden part i sagen for appelkammeret var Altana Pharma AG, Konstanz (Tyskland).

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

----

----

Sag anlagt den 23. juni 2004 af C.E.S.T.A.S. (Centro di Educazione Sanitaria e Tecnologie Appropriate Sanitarie) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-260/04)

(2004/C 217/64)

Processprog: italiensk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 23. juni 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af C.E.S.T.A.S. (Centro di Educazione Sanitaria e Tecnologie Appropriate Sanitarie) ved avvocati Nicoletta Amadei og Charles Turk.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Sagen er anlagt med påstand om annullation af Kommissionens (Delegation i Guinea) beslutning af 21. april 2004, hvorved sagsøgeren, en NGO, der har arbejdet i Guinea siden 1987, blev anmodet om at tilbagebetale et beløb på 959 543 835 Guinea Franc (svarende til 397 126,02 EUR) for ikke-støtteberettigede udgifter afholdt i forbindelse med projekter, som den var ansvarlig for.

Sagsøgeren har gjort følgende gældende til støtte for påstanden:

Sagsøgeren har i denne forbindelse særligt understreget, at undersøgelsen af sagsøgerens påståede fejl udelukkende er blevet foretaget af en ekstern part, Ernst & Young, som ikke er en egentlig tredjepart i forhold til hovedparterne, men tværtimod er et organ, der er betalt af den guineanske regering, og som derfor ikke kan betragtes som upartisk.

----

(1)EFT L 145 af 31.5.2001, s. 43.

----

----

Sag anlagt den 1. juli 2004 af Kongeriget Spanien mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber

(Sag T-266/04)

(2004/C 217/65)

Processprog: spansk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 1. juli 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Kongeriget Spanien ved advokat Fernando Díez Moreno, som befuldmægtiget, og med valgt adresse på Den Spanske Ambassade i Luxembourg, Boulevard Emmanuel Servais, nr. 4-6

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

Den anfægtede afgørelse omfatter i relation til den sagsøgende medlemsstat fire udelukkelser: a) udligningstilskud til tilbagekøb af friske frugter og grøntsager fra markedet, b) støtte til forarbejdning af citroner, c) levering af levnedsmidler fra interventionslagre med henblik på uddeling til de socialt dårligst stillede, og d) markafgrøder og dyrepræmier. Nærværende stævning vedrører kun udelukkelsen af udligningstilskud til tilbagekøb af friske frugter og grøntsager fra markedet (5 253 601 EUR som følge af en angivelig mangelfuld kontrol i Murcia og Valencia) og udelukkelsen inden for sektoren for markafgrøder og dyrepræmier, bortset fra beløbet for produktionsåret 2000/2001 i La Rioja inden for sektoren for markafgrøder, for så vidt som det beløb, der anses for at være udelukket fra fællesskabsfinansiering inden for denne sektor, udgør 1 659 053 EUR.

Til støtte for sine påstande har Spanien fremført følgende anbringender:

----

----

Sag anlagt den 28. juni 2004 af Spa Monopole, Compagnie fermière de Spa mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag T-268/04)

(2004/C 217/66)

Processprog: fransk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 28. juni 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Spa Monopole, Compagnie fermière de Spa, Spa (Belgien), ved avocats Emmanuel Cornu, Eric De Gryse og Donatienne Moreau.

Den anden part i sagen for appelkammeret var Cottee Dairy Products Pty Limited.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

----

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).

----

----

Sag anlagt den 29. juni 2004 af IDOM SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)

(Sag T-269/04)

(2004/C 217/67)

Processprog: spansk

Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 29. juni 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af IDOM SA, Bilbao (Spanien), ved advokat Tatiana Villate Consonni, Madrid.

Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:

----

----

Slettelse af sag T-304/99 (1)

(2004/C 217/68)

(Processprog: nederlandsk)

Ved kendelse af 10. juni 2004 har formanden for Anden Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans besluttet, at sag T-304/99, Oliehandel Kuster B.V., støttet af Kongeriget Nederlandene, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.

----

(1)  EFT C 63 af 4.3.2000.

----

----

Slettelse af sag T-69/02 (1)

(2004/C 217/69)

(Processprog: spansk)

Ved kendelse af 7. juni 2004 har formanden for Første Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans besluttet, at sag T-69/02, Organización de Productores de Tunidos Congelados (OPTUC) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.

----

(1)  EFT C 118 af 18.5.2002.

----

----

Slettelse af sag T-249/03 (1)

(2004/C 217/70)

(Processprog: fransk)

Ved kendelse af 11. juni 2004 har formanden for Første Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans besluttet, at sag T-249/03, Y mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.

----

(1)  EFT C 213 af 6.9.2003.

----

III Oplysninger

----

(2004/C 217/71)

Domstolens seneste offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende

EUT C 201 af 7.8.2004

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 190 af 24.7.2004

EUT C 179 af 10.7.2004

EUT C 168 af 26.6.2004

EUT C 156 af 12.6.2004

EUT C 146 af 29.5.2004

EUT C 106 af 30.4.2004

Teksterne er tilgængelige i:

----