# Euroopa Liidu C 54/2011

| | ISSN 1725-5171
  doi:10.3000/17255171.C_2011.054.est |
| --- | --- |
| Euroopa Liidu
  Teataja | C 54 |
| | |
| Eestikeelne väljaanne | Teave ja teatised | 54. köide19. veebruar 2011 |

ISSN 1725-5171

doi:10.3000/17255171.C_2011.054.est

Euroopa Liidu

Teataja

C 54

Eestikeelne väljaanne

Teave ja teatised

54. köide19. veebruar 2011

---

| Teatis nr | Sisukord | Lehekülg |
| --- | --- | --- |
| | I   Resolutsioonid, soovitused ja arvamused |
| | ARVAMUSED |
| | Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee |
| | Täiskogu 467. istungjärk 8. ja 9. detsembril 2010 |
| 2011/C 054/01 | Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Energiastrateegia aastateks 2011–2020 | 1 |
| 2011/C 054/02 | Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Kandidaatriik Island (ettevalmistav arvamus) | 8 |
| 2011/C 054/03 | Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: nõukogu määrus konkurentsivõimetute söekaevanduste sulgemise soodustamiseks antava riigiabi kohta (omaalgatuslik arvamus) | 15 |
| 2011/C 054/04 | Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal ELi põllumajandus- ja toiduainesektori varustuskindlus (omaalgatuslik arvamus) | 20 |
| 2011/C 054/05 | Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal ELi ja Venemaa suhted (omaalgatuslik arvamus) | 24 |

Teatis nr

Sisukord

Lehekülg

I   Resolutsioonid, soovitused ja arvamused

ARVAMUSED

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee

Täiskogu 467. istungjärk 8. ja 9. detsembril 2010

2011/C 054/01

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Energiastrateegia aastateks 2011–2020

1

2011/C 054/02

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Kandidaatriik Island (ettevalmistav arvamus)

8

2011/C 054/03

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: nõukogu määrus konkurentsivõimetute söekaevanduste sulgemise soodustamiseks antava riigiabi kohta (omaalgatuslik arvamus)

15

2011/C 054/04

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal ELi põllumajandus- ja toiduainesektori varustuskindlus (omaalgatuslik arvamus)

20

2011/C 054/05

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal ELi ja Venemaa suhted (omaalgatuslik arvamus)

24

| | III   Ettevalmistavad aktid |
| --- | --- |
| | Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee |
| | Täiskogu 467. istungjärk 8 ja 9. detsembril 2010 |
| 2011/C 054/06 | Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv mõõtühikuid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohtaKOM(2010) 507 lõplik – 2010/0260 (COD) | 31 |
| 2011/C 054/07 | Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv mootorsõidukite lubatud mürataset ja heitgaasisüsteemi käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohtaKOM(2010) 508 lõplik – 2010/0261 (COD) | 32 |
| 2011/C 054/08 | Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv kitsarööpmeliste põllu- ja metsamajanduslike ratastraktorite tagaossa paigaldatavate ümbermineku kaitsekonstruktsioonide kohtaKOM(2010) 510 lõplik – 2010/0264 (COD) | 33 |
| 2011/C 054/09 | Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv toidupartiide tähistamise ja märgistamise kohtaKOM(2010) 506 lõplik – 2010/0259 (COD) | 34 |
| 2011/C 054/10 | Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 460/2004 (millega luuakse Euroopa Võrgu- ja Infoturbeamet) seoses selle kestusegaKOM(2010) 520 lõplik – 2010/0274 (COD) | 35 |
| 2011/C 054/11 | Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus, mis käsitleb Galileo programmil põhineva satelliitraadionavigatsioonisüsteemi kaudu pakutava avalikule reguleeritud teenusele juurdepääsu võimaldamise kordaKOM(2010) 550 lõplik – 2010/0282 (COD) | 36 |
| 2011/C 054/12 | Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1060/2009 reitinguagentuuride kohtaKOM(2010) 289 lõplik -2010/0160 (COD) | 37 |
| 2011/C 054/13 | Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr .../... põllu- ja metsatöömasinate tunnustamise kohtaKOM(2010) 395 lõplik – 2010/0212 (COD) | 42 |
| 2011/C 054/14 | Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, börsiväliste tuletisinstrumentide, kesksete vastaspoolte ja kauplemisteabehoidlate kohtaKOM(2010) 484 lõplik - 2010/0250 (COD) | 44 |
| 2011/C 054/15 | Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavetKOM(2010) 392 lõplik - 2010/0215 (COD) | 48 |
| 2011/C 054/16 | Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse direktiivi 2001/18/EÜ seoses liikmesriikide võimalusega piirata või keelata oma territooriumil GMOde kasvatamistKOM(2010) 375 lõplik – 2010/0208 (COD) | 51 |
| 2011/C 054/17 | Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele Euroopa digitaalne tegevuskavaKOM(2010) 245 lõplik | 58 |

III   Ettevalmistavad aktid

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee

Täiskogu 467. istungjärk 8 ja 9. detsembril 2010

2011/C 054/06

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv mõõtühikuid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohtaKOM(2010) 507 lõplik – 2010/0260 (COD)

KOM(2010) 507 lõplik – 2010/0260 (COD)

31

2011/C 054/07

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv mootorsõidukite lubatud mürataset ja heitgaasisüsteemi käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohtaKOM(2010) 508 lõplik – 2010/0261 (COD)

KOM(2010) 508 lõplik – 2010/0261 (COD)

32

2011/C 054/08

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv kitsarööpmeliste põllu- ja metsamajanduslike ratastraktorite tagaossa paigaldatavate ümbermineku kaitsekonstruktsioonide kohtaKOM(2010) 510 lõplik – 2010/0264 (COD)

KOM(2010) 510 lõplik – 2010/0264 (COD)

33

2011/C 054/09

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv toidupartiide tähistamise ja märgistamise kohtaKOM(2010) 506 lõplik – 2010/0259 (COD)

KOM(2010) 506 lõplik – 2010/0259 (COD)

34

2011/C 054/10

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 460/2004 (millega luuakse Euroopa Võrgu- ja Infoturbeamet) seoses selle kestusegaKOM(2010) 520 lõplik – 2010/0274 (COD)

KOM(2010) 520 lõplik – 2010/0274 (COD)

35

2011/C 054/11

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus, mis käsitleb Galileo programmil põhineva satelliitraadionavigatsioonisüsteemi kaudu pakutava avalikule reguleeritud teenusele juurdepääsu võimaldamise kordaKOM(2010) 550 lõplik – 2010/0282 (COD)

KOM(2010) 550 lõplik – 2010/0282 (COD)

36

2011/C 054/12

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1060/2009 reitinguagentuuride kohtaKOM(2010) 289 lõplik -2010/0160 (COD)

KOM(2010) 289 lõplik -2010/0160 (COD)

37

2011/C 054/13

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr .../... põllu- ja metsatöömasinate tunnustamise kohtaKOM(2010) 395 lõplik – 2010/0212 (COD)

KOM(2010) 395 lõplik – 2010/0212 (COD)

42

2011/C 054/14

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, börsiväliste tuletisinstrumentide, kesksete vastaspoolte ja kauplemisteabehoidlate kohtaKOM(2010) 484 lõplik - 2010/0250 (COD)

KOM(2010) 484 lõplik - 2010/0250 (COD)

44

2011/C 054/15

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavetKOM(2010) 392 lõplik - 2010/0215 (COD)

KOM(2010) 392 lõplik - 2010/0215 (COD)

48

2011/C 054/16

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse direktiivi 2001/18/EÜ seoses liikmesriikide võimalusega piirata või keelata oma territooriumil GMOde kasvatamistKOM(2010) 375 lõplik – 2010/0208 (COD)

KOM(2010) 375 lõplik – 2010/0208 (COD)

51

2011/C 054/17

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele Euroopa digitaalne tegevuskavaKOM(2010) 245 lõplik

KOM(2010) 245 lõplik

58

| ET | |
| --- | --- |

ET

---

I Resolutsioonid, soovitused ja arvamused

ARVAMUSED

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee

Täiskogu 467. istungjärk 8. ja 9. detsembril 2010

| 19.2.2011 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 54/1 |
| --- | --- | --- | --- |

19.2.2011

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 54/1

---

Täiskogu 467. ISTUNGJÄRK 8. JA 9. DETSEMBRIL 2010

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Energiastrateegia aastateks 2011–2020”

(ettevalmistav arvamus)

(2011/C 54/01)

Raportöör: Bernardo HERNÁNDEZ BATALLER

12. mail 2010 otsustas Euroopa Komisjon vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 304 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Energiastrateegia aastateks 2011–2020”

(ettevalmistav arvamus).

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav transpordi, energeetika, infrastruktuuri ja infoühiskonna sektsioon võttis arvamuse vastu 16. novembril 2010.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 467. istungjärgul 8.–9. detsembril 2010 (9. detsembri istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 138, vastu hääletas 40, erapooletuks jäi 21 liiget.

1.   Sissejuhatav ülevaade

1.1   Euroopa Komisjonil on kavas võtta vastu energiastrateegia aastateks 2011–2020 ja tegevuskava vähese CO2-heitega energiasüsteemi loomiseks 2050. aastaks. Ta palus Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteel koostada oma panusena neil kahel teemal ettevalmistavad arvamused.

1.2   Komitee peab kahe kõnealuse teema üheaegset käsitlemist kiiduväärseks. Investeeringud energiasektorisse on pikaajalised, mistõttu on väga oluline, et järgmise kümne aasta strateegias peetaks silmas pikema aja, 2050. aasta eesmärke.

1.3   Euroopa Komisjon on konsulteerimise lähtepunktina avaldanud ülevaatliku dokumendi „Uue Euroopa energiastrateegia (2011–2020) väljatöötamine”. Käesoleva arvamuse esimeses osas esitatakse kokkuvõte komitee seisukohtadest ja soovitustest. Teises osas tutvustatakse mõningaid üldisi teemasid, mida tuleks strateegias käsitleda. Kolmandas osas kommenteeritakse komisjoni ülevaatlikus dokumendis tõstatatud konkreetseid küsimusi.

1.4   Viimased 200 aastat on kogu maailm toetunud energia- ja transpordivaldkonnas peamiselt fossiilkütustele. Seni on meie käsutuses olnud rikkalikud ja odavalt kättesaadavad fossiilkütuste varud, tänu millele on arenenud riigid saanud tõsta märkimisväärselt oma tootlikkust ja elatustaset.

1.5   Enamik eksperte on aga ühel meelel selles, et järgmise 40 aasta jooksul nafta- ja maagaasivarud vähenevad ning allesjäänud maavarade osas tekib suur konkurents ja nende hinnad tõusevad. Süsi jääb tõenäoliselt üsna kättesaadavaks ja selle varude tõsise kahanemise oht ei tundu eelseisva sajandi jooksul eriti suur. Samal ajal on aga kogu maailmas vaja hädasti vähendada fossiilkütuste põlemisest tekkivat CO2-heidet, et hoida ära hukatuslikke kliimamuutusi, ning see puudutab nii sütt kui ka naftat ja maagaasi.

1.6   Seepärast tuleb 2050. aastaks muuta energiatootmise aluseid ja energiakasutust. Edendada tuleb mitmesuguste alternatiivsete energiaallikate võimalikult kiiret kasutuselevõttu. Fossiilkütuste jätkuval kasutamisel tuleb koguda juba heiteallikas säilitamiseks või taaskasutuseks enamik CO2-heitest, et vältida selle jõudmist õhku. Samuti tuleb kõigis sektorites hakata energiat senisega võrreldes märgatavalt tõhusamalt kasutama.

1.7   Eelkirjeldatud muudatuste tulemuslik haldamine on üks suuremaid ühiskonna ja valitsuste ees seisvaid ülesandeid 21. sajandil. Selleks on vaja uut lähenemisviisi energia ja energiateenuste hinna kindlaksmääramisele, tagamaks eelkõige seda, et fossiilkütuste kasutajad maksavad kinni tekitatud CO2-heitest tulenevad kulud. Teha tuleb mahukaid investeeringuid uude tehnoloogiasse, luua uusi partnerlusi tööstuse ja valitsuste vahel vajaliku infrastruktuuri rajamiseks ning muuta avalikkuse suhtumist energiatarbimisse ja selle maksumusse.

1.8   Riigid peavad tegema vajalike muudatuste elluviimiseks tihedat koostööd. Samal ajal on konkurents kogu üleminekuprotsessi ajal äärmiselt terav. Ägedalt tuleb konkureerida allesolevate nafta- ja maagaasivarude pärast, kuid lisaks kerkivad esile uued konkurentsivaldkonnad alternatiivsete energiaallikate ning energiatõhusate toodete ja teenuste väljatöötamisel. Juba varakult oma energiatõhusust ja alternatiivsete energiaallikate kasutamist edukalt suurendanud riigid ja piirkonnad parandavad seeläbi oma konkurentsivõimet. Seevastu need, kelle areng on sihipäratu ja kes vajalikke muudatusi edasi lükkavad, jäävad konkurentsis üha nõrgenevale positsioonile.

1.9   Euroopa ja Euroopa Liit on selles arengus praegu kriitilises järgus. Neil on kaalukad põhjused muutuste elluviimiseks, sest nad sõltuvad suuresti nafta ja maagaasi välisimpordist ning on tundlikud igasuguste nendega varustatuses esilekerkivate piirangute suhtes. Samuti on nad olnud esirinnas üldsuse ja poliitikute tähelepanu juhtimisel kliimamuutuste ohule ning tegutsenud eestvedajana mõne vajaliku alternatiivse energiaallika ja teatud võtmesektorite energiatõhususe suurendamise meetmete arendamisel.

1.10   Euroopa ei saa endale lubada loorberitele puhkama jäämist. Üleminekuprotsess ei ole veel saanud sisse piisavat hoogu, et oma jõul edasi liikuda, ning seda võivad kergesti olulisel määral ohustada praegused majandusraskused ja neist tulenev keskendumine lühiajalistele eesmärkidele. Samal ajal koguvad teised piirkonnad ja riigid, nagu Hiina ja USA, hoogu kiireks tegutsemiseks. Eelkõige just Hiinast võib tõenäoliselt saada alternatiivsete energiaallikate arendamisel väga tugev konkurent.

1.11   Euroopa jaoks on äärmiselt oluline lisada uut hoogu energiavaldkonna ümberkorraldamisele. Euroopa Liidu uue energiastrateegiaga võiks luua ja peakski loodama raamistik selleni jõudmiseks. Selles tuleks määratleda eesmärgid ja sihid ning visandada nende saavutamiseks vajalikud meetmed ja struktuurid. Strateegia vastuvõtmist nõukogus ja institutsioonides tuleb kasutada selleks, et sõnastada ühine poliitiline, äriline ja ühiskondlik tahe saavutada vajalikud muutused. See on võimalus, mida ei tohi kasutamata jätta ega raisku minna lasta.

2.   Strateegia põhielemendid

2.1   Uus Euroopa energiastrateegia aastateks 2011–2020 peab tuginema vähemalt kolmele nurgakivile: energiavarustuse kindlus, vähese CO2-heitega majandus ja energiaalane konkurentsivõime. Komitee toetab tehtud jõupingutusi, mille eesmärk on soodustada üleminekut vähese CO2-heitega majandusele ja parandada energiavarustuse kindlust, kuid peab kahetsusväärseks, et komisjon pööras 2010. aasta mais välja antud ülevaatlikus dokumendis „Euroopa uue energiastrateegia (2011–2020) väljatöötamine” nii vähe tähelepanu energia konkurentsivõime küsimusele. Keskpikas perspektiivis peaks vähese CO2-heitega majanduse saavutamine muutma iseenesest Euroopa konkurentsivõimelisemaks, aga kui viivitamata ei võeta asjakohaseid meetmeid, siis lühiajalises perspektiivis on kõikide energiapoliitikameetmete kogukulude tõttu olemas tõeline süsinikdioksiidi lekke või töökohtade kaotamise oht.

2.2   Komitee arvates võib strateegia põhielemendid koondada järgmiste alateemade alla:

| — | majanduslike signaalide õige tõlgendamine; |
| --- | --- |

—

majanduslike signaalide õige tõlgendamine;

| — | õige tehnoloogia valik; |
| --- | --- |

—

õige tehnoloogia valik;

| — | rahastuse tagamine; |
| --- | --- |

—

rahastuse tagamine;

| — | õigete institutsioonide ja struktuuride (nii era- kui ka avalike) olemasolu tagamine; |
| --- | --- |

—

õigete institutsioonide ja struktuuride (nii era- kui ka avalike) olemasolu tagamine;

| — | tarbijate ja üldsuse kaasatuse tagamine; |
| --- | --- |

—

tarbijate ja üldsuse kaasatuse tagamine;

| — | Euroopas kõnealuseid ümberkorraldusi soodustava ühenduse ja partnerluste loomine ning eesmärkides, edasiliikumise kiiruses, konkreetsetes sihtides ja tähtaegades ühise kokkuleppe saavutamine. |
| --- | --- |

—

Euroopas kõnealuseid ümberkorraldusi soodustava ühenduse ja partnerluste loomine ning eesmärkides, edasiliikumise kiiruses, konkreetsetes sihtides ja tähtaegades ühise kokkuleppe saavutamine.

2.3   Majanduslikud signaalid. Majandusteadlaste seisukohast on energiasektoris vajalike ümberkorralduste käivitamise ainus ja kõige olulisem vahend õige energiahinna kehtestamine, kus võetakse arvesse ka energia tootmise ja tarbimise väliskulud. Eriti just energia tootjad ja tarbijad peaksid maksma kinni kõik tekitatud CO2-heitest tulenevad kulud.

2.4   Praegu ollakse kogu maailmas sellest veel väga kaugel. Energia tootjad ja kasutajad ei maksa kaugeltki mitte kinni kõiki tekitatavast CO2-st tulenevaid kulusid ning mõnes riigis makstakse koguni sobimatuid toetusi süsinikupõhise energia hinna alandamiseks ning nõudluse ja seega ka kõnealuse energia tootmise soodustamiseks. Edaspidises poliitikas tuleks püüelda selle poole, et fossiilkütuste põletamisest tekkinud CO2-heited kajastuksid täielikult söe hinnas. Võimalikud toetused tuleks palju hoolikamalt kaaludes suunata

| — | uuele tehnoloogiale keskenduva teadus- ja arendustegevuse edendamisele; |
| --- | --- |

—

uuele tehnoloogiale keskenduva teadus- ja arendustegevuse edendamisele;

| — | uute ja kujunevate vähe CO2-heidet tekitavate tehnoloogialahenduste kasutuselevõtu toetamisele piiratud aja jooksul, kuni nad suudavad turul oma jõul püsima jääda; |
| --- | --- |

—

uute ja kujunevate vähe CO2-heidet tekitavate tehnoloogialahenduste kasutuselevõtu toetamisele piiratud aja jooksul, kuni nad suudavad turul oma jõul püsima jääda;

| — | energiatõhususe suurendamise meetmete ja viiside rakendamise soodustamisele; |
| --- | --- |

—

energiatõhususe suurendamise meetmete ja viiside rakendamise soodustamisele;

| — | vaesematele või ebakindlamas olukorras olevatele leibkondadele vajalike energiateenuste tagamisele. |
| --- | --- |

—

vaesematele või ebakindlamas olukorras olevatele leibkondadele vajalike energiateenuste tagamisele.

2.5   Euroopa on paremate hinnakujundusstruktuuride suunas liikumisel teinud mõningaid edusamme, kuid praegune süsteem, kus on segiläbi eri riikide mitmesugused kütusemaksud, mõned veel säilinud tootmistoetused, puudulik ja heitlik heitkogustega kauplemise süsteem jne, ei anna kaugeltki mitte stabiilseid ja järjekindlaid hinnasignaale, mida energia tarnijad ja tarbijad vajavad, et nad julgeksid teha tarvilikke suur- ja väikeinvesteeringuid. Uues energiastrateegias tuleks kehtestada selged eesmärgid ja sihid, et

| — | kaotada sobimatud toetused nii tootmisele kui ka tarbimisele kogu energiasektoris ja sellega seotud valdkondades; |
| --- | --- |

—

kaotada sobimatud toetused nii tootmisele kui ka tarbimisele kogu energiasektoris ja sellega seotud valdkondades;

| — | ühtlustada rohkem kõigi kasvuhoonegaase tekitavate kütuste, protsesside ja toodete maksustamist; |
| --- | --- |

—

ühtlustada rohkem kõigi kasvuhoonegaase tekitavate kütuste, protsesside ja toodete maksustamist;

| — | kehtestada CO2-heitele sobiv hind kõigis sektorites kas heitkogustega kauplemise süsteemi laiendamise ja selle lünkade kõrvaldamise või muude maksumeetmete teel; |
| --- | --- |

—

kehtestada CO2-heitele sobiv hind kõigis sektorites kas heitkogustega kauplemise süsteemi laiendamise ja selle lünkade kõrvaldamise või muude maksumeetmete teel;

| — | suunata võimalikud allesjäävad toetused eelnimetatud konkreetsetele eesmärkidele. |
| --- | --- |

—

suunata võimalikud allesjäävad toetused eelnimetatud konkreetsetele eesmärkidele.

2.6   Energia hind jääb tõenäoliselt varasemast kõrgemaks (ja mõnel Euroopale energia tarnijal võivad aeg-ajalt tekkida varustamisraskused). Energiat tuleb kasutada võimalikult tõhusalt, et hoida energia kogutarbimist ja uute vajalike investeeringute mahtu parajal tasemel. Suurimad jõupingutused tuleb suunata kõigi sektorite energiatõhususe edendamisele.

2.7   Õigete hindade kujundamine on oluline, kuid komitee arvates üksnes sellest kindlasti ei piisa, et pöörata areng jäädavalt vähese CO2-heitega majanduse suunas. Lisaks on vaja palju muid meetmeid ja algatusi, eriti just algusjärgus, kuni turg ise suudab hakata peamiseks edasiviivaks jõuks.

2.8   Õige tehnoloogia. Jätkuvalt tuleb rohkem pingutada alternatiivsete energiaallikate, sealhulgas mitmesuguste taastuvate energiaallikate arendamise ja kasutuselevõtu nimel. Kui nende alternatiivide väljaarendamisega jõutakse lõpule, peaksid nad olema turul igati konkurentsivõimelised ega vaja enam spetsiaalset toetust peale nende kasuks toimiva hinnaerinevuse, mis tuleneb sobivast söehinnast. Kuni 2020. aastani on aga paljud sellised tehnoloogiarakendused alles arendamisjärgus ning vajavad tõenäoliselt rahastamist teadus- ja arendustegevuse programmide kaudu, soodustariife või muid investeerimisstiimuleid ning toetust infrastruktuuri sobivale arendamisele.

2.9   Paljusid alternatiivseid energiaallikaid saab ilmselt kõige tõhusamalt kasutada elektrienergia tootmisel. Optimeerimaks selliste energiaallikate osakaalu ja kasutamaks maksimaalselt ära olemasolevat elektritootmisvõimsust, tuleb elektrivõrku märkimisväärselt tõhustada ja laiendada nii kohalikul, riikide kui ka Euroopa tasandil ning muuta see n-ö arukaks, et see suudaks koondada paljud erinevad ja eri ulatusega energiaallikad ning tulla toime muutuva nõudlusega.

2.10   Varumise ja säilitamise võimsusel (koos tervikliku võrguga) on edaspidi veelgi olulisem osa, sest selle abil peab olema võimalik tulla toime taastuvatest energiaallikatest, nagu tuulest ja päikesest saadava ebaühtlase energiavooga ja kõikuva nõudlusega. Seejuures võiksid üha olulisemal kohal olla hüdroelektrijaamad, biomassil põhinevad elektrijaamad, gaasihoidlad ja ehk ka ulatuslikud energia salvestamise võimalused, samuti veel allesolevatel fossiilkütustel (eelkõige maagaasil) põhinevad elektrijaamad, mis on varustatud CO2-heite kogumise mehhanismiga.

2.11   Mõned analüütikud on arvamusel, et uues, vähese CO2-heitega majanduses peavad olema tähtsal kohal uue põlvkonna tuumaelektrijaamad, ning nii mõnigi riik nii Euroopas kui ka mujal on astunud samme olemasolevate tuumaelektrijaamade eluea pikendamiseks ja kavandab ka uute rajamist. Enamik komitee liikmeid jagab seisukohta, et tuumaenergia peab etendama rolli Euroopa liikumisel vähese CO2-heitega majanduse poole. Tavapärase tuumaenergia tootmisel kasutatav tehnoloogia on nüüdseks hästi välja arendatud ning komitee arvates tuleb kõigi uute tuumaelektrijaamade puhul katta ilma otseste ja varjatud toetuste abita kõik selle tegevusega seotud majandus- ja kindlustuskulud ning võimalikud tuumajäätmete ladustamise ja kõrvaldamise kulud.

2.12   Süsi jääb kahtlemata veel mitmeks aastakümneks oluliseks energiaallikaks – eriti just elektri tootmisel. Et vähendada selle CO2-heidet, tuleb aktiivselt arendada ja kasutusele võtta CO2-heite kogumise ja säilitamise võimalusi ning seada tähtajad nende kasutuselevõtuks kõigis söeküttel töötavates elektrijaamades.

2.13   Energiatõhusust ja CO2-heite vähendamist tuleb jõulisemalt edendada kõigis sektoreis, eriti transpordis, elamumajanduses, ehituses, elektritootmises ja energiamahukates tööstusharudes.

2.14   Rahastuse tagamine. Energiasektori ümberkorraldamine vajab järgmisel 20 aastal mahukaid investeeringuid (tõenäoliselt kolm-neli korda suuremaid kui praegu). Selle saavutamiseks on vaja ambitsioonikat Euroopa strateegiat, milles seataks selged eesmärgid ning loodaks sobiv usaldusväärne ja sidus reguleeriv raamistik koos stiimulite ja muude toetustega asjaomastele tööstusharudele, et aidata neil järjekindlalt liikuda eesmärkide suunas.

2.15   Õiged struktuurid ja institutsioonid. Kõnealuseks ümberkorralduseks tuleb samuti oluliselt tugevdada institutsioone, et kavandada ja suunata arengut ning edendada samal ajal jätkuvalt dünaamilist ja konkurentsivõimelist turgu vajalike investeeringute tegemiseks. Energiatarne kavandamine, võrgu haldamine ning energiaturu ja selle tariifisüsteemi reguleerimine tuleb läbi vaadata ning need peavad olema terviklikud või kooskõlastatud Euroopa tasandil, et tagada nende vastavus ajavahemiku 2011–2020 energiastrateegia eesmärkidele.

2.16   Nõutavad muudatused vajavad kiireid ja olulisi ümberkorraldusi Euroopa majanduse tootmis- ja tarbimismustrites. Mis puudutab tootmist, siis peaks tänu taastuvate energiaallikate ning energiatõhusate toodete ja teenuste arendamisele tekkima energiavaldkonnas palju uusi ettevõtteid ja töökohti, samal ajal energiasektori vanemates osades paljud senised kaovad. Kõnealuse ümberkorralduse ladusaks läbiviimiseks on vaja ulatuslikku teavitus-, koolitus- ja ümberõppeprogrammi.

2.17   Energiasektori ümberkorraldamiseks vajalike uute tehnoloogiarakenduste ja lahenduste jaoks on olemas rahvusvaheline turg, mis kasvab kiiresti. Euroopa peab laiendama oma teadus- ja arendustegevust ning innustama oma tööstusharusid ja ettevõtteid asuma sel dünaamilisel ja konkurentsivõimelisel turul juhtpositsioonile.

2.18   Tarbijate, VKEde ja üldsuse kaasamine. Nõudluse osas tuleb peamine rõhk panna äri- ja eratarbijate harimisele ning innustamisele, et ka nemad saaksid osaleda edaspidi vajalikus arukas tarbimises. Nii äri- kui ka eratarbijad vajavad asjakohast teavet selle kohta, kuidas nad saavad energiat tõhusamalt kasutada ja aidata kaasa taastuvate energiaallikate kasutamisele üleminekule. Sageli vajavad nad ka stiimuleid energiatõhususe meetmete iseseisvaks rakendamiseks või taastuvate energiaallikate kasutuselevõtuks.

2.19   Energia hind jääb tõenäoliselt varasemast kõrgemaks, mistõttu tuleb hoolikalt hinnata selle mõju vaesematele leibkondadele ja ebakindlamas olukorras olevatele inimestele ning kujundada poliitikameetmed sellest lähtudes. Sellistele leibkondadele tuleb energiatõhususe meetmete võtmisel esmajärjekorras abi võimaldada – nii seepärast, et neil endil ei pruugi selliste meetmete jaoks raha olla, kui ka seetõttu, et kõrgem energia hind mõjutab neid rängemini kui paremas majanduslikus olukorras olijaid.

2.20   Muutusi soosiv ühendus Euroopas. Et viia läbi vajalikud ulatuslikud ja kiired ümberkorraldused, peavad nii Euroopa Liit kui ka liikmesriigid jagama oma pädevusi ning tegutsema üheskoos ühtse energiaturu vajaliku tehnilise ja majandusliku integratsiooni saavutamiseks ning kaasama selle nimel tehtavasse töösse ka asjaomased tööstusharud. ELi strateegia eest tuleks võtta ühine vastutus ja seda tuleks üheskoos ellu viia.

2.21   Eesmärgid. Muutustega sammu pidamiseks peab komitee mõistlikuks kehtestada strateegias ümberkorralduse teatud etappide lõpetamiseks omavahel seotud ja kooskõlas olevad tähtajad. Iga eesmärgi puhul tuleks siis kehtestada asjaomased rakendusmeetmed ja investeerimiskavad, mis töötatakse välja koos tööstuse ja teiste sidusrühmadega. Näiteks võiks

| — | kehtestada lisaks taastuvate energiaallikate jaoks juba seatud 2020. aasta eesmärkidele veel eesmärgid 2030., 2040. ja 2050. aastaks; |
| --- | --- |

—

kehtestada lisaks taastuvate energiaallikate jaoks juba seatud 2020. aasta eesmärkidele veel eesmärgid 2030., 2040. ja 2050. aastaks;

| — | nõuda siis, kui CO2 kogumise ja säilitamise tehnika või tehnoloogia on ennast fossiilkütustel põhinevates elektrijaamades tõestanud, nende kasutamist kõigis uutes sellist tüüpi elektrijaamades algusest peale ning kehtestada ajakava kõnealuse tehnoloogia kasutuselevõtuks ka kõigis olemasolevates elektrijaamades; |
| --- | --- |

—

nõuda siis, kui CO2 kogumise ja säilitamise tehnika või tehnoloogia on ennast fossiilkütustel põhinevates elektrijaamades tõestanud, nende kasutamist kõigis uutes sellist tüüpi elektrijaamades algusest peale ning kehtestada ajakava kõnealuse tehnoloogia kasutuselevõtuks ka kõigis olemasolevates elektrijaamades;

| — | kehtestada tähtaeg, mille möödudes peavad kõik uued elamud ja hooned vastama vähese CO2-heitega ehitise nõuetele ning järk-järgult tuleb selliselt ümber ehitada ka olemasolevaid hooneid; |
| --- | --- |

—

kehtestada tähtaeg, mille möödudes peavad kõik uued elamud ja hooned vastama vähese CO2-heitega ehitise nõuetele ning järk-järgult tuleb selliselt ümber ehitada ka olemasolevaid hooneid;

| — | kehtestada tähtaeg, mille jooksul tuleks aegamööda suurendada elektrisõidukite osakaalu; |
| --- | --- |

—

kehtestada tähtaeg, mille jooksul tuleks aegamööda suurendada elektrisõidukite osakaalu;

| — | kehtestada esialgsed eesmärgid fossiilkütustel põhineva kütte täielikuks kaotamiseks kodumajapidamiste kütte- ja köögisüsteemidest. |
| --- | --- |

—

kehtestada esialgsed eesmärgid fossiilkütustel põhineva kütte täielikuks kaotamiseks kodumajapidamiste kütte- ja köögisüsteemidest.

2.22   Kõik need eraldiseisvad eesmärgid ja meetmed tuleb koondada kõikehõlmavasse kasvuhoonegaaside vähendamise strateegiasse ja viia vastavusse eesmärgiga vähendada 2020. aastaks kasvuhoonegaase 20 % (või 30 %) võrra.

3.   Komisjoni konsultatsioonidokumendis nimetatud uue energiastrateegia prioriteetsed valdkonnad

3.1   Kaasaegsed seotud energiavõrgud. Komitee jagab komisjoni seisukohta, et kõige tähtsam on arendada Euroopa jaoks välja kindlam, vastupidavam, arukam ja terviklik infrastruktuur. Et taastuvate energiaallikate kasutamine oleks võimalikult tõhus, tuleks eelistada igat liiki taastuva energiaallika kasutamist just seal, kus selle tulemuslikkus on optimaalne (tuuleenergia kõige tuulisemates kohtades ja päikseenergia kõige päikselisemates kohtades), ning viia seal saadav energia tõhusalt toimiva võrgustiku kaudu soovitud kohtadesse. Euroopa tasandil sellise optimaalse tulemuseni jõudmiseks on vaja käsitleda kogu Euroopa elektritootmissüsteemi tervikuna. Luua tuleb ühtne Euroopa võrk ja ühisprojektid ning struktuurid nende kavandamiseks ja juhtimiseks. Kõnealust võrku peab olema võimalik kõigil tasandeil arukalt juhtida ja töös hoida, et pakkumine ja nõudlus oleksid maksimaalselt vastavuses. Lisaks muudele eesmärkidele peab võrk suutma vastu võtta kaugematest energiaallikatest saadava energia (nt avamere tuuleenergia ja kõrbes kogutava päikseenergia); samuti tuleb optimeerida vahelduv- ja alalisvoolu kasutust võrgu eri osades, et vähendada energiakadu võrgus tervikuna.

3.2   Komisjon ja liikmesriigid peavad tegema üksteise ja kõigi Euroopa põhivõrguettevõtjate võrgustikega (ENTSOd) tihedamat koostööd, et luua tervikliku võrgu arendamise ja juhtimise kavandamiseks kooskõlastatud struktuur, arvestades seejuures selle rajamise ja toimimise tehnilisi ja finantsaspekte.

3.3   Komitee jagab komisjoni seisukohta, et oluline on võtta kõigil tarbimistasandeil, sh kodumajapidamistes, kasutusele nn arukad mõõdikud. Tarbijad vajavad kütusetarnijate ja riigiorganite märkimisväärset abi, et õppida mõistma arukatest mõõdikutest saadavat teavet ning teada konkreetseid võimalusi, kuidas seda teavet oma energiatarbimise optimeerimiseks kasutada.

Edu saavutamine vähest CO2-heidet tekitavale energiasüsteemile üleminekul. EL on juba võtnud endale kohustuse vähendada 2020. aastaks CO2-heidet 20 % või 30 % võrra siis, kui teisedki riigid võtavad samalaadsed kohustused. Need eesmärgid on oluliseks juhtivaks suunanäitajaks mitmele muule poliitikameetmele ja nende toel uutesse energiasüsteemidesse tehtavatele investeeringutele. Komitee arvates oleks hea, kui EL otsustaks Saksamaa, Prantsusmaa ja Ühendkuningriigi keskkonnaministrite ettepanekut järgides muuta 2020. aastaks seatud CO2-heite vähendamise eesmärgi ambitsioonikamaks ja püüelda 20 %-lise vähendamise asemel hoopis 30 % eesmärgi poole, kui majanduslikud ja sotsiaalsed tingimused seda ilma konkurentsivõimet kahandamata vähegi võimaldavad ning kui selle saavutamiseks võetakse asjaomaseid meetmeid ja tehakse vajalikke investeeringuid.

3.4.1   Euroopa Liit on juba heas seisus 2020. aastaks CO2-heite 20 %-lise vähendamise eesmärgi saavutamise teel (2009. aastal jõuti juba 17 %-lise vähendamiseni) ja ta võiks saada kasu kõrgema eesmärgi seadmisest, et kiirendada energiavaldkonna ümberkorraldamist, muuta heitkogustega kauplemise turu toimimine tõhusamaks ning parandada Euroopa konkurentsivõimet pikas perspektiivis. Kuid poliitilistel kaalutlustel ja lühikeses perspektiivis Euroopa tööstuse (eelkõige energiamahukate sektorite) kaitsmise huvides oleks selgelt kergem liikuda varase 30 %-lise vähendamise poole, kui ka teised tööstusriigid teeksid võrreldavaid kärpeid ning enamarenenumad arenguriigid nõustuksid andma ülemaailmsetesse jõupingutustesse oma panuse. See tähendaks, et kõik suuremad riigid jagaksid võrdsemalt investeerimiskulusid ja energiavaldkonna ümberkorraldamise haldamisest tulenevat hinnakoormust ning et minimeeritaks süsinikdioksiidi leke.

3.4.2   Kuni praeguseni on EL püüdnud asetada läbirääkimiste lauale võimaluse jõuda 2020. aastaks 30 %-lise vähendamiseni, et veenda teisi riike võtma võrreldavaid kohustusi. Aga see ei ole ei Kopenhaagenis ega järgnevatel kohtumistel osutunud tulemuslikuks taktikaks. Samal ajal on aja möödudes läinud kaduma võimalus kasutada ulatuslikumat 2020. aasta eesmärki energiavaldkonna ümberkorraldamise kiirendamise vahendina Euroopas endas.

3.4.3   Kuna endiselt puudub kõikehõlmav üldine kokkulepe kliimamuutuste osas, siis peaks EL kaaluma varajast 25 %-list vähendamist 2020. aastaks ehk madalaimat eesmärki, mille valitsustevaheline kliimamuutuste rühm soovitas kõnealuseks aastaks arenenud riikide jaoks. See tagaks ka mõningad eelised, mida pakub võimalikult kiiresti ulatuslikumate eesmärkide seadmine, säilitades samas läbirääkimistel eelise täiendava 5 %-lise osas, mida teistele riikidele pakkuda, et julgustada neid kahe järgneva aasta jooksul rohkem ära tegema.

3.5   Juba varakult selle nimel tegutsedes jõutaks heitkogustega kauplemise süsteemis karmimate piirmääradeni ja seega CO2-heite tulemuslikuma hinnani. Komitee on seisukohal, et eelnimetatud süsteemi abil arvestatavate tulemusteni jõudmiseks tuleb kehtestada vähemalt 30 euro suurune miinimumhind ning tagada sobivate investeeringute toel CO2-heite ulatuslikum vähendamine pigem Euroopa Liidu enda sees kui eksportida heitkogused puhta arengu mehhanismi kaudu teistesse maailmajagudesse. Isegi kui eelnimetatud sihid saavutatakse, ei tohi komitee arvates panna üksnes heitkogustega kauplemise süsteemile liiga suuri ootusi. Pealegi võib süsteemi märkimisväärne tugevdamine osutuda ELis poliitiliselt ja konkurentsikaalutlustel vastuvõetamatuks, kui ülejäänud maailmas ikka veel võrdväärseid meetmeid ei võeta. Energiavaldkonna vajaliku hooga ümberkorraldamiseks tuleb kõikehõlmava strateegia raames võtta palju erinevaid poliitikameetmeid, mis on suunatud käesolevas arvamuses nimetatud eesmärkidele ning mida oleks ehk vaja tulevases strateegias rohkem rõhutada, kui praeguse kauplemissüsteemi toimimisel esinevad puudused jäävad püsima.

3.6   EL on juba teinud arvestatavaid edusamme hoonetele, sõidukitele ning paljudele kaupadele ja teenustele energiatõhususe miinimumstandardite kehtestamisel, kuid nende määrade ulatuslikumaks kehtestamiseks ja karmistamiseks on ikka veel palju teha. Veelgi rohkem on vaja ära teha selleks, et tagada kõnealuste standardite rakendamine ja nende järgmine. Komisjon peab suurendama survet liikmesriikidele, et nad töötaksid välja sobivad energiatõhususe tegevuskavad ja poliitikameetmed.

3.7   Juhtpositsioon tehnoloogilise innovatsiooni valdkonnas. Tehnoloogiline innovatsioon on energiasektoris otsustava tähtsusega uute toodete ja teenuste arendamisel ning nende hindade mõistlikumale tasemele alandamisel. Euroopal on oht jääda kõnealuses valdkonnas maha teistest peamistest maailmatasandi konkurentidest, mistõttu tuleb parandada nii erasektori kui ka avaliku sektori teadus- ja arendustegevuse taset uutes kesksetes tehnoloogiavaldkondades. Euroopa tasandil tuleks esimesel võimalusel viia ellu Euroopa energiatehnoloogia strateegiline kava (SET-kava).

3.8   Energiaküsimust tuleks kõigis asjaomastes ELi programmides, sh eelkõige struktuurifondides, rohkem tähtsustada. Ka liikmesriigid peavad asetama energiavaldkonna oma investeerimiskavades olulisemale kohale ning seda eriti just energiatõhususe ja taastuvate energiaallikate arendamise aspektist. EL ja liikmesriigid peavad lisaks tagama selle, et energiavarustuse ja -tarne ning energiatõhususega seotud toodete ja teenuste valdkonnas tegutsevate eraettevõtjate jaoks on olemas sobiv stabiilne reguleerimisraamistik ja stiimulid, mille abil nad saavad neile jõupingutustele kaasa aidata.

3.9   Ka komitee leiab, et kohalikel ja piirkondlikel omavalitsustel on eriliselt oluline roll oma haldusalal energiatõhususe suurendamisel ning taastuvate energiaallikate arendamise kavade kooskõlastamisel. Komitee soovitab Euroopal toetada linnapeade pakti suurepäraseid algatusi energiavaldkonnas ning otsida võimalusi selle algatuse tugevdamiseks ja ulatuse laiendamiseks.

3.10   Tugev ja koordineeritud energiaalane välispoliitika. Komitee jagab seisukohta, et kooskõlastatum kolmandaid riike hõlmav energiapoliitika tooks Euroopa Liidule kasu. Oma poliitika kooskõlastatusest hoolimata jääb Euroopa aga rahvusvahelisel tasandil nõrgale positsioonile, kui ta sõltub jätkuvalt väga suures ulatuses fossiilkütuste impordist mujalt maailmast, eriti veel kui need kütused tulevad mõnelt üksikult põhieksportijalt. Mida kiiremini EL suurendab oma energiatõhusust, vähendab kogutarbimist ja sõltuvust fossiilkütuste välisimpordist, seda kindlamaks muutub ta positsioon.

3.11   ELi kodanike kaitse. Komitee on komisjoniga ühel meelel selles, et eriliselt tähtsale kohale tuleks seada meetmed, millega luuakse kõigile Euroopa energiaettevõtjatele ühtsed tingimused, ning klientide jaoks läbipaistvuse edendamine kõigis pakutavate energiateenustega seotud aspektides. Nii äri- kui ka eratarbijad peavad õppima pöörama senisest palju enam tähelepanu oma energiatarbimisele ja võimalustele kasutada energiat vähem, aga see-eest tõhusamalt.

3.12   Energiatooted ja -teenused muutuvad tõenäoliselt üsna palju kallimaks, mis ajendab eelkirjeldatud suunas liikuma ka majanduslikel kaalutlustel. Tarbijad aga ootavad õigustatult, et neil aidataks soovitud eesmärkide poole liikuda ka muude vahendite kui hinnatõusu abil. Andmed toodete ja teenuste energiakulu tausta kohta peavad olema palju laiemalt kättesaadavad, samuti tuleb levitada teavet olemasolevate valikuvõimaluste ja muudatuste tegemiseks pakutava abi kohta (nt võimalus parandada elamute ja muude hoonete energiatõhusust, teha keskkonnasõbralikumaid valikuid transpordi kasutamisel, sisseostudel, puhkusi kavandades jne).

Brüssel, 9. detsember 2010

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president

Staffan NILSSON

---

LISA

Järgmine sektsiooni arvamuses sisalduv tekst asendati täiskogu vastuvõetud muudatusettepanekuga, ent kogus üle veerandi häältest.

Punkt 3.4

„
  Edu saavutamine vähest CO2-heidet tekitavale energiasüsteemile üleminekul. EL on juba võtnud endale kohustuse vähendada 2020. aastaks CO2-heidet 20 % või 30 % võrra siis, kui teisedki riigid võtavad samalaadsed kohustused. Need eesmärgid on oluliseks juhtivaks suunanäitajaks mitmele muule poliitikameetmele ja nende toel uutesse energiasüsteemidesse tehtavatele investeeringutele. Komitee arvates oleks hea, kui EL otsustaks Saksamaa, Prantsusmaa ja Ühendkuningriigi keskkonnaministrite ettepanekut järgides muuta 2020. aastaks seatud CO2-heite vähendamise eesmärgi ambitsioonikamaks ja püüelda 20 %-lise vähendamise asemel hoopis 30 % eesmärgi poole, kui majanduslikud ja sotsiaalsed tingimused seda ilma konkurentsivõimet kahandamata vähegi võimaldavad ning kui selle saavutamiseks võetakse asjaomaseid meetmeid ja tehakse vajalikke investeeringuid. ”

| Hääletuse tulemus: | 88 poolt 82 vastu ja 26 erapooletut |
| --- | --- |

Hääletuse tulemus:

Hääletuse tulemus:

88 poolt 82 vastu ja 26 erapooletut

---

| 19.2.2011 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 54/8 |
| --- | --- | --- | --- |

19.2.2011

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 54/8

---

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Kandidaatriik Island”

(ettevalmistav arvamus)

(2011/C 54/02)

Raportöör: Liina CARR

28. aprillil 2010 saadetud kirjas esitasid Euroopa Komisjoni asepresident Maroš Šefčovič ja ELi laienemisprotsessi eest vastutav Euroopa Komisjoni liige Štefan Füle vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 304 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele taotluse koostada ettevalmistav arvamus järgmises küsimuses:

„Kandidaatriik Island”

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav välissuhete sektsioon võttis arvamuse vastu 27. oktoobril 2010.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 467. istungjärgul 8.–9. detsembril 2010 (9. detsembri istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 170, vastu hääletas 1, erapooletuid ei olnud.

1.   Järeldused ja soovitused

1.1   Septembris 2010 Islandil toimunud avalik arutelu andis kinnitust sellele, et avaliku arvamuse toetus Islandi ELiga ühinemise taotlemisele on praegu visalt tõusmas. Kui ühinemine ise jääb ikka veel vaieldavaks teemaks, näib toetus ühinemisläbirääkimistele olevat hiljuti tõusnud: 64 % eelistavad jätkata ELiga ühinemise protsessi, selle asemel et ühinemistaotlusest loobuda. Seega on toetus ühinemisprotsessile oluliselt suurem võrreldes eelmiste küsitlustega.

1.2   Komitee leiab, et ELi suhtes positiivselt meelestatud organisatsioonidel oleks aeg aktiivsemalt ühineda avaliku aruteluga, et demonstreerida, millist kasu võib Islandi ELiga ühinemine tuua nii Islandile kui ka Euroopa Liidule. Komitee saaks võtta juhtrolli ja korraldada üritusi, milles keskendutakse eelkõige „eri elualade” organisatsioonide rollile.

1.3   Komitee toetab tugevalt Islandi ühinemist ELiga ja rõhutab Islandi kodanikuühiskonna esindajate ühinemisläbirääkimistel osalemise tähtsust. Sotsiaalpartneritel on traditsiooniliselt olnud Islandi poliitikaelus oluline roll ja neil on juba olemas sidemed komitee ja Euroopa katusorganisatsioonidega.

1.4   Samuti rõhutab komitee vajadust, et lisaks sotsiaalpartneritele osaleks kodanikuühiskond laiemalt erinevate huvirühmade kaudu. Tuleb tagada, et ühinemisprotsessi käigus toimuks lisaks traditsioonilisemale sotsiaaldialoogile ka kodanikuühiskonna dialoog.

1.5   Komitee soovitab luua võimalikult kiiresti ühine nõuandekomitee Islandi jaoks, sarnaselt sellega, kuidas on toimitud muude kanditaatriikide puhul. Komitee leiab, et see on kasulik mehhanism arvamuste- ja teabevahetuseks Islandi ja ELi liikmesriikide kodanikuühiskondade vahel, ühiste soovituste ja arvamuste esitamiseks läbirääkivatele pooltele ning eelkõige III rühma organisatsioonide rolli tugevdamiseks ühinemisläbirääkimiste käigus.

1.6   Tänu kõrgele poliitilisele ja majanduslikule arengutasemele ning Euroopa Majanduspiirkonnas (EMP) osalemisele on Island üldiselt hästi ette valmistatud ELi liikmesriigi kohustuste täitmiseks (hoolimata Islandi majanduse kokkuvarisemisest hiljutises kriisis), eriti Euroopa Majanduspiirkonna lepinguga reguleeritud valdkondades. Komitee leiab samuti, et ELi liikmesriigina aitaks Island kaasa mitmete ELi poliitikavaldkondade arengule, eriti mis puudutab säästvat kalandust, taastuvenergiat ja arktilist mõõdet. Hetkel ei kuulu Island ELi otsusepädevatesse institutsioonidesse.

1.7   Ehkki Island on juba rakendanud märkimisväärse osa ELi õigustikust, esineb mõnes eriti tähtsas valdkonnas, peamiselt kalanduses ja põllumajanduses, endiselt probleeme. Komitee rõhutab, et neis valdkondades tegutsevatel kodanikuühiskonna rühmadel peab ühinemisprotsessis olema oluline roll. Samuti on ühinemisläbirääkimistesse vaja kaasata teisi asjaomaseid rühmi, et aidata Islandi valitsusel täita oma ülesannet pidada läbirääkimisi riigi ühinemiseks ELiga.

1.8   Mõned mõjuvõimsad kodanikuühiskonna organisatsioonid on juba deklareerinud oma vastuseisu Islandi ühinemisele ELiga. Sellises olukorras on eriti tähtis, et ühinemise suhtes positiivselt meelestatud organisatsioonid alustaksid lähitulevikus avalikku arutelu selle üle, millist kasu tooks Islandi ühinemine Islandile ja Euroopa Liidule. Komitee usub, et laiem arutelu riigi ja ELi tasandil oleks kasulik, aitaks organisatsioonidel ja avalikkusel kujundada arvamusi demokraatlikul teel, pidades silmas konsensuslikku lähenemisviisi ELi tasandil.

1.9   Islandi avalikkuse negatiivne arvamus ELiga ühinemise suhtes on osaliselt tekkinud lahendamata Icesave’i küsimuse tõttu. Seetõttu on veelgi tähtsam kaasata kodanikuühiskond konstruktiivsesse dialoogi ELiga ühinemise teemal. Komitee rõhutab, et Icesave’i küsimus tuleks lahendada väljaspool ühinemisläbirääkimisi ja sellest ei tohi saada Islandi ühinemise protsessi takistus.

2.   Praegune olukord

2.1   Island taotles ELiga ühinemist 2009. aasta juulis ja 24. veebruaril 2010 avaldas komisjon Islandi ühinemist toetava arvamuse. 17. juunil 2010 otsustas Euroopa Ülemkogu alustada ühinemisläbirääkimisi ja kutsus nõukogu üles võtma vastu läbirääkimiste üldise raamistiku. Euroopa Parlament kiitis kõnealuse otsuse heaks 28. juunil 2010. Valitsustevahelise konverentsi esimene koosolek toimus 27. juulil 2010.

2.2   Euroopa Majanduspiirkonna lepingu ja Schengeniga ühinemise lepingu kaudu on Island juba rakendanud suure osa ELi õigustikust. See lihtsustab sõelumisprotsessi ja järgnevaid peatükkide haaval toimuvaid läbirääkimisi. Siiski on mõnes eriti tähtsas valdkonnas, näiteks põllumajanduses, kalanduses ja rahapoliitikas, endiselt probleeme. Sõelumisprotsess on alanud ja jõuab kava kohaselt lõpule 2011. aasta juunis.

2.3   Island vastab täielikult ELiga ühinemise poliitilistele kriteeriumitele, mille sätestas Kopenhaageni Euroopa Ülemkogu 1993. aastal. Riigis on hästi arenenud, tugevate institutsioonidega esindusdemokraatia, ulatuslik põhi- ja inimõiguste kaitse süsteem ning austatakse õigusriigi põhimõtet.

2.4   Riigi avalik haldus on üldiselt tõhus ja poliitilisest sekkumisest vaba. Hiljutise finantskriisiga on siiski kaasnenud ka poliitiline segadus ja on tekkinud vajadus haldusreformi järele. Komisjoni arvamuse kohaselt on finantskriis tõstatanud küsimusi võimalike huvide konfliktide kohta, mis on seotud poliitikute ja ettevõtjate vaheliste sidemetega, ning väga tõenäoliselt on vaja veel reforme. Avaliku halduse reform on juba käivitatud ja selle käigus on tegeldud mõne mureküsimusega, millele komisjon tähelepanu juhtis.

2.5   Majanduskriisi ränkadest tagajärgedest hoolimata on Islandil toimiv turumajandus, mis tuleb hästi toime ELi konkurentsi surve ja turujõududega. Kriisiga võitlemiseks on Islandi valitsus rakendanud rangeid karmistamismeetmeid, pakkunud välja majanduse mitmekesistamise poliitika ja loodab, et positiivne majanduskasv taastub 2010. aasta lõpuks. Praeguse valitsuse peamine eesmärk on riigi eelarve 2013. aastaks uuesti tasakaalu saada, luues samal ajal töökohti ja edendades innovatsiooni, et taastada Islandi konkurentsivõime aastaks 2020.

2.6   Üldiselt peetakse Islandit iseenesestmõistetavaks liikmekandidaadiks. Islandil on kõrgelt arenenud demokraatlik kultuur ning õigusnormid on suures osas ELi õigustikuga kooskõlas ning Islandil oleks võimalik lõpetada ühinemisläbirääkimised suhteliselt kiiresti tingimusel, et riik viib ühinemise ajaks oma õigusaktid täielikult ELi õigustikuga kooskõlla. Kui läbirääkimisprotsess on edukas ja islandlased oma riigi ühinemise rahvahääletusel heaks kiidavad, siis saab Islandist kõige väiksema elanike arvuga – ainult 317 000 – liikmesriik.

2.7   Pärast Islandi ühinemistaotlust loodi erinevates valdkondades läbirääkimisteks kümme läbirääkimisrühma. Sotsiaalpartnerid ja teised tähtsamad organisatsioonid on hästi esindatud ja neil on kohad olulistes rühmades. Ehkki läbirääkimiste eest vastutavad ametnikud, on enim mõjutatud rühmade esindajad kutsutud võtma osa läbirääkimisrühmade ettevalmistavast tööst ja protsessis otse osalema.

2.8   Islandi valitsus on järginud põhimõtet, et kodanikuühiskonna esindajad kaasatakse täielikult ühinemisprotsessi. Kui Islandi parlamendi väliskomisjon koostas arvamust ELiga ühinemise kohta, siis kutsuti kodanikuühiskonna organisatsioone, üksikisikuid ja institutsioone üles esitama märkusi, mida ka arvesse võeti. Väliskomisjoni järeldustes märgiti, et tuleks luua laiapõhjaline nõuandefoorum, kus arutada küsimusi, mis seostuvad ELi, ühinemisläbirääkimiste seisu ja Islandi läbirääkimiste olukorraga konkreetsetes valdkondades.

2.9   Vaatamata neile positiivsetele signaalidele kodanikuühiskonna kaasatuse kohta ühinemisläbirääkimistesse, on Islandi usaldusväärsus kannatanud mõnede ELi liikmesriikide silmis panganduskriisi ja Icesave'i vaidluse tõttu. Islandlaste suhtumine ELi on muutlik. 2010. aasta juulis korraldatud arvamusküsitlus näitas, et 60 % toetab ühinemistaotluse tagasivõtmist, kuid septembri lõpus tõi teine, ajalehe Fréttablaðið läbiviidud küsitlus ilmsiks, et 64 % soovib läbirääkimiste jätkamist, nii et selle küsimuse võib panna hääletamiseks referendumile. Isegi kui on liiga vara öelda, kas islandlaste suhtumine Euroopa Liitu on muutunud, siis on kindel, et valitseb suur nõudlus ELi ja ELiga ühinemist puudutava faktilise teabe järele. Järjest suurem näib olevat soov EList ja ühinemisprotsessist rohkem teada saada, et toetuda edasistes otsustes kindlatele teadmistele, mitte müütidele ja kartustele.

3.   Suhted Euroopa Liiduga

3.1   Islandil on Euroopa Liiduga tihedad sidemed 1994. aastal jõustunud Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) lepingu kaudu. Euroopa Majanduspiirkonna leping näeb ette kolme EFTA riigi osalemise ELi siseturul. Pärast Islandi taotlust ELiga ühinemiseks asutas EL Islandil esinduse. Varem teenindas Islandit Oslo esindus.

3.2   EMP leping on põhjustanud ELi õigustiku ulatusliku ülevõtmise Islandi riiklikku õigussüsteemi. Island on vastu võtnud enamiku nelja põhivabadust käsitlevatest sätetest. EMP lepingust, mis mõne arvates võib-olla eeldab teatavat osaliste õigustega ELi liikmelisust, on jäänud puutumata väga vähesed sisepoliitika valdkonnad. 2009. aasta juuliks oli siseriiklikusse õigusesse üle võetud siseturgu käsitlevate õigusaktide osakaal võrdne ELi liikmesriikide vastava keskmise näitajaga.

3.3   EMP leping ei reguleeri vabaduse, turvalisuse ja õiguse valdkonda, kuid Schengeniga ühinemise lepingu kaudu on Island osalenud ka selles poliitikavaldkonnas. Kui ELi kuuluvad Põhjamaad esitasid Schengeniga ühinemise taotluse, siis tegid nad seda tingimusel, et leitakse lahendus Põhjamaade passiliidu säilitamiseks Islandi ja Norraga. Seepärast on kõnealused kaks riiki kohaldanud Schengeni õigustikku 2001. aasta märtsist alates.

3.4   ELi otsustusprotsessis osalemise suhtes annab EMP leping peamiselt juurdepääsu komisjonile. Vastavalt EMP lepingu artiklitele 99 ja 100 võivad Euroopa Majanduspiirkonda kuuluvad EFTA riigid osaleda komisjoni ekspertrühmades ja komiteemenetluse komiteede töörühmades. Euroopa Majanduspiirkonda kuuluvatel EFTA riikidel ei ole siiski mingit ametlikku juurdepääsu nõukogule ega Euroopa Parlamendile.

3.5   Islandi sotsiaalpartnerid osalevad EMP ühises nõuandekomitees koos Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega. Poliitilisel tasandil osaleb Island EMP parlamentaarses ühiskomisjonis. Koos Norraga osalevad Islandi esindajad ka nõukogu kohtumistele eelnevatel Põhjamaade ja Baltimaade mitteametlikel kohtumistel, kus neil on võimalus oma seisukohti selgitada.

3.6   Lisaks sellele, et Island ei osale täielikult ELi otsustusprotsessis, seisneb riigi EMP lepingust tuleneva staatuse peamine erinevus ELi liikmelisusega võrreldes selles, et EMP lepinguga ei ole loodud riigiüleseid institutsioone, millel oleks volitus kehtestada liikmesriikides otse kohaldatavaid õigusakte. Samuti ei ole EMP lepingus sätestatud kohtuvõimu üleandmist. Samal ajal annaks ELi liikmelisus Islandile esindatuse kõigis ELi institutsioonides ja otsusepädevates organites.

3.7   Hoolimata tihedatest suhetest ELiga, on Island kuni viimase ajani otsustanud Euroopa Liidust välja jääda. Selle hoiaku põhjuseks peetakse üldiselt erinevaid tegureid, millest kõige olulisem on soov säilitada riigi kontroll kalavarude üle. Ühine põllumajanduspoliitika on ebapopulaarne ka põllumajandustootjate hulgas, kes kardavad mandrilt pärit odavamate toodete konkurentsi. Islandil on tugev elanikkonna teatud osa rahvusluse traditsioon ja mõned otsustajad on olnud tõrksad propageerima muutusi, mida võiks pidada riigi suveräänsuse piiramiseks. Islandi ELi-suunalise poliitika võimalike põhjustena nimetatakse mõnikord ka riigi geograafilist eraldatust, erilisi julgeolekualaseid suhteid Ameerika Ühendriikidega külma sõja ajal, valitsussektori väiksust ja valimissüsteemi eelist maapiirkondade kasuks. Lõpuks tuleb mainida, et EMP lepingut peeti kuni finantskriisini üldiselt piisavaks, et Islandi huvide eest seista.

3.8   Vaatamata ülaltoodud teguritele on suur osa elanikkonnast pooldanud aastaid tihedamaid sidemeid ELiga. Islandi finantssüsteemi kokkuvarisemine 2008. aasta oktoobris nihutas avalikku arvamust ELiga ühinemise ja euro kasutuselevõtu kasuks. 2009. aasta juulis hääletas Islandi parlament ELiga ühinemise taotlemise poolt. Siiski on Islandi avalik arvamus ja erakonnad selles küsimuses endiselt lõhestunud..

3.9   Islandi ühinemine ELiga tooks kasu nii Euroopa Liidule kui ka Islandile. See täiendaks Euroopa Liidu geograafilist terviklikkust, annaks Euroopa Liidule pidepunkti Arktika piirkonnas ja võimaluse osaleda Arktika nõukogus. Teisalt tugevdaks ELiga ühinemine Islandi positsiooni paremate mitmetasandilise valitsemise vormide saavutamisel Arktika piirkonnas. ELiga ühinemine aitaks samuti taastada Islandi rahvusvahelist usaldusväärsust ning avaldaks stabiliseerivat mõju vääringule ja majandusele tervikuna. ELi liikmesriigina oleks Islandil palju pakkuda põhjamõõtme poliitika, taastuvenergia allikate arengu ja rakendamise ning keskkonnasäästliku majanduse valdkonnas.

3.10   Paljud probleemid jäävad alles, kuna EMP või Schengeni alane koostöö ei hõlma paljusid tähtsaid valdkondi. Neist mõne puhul tekivad läbirääkimiste käigus tõenäoliselt teatud raskused. Eriti keerulisteks teemadeks kujunevad tõenäoliselt kalandus ja põllumajandus ning nende valdkondade kodanikuühiskonna organisatsioonidel on ühinemisprotsessis väga tähtis roll. Ühinemisprotsess peaks olema vabatahtlik konsensuslik kahepoolne protsess, kus kumbki pool ei taju teiselt survet võtta kohustusi, milleks ta valmis ei ole.

4.   Sotsiaal-majanduslik olukord

4.1   Islandi majanduse peamiseks alussambaks on traditsiooniliselt olnud kalandus ning kalandustooted moodustavad ka peaaegu poole Islandi kaubandusekspordist. Viimasel ajal on olulisteks majandusharudeks kujunenud ka alumiiniumi tootmine ja turism. 1990. aastatel alustas Island majanduse dereguleerimise, liberaliseerimise ja mitmekesistamise protsessi, luues mahuka finantssektori. Liigsete riskide, finantssektori ebapiisava järelevalve ja pankade liigse suuruse tõttu riigi majandusega võrreldes varises Islandi pangandussektor pärast ülemaailmset finantskriisi kokku. Pankade summeeritud kohustused ületasid Islandi SKPd kümnekordselt (1). Selle tagajärjeks oli sügav majanduslangus, millel olid nii sotsiaalsed kui ka majanduslikud tagajärjed.

4.2   Islandi kroon odavnes oluliselt, tekitades kõrge inflatsiooni, tööpuudus suurenes, varade hinnad langesid, paljud äriühingud läksid pankrotti ja eratarbimine vähenes. Makse (kapitalimaks, tulumaks, aktsiisimaksud ja käibemaks) on tõstetud, kasutusele on võetud uus kolmeastmeline üksikisiku tulumaksu süsteem ja mitmeid toetusi, näiteks ema- ja isapalka ning lapsetoetusi on vähendatud. Samuti on vähendatud avaliku sektori kulutusi haridusele ja tervishoiule. Paljud Islandi leibkonnad on kannatanud, sest on kaotanud olulise osa oma säästudest ja/või sissetulekust. Siiski tegeldakse kriisi leevendamiseks üksikisikute ja äriühingute võlgade ulatusliku ümberkorraldamisega. Üksikisikute jaoks on loodud eraldi kohtuväline võlgade ümberkorraldamise raamistik suurtes raskustes olevatele leibkondadele (2).

4.3   Riigivõlg mitmekordistus kriisi käigus. Suure osa sellest võlast moodustavad Icesave’i kohustused. Vastavalt hoiuste tagamise skeemide direktiivile (94/19/EÜ) on Island kohustatud hüvitama hoiustajatele kuni 200 00  eurot ühe konto kohta. Island on nõustunud neid kohustusi täitma. Kuid veel lahendamata Icesave’i vaidlus hõlmab tingimusi, mille alusel Island peaks maksma Ühendkuningriigi ja Madalmaade valitsusele, kes on oma hoiustajate kahju juba hüvitanud.

4.4   Püüdes kriisiga võidelda, on Island rakendanud mitmesuguseid meetmeid. Kolm suurimat panka riigistati, restruktureeriti ja rekapitaliseeriti. Rakendati maksebilansi garantiisid, millega piirati rahvusvahelisi kapitalivooge, et vältida välisvaluuta väljavoolu ja Islandi krooni edasist devalveerumist. 2009. aasta oktoobris hakkas keskpank neid piiranguid järk-järgult kaotama. Loodi uus majandusministeerium, muudeti keskpanga juhtimist ja suurendati finantsjärelevalveasutuse rolli. Samuti algatas valitsus kriisini viinud sündmuste põhjaliku uurimise, määrates selleks eri uurimiskomisjoni ja eriprokuröri.

4.5   Lisaks palus valitsus abi rahvusvaheliselt üldsuselt, sh IMFilt. IMFi Islandile mõeldud reservkrediidi maht on 2,1 miljardit USA dollarit ning teised Põhjamaad, Poola ja Fääri saared lisasid sellele veel 2,75 miljardit USA dollarit. IMFi toetatud majandusprogramm eeldab meetmeid vahetuskursi stabiliseerimiseks ja rahapoliitika vastu usalduse taastamiseks, fiskaalpoliitika läbivaatamist ja avaliku sektori võla mõistlikku taset, finantssektori ja selle reguleeriva raamistiku ümberstruktureerimist ning majapidamiste ja äriühingute võla ümberstruktureerimist. 2010. aasta septembri lõpus kinnitas IMF Islandi majanduse elavdamise kava kolmanda läbivaatamise.

4.6   Siiski pole Islandi makromajanduslik stabiliseerimine veel lõpule viidud ja peamiseks ülesandeks on endiselt eelarve konsolideerimine. Eelarveraamistiku tugevdamiseks võeti vastu 4-aastane eelarve konsolideerimise kava. Juba on näha paranemise märke. IMFi hinnangu kohaselt jõutakse positiivse majanduskasvuni 2010. aasta teisel poolel, seda toetavad Islandi majanduse tugevad fundamentaalnäitajad (2). Inflatsioon on pidurdumas ja vahetuskurss on stabiliseerunud. Uued kommertspangad on rekapitaliseeritud ning lõpule on viidud ulatuslik finantsturgu reguleerivate eeskirjade reform. Tööpuuduse määr ei ole saavutanud varem ennustatud enam kui 10 % taset.

4.7   Islandi majanduse elavdamise kavas on sotsiaalpartneritel olnud tähtis roll. 2009. aasta juunis allkirjastasid valitsus ja sotsiaalpartnerid stabiilsuspakti ja see kokkulepe kajastub ka 2010. aasta eelarves. Pakti eesmärk oli tagada sotsiaalne konsensus vajalike kohandusmeetmete osas, kuid kuna see hõlmas peamiselt sotsiaalpartnereid, siis tundsid mõned kodanikuühiskonna organisatsioonid end sellest protsessist kõrvalejäetuna. 2010. aasta märtsis lahkus Islandi Tööandjate Konföderatsioon paktist, apelleerides pakti rikkumistele ja valitsuse suutmatusele oma lubadusi pidada.

4.8   Keskpikas ja pikas perspektiivis on Islandil suhteliselt paindlik tööturg kõrge tööjõu osalemise määraga, suhteliselt noor ja haritud töötav elanikkond ning rikkalikud loodusvarad, sh kalarikkad püügipiirkonnad ja tohutud taastuvenergia varud. Seepärast on tõenäoline, et aja jooksul taastub Island praegustest majanduslikest tagasilöökidest täielikult. Lisaks sellele usub Euroopa Komisjon, et kui Island viib oma majandus- ja rahapoliitika ELi õigustikuga kooskõlla, siis ei tohiks riigi osalemine majandus- ja rahaliidus tekitada suuremaid probleeme.

5.   Islandi kodanikuühiskond

5.1   Islandil on aktiivse kodanikuühiskonna osalemise pikk traditsioon. Kuna Islandi ühiskond on väike, siis on huvirühmadel väga tihedad ja tihti isiklikud sidemed valitsusega ning nad osalevad aktiivselt poliitilises protsessis. Näiteks põllumajandustootjate ja kalurite ühendustel ning ametiühingutel ongi traditsiooniliselt olnud väga tihedad sidemed konkreetsete erakondadega.

5.2   Valitsussektori väiksusest tulenevate piirangute tasakaalustamiseks teeb Islandi valitsus ELi tasandil tegutsevate Islandi huvirühmadega tihedat koostööd ja kasutab sageli neid teabe kogumise ja Brüsselis Islandi muredest teavitamise eesmärgil. Siiski on huvirühmadel teabe kogumisel ja strateegiate kujundamisel suurem roll kui ELi poliitika mõjutamisel, v.a sotsiaalpoliitika valdkonnas, kus sotsiaalpartnerid on eriti aktiivsed ja kus neil on otsene juurdepääs poliitika kujundamise protsessile.

5.3   Vastavalt põhiseaduse artiklile 74 on Islandil, nagu ka teistes Põhjamaades, lubatud kõikvõimalikke ühinguid luua ilma eelneva loata ning neid ei ole lubatud haldusasutuse otsusega laiali saata. Ühingud peavad maksuameti riikliku registreerimisnumbri saamiseks registreeruma riiklikus registris ja neil peab olema registreeritud aadress. Ametiühingute tegevust reguleerib ametiühingute ja töövaidluste seadus.

5.4   Paljudel Islandi organisatsioonidel on pikaajalised ja tugevad sidemed Põhjamaade sarnaste organisatsioonidega. Sellised suhted võivad aidata Islandi organisatsioonidel riigi Euroopa Liiduga ühinemise ajal vahetada häid tavasid ja õppida oma partnerorganisatsioonide kogemustest.

5.5   Avalik arutelu kodanikuühiskonna organisatsioonidega Islandil näitas aga, et võrreldes sotsiaalpartnerite organisatsioonidega kodanikuühiskonna organisatsioonid pigem huvituvad pigem siseasjadest. Tihedama koostöö abil peaks olema võimalik neid veenda hindama laiemalt oma rolli Islandil, eelkõige seoses nende rolliga ELiga ühinemise protsessis, samuti peaks ELi organisatsioonidel olema võimalik õppida oma Islandi partnerorganisatsioonidelt.

5.6   Island on rakendanud Põhjamaade majandus- ja sotsiaalmudelit, mida iseloomustab kõrge riiklike toetuste tasemega heaoluriigi suur osakaal. Tööturu mõlema poole sotsiaalpartnerid osalevad aktiivselt sotsiaaldialoogis eesmärgiga vahetada teavet ja lahendada erinevaid tähtsaid sotsiaalseid ja majandusküsimusi. Sotsiaalvaldkonda reguleerivad normid on üldiselt määratletud pigem kollektiivlepingutes kui seadustes.

5.7   Islandi areng kulges suures osas sarnaselt naabriks olevate Põhjamaade arenguga, mida iseloomustas avaliku sektori kulutuste suurenemine. Linnastumine ja struktuurimuutused ühiskonnas viisid erinevate huvirühmade moodustamiseni, milleks olid peamiselt ametiühingud, ühistud ja põllumajandustootjate ühendused. Varem oli huvirühmi vähe, kuid nad olid võimsad ja neil olid tihedad sidemed konkreetsete erakondadega, kes nende huvide eest seisid.

5.8   20. sajandi teisel poolel suurenes koos ühiskonna mitmekesistumisega ka huvirühmade arv. Mitmekesisuse suurenedes on sidemed konkreetsete erakondade ja võimsate huvirühmade vahel nõrgenenud, kuid nii väikeses riigis nagu Island on suhtlusahelad kodanikuühiskonna esindajate ja valitsuse vahel paratamatult lühikesed.

5.9   Ehkki Islandi mudel on mitmes mõttes Põhjamaade mudelitega sarnane, on see mõnes suhtes Põhjamaade peamisest mudelist erinev. Muutused toimusid Islandil muude Põhjamaadega võrreldes aeglasemalt ja Islandi sotsiaalkulutused on samuti traditsiooniliselt olnud muude Põhjamaade kulutustest väiksemad. 1990. aastatel oli tähtsal kohal liberaliseerimise ja erastamise poliitika ja finantskriisi järel on sotsiaaltoetuste süsteemi oluliselt piiratud. Põhjamaades toetavad heaoluriigi mudelit üldiselt siiski nii poliitiliselt vasak- kui ka parempoolsed erakonnad ja see on nii ka Islandil, hoolimata sellest, et poliitikamaastikul domineerivad peamiselt paremtsentristlikud koalitsioonid. Sotsiaalpartneritel on poliitilises protsessis olnud keskne roll.

5.10   Avaliku arutelu tulemused viitasid sellele, et Islandi kodanikuühiskond on ELiga ühinemise küsimuses lõhestunud. Täpsemalt, kalandus- ja põllumajandustootjate liidud on ELiga ühinemise vastu, samal ajal kui Töötajate Konföderatsioon ja Tööstusettevõtete Föderatsioon on poolt. Paljud Islandi organisatsioonid on antud küsimuses ka neutraalsed. Kui demokraatia on Islandil suhteliselt tugev, siis laiemate kodanikuühiskonna organisatsioonide esindatus on küllaltki nõrk ja seetõttu ei saa kõik kodanikuühiskonna osalejad oma seisukohti võrdsel määral avaldada.

6.   Peamised organisatsioonid ja nende hoiak ELiga ühinemise suhtes

6.1   Sotsiaalpartnerid

6.1.1   Islandi Töötajate Konföderatsioon (ASI) on Islandi peamine ametiühinguorganisatsioon, mis esindab töölisi, kontoritöötajaid ja müüjaid, meremehi, ehituses ja tööstuses hõivatud töötajaid, elektrikuid ja mitmeid muude erialade esindajaid erasektoris ja teatud osas avalikust sektorist, ehkki enamikku avaliku sektori töötajaid esindab Riigi ja Kohaliku Omavalitsuse Teenistujate Föderatsioon (BSRB). Mõlemad organisatsioonid on Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni liikmed. Kolmas keskse tähtsusega organisatsioon Haritlaste Assotsiatsioon (BHM) koondab oma ridadesse nii era- kui ka avaliku sektori kõrgharidusega töötajaid.

6.1.2   Islandi Töötajate Konföderatsiooniga sarnane ühendus tööandjate poolelt on Islandi Tööandjate Konföderatsioon (SA), mis on ka BusinessEurope’i liige. Islandi Tööandjate Konföderatsiooni kuulub kaheksa liitu erinevatest majandusharudest, nagu energeetika, turism, rahandus ja kalandus. Neil kahel organisatsioonil on keskne roll poliitika kooskõlastamisel sellistes valdkondades nagu tööhõive, sotsiaalküsimused, keskkond ja tööturg. Veel üks organisatsioon, mis samuti tegutseb ka ELi tasandil ja on BusinessEurope’i liige, on Islandi Tööstusettevõtete Föderatsioon (SI), mis ühtlasi on ka Islandi Tööandjate Konföderatsiooni liige.

6.1.3   Tööandjate ja töövõtjate konföderatsioonid osalevad mitmetes komisjonides ja riigiasutuste, näiteks Islandi tööohutuse ja töötervishoiu ameti, võrdse staatuse nõukogu, teadus- ja tehnikanõukogu juhatustes, kus nad kaitsevad õigusaktide ettevalmistamise ja rakendamise ajal oma liikmete huve. Kollektiivlepingute koostamise ja uuendamise ajal on nad tihedas kontaktis ka valitsusega. Sotsiaalpartnerid teevad tihedat koostööd ühiste huvide edendamiseks võrdsuse, töökaitse ja teavitamise valdkonnas.

6.1.4   Islandi sotsiaalpartnerid on ELi poliitilise protsessiga juba üsna hästi integreerunud. Nad jälgivad tähelepanelikult ELi seadusandlikku menetlust, sest ELi vastu võetud poliitika mõjutab EMP lepingu kaudu ka neid.

6.1.5   EFTA riikide töövõtjate ja tööandjate organisatsioonide esindajatel on suhted Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee EMP nõuandekomitee kaudu, mis on osa EMP institutsioonilisest raamistikust. Kõnealune foorum on ühendusteeks EFTA riikide sotsiaalpartnerite ja ELi kodanikuühiskonna organisatsioonide vahel. Vastupidiselt Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele kuuluvad EFTA nõuandekomiteesse ainult ametiühingud ja tööandjate organisatsioonid. See seab teatud piirangud, kuna ei hõlma kodanikuühiskonna dialoogi tervikuna.

6.1.6   Islandi sotsiaalpartnerid on üldiselt olnud Euroopa integratsiooni suhtes üsna positiivselt meelestatud, ehkki arvamusi on erinevaid. Töötajate Konföderatsioon oli algul skeptiline Islandi EMPs osalemise suhtes, kuid muutis oma poliitikat 2000. aastal, olles avastanud, et EMP annab Islandi töötajatele mitmeid eeliseid. Islandi Töövõtjate Konföderatsioon pooldab nüüd ELiga ühinemise läbirääkimisi ja euro kasutuselevõttu, sest usub, et Islandi töövõtjate huvid ja majanduse üldine stabiilsus on kõige paremini kaitstud ELiga täieliku integreerumise kaudu. Siiski märgib kõnealune organisatsioon, et ühinemisläbirääkimistel tuleks rõhutada Islandi majandusvööndi üle täieliku kontrolli säilitamist kalanduse valdkonnas ning Islandi põllumajandustoetused peaksid olema tagatud. Riigi ja Kohaliku Omavalitsuse Teenistujate Föderatsioon, kes esindab avaliku sektori teenistujaid, ei ole formuleerinud ametlikku seisukohta ühinemise suhtes, kuigi toetab avalikku arutelu läbirääkimiste teemal.

6.1.7   Tööandjate Konföderatsioon soovib läbirääkimisi hoolega jälgida, kuid on võtnud ELiga ühinemise suhtes neutraalse positsiooni, kuna organisatsiooni liikmete arvamused antud küsimuses lahknevad. Tööstusettevõtete Föderatsioon näiteks on ELiga ühinemise poolt, väites, et Islandi majandus on ebastabiilne vääringu kõikumise tõttu ning et integratsioon ELiga ja euro vastuvõtmine parandaks konkurentsivõimet ja looks Islandi ettevõtetes paremad töötingimused.

6.2   Kalandussektor

6.2.1   Kalalaevaomanike Föderatsioon (LIU) ja Kalatööstuste Omanike Föderatsioon on teisalt jälle ELiga ühinemisele tugevalt vastu. Kalandussektoris otseseid huve omavad osapooled ei soovi ühise kalanduspoliitikaga ühineda, sest see lubaks sektorisse välisinvesteeringud ja tooks kaasa Islandi 200 miili laiuses majandusvööndis kehtivate püügikvootide kogumahu otsustamise Brüsselis. Kuigi liikmesriigina osaleks Island täielikult otsustamisprotsessis, leiavad kodanikuühiskonna esindajad siiski, et Island ei suudaks oma suuruse tõttu piisavalt mõjutada otsuste langetamist ELi tasandil. Samuti kaotaks Island õiguse sõlmida kolmandate riikidega iseseisvalt lepinguid ühiste varude – mis moodustavad 30 % Islandi kalasaagist – püügiks. Kalalaevaomanike Föderatsioon väidab, et vette tagasilaskmine ja ülepüük on ELis tõsised probleemid, samas kui Islandi kalandussektor teenib kasumit. Lisaks sellele puudub garantii, et ELis säiliks suhtelise stabiilsuse põhimõte.

6.2.2   2010. aasta augustis ütles Kalalaevaomanike Föderatsiooni esimees Islandi raadiole RÚV, et Island peab jätkama ELiga ühinemise läbirääkimisi ning et nende läbirääkimiste käigus tuleb „püüda sõlmida võimalikult kasulikku tehingut” ning et praeguses etapis ei ole enam mõtet ühinemistaotlust tagasi võtta.

6.2.3   Lõpetuseks võib Islandi taasalustamine kaubandusliku vaalapüügiga 2006. aastal saada keeruliseks küsimuseks, kuna see on vastuolus ELi poliitikaga, ja kui lahendust ei leita, siis võib sellest saada Islandi ELiga ühinemisele tõsine takistus.

6.2.4   Praegu toimub ühise kalanduspoliitika läbivaatamine. Tõenäoliselt viivad prognoositavad muutused selle Islandi mudelile lähemale. Siiski põhineksid Islandi ühinemisläbirääkimised praegusel õigustikul ja seega leidub mitmeid võimalikke tüliküsimusi. Ühinemisläbirääkimistel on kalandus tõenäoliselt kõige tähtsam teema. Kalanduse alane lobitöö on poliitilises protsessis väga mõjukas ja tõenäoliselt mängib see ELiga ühinemise üle peetavas arutelus ülitähtsat rolli, kuna kalandusest saadav sissetulek inimese kohta on Islandil kaugelt suurem kui üheski teises liikmesriigis.

6.3   Põllumajandussektor

6.3.1   Veel üks organisatsioon, millel on pikk poliitikas osalemise traditsioon, on Põllumajandustootjate Liit. Põllumajandustootjad on Islandil traditsiooniliselt olnud suur jõud, millel on valitsusega tihedad sidemed, kuid nende mõju on aastate jooksul koos sektori kahanemisega vähenenud. Nagu ka Kalalaevaomanike Föderatsioon, jälgib ka Põllumajandustootjate Liit ELi seadusloomeprotsessi hoolega. Põllumajandustootjate Liit on Euroopa Liidu põllumajandusorganisatsioonide komitee (COPA) ja Euroopa Liidu põllumajandusühistute üldise liidu (COGECA) partnerorganisatsioon ning selle tõttu on tema osalemine seal mõningal määral piiratud ja Euroopa katusorganisatsioon keskendub peamiselt ELiga seotud küsimustele.

6.3.2   Põllumajandustootjate Liit on kindlalt ELiga ühinemise vastu, väites, et see tooks kaasa ulatusliku töökohtade kadumise põllumajanduses ja avaldaks märkimisväärset negatiivset mõju toiduohutusele ja riigi toiduga kindlustatusele. Peamiselt põhjendatakse seda väidet sellega, et Island peaks lubama piiramatult importida EList pärit põllumajandustooteid, millega Islandi põllumajandustootjatel oleks raske konkureerida. Toiduohutust käsitlevad õigusnormid (3) on siiski juba EMP lepingu osa ja need jõustuvad 2011. aasta lõpus. Toiduohutust käsitlevate õigusnormide rakendamisel riiklikul tasandil võitles Põllumajandustootjate Liit edukalt selle nimel, et värske liha sisseveo keeld jäi Islandi seadustesse alles, kuigi sellist keeldu võib pidada ELi õigustiku eesmärkidega vastuolus olevaks. Vastavalt EMP lepingu artiklile 19 on Island nõustunud ka tollikvootidega ja kontsessioonidega konkreetsete toodete osas, mis tekitab Põllumajandustootjate Liidule muret.

6.3.3   Põllumajandusest saab ühinemisläbirääkimistel keskne valdkond ja Islandi üks eesmärk on selgesõnaline toetus piimatootmisele, lambakasvatusele ja muudele traditsioonilistele põllumajandusharudele. Hõredalt asustatud ja raskete kliimatingimustega piirkondades võib aidata põllumajandust säilitada pikaajaline riiklik toetuskava, mis on sarnane teiste 62. paralleelist põhja pool asuvate ELi piirkondade kavadega.

6.4   Keskkonnavaldkond

6.4.1   Islandil on mitu aktiivselt tegutsevat keskkonnakaitseorganisatsiooni. ELi keskkonnakaitseorganisatsioonid jälgivad ELi keskkonnapoliitikat üldiselt tihedalt, on Euroopa tasandil aktiivsed ja kuuluvad katusorganisatsioonidesse. Näib, et Islandi keskkonnakaitseorganisatsioonidele ei ole see olnud aastate jooksul nii tähtis, ehkki mõnel neist on teatud rahvusvahelised sidemed.

6.4.2   Sellele on mitu võimalikku selgitust. Esiteks on Euroopa huvirühmade seas populaarne vaalapüügivastane poliitika, mis võib tähendada seda, et Islandi keskkonnakaitseorganisatsioonid ei tunne Euroopa keskkonnakaitseorganisatsioonide vastu poolehoidu. Teiseks keskenduvad Islandi keskkonnakaitseorganisatsioonid, nagu nt Landvernd, peamiselt mulla erosiooni probleemile ja Islandi looduslike elupaikade säilitamisele, olles tihti vastu hüdroelektrijaamade tammide ehitamisele, mida vajatakse alumiiniumi tootmise suurendamiseks. Kuigi EMP leping hõlmab suuremat osa ELi keskkonnapoliitikast, ei hõlma see looduslike elupaikade säilitamist käsitlevaid norme. Lõpuks olgu nimetatud, et Islandi keskkonnakaitseorganisatsioonid on kannatanud puuduliku rahastamise ja nappide ressursside tõttu. Võib-olla seetõttu on Islandi keskkonnaorganisatsioonid olnud Euroopa organisatsioonidega võrreldes vähem aktiivsed ja ei ole üldiselt ELiga ühinemise üle peetavas arutelus siiani väga aktiivselt osalenud. Landvernd näiteks ei ole formuleerinud ELiga ühinemise kohta ametlikku seisukohta, kuigi leiab üldiselt, et ELi keskkonnaalaste õigusaktide mõju on olnud positiivne. Landvernd on samuti huvitatud selgitamisest, milline võiks olla tema roll ühinemisläbirääkimistes, sealhulgas ka osalemisest ELi programmides nagu nt looduskaitse raamistik.

6.5   Tarbijakaitse

6.5.1   Islandi Tarbijate Ühendus (NS) on 1953. aastal loodud sõltumatu valitsusväline mittetulundusühing, mis tegutseb Euroopa tasandil ning kuulub katusorganisatsioonidesse. Ta teeb juba tihedat koostööd ECC-Islandiga, mis on Euroopa tarbijakeskuste võrgu osa. Islandi Tarbijate Ühendus ei ole võtnud selget seisukohta ELiga ühinemise poolt ega vastu. Ta on küll olnud arvamusel, et Island peaks kaaluma kõiki ELiga ühinemise plusse ja miinuseid ning 2008. aastal toimunud Islandi Tarbijate Ühenduse üldkogu järeldustes seisis, et Island peaks taotlema ELiga ühinemist, et teada saada, mis tegelikult kaalul on, ja et arutelu ELi üle saaks toimuda ilma eelarvamusteta ja põhineks faktidel. 2008. aastal avaldas Islandi Tarbijate Ühendus ka aruande, milles keskendutakse sellele, millist kasu ja kahju tooks Islandi ELiga ühinemine tarbijatele. Seega, avaldamata selget seisukohta ja formuleerimata poliitikat ELi poolt ega vastu, on Islandi Tarbijate Ühendus alati toetanud ELiga ühinemise kui sellise taotlemist ja püüdnud anda oma panuse, algatades arutelu ELi üle.

6.6   Muud organisatsioonid

6.6.1   Muud olulised organisatsioonid on Puudega Isikute Organisatsioon, Kaubanduskoda, mis on Euroopa Kaubandus- ja Tööstuskodade Liidu liige, Kaubanduse ja Teenustesektori Föderatsioon, mis on EuroCommerce’i liige, Islandi Kaubandusföderatsioon ja mitmed teised valitsusvälised organisatsioonid. Seni ei ole need organisatsioonid siiski kujundanud ELiga ühinemise suhtes ametlikku seisukohta, ehkki tõenäoliselt koonduvad nad teatud Euroopa poliitikasuundade poolt või vastu. Samuti on olemas konkreetsed ELi pooldavad või ELi vastased organisatsioonid, näiteks Evrópusamtökin ja Heimssýn.

Brüssel, 9. detsember 2010

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president

Staffan NILSSON

---

(1)  Islandi välisministeerium, selgitus, Islandi majanduse elavdamise kava. Juuni 2010. http://www.mfa.is/media/MFA_pdf/Factsheet--Iceland%27s-Economic-Recovery-Program-June.pdf.

1

(2)  http://www.mfa.is/media/MFA_pdf/Factsheet--Iceland%27s-Economic-Recovery-Program-June.pdf.

2

(3)  Toidualaste õigusnormide üldiseid põhimõtteid käsitlev määrus (EÜ) nr 178/2002 ja sellega seotud õigusaktid.

3

---

| 19.2.2011 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 54/15 |
| --- | --- | --- | --- |

19.2.2011

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 54/15

---

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Ettepanek: nõukogu määrus konkurentsivõimetute söekaevanduste sulgemise soodustamiseks antava riigiabi kohta”

(omaalgatuslik arvamus)

(2011/C 54/03)

Pearaportöör: Antonello PEZZINI

21. oktoobril 2010 otsustas Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee vastavalt kodukorra artikli 29 lõikele 2 koostada omaalgatusliku arvamuse teemal

„Ettepanek: nõukogu määrus konkurentsivõimetute söekaevanduste sulgemise soodustamiseks antava riigiabi kohta”.

Komitee juhatus tegi 20. oktoobril 2010 käesoleva arvamuse ettevalmistamise ülesandeks tööstuse muutuste nõuandekomisjonile.

Arvestades töö kiireloomulisust määras komitee täiskogu 467. istungjärgul 8.–9. detsembril 2010 (8. detsembri istungil) pearaportööriks Antonello Pezzini ja võttis vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 158, vastu hääletas 8, erapooletuks jäi 5.

1.   Järeldused ja soovitused

1.1   Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee (edaspidi komitee) peab vajalikuks võtta mitmeid meetmeid selleks, et anda tugev impulss säästva energia mudelile ja pakkuda sektorile kindel ja stabiilne tugiraamistik, mis hõlmab energeetika kavandamist kooskõlas energiavarustuse kindlusega ning sotsiaalsetest, territoriaalsetest ja keskkonnaalastest aspektidest ning 2020.–2050. aasta tegevuskavast kinni pidades.

1.2   Komitee soovitab praegu kehtivat määrust söetööstuse kohta (23. juuli 2002. aasta määrus (EÜ) nr 1407/2002, mis käsitleb söetööstusele antavat riigiabi) pikendada sama pikaks perioodiks kui kehtivuse kaotavate eeskirjade kehtivusaeg, ilma et peaks täiendavalt suurendama ELi eelarvet või sundima kaevandusi sulgema, vaid et antaks võimalus anda abi investeeringutele, puhta söe uuenduslikule tehnoloogiale ja kvalifitseeritud personali koolitamisele strateegiliste toorainete alal. Samuti kutsub komitee tungivalt üles ettepanekut muutma, et „soodustada konkurentsivõimetute söekaevanduste ümberstruktureerimist” ja tugevdada ühenduse strateegilist varu.

1.3   Komitee palub teha vahekokkuvõtte puhta söe konkurentsivõimelisusest võrreldes teiste ELi sisemiste energiaressursside konkurentsivõimelisusega 2020. aastani, teistele ELi sisemistele energiaallikatele antava abiga, söekasutuse toetamisega rahvusvahelistel turgudel, fossiilkütuste hindade kõikuvusega rahvusvahelistel tasandil, ELi sisemiste strateegiliste ressursside lisaväärtusega Euroopa jaoks ning elektrijaamade ümberkorraldamise kulude ja suletud kaevanduste keskkonna taastamise kuludega.

1.4   Komitee arvates tuleks see, 2014. aastasse kavandatud kontroll läbi viia ranges vastavuses Lissaboni lepingu sätetega liidu uue energiapoliitika kohta (vt artikkel 194) ja kooskõlas liidu energiajulgeoleku ja ressurssidele juurdepääsu strateegiaga ning teiste liidu poliitikavaldkondadega, eelkõige tööstus-, kaubandus- ning teadus- ja uuendustegevuse poliitikaga.

1.5   Komitee palub esitada Euroopa Parlamendile, nõukogule ja komiteele endale 2015. aastaks vahearuanne Euroopa söetööstuse konkurentsivõimelisuse kohta. Aruandes tuleks vaadata kaugemale praegusest erakorralisest kriisiolukorrast, võtta arvesse eelpool mainitud parameetreid söetööstusele tähtaegade seadmisel, ning rõhutada saavutatud strateegilist, majanduslikku, tehnoloogilist, sotsiaalset ja keskkonnaalast arengut ning energiasõltuvuse vähenemist.

1.6   Komitee tuletab meelde, et EL on puhaste energiatehnoloogiate teadus- ja arendustegevuses juhtpositsioonil, eelkõige süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise tehnoloogias, puhta söe tehnoloogias, söest energia mitmiktootmises ja elektri tootmises heitevabade terviklike lahenduste abil (inglise keeles Power Generation for Integrated Zero Emission Solutions), (1) mis kuuluvad kõik Euroopa Liidu teadusuuringute ja tehnoloogiaarenduse 2007.–2013. aasta seitsmendasse raamprogrammi.

1.7   Komitee rõhutab konkurentsimoonutuste probleemide puudumist Euroopa siseturul, arvestades, et nagu komisjon ka ise ütles, ei ole liikmesriikide vahel märkimisväärset söekaubandust, eelkõige seetõttu, et elektrijaamade tehnoloogilised seadmed on kujundatud just selle riigi söetüübile.

1.8   Komitee rõhutab, et söemäärus (määrus (EÜ) nr 1407/2002) on üha aktuaalsem, eelkõige seoses järgnevaga:

| — | „ühenduse söe ja importsöe suhtes kehtivad ebavõrdsed konkurentsitingimused on sundinud söetööstust võtma viimaste aastakümnete jooksul märkimisväärseid ümberkorraldusmeetmeid, mis hõlmavad tegevuse olulist vähendamist; |
| --- | --- |

—

„ühenduse söe ja importsöe suhtes kehtivad ebavõrdsed konkurentsitingimused on sundinud söetööstust võtma viimaste aastakümnete jooksul märkimisväärseid ümberkorraldusmeetmeid, mis hõlmavad tegevuse olulist vähendamist;

| — | ühendus sõltub üha enam ühendusevälistest primaarenergia allikatest; |
| --- | --- |

—

ühendus sõltub üha enam ühendusevälistest primaarenergia allikatest;

| — | ülemaailmne poliitiline olukord annab energiasektoris geopoliitiliste riskide ja julgeolekuriskide hindamisele täiesti uue ulatuse ning varustamiskindluse mõiste omandab laiema tähenduse.” |
| --- | --- |

—

ülemaailmne poliitiline olukord annab energiasektoris geopoliitiliste riskide ja julgeolekuriskide hindamisele täiesti uue ulatuse ning varustamiskindluse mõiste omandab laiema tähenduse.”

1.9   Neil põhjustel ja energiaressursside strateegilise tähtsuse tõttu soovitab komitee minna tõhusalt üle uuele säästva energia Euroopa mudelile, mida iseloomustab kõiki energiaallikaid hõlmav mitmekesine energiaallikate kombinatsioon, saasteainete heidet vähendav tehnoloogia ja realistlik ajakava nende elementide tarvitusele võtmiseks ja jätkuvaks kasutamiseks, mis võivad muuta mudelit vähem sõltuvaks välisressurssidest.

1.10   Energiatõhususe, kliimamuutuste vastu võitlemise ning CO2-heite ja teiste saasteainete vähendamisega seoses rõhutab komitee, kui oluline on jõuda demokraatlikule ja kõiki hõlmavale konsensusele. Seetõttu palub ta tungivalt eri tasanditel söetööstuse valdkondlikku sotsiaalset dialoogi tugevdada ja rohkem struktureerida, tehes seda liidu majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse poliitika raames, mis on mõeldud sütt tootvatele piirkondadele, kelle jaoks tähendaks kaevanduste sulgemine praegust ülemaailmset kriisi arvestades rohkem kui 300 000 töökoha kaotamist väga suure eripäraga piirkondades.

2.   Sissejuhatus

2.1   ELi söetoodang (2) ulatub praegu ligikaudu 288 miljoni söeekvivalendi tonnini, millest 122 miljonit söeekvivalendi tonni moodustab kivisüsi. Sütt kasutatakse tavaliselt kas elektri tootmiseks, kütteks, terase tootmiseks või muudes tööstuslikes protsessides. ELi suurimad söetootjad on Poola ja Saksamaa.

2.2   Kümnest kivisütt tootvast liikmesriigist kuues on võimalik saada mingis vormis riiklikku toetust: peamiselt Saksamaal ja Hispaanias, vähemal määral ka Ungaris, Poolas, Rumeenias ja Slovakkias (Sloveenias antakse toetust üksnes juba suletud kaevandustele).

2.3   1951. a sõlmitud Euroopa Söe- ja Teraseühenduse asutamisleping sisaldas selget regulatsiooni seoses söekaevanduse ja terasetööstuse valdkonna ettevõtetele liikmesriikide poolt eraldatava abi lubatavusega: „Söe ja terase ühisturuga on kokkusobimatud ja ühenduse piires käesoleva lepinguga ettenähtud tingimustel /.../ keelatud: riikide antavad subsiidiumid või abi /.../ mis tahes vormis.” Selline ettevõtete igasuguse riikliku toetamise keeld artikli 4 punktis c oli loogiline tagajärg kõigi riiklike kaitsemeetmete kaotamisele ühisel siseturul.

2.4   Pärast ühisturu loomist selgus peagi, et Euroopa energiavarustust ei ole võimalik tagada. Teatud liiki ühenduse abi võimaldamiseks võeti aluseks pärast lepingu allkirjastamist tekkivate ettenägematute asjaolude puhuks vastu võetud artikkel 95, mille kohaselt lubati ühendusel sekkuda juhul, kui see on vajalik lepingu ühe või mitme eesmärgi saavutamiseks.

2.5   ESTÜ lepingu kehtivuse lõppemisel võttis nõukogu 23. juulil 2002 vastu määruse (EÜ) nr 1407/2002, mis käsitleb söetööstusele antavat riigiabi. Määruse kehtivus lõpeb 31. detsembril 2010. Aastatel 2003–2008 kiideti heaks rohkem kui 26 miljardi euro ulatuses sektorile antavat abi.

2.6   Komitee avaldas oma arvamust selle abikava kohta (3) ning toetas ESTÜ nõuandekomitee seisukohta, et määrus, mille eesmärk on parandada energiavarustuse kindlust ning pakkuda tugevat primaarenergiabaasi, ei saa samal ajal nõuda igasuguse söetööstusele antava abi pidevat vähendamist.

2.7   Komiteel oli hea meel, et liikmesriikidel on võimalus säilitada kohaliku kivisöe tootmise minimaalne stabiilne tase, mis võimaldab juurdepääsu olulistele varudele. See tähendas operatiivvõrgustiku haldamist, tugevat rõhuasetust töötervishoiu ja tööohutusele ning selle valdkonna erimeetmeid, usaldatavaid kutsekvalifikatsioone ja tehnoloogilisi eksperditeadmisi.

2.8   Lisaks sellele rõhutab komitee, kui oluline on anda sellele sektorile ELi sisemise strateegilise toorainega seoses aktiivne roll Euroopa atraktiivsemaks muutmisel investoritele ja tööandjatele, ettevõtete konkurentsivõime ja sotsiaalse ühtekuuluvuse tugevdamisel, teadus- ja uuendustegevuse julgustamisel ning samuti uute oskuste tutvustamise ja levitamise ning töötajate koolitamise edendamisel (4).

2.9   Komitee on eelnevalt ka märkinud, et komisjon peaks keskenduma pigem abile, millel on märkimisväärne mõju kaubandusele, kui raiskama oma ressursse paljude peaasjalikult kohaliku tähtsusega juhtumite analüüsimisele. Samuti peaks komisjon selgitama „kohaliku juhtumi” mõiste tähendust ja tõlgendust (5).

2.10   Komitee on eelnevalt juhtinud tähelepanu ka sellele, et fossiilkütused süsi, (6) nafta ja maagaas on Euroopa ja kogu maailma energiavarustuse tugisammas. Kuna nad on olulised ka järgmistel kümnenditel, ei kao nende asjakohasus (7).

2.11   Euroopa märkimisväärsete söevarude suurem kasutamine aitaks seda sõltuvust leevendada. Söe puhul on hinnanguliselt 3 400 miljardi tonni naftaühiku suurusest kogupotentsiaalist siiani kaevandatud üksnes ligikaudu 3 %. Söe, nafta ja maagaasi ülemaailmsete ressursside oletuslikud varud sõltuvad erinevatest teguritest (majanduskasv, uurimistegevus, tehnoloogiline areng). Varudest jätkub veel paljudeks aastakümneteks (söe puhul võib-olla isegi aastasadadeks) (7).

2.12   Teadusuuringute Ühiskeskuse 2030.–2050. aasta prognooside kohaselt (8) on söel jätkuvalt kogu 21. sajandi jooksul oluline roll energiavajadusele vastamisel. Suurem tähelepanu kasvuhoonegaaside heite vähendamisele tähendab suurt investeeringut turul olevate puhaste söepõletustehnoloogiate ja süsinikdioksiidi üha tõhusama kogumise ja säilitamise tehnoloogiate uurimisse ja arendamisse. Maailma tasandil jääb süsi tähtsaks energiaallikaks, mis katab üle 20 % maailma energiavajadusest.

2.13   Nagu komitee on varasemalt märkinud, (9) on pärast esialgset tagasiminekut oodata alates u 2015. aastast söetarbimise suurenemist, kuna selle konkurentsiolukord elektritootmisel on paranenud. Sellise arengu peamised põhjused on maagaasi hinna tõus ja progressiivse söeaurutustehnoloogia oodatav kasutusvalmiks saamine.

2.14   Hiina, USA, India, Austraalia ja Venemaa on suurimad söetootjad maailmas, Hiina toodab 2 761 miljonit (47 % ülemaailmsest toodangust), USA 1 006 miljonit (17 %) ja Venemaa 247 miljonit (4 %) tonni sütt aastas. EL impordib aastas 180 miljonit tonni kivisütt, peamiselt Venemaalt (30 %), Colombiast (17,8 %), Lõuna-Aafrika Vabariigist (15,9 %) ja USA-st (12,8 %) (10).

3.   Ettepanek

3.1   Arvestades söetööstusele antava riigiabi käsitleva nõukogu 23. juuli 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1407/2002 kehtivuse lõppemist, esitas komisjon hiljuti järgmised kuus valikut.

| — | Valik 1: komisjon ei esitaks söemääruse kehtivuse lõppemise järel kohaldatavat uut sektorispetsiifilist õigusakti, kohaldataks üldisi riigiabi eeskirju. |
| --- | --- |

—

Valik 1: komisjon ei esitaks söemääruse kehtivuse lõppemise järel kohaldatavat uut sektorispetsiifilist õigusakti, kohaldataks üldisi riigiabi eeskirju.

| — | Valik 2: komisjon võtaks vastu Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti c kohased suunised, mis sarnaneksid laevaehitus- ja terasesektorites võetud suunistega (abi, mis katab maksed kaevanduste sulgemise tõttu koondatavatele ja ennetähtaegselt pensionile jäävatele töötajatele, selliste töötajate nõustamise ning ametialase ümberõppe kulud, kaevanduste keskkonna taastamise kulud). |
| --- | --- |

—

Valik 2: komisjon võtaks vastu Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti c kohased suunised, mis sarnaneksid laevaehitus- ja terasesektorites võetud suunistega (abi, mis katab maksed kaevanduste sulgemise tõttu koondatavatele ja ennetähtaegselt pensionile jäävatele töötajatele, selliste töötajate nõustamise ning ametialase ümberõppe kulud, kaevanduste keskkonna taastamise kulud).

| — | Valik 3: määrus, millega lubatakse ajaliselt piiratud tegevusabi (sulgemisabi), kahanevat tegevusabi. See peab kaasnema kaevanduste ja rajatiste tegevuse nõuetekohase lõpetamisega konkreetse kaevanduste sulgemise kava kontekstis. |
| --- | --- |

—

Valik 3: määrus, millega lubatakse ajaliselt piiratud tegevusabi (sulgemisabi), kahanevat tegevusabi. See peab kaasnema kaevanduste ja rajatiste tegevuse nõuetekohase lõpetamisega konkreetse kaevanduste sulgemise kava kontekstis.

| — | Valik 4: määrus, millega lubatakse anda abi söekaevanduste sulgemisega seonduvate erakorraliste kulude katmiseks (varasemast tegevusest tulenevad sotsiaal- ja keskkonnakohustused). |
| --- | --- |

—

Valik 4: määrus, millega lubatakse anda abi söekaevanduste sulgemisega seonduvate erakorraliste kulude katmiseks (varasemast tegevusest tulenevad sotsiaal- ja keskkonnakohustused).

| — | Valik 5: ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktil e põhinev määrus, millega lubataks liikmesriikidel anda nii sulgemisabi kui ka erakorraliste kulude katmiseks antavat abi. |
| --- | --- |

—

Valik 5: ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktil e põhinev määrus, millega lubataks liikmesriikidel anda nii sulgemisabi kui ka erakorraliste kulude katmiseks antavat abi.

| — | Valik 6: pikendada kehtiva söemääruse kehtivust veel kümne aasta võrra, st 2020. aasta lõpuni, ilma kaevanduste sulgemise nõudeta ja investeerimisabi andmise võimalusega. |
| --- | --- |

—

Valik 6: pikendada kehtiva söemääruse kehtivust veel kümne aasta võrra, st 2020. aasta lõpuni, ilma kaevanduste sulgemise nõudeta ja investeerimisabi andmise võimalusega.

3.2   Komisjon on otsustanud esitada 5. valikul põhineva uue nõukogu määruse ettepaneku koos liikmesriikide jaoks lisanduva õigusaktiga, et leevendada kaevanduste sulgemise sotsiaal- ja piirkondlikku mõju ning toetada Euroopa piirkondade sotsiaalse sidususe parandamist.

Lisaks võimalustele, mida pakuvad üldised riigiabi eeskirjad ettevõtete konkurentsivõime ja sotsiaalse ühtekuuluvuse tugevdamiseks, teadus- ja uuendustegevusele avatuse edendamiseks ning uute teadmiste saamise ja levitamise ning personali koolituse edendamiseks, pakub komisjoni ettepanek võimalust pidada kivisöetööstusele antavat kaht liiki abi kokkusobivaks siseturuga. Nendeks liikideks on sulgemisabi ja erakorraliste kulude katmiseks antav abi.

3.3.1   Söekaevandusele antakse tegevusabi, kui täidetud on järgmised tingimused:

| — | konkurentsivõimetu söekaevandus, mis töötas seisuga 31. detsember 2009, peab koostama 1. oktoobriks 2014 lõpliku sulgemise kava; |
| --- | --- |

—

konkurentsivõimetu söekaevandus, mis töötas seisuga 31. detsember 2009, peab koostama 1. oktoobriks 2014 lõpliku sulgemise kava;

| — | abisumma peab aja jooksul järsult kahanema, st abi kahandatakse iga viieteistkuulise ajavahemiku järel 33 %; |
| --- | --- |

—

abisumma peab aja jooksul järsult kahanema, st abi kahandatakse iga viieteistkuulise ajavahemiku järel 33 %;

| — | kui kaevandus ei ole määratud tähtpäevaks suletud, tuleb kõik saadud abi tagasi maksta; |
| --- | --- |

—

kui kaevandus ei ole määratud tähtpäevaks suletud, tuleb kõik saadud abi tagasi maksta;

| — | liikmesriigid peavad esitama kava selliste meetmete võtmiseks, mille eesmärk on leevendada söe kasutamise keskkonnamõju. |
| --- | --- |

—

liikmesriigid peavad esitama kava selliste meetmete võtmiseks, mille eesmärk on leevendada söe kasutamise keskkonnamõju.

3.3.2   Abi erandlike kulude katmiseks on mõeldud katma kaevanduste ümberstruktureerimise ja keskkonna taastamisega seotud erandlikke kulusid, mis ei ole otseselt seotud käsiloleva tootmisega, samuti varasemast tegevusest tulenevaid sotsiaal- ja keskkonnakohustusi, mis tekivad kaevanduste sulgemisest, tingimusel et need tulenevad söetootmisrajatise sulgemisest.

4.   Üldised märkused

4.1   Komitee avaldab kahetsust, et nõukogu ei konsulteerinud temaga seoses tööstuse muutuste nõuandekomisjoni volitustega. CCMI lisati komiteesse alalise tööstruktuurina, kes võttis üle Euroopa Söe- ja Teraseühenduse (ESTÜ) nõuandekomitee volitused.

4.2   Kõigepealt kasutab komitee oma õigust avaldada arvamust teemal, mis on ELi tööstuse muutuste seisukohalt väga tähtis, kuna ESTÜ nõuandekomitee on seoses määrusega (EÜ) nr 1407/2002 rõhutanud, et parandades energiavarustuse kindlust ning pakkudes tugevat primaarenergiabaasi, ei saa samal ajal nõuda söetööstusele antava abi pidevat vähendamist.

4.3   Komitee juhib tähelepanu sellele, et Euroopa Ülemkogu avaldas 19.–20. märtsil 2009 toetust komisjonis 13. novembril 2008 välja antud teisele strateegilisele energiaülevaatele, milles rõhutati vajadust kasutada maksimaalselt ELi sisemisi energiaressursse ning kasutada paremini ära oma enda energiaressursid, sealhulgas taastuvad energiaallikad, fossiilkütused ja tuumaenergia riikides, kes on seda otsustanud kasutada.

4.4   Komitee rõhutab ka, et kuuenda 2002.–2012. aasta keskkonnaalase tegevusprogrammi üks eesmärk on ergutada taastuvate ja madala süsinikusisaldusega fossiilkütuste kasutamist energia tootmisel ning söetööstusele antavat riigiabi käsitleva kehtiva määruse artiklis 1 sätestatakse vajadus säilitada varude kättesaadavuse tagamiseks ettevaatusabinõuna kohaliku söe tootmise miinimumtase.

4.5   Lõpuks juhib komitee tähelepanu sellele, et ka Pettenis asuva Teadusuuringute Ühiskeskuse Energeetika Instituudi teadusuuringud viitavad sellele, et kivisöel on jätkuvalt oluline roll kogu 21. sajandi jooksul energiavajadusele vastamisel.

4.6   Komitee väljendab poolehoidu komisjoni senini väljapakutud meetmetele, kuna nad toetavad ettevõtete konkurentsivõimelist arengut ega põhine ainult konkurentsivastasel lähenemisviisil (11) ühises võrdlusraamistikus, et

| — | säilitada ELi sisemiste energiaressursside piisav tase, et tagada energiavarustuse kindlus ja vähendada energiaalast sõltuvust; |
| --- | --- |

—

säilitada ELi sisemiste energiaressursside piisav tase, et tagada energiavarustuse kindlus ja vähendada energiaalast sõltuvust;

| — | säilitada Euroopa juhtpositsioon arukate kaevandustehnoloogiate, puhaste söepõletustehnoloogiate ning süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise tehnoloogiate valdkonnas; süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise tehnoloogiate laialdasem kasutamine on võimalik alles alates 2020. aastast ning üksnes juhul, kui selleks ajaks on läbi viidud vajalik teadus- ja arendustegevus; |
| --- | --- |

—

säilitada Euroopa juhtpositsioon arukate kaevandustehnoloogiate, puhaste söepõletustehnoloogiate ning süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise tehnoloogiate valdkonnas; süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise tehnoloogiate laialdasem kasutamine on võimalik alles alates 2020. aastast ning üksnes juhul, kui selleks ajaks on läbi viidud vajalik teadus- ja arendustegevus;

| — | reageerida turuprobleemidele seoses investeeringutega teadus- ja uuendustegevusse ning ümberstruktureerimisse, et võimaldada Euroopa söetootmisettevõtetel omandada uusi turulolevaid tehnoloogiaid madalama hinnaga ning muutuda konkurentsivõimelisemaks; |
| --- | --- |

—

reageerida turuprobleemidele seoses investeeringutega teadus- ja uuendustegevusse ning ümberstruktureerimisse, et võimaldada Euroopa söetootmisettevõtetel omandada uusi turulolevaid tehnoloogiaid madalama hinnaga ning muutuda konkurentsivõimelisemaks;

| — | saavutada sotsiaalseid ja keskkonnaeesmärke, luues piirkonnapõhist heaolu ja töökohti selliste piirkondade arendamise kaudu, kus mäe-, kaevandus- ja seotud tööstused on ülekaalus või ainsad tööstused; |
| --- | --- |

—

saavutada sotsiaalseid ja keskkonnaeesmärke, luues piirkonnapõhist heaolu ja töökohti selliste piirkondade arendamise kaudu, kus mäe-, kaevandus- ja seotud tööstused on ülekaalus või ainsad tööstused;

| — | kasutada sektoris kohaliku juhtumi mõistet, kuna ELi sisene kaubandus avaldab sektorile vähest või olematut mõju ja ei mõjuta seetõttu kaubandust märkimisväärselt ning praegune toetussüsteem ei ole toonud kaasa erilisi kaubandusmoonutusi; |
| --- | --- |

—

kasutada sektoris kohaliku juhtumi mõistet, kuna ELi sisene kaubandus avaldab sektorile vähest või olematut mõju ja ei mõjuta seetõttu kaubandust märkimisväärselt ning praegune toetussüsteem ei ole toonud kaasa erilisi kaubandusmoonutusi;

| — | võimaldada elektrijaamade kaasajastamist ning tagada kinnipidamine liikmesriikide (12) sektori ümberstruktureerimise ajakavadest ja menetlustest toetuse kaudu söekaevanduspiirkondade võrgustikele, maavarade kaevandamise ja kasutamise alastele pädevuskeskustele ning võrgustikele kõrge kvalifikatsiooniga juhtide koolitamiseks; |
| --- | --- |

—

võimaldada elektrijaamade kaasajastamist ning tagada kinnipidamine liikmesriikide (12) sektori ümberstruktureerimise ajakavadest ja menetlustest toetuse kaudu söekaevanduspiirkondade võrgustikele, maavarade kaevandamise ja kasutamise alastele pädevuskeskustele ning võrgustikele kõrge kvalifikatsiooniga juhtide koolitamiseks;

| — | säilitada ELi siseste minimaalsete strateegiliste varude mudel, et täita avaliku sektori universaalteenuste osutamise kohustust tagada energiajulgeolek vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 106 (endine EÜ asutamislepingu artikkel 86); |
| --- | --- |

—

säilitada ELi siseste minimaalsete strateegiliste varude mudel, et täita avaliku sektori universaalteenuste osutamise kohustust tagada energiajulgeolek vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 106 (endine EÜ asutamislepingu artikkel 86);

| — | pakkuda konkurentsivõimetute kaevanduste töötajatele ja ekspertidele nõustamist, koolitust ja ümberõpet ning toetada sektori ja seotud tööstuste enneaegselt pensionile jäänud töötajaid; |
| --- | --- |

—

pakkuda konkurentsivõimetute kaevanduste töötajatele ja ekspertidele nõustamist, koolitust ja ümberõpet ning toetada sektori ja seotud tööstuste enneaegselt pensionile jäänud töötajaid;

| — | arendada ja toetada sotsiaalset dialoogi Euroopa kaevandustööstussektoris ja korraldada tehniliste võrgustike põhiseid foorumeid nagu näiteks fossiilkütuste foorum Berliinis; |
| --- | --- |

—

arendada ja toetada sotsiaalset dialoogi Euroopa kaevandustööstussektoris ja korraldada tehniliste võrgustike põhiseid foorumeid nagu näiteks fossiilkütuste foorum Berliinis;

| — | toetada eelkõige tehnilise ja keskkonna valdkonna parimate tavade levitamist ja tutvustamist, et suurendada kaasaegse söetootmise ja selle kasutusalade konkurentsivõimet ja jätkusuutlikkust ning alustada restruktureerimist, mitmekesistamist ja sulgemist (ning kaevanduste keskkonna taastamist (13)), kus need meetmed ei tasu ennast ära. |
| --- | --- |

—

toetada eelkõige tehnilise ja keskkonna valdkonna parimate tavade levitamist ja tutvustamist, et suurendada kaasaegse söetootmise ja selle kasutusalade konkurentsivõimet ja jätkusuutlikkust ning alustada restruktureerimist, mitmekesistamist ja sulgemist (ning kaevanduste keskkonna taastamist (13)), kus need meetmed ei tasu ennast ära.

4.7   Komitee leiab, et komisjoni sätestatud ajavahemik on liiga lühike ega rahulda sektori arenguvajadusi: ajavahemik 2011–2018 oleks sobivam – samamoodi nagu ajavahemik 2002–2010 – selleks, et määrata kindlaks, kas sektori ettevõtted on konkurentsivõimelised, arvestades tehnoloogiliste arengutega turul seoses odavate süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise tehnoloogiate, puhaste söepõletus- ja kaevandustehnoloogiatega.

4.8   Komitee leiab ka, et kahanemine on liiga kiire ja koondatud ajavahemikesse, mis on liiga lühikesed konkurentsivõime taastamiseks ja uuendusteks tootmise, puhaste söepõletustehnoloogiate ning süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise tehnoloogiate valdkonnas. Lisaks peaks abi eesmärk olema mitte karistada (nagu ettepanekus), vaid pigem tunnustada ettevõtteid, mis taastavad oma konkurentsivõimelisuse.

4.9   Imporditud ja ELi-siseste toodete tasakaalustamata konkurentsi puhul võiks enne väitmist, et see nõuab piiranguid ELi süsteemis, pigem uurida põhjalikumalt ja avatumalt eksportivate riikide abisüsteemi. Komitee arvates tuleks kolmandate riikidega lepingute sõlmimisel tähelepanelikumalt ja sidusamalt kontrollida, kas selles on nõue pidada kinni ILO asjaomastest tööstandarditest, et vältida kaevurite ärakasutamist ning tagada optimaalsed ohutusetingimused ja töötajate kaitse tihtipeale surmaga lõppevate tööõnnetuste eest, mis juhtuvad maailma suurimates ettevõtetes.

4.10   Lõpetuseks leiab komitee, et söekaevandamis- ja elektritootmissektorite edaspidise tegevuse jaoks on oluline anda Euroopa ettevõtetele ja liikmesriikidele selge ja ennetav raamistik, milles sätestatakse, millist horisontaalset abi saab kasutada sotsiaalsetel ja keskkonnaalastel eesmärkidel ning millist abi sektori teadusuuringute ja tehnoloogiaarenduse, uuendustegevuse, koolituse ja kutseoskuste parandamise eesmärkidel.

Brüssel, 8. detsember 2010.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president

Staffan NILSSON

---

(1)  Vt fossiilkütuseid kasutavate heitevabade elektrijaamade Euroopa tehnoloogiaplatvormi 2010.–2012. aasta rakenduskava www.zeroemissionsplatform.eu/ccs-technology/capture.html ja eesistujariigi Belgia korraldatud konverents Euroopa energiatehnoloogia strateegilise kava (SET-kava) kohta (15.–16. november 2010), fossiilkütuseid kasutavate heitevabade elektrijaamade Euroopa tehnoloogiaplatvorm http//setis.ec.europa.eu/technologies/Zero-emission-fossil).

1

(2)  Käesolevas arvamuses kasutatakse mõistet „süsi” määruses (EÜ) nr 1407/2002 sätestatud tähenduses: antratsiit ning pruun- ja kivisüsi.

2

(3)  EÜT C 48, 21.2.2002, lk 49.

3

(4)  ELT C 65, 17.3.2006, lk 1.

4

(5)  Vt joonealune märkus 2.

5

(6)  Antratsiit ning pruun- ja kivisüsi.

6

(7)  ELT C 28, 3.2.2006, lk 5.

7

(8)  „Coal of the future (supply prospects for thermal coal by 2030-2050)” [Tuleviku süsi (prognoosid küttesöega varustatuse kohta aastateks 2030–2050)]. Teadusuuringute Ühiskeskuse peadirektoraat, Energeetika Instituut, Petten (Madalmaad), veebruar 2007.

8

(9)  Vt joonealune märkus 9.

9

(10)  USA-l on siiani aktiivne roll söeküttel töötavate elektrijaamade rahastamisel – nii USAs kui mujal maailmas –, mis on vastuolus president Barack Obama lubadusega G-20-le fossiilkütuste toetusi järk-järgult vähendada.

10

(11)  Sellega seoses ning nagu on öeldud ka kõigis komisjoni energiapoliitikadokumentides (alates Euroopa energiatehnoloogia strateegilisest kavast kuni energiastrateegiani aastateks 2011–2020), tuleb arvestada eri parameetreid, nt ELi teiste sisemiste energiaressursside konkurentsivõimelisus 2020. aastani, teistele ELi sisemistele energiaallikatele antav abi, söekasutuse toetamine rahvusvahelistel turgudel ja fossiilkütuste hindade kõikuvus rahvusvahelisel tasandil, ELi sisemiste strateegiliste ressursside energiajulgeoleku lisaväärtus Euroopa jaoks, eelkõige rahvusvaheliste kriiside ja pingete korral. Samuti tuleks arvestada söeelektrijaamade ümberkorraldamise kulusid ja suletud kaevanduste keskkonna taastamise kulusid.

11

(12)  Vt nt Saksamaa söekaevanduste kava aastani 2018.

12

(13)  Tegevuse lõpetamine (inglise keeles decommissioning).

13

decommissioning

---

| 19.2.2011 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 54/20 |
| --- | --- | --- | --- |

19.2.2011

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 54/20

---

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „ELi põllumajandus- ja toiduainesektori varustuskindlus”

(omaalgatuslik arvamus)

(2011/C 54/04)

Raportöör: Armands KRAUZE

18. veebruaril 2010. aastal otsustas Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee vastavalt kodukorra artikli 29 lõikele 2 koostada omaalgatusliku arvamuse järgmises küsimuses:

„ELi põllumajandus- ja toiduainesektori varustuskindlus”

(omaalgatuslik arvamus).

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav põllumajanduse, maaelu arengu ja keskkonna sektsioon võttis arvamuse vastu 17. novembril 2010.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 467. istungjärgul 8.–9. detsembril 2010 (9. detsembri 2010 istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 133, vastu hääletas 3, erapooletuks jäi 7.

1.   Järeldused ja soovitused

1.1   Toiduainetega varustamise tagamine peaks jääma üheks ELi põllumajanduspoliitika põhieesmärkidest. Arvestades ülemaailmse toiduga kindlustatusega seonduvaid väljakutseid ja ebakindlust, tuleks ühises põllumajanduspoliitikas (ÜPP) pärast 2013. aastat jätkuvalt tagada põllumajandus- ja toiduainesektori varustuskindlus.

1.2   ELi toiduga kindlustatus põhineb säästval põllumajanduslikul tootmisel ja sujuvalt toimival põllumajandusturul. Põllumajandusturu toimimise ja hinnastabiilsuse tagamiseks vajab tulevane ÜPP tugevaid turukorraldusmehhanisme. Põllumajandustoodetega kauplemise eeskirjadega tuleks tagada põllumajanduslik varustuskindlus kõikides riikides ja kõikides olukordades.

1.3   Kõigile tuleviku väljakutsetele vastamiseks ning põllumajandus- ja toiduainesektori varustuskindluse tagamiseks kõigis liikmesriikides vajab Euroopa Liit tugevat ühist põllumajanduspoliitikat. ÜPP peaks tulevikus jätkuvalt olema üks ELi keskseid poliitikavaldkondi. ÜPP tulevane rahastamine peab olema piisav.

1.4   Toiduga kindlustatuse võti kogu maailmas on säästev kohalik toiduainete tootmine. ELis tuleks kõikjal säilitada ja edendada mitmekesist põllumajanduslikku tootmist. Erilist tähelepanu tuleks pöörata äärepoolseimatele piirkondadele ja teatud ebasoodsate tingimustega piirkondadele.

1.5   EL peab rohkem tegelema varustuskindluse süstemaatilise kavandamisega, et tagada põllumajandusliku tootmise ja kogu toiduainesektori elujõulisus, seda ka kriiside ja eriolukordade ajal. Praktilised meetmed (varud, põllumajanduslik infrastruktuur, koolitus jne) selles valdkonnas peaksid siiski jääma liikmesriikide vastutusalasse. Praegusel hetkel ei ole põllumajandus- ja toiduainesektori varustuskindluse valdkonnas vaja uusi ELi õigusakte.

1.6   Liikmesriigid võiksid ELi maaelu arengu poliitikat kasutada vahendina, millega edendada põllumajandus- ja toiduainesektori varustuskindluse toetamise ja parandamise meetmeid. Liikmesriigid peaksid seda võimalust oma maaelu arengu programmides ära kasutama.

1.7   Põllumajandussektoril võiks olla oluline roll ELi energiavarustuse kindluse ja säästvuse suurendamisel ning ELi sõltuvuse vähendamisel imporditud fossiilkütustest. Põllumajandusettevõtete tasandil võib oma tarbeks energia tootmine varustuskindlust oluliselt suurendada. Bioenergia kasutamise hoogustamiseks põllumajandusettevõtetes tuleks bioenergia tehnoloogiaid edasi arendada. Bioenergia tootmine peaks olema säästev ja rohkem tähelepanu tuleks pöörata põllumajanduse kõrvalsaaduste paremale kasutamisele, et vähendada toiduainesektori põhjustatavat keskkonna saastamist ja CO2 heitkoguseid.

2.   Sissejuhatus

2.1   Põllumajandus- ja toiduainesektori varustuskindlus tähendab elanikkonnale võimetekohase hinnaga toidu olemasolu tagamist ja nälja kaotamist. Kogu ELi paljudes põllumajandussektorites on olemas piisav tootmismaht ELi elanikkonna toitmiseks ja see on saavutatud ÜPP kaudu. Toiduga kindlustatus kui avalik hüve, mida turg ei hüvita, vaid mille tagab põllumajandus- ja toiduainesektor ühiskonna üldise kasu huvides, on oluline eesmärk ühises põllumajanduspoliitikas pärast 2013. aastat (1).

2.2   Järgnevatel kümnenditel saab kogu maailma põllumajandus- ja toiduainesektori peamiseks ülesandeks toiduga kindlustatuse tagamine. Toidu- ja majanduskriiside tõttu kannatab maailmas nälga enam kui miljard inimest.

2.3   Toiduga kindlustatus tähendab seda, et tervislikult elamiseks on olemas piisavalt toitu, samuti seda, et toit on ohutu ja pole saastunud. Tegemist on keerulise teemaga, mis on seotud muude sektoritega, nagu naftatootmine, logistika jne. Ootamatutest kriisidest põhjustatud mis tahes logistilised või tootmisprobleemid peamistes tootmispiirkondades võivad mõjutada miljonite inimeste, eriti linnapiirkondades elavate inimeste jaoks toidu kättesaadavust. Ülemaailmse toiduga kindlustatuse võti on säästev kohalik toiduainete tootmine (2).

3.   Toiduainete tootmise väljakutsed kogu maailmas

3.1   ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni (FAO) prognoosi kohaselt jõuab maailma elanikkonna suurus 2050. aastaks peaaegu 9,5 miljardini. Nende inimeste toitmiseks peab toiduainete tootmise maht praeguse tasemega võrreldes kahekordistuma. Eriti kiiresti kasvab arenguriikide linnade elanikkond. Põllumajandustootjate suhtes suurenevad ootused ja suureneb surve põllumajandusliku tootmise intensiivistamiseks. Maailma suureneva elanikkonna toitmiseks peab suurenema põllumajanduse tootlikkus. Maakasutuse laiendamise võimalused on piiratud maaga seotud mittepõllumajandusliku nõudluse tõttu ja kättesaadava sobiva põllumajandusmaa vähesuse tõttu.

3.2   Investeeringud põllumajandusse peavad suurenema kõikjal, kuid eriti arenguriikides, kus on oluline tootmise suurendamise potentsiaal. Samuti tuleb arenguriikides parandada maapiirkondade infrastruktuuri, juurdepääsu kaasaegsetele tootmissisenditele, jätkusuutlikku mullaharimist ja eriti juurdepääsu veele, samuti haridussüsteemi ja põllumajandusturu toimimist. Pikemas perspektiivis saab toiduga kindlustatuse peamiseks küsimuseks siiski toidu olemasolu ja juurdepääs sellele. Kõige tõhusam vahend toiduga kindlustatuse tagamiseks on üldine areng ja sissetulekute suurenemine kõige vaesemates riikides. Põllumajandusel on toiduga kindlustatuse tagamisel eriti tähtis roll, kuid raske on tagada toiduga kindlustatust ainult põllumajanduse kaudu (3).

3.3   2009. aastal toimunud toiduteemalise FAO tippkohtumise lõppdeklaratsioonis soovitab FAO jätta toiduainete tootmine riikide ülesandeks.

3.4   Praegu mõistetakse tänu toidu- ja majanduskriisile ning ülemaailmse olukorra muutlikkusele paremini, et kõigil riikidel ja piirkondadel, sh vähem soodsatel piirkondadel, peab olema oma toiduainete tootmise õigus ja isegi kohustus. Võimalik peab olema toota rohkem toiduaineid säästvamalt.

3.5   Teine probleem seoses ülemaailmse toiduga kindlustatusega lisaks rahvaarvu kasvule on kliimamuutused ja nendest tulenevad piirangud loodusressursside kasutamisele. Kliimamuutused võivad toiduainete tootmist oluliselt mõjutada, eriti arenguriikides, millest mõned on ühtlasi kõige vähem võimelised kliimamuutustega kohanema. Põllumajanduses tuleb püüda vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid, kuid samal ajal võib põllumajandus pinnasesüsiniku sekvestratsiooni kaudu pakkuda ka osa heiteprobleemi lahendusest. Tuleb saavutada tõhusam põllumajanduslik tootmine väiksemate heitkogustega. Põllumajandus peab andma oma panuse õhu ja vee kvaliteedi parandamisse, loodusliku mitmekesisuse säilitamisse ja erosiooni ennetamisse. Samuti on ülemaailmse toiduga kindlustatuse tagamiseks eluliselt tähtis piisava põllumajandusmaa ja värske vee kättesaadavuse tagamine.

3.6   Toiduga kindlustatuse ja kliimamuutustega seotud väljakutsetele vastamisel on võtmeroll põllumajanduslikul innovatsioonil. Nende valdkondade peamised uuendused on tihti seotud taime- ja loomakasvatusega, niisutussüsteemidega, üleujutuste haldamisega, põua ja külmaga toimetulekuga, traditsiooniliste põllumajandusmeetodite mitmekesistamisega jne. Tulevastele probleemide üks lahendus võib olla ka taimekasvatusmeetodite tõhususe suurendamine, millega võib põllumajanduse tootlikkust oluliselt tõsta.

4.   Varustuskindluse kontseptsioon

4.1   Toiduga kindlustatus on kõigi maailma rahvaste peamine strateegiline küsimus. Toidu kättesaadavus on osa laiemast julgeolekukontseptsioonist. Toidu kättesaadavuse probleemid viivad väga kiiresti sotsiaalse ebastabiilsuse suurenemise ja rahutusteni. Ühiskond peab tagama toidu kättesaadavuse isegi kriiside ja eriolukordade ajal.

4.2   Kaasaegses võrgupõhises majanduses sõltub toiduga kindlustatus paljudest teguritest. Toiduga kindlustatus eeldab stabiilset energiavarustust (nafta ja elekter), infotehnoloogiat, tõhusat logistikat, head hügieeni ja toimivat kiirhoiatussüsteemi ühiskonna kaitsmiseks kahjuliku toidu eest. Liikmesriigid peavad tagama põllumajandus- ja toiduainesektori elutähtsa infrastruktuuri kaitse ja konkreetsed meetmed kohapeal.

4.3   Riigid peavad tagama toiduvarud eriolukordadeks. Seda nimetatakse varustuskindluseks. Selle all mõistetakse üldiselt materjalivoogude tagamist (näiteks erakorraliste varude soetamist), kuid varustuskindlust mõistetakse laiemalt kui võimet säilitada ühiskonnas peamised majandustegevuse harud, mis on elanikkonna elutingimuste ning ühiskonna toimimise ja turvalisuse jaoks esmatähtsad. Toidu kättesaadavusega seoses tähendab varustuskindlus seega võimet tagada toiduainete tootmine ja kogu toiduainesektori toimimine, seda ka kriisi- ja eriolukorras.

5.   ELi põllumajanduspoliitika ja varustuskindlus

5.1   Praegu valmistutakse Euroopa Liidus ÜPP järgmiseks läbivaatamiseks, s.o 2013. aasta järgseks põllumajanduspoliitikaks. Komisjon avaldas tulevase poliitika kohta teatise 2010. aasta novembris. Tõenäoliselt avaldab komisjon asjaomased õigusaktide ettepanekud 2011. aasta lõpus ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsust on oodata 2012. aastal. ELis saavutatakse piisav toiduainete tootmine jätkuvalt ÜPP meetmete kaudu.

5.2   Euroopa Ühenduse asutamislepingus sätestatud ELi põllumajanduspoliitika eesmärgid, mis võeti muutmata kujul üle eelmisel aastal ratifitseeritud Lissaboni lepingus, on järgmised:

| — | põllumajanduse tootlikkuse tõstmine; |
| --- | --- |

—

põllumajanduse tootlikkuse tõstmine;

| — | põllumajandustootjatele väärika elatustaseme tagamine; |
| --- | --- |

—

põllumajandustootjatele väärika elatustaseme tagamine;

| — | turgude stabiliseerimine; |
| --- | --- |

—

turgude stabiliseerimine;

| — | toiduvarude kättesaadavuse tagamine; |
| --- | --- |

—

toiduvarude kättesaadavuse tagamine;

| — | tarbijatele mõistlike toiduhindade tagamine. |
| --- | --- |

—

tarbijatele mõistlike toiduhindade tagamine.

5.3   On selge, et ülemaailmsed muutused ja nendega kaasnevad uued väljakutsed seavad ELi põllumajanduspoliitikale ka muud eesmärgid, kuid eespool nimetatud peamised eesmärgid on jätkuvalt vajalikud ja asjakohased. Aastate jooksul on ELi põllumajanduspoliitikat mitmeti kritiseeritud, seda ka kaubandusläbirääkimistel. Tegelikult on ÜPP suutnud täita oma eesmärke enam kui rahuldavalt. Kõikuvatele hindadele ja kriisiperioodidele vaatamata on ÜPP taganud toiduvarud ELi kõikides osades. Seega on ÜPP abil säilitatud ELis varustuskindlus, ehkki EL sõltub mõne põllumajandussaaduse ja tootmissisendi osas osaliselt impordist. Samas peab EL võtma arvesse asjaolu, et ELi äärepoolseimatel riikidel on tihti raskusi oma varude tagamisega perioodidel, mil hinnad tugevalt kõiguvad.

5.4   Tulevikus hakkavad ülemaailmsed turud toimima avatumalt. Mis tahes tulevased kaubanduslepingud võivad lubada kolmandate riikide põllumajandussaadustel (toiduohutuse kriteeriumide täitmise korral) lihtsamini ELi turule siseneda ja avada samas võimalusi ELi põllumajandussaaduste juurdepääsuks muudele turgudele. Maailma demograafiline olukord ja turud muudavad põllumajandusliku tootmise prioriteete ja nõudlust toidu järele kogu maailmas. Ühiskondade ja majanduspiirkondade vastastikune sõltuvus suureneb. Kliimamuutused toovad kaasa üha äärmuslikumaid ilmastikutingimusi. Arvestades asjaolu, et rahvusvahelise kaubanduse mahu suurenemisest üksi ei piisa toiduvarude tagamiseks, on tulevikus oodata põllumajandussaaduste hindade kõikumisi ja turgude ebastabiilsust. ELi tulevases põllumajanduspoliitikas tuleb tagada turu stabiliseerimise mehhanismid. EL ei tohi luua ülemaailmsel toiduaineturul ebastabiilsust, vaid peab aktiivselt aitama kaasa selle kaotamisele.

5.5   Euroopa Liit on maailmas oluline toiduainete tootja ja eksportija. Parim viis, kuidas EL saab aidata säilitada ülemaailmse toiduaineturu stabiilsust ja vältida toidukriise, on tagada oma põllumajandusturu tasakaal ja tulemuslik toimimine. ELil peaks olema oluline roll ka ülemaailmse toiduga kindlustatuse säilitamisel.

5.6   Euroopa tarbijad soovivad edaspidigi tarbida kvaliteetset, toitvat ja ohutut toitu. Tulevane põllumajanduspoliitika peab tagama, et kogu tootmine toimub keskkonda (õhk, pinnas, vesi) säästval viisil ja et tagatud on põllumajandusloomade heaolu. Asjaolu, et ELi standardid on ülejäänud maailmaga võrreldes kõrgemad, suurendab Euroopa tootjate kulusid ja ELi põllumajanduspoliitikas tuleb sätestada vahendid, et luua põllumajanduse ja ettevõtluse valdkonnas võrdsed konkurentsitingimused ELis ja muudes riikides toimuva tootmise vahel. ELi väljakutse on rakendada olemasolevaid vahendeid (nt kaubanduslepingud) ja luua uusi vahendeid, mille abil panna teised toiduaineid tootvad riigid üha enam järgima ELi toiduainetootjate kasutatavaid toidutootmisstandardeid.

5.7   Maaelu arengu poliitika (ÜPP 2. sammas) on edaspidigi maapiirkondade tasakaalustatud arengu jaoks väga tähtis. Maapiirkonnad on Euroopa lahutamatu osa. Praeguse 27 liikmesriigiga Euroopa Liidu elanikest elab rohkem kui 60 % maapiirkondades ja maapiirkonnad moodustavad 90 % liidu maismaapindalast. Liikmesriikide erinevat olukorda enam arvestav maaelu arengu poliitika võib tulevikus veelgi olulisemaks muutuda. Suureneb maaelu arengu poliitika roll töökohtade loomisel maakogukondades ja ärivõimaluste mitmekesistamisel. Maaelu arengu poliitikat võiks kasutada ELi hoovana põllumajandus- ja toiduainesektori varustuskindluse tagamisel.

5.8   Arvestades ülemaailmse toiduga kindlustatusega seonduvaid väljakutseid ja ebakindlust, tuleks ELi tulevases põllumajanduspoliitikas pöörata jätkuvalt tähelepanu varustuskindluse küsimustele. Toiduvarude kättesaadavuse tagamine on üks ELi põllumajanduspoliitika põhieesmärk. EL peab rohkem tegelema süstemaatilise kavandamisega, et tagada põllumajandusliku tootmise ja kogu toiduainesektori tasuvus, seda ka kriiside ja eriolukordade ajal. Selle võimaldamiseks peavad olema kättesaadavad vajalikud mehhanismid. Üheks ELi põllumajanduspoliitika keskseks eesmärgiks peab olema mitmekesise põllumajandusliku tootmise säilitamine ja selle edendamine kogu ELis. ELi toiduainepoliitikas on õigeks strateegiliseks lahenduseks kogu ELi erinevatest maapiirkondadest pärinevate kvaliteetsete toiduainete rikkaliku valiku säilitamine ELi kodanike jaoks. See aitab tagada ka varustuskindlust.

5.9   Pikas perspektiivis tähendab põllumajandus- ja toiduainesektori varustuskindlus seda, et põllumajanduslik tootmine peab olema säästev. Keskkonnasäästlikkusele lisaks on olulised ka majanduslik ja sotsiaalne mõõde. Rohkem tuleks rõhutada põllumajanduse rolli kliimamuutustega kohanemisel ja nende leevendamisel. Põllumajandus- ja toiduainesektoril on oma roll ka bioenergia tootmisel. Põllumajanduspoliitikasse tuleb integreerida ELi 2020. aasta strateegia eesmärgid.

5.10   Bioenergia tootmine on teinud ELi põllumajandusest olulise tegija taastuvenergia tehnoloogiate rakendamisel. Säästlik põllumajandus- ja toiduainesektor võib aidata oluliselt vähendada ELi sõltuvust imporditud fossiilkütustest ja tagada ELi tarbijate energiavarustuse kindluse. Bioenergia tootmine põllumajandusjäätmetest ja kõrvalsaadustest (sõnnikust, toiduainetööstuse jäätmetest jne) aitab vähendada saastatust ja süsinikdioksiidi heitkoguseid.

Brüssel, 9. detsember 2010.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president

Staffan NILSSON

---

(1)  31. mail 2010 toimus Helsingis seoses käesoleva arvamuse koostamisega seminar teemal „ELi põllumajandus- ja toiduainesektori varustuskindlus”.

1

(2)  Nagu määratleti toiduteemalisel FAO tippkohtumisel.

2

(3)  ELT C 100, 30.4.2009, lk 44.

3

---

| 19.2.2011 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 54/24 |
| --- | --- | --- | --- |

19.2.2011

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 54/24

---

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „ELi ja Venemaa suhted”

(omaalgatuslik arvamus)

(2011/C 54/05)

Raportöör: Ivan VOLEŠ

17.–18. veebruaril 2010. aastal toimunud täiskogu istungjärgul otsustas Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee vastavalt kodukorra artikli 29 lõikele 2 koostada omaalgatusliku arvamuse teemal

„ELi ja Venemaa suhted”.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav välissuhete sektsioon võttis arvamuse vastu 23. novembril 2010.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 467. istungjärgul 8.–9. detsembril 2010 (9. detsembri istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 195 ja erapooletuks jäi 8 liiget.

1.   Soovitused

1.1   Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee tervitab Rostovis Doni ääres (31. mail ja 1. juunil 2010) toimunud ELi ja Venemaa tippkohtumisel vastu võetud ühisavaldust moderniseerimispartnerluse kohta, sh üleskutset kodanikuühiskonna esindajatele osaleda tugevdatud dialoogi kaudu rohkem ELi ja Venemaa koostöös. ELi ja Venemaa suhetel on strateegiline tähendus mõlemale poolele ning need peaksid põhinema vastastikusel usaldusel. ELi ja Venemaa tsiviilühiskonna esindajad peaksid tihendama koostööd ja andma oma panuse moderniseerimispartnerluse algatuse rakendamisse. Komitee on valmis sellele aktiivselt kaasa aitama.

1.2   Ühisruumidega seoses pooldab komitee olemasolevat struktuuri, kuid kutsub üles kaasama rohkem mõlema poole kodanikuühiskonna esindajaid, et nad esitaksid oma seisukohti ja osaleksid eri valdkondade algatustes.

1.3   Komitee soovitab kaasata majandus- ja kaubandussuhete dialoogi rohkem asjaomaseid sidusrühmi ning kaaluda laiaulatusliku esindavusega ELi ja Venemaa ettevõtlusfoorumi loomist.

1.4   Komitee toetab jõupingutusi kiire edasimineku saavutamiseks viisarežiimi lihtsustamise ja viisavabaduse üle peetavatel läbirääkimistel.

1.5   ELi ja Venemaa vahelistesse inimõigustealastesse konsultatsioonidesse tuleks kaasata rohkem valitsusväliseid osalejaid. Komitee on valmis kõnealuse platvormiga ühinema.

1.6   Oleks vaja rohkem platvorme, mille kaudu ELi ja Venemaa kodanikuühiskonna organisatsioonid saaksid anda oma panuse ELi ja Venemaa suhetes toimuvale reageerimisel ning nende jälgimisel. Üheks selliseks platvormiks võiks saada ELi ja Venemaa kodanikuühiskonna foorum, mis oleks samalaadne idapartnerluse kodanikuühiskonna foorumiga.

1.7   Komitee kutsub üles suurendama inimestevahelist suhtlemist ja kogemuste vahetamist hariduse ja kultuuridevahelise dialoogi valdkonnas, kuna see aitab kaasa vastastikusele mõistmisele ja usaldusele.

1.8   Liikmesriikide seisukohad Venemaa suhtes peaksid olema rohkem kooskõlastatud, nii et EL tegutseks ühel häälel, lähtudes ambitsioonikatest, kuid samal ajal realistlikest eesmärkidest, ja oleks piisavalt paindlik.

1.9   Komitee peab Venemaa liikmesust Maailma Kaubandusorganisatsioonis väga oluliseks, toetab täielikult sellesuunalist protsessi ja soovib, et see jõuaks lõpule niipea kui võimalik.

1.10   EL peaks vaatama läbi eeskirjad, milles käsitletakse valitsusväliste organisatsioonide rahalist toetamist demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahendi kaudu, milles on sätestatud kaasrahastamise suure osakaalu nõue, mis jätab paljud Venemaa valitsusvälised organisatsioonid nende toetuste kasutamise võimalusest ilma.

1.11   Komitee soovitab otsida eriti just keskkonna, rahvatervise, transpordi ja energiatõhususe valdkonnas võimalusi Venemaa kaasamiseks suurtesse piirkondlikesse projektidesse, mida arutatakse idapartnerluse riikidega. Venemaa kodanikuühiskonna esindajad tuleks kutsuda osalema idapartnerluse kodanikuühiskonna foorumi erinevate platvormide raames toimuvatel kohtumistel, kus selliseid ELi, idapartnerluse riikide ja Venemaa vahelisi ühist huvi pakkuvaid projekte arutada. Samuti tasuks kodanikuühiskond ulatuslikumalt kaasata põhjamõõtme poliitika, Läänemere strateegiga, Musta mere sünergia ja teiste asjakohaste algatuste elluviimisse.

1.12   Komitee kordab ettepanekut sätestada tulevases lepingus ELi ja Venemaa ühise kodanikuühiskonnaorgani loomine.

1.13   Komitee loob ELi ja Venemaa suhetele keskenduva kontaktrühma, jätkab suhete arendamist Venemaa Föderatsiooni ühiskondliku kojaga ning teeb ühtlasi ettepaneku laiendada ühistegevuses osalemise võimalust ka muudele, kojas mitteesindatud kodanikuühiskonna organisatsioonidele.

2.   ELi ja Venemaa suhete olukord

2.1   Viimase kahekümne aasta jooksul on ELi ja Venemaa suhetes olnud mitu kõrg- ja madalseisu. Venemaa ja Gruusia vaheline sõjaline konflikt 2008. aasta augustis ning Venemaa ja Ukraina gaasitüli 2009. aasta jaanuaris mõjutasid vastastikuseid suhteid negatiivselt. Siiski on mõlemad pooled jätkanud jõupingutusi patiseisu ületamiseks. Käesoleva arvamuse peamine eesmärk on esitada komitee soovitused selle kohta, kuidas ELi ja Venemaa suhteid parandada ning kuidas nii ELi kui ka Venemaa Föderatsiooni kodanikuühiskond saaks selle eesmärgi saavutamisele kaasa aidata.

2.2   Läbirääkimised 1994. aasta partnerlus- ja koostöölepingu asendamiseks mõeldud ELi ja Venemaa uue kahepoolse lepingu üle käivitati 2008. aasta juunis Hantõ-Mansiiskis ja neid alustati ametlikult 2008. aasta juulis. Kummagi poole rõhuasetus läbirääkimisprotsessis seoses uue lepingu olemusega oli erinev. EL soovib sõlmida kõikehõlmava ja üksikasjaliku strateegilise lepingu, samas kui Vene pool eelistab sõlmida üldtingimusi sätestava poliitilise raamlepingu, millele järgneksid üksikasjalikud valdkondlikud lepingud Venemaale huvi pakkuvate sektorite kohta (1).

2.3   Ühisruumidele vastavates töörühmades peetav ELi ja Venemaa Föderatsiooni vaheliste läbirääkimiste 12. voor algas 2010. aasta novembri keskel. Euroopa Komisjon suhtub läbirääkimiste senistesse tulemustesse ettevaatliku optimismiga. Siiski on veel liiga vara ennustada, millal on võimalik läbirääkimised uue lepingu üle lõpule viia.

2.4   Aeglane edasiminek käimasolevatel kõnelustel uue lepingu üle kajastab kummagi poole erinevat arusaama vastastikustest suhetest. EL toetab kompleksset ühiskondlikku, poliitilist ja majanduslikku ajakohastamist kooskõlas Euroopa õigustiku ja institutsioonidega. Venemaa soovib aga, et teda koheldaks suveräänse ülemaailmse suurvõimuna, kellel on demokraatiale, inimõigustele ning majandus- ja julgeolekuhuvidele oma lähenemisviis (2). Selle rolli etendamiseks kasutab Venemaa kõiki talle kättesaadavaid vahendeid – maagaasi- ja naftatarneid, tuumarelvade potentsiaali, kosmoseprogramme jne, sh oma positsiooni rahvusvahelistes organisatsioonides, näiteks ÜRO Julgeolekunõukogus, Shanghai koostööorganisatsioonis, SRÜs, G20s jne. Eespool nimetatud ambitsioonide rahvusvahelisel tasandil elluviimist piiravad aga Venemaa praegusest sotsiaal-majanduslikust olukorrast tingitud nõrkused (3).

2.5   Euroopa julgeolekustruktuuris tehtavate võimalike muudatuste osas lähevad ELi ja Venemaa seisukohad oluliselt lahku. Venemaa soovib läbi vaadata Euroopa julgeolekustruktuuri, nagu on kirjas ka Venemaa ettepanekus sõlmida uus Euroopa julgeolekupakt, mille sõnastas 2008. aasta juunis president Dmitri Medvedev.

2.6   Ka energiajulgeoleku valdkonnas on poolte seisukohad jätkuvalt väga erinevad. Venemaa kui ELi peamine maagaasi ja nafta tarnija soovib erikohtlemist, sh soodustingimusi oma energiaettevõtetele ja nende juurdepääsu ELi turule, ning oma erilise positsiooni ja huvide tunnustamist Valgevene ja Ukraina energiasektorites (4). 2009. aasta augustis loobus Venemaa energiaharta lepingu ratifitseerimisest. EL omakorda peab energiaharta lepingut aluseks oma energiaturu mis tahes edasisele liberaliseerimisele, sh selle avamisele Venemaa energiaettevõtetele. President Medvedevi hiljutine algatus energiaharta lepingut asendava uue ülemaailmse energiajulgeoleku lepingu sõlmimiseks oli suunatud G20 liikmesriikidele, mitte ainult ELile, ehkki EL on energia valdkonnas endiselt Venemaa tähtsaim kaubanduspartner.

2.7   Venemaa püüab oma ELi puudutavaid huve edendada erisuhete arendamise kaudu traditsiooniliselt mõjukate Euroopa riikidega. Iga ELi liikmesriigi kahepoolsed suhted Venemaaga on muidugi erinevad, kajastades nende traditsioone ja huve, kuid oluline on töötada selle nimel, et jõuda kooskõlastatumate seisukohtade ja tegevusteni, milles väljenduks Euroopa Liidu üldine poliitika suhetes Venemaaga. Uus Lissaboni leping tugevdas ELi ühist välis- ja julgeolekupoliitikat ning andis ELile suurema pädevuse energiajulgeoleku valdkonnas.

2.8   Venemaa ja ELi seisukohad lahknevad ka idapartnerluse puhul, mida Venemaa peab ELi mõjusfääri laiendamise katseks. EL omalt poolt käsitab idapartnerlust vahendina, mille kaudu jagada oma ühiseid väärtusi ja standardeid idanaabritega, sest standardite rakendamine toob kaasa idanaabrite majandusliku ja sotsiaalse ajakohastamise ning suurendab julgeolekut ja stabiilsust kogu Euroopa mandril.

2.9   Euroopa Liidu ja Venemaa koostöö on märkimisväärselt paranenud ELi, Venemaa, Norra ja Islandi ühise põhjamõõtmepoliitika valdkonnas. Käegakatsutavaid tulemusi on saavutatud keskkonna, rahvatervise, kultuuri, transpordi ja infrastruktuuri valdkonna partnerlusprojektides. Komitee on järjepidevalt kaasa aidanud kõnealuse poliitika elluviimisele ja on põhjamõõtme poliitikat käsitlevas arvamuses rõhutanud, kui oluline on kaasata sellesse ka kodanikuühiskond (5).

2.10   Eespool nimetatud vääritimõistmistele ja raskustele vaatamata ollakse nii ELis kui ka Venemaal kahepoolsete suhete strateegilises tähtsuses valdavalt ühel meelel. Rostovis Doni ääres 31. mail ja 1. juunil 2010 toimunud ELi ja Venemaa tippkohtumise tulemused, sh moderniseerimispartnerluse algatust käsitlev ühisavaldus, näitavad selgelt poliitilist tahet kahepoolsete suhete uuendamiseks (6).

3.   Ühisruumide kaudu saadud õppetunnid

3.1   Üldised tulemused

3.1.1   Institutsiooniline dialoog ühisruumide egiidi all võimaldas pidada kõige intensiivsemat dialoogi, mida EL kogu liidu ajaloo jooksul oma välissuhtluses kunagi mis tahes kolmanda riigiga on pidanud (7). Senisest koostööst ELi ja Venemaa ühisruumide raames tuleks ELi ja Venemaa vahelist uut lepingut käsitlevaid läbirääkimisi silmas pidades teha järgmised järeldused (8).

| — | Ühisruumide struktuur on hästi väljakujunenud institutsiooniline raamistik, mis võimaldab ELil ja Venemaal pidada omavahel laiaulatuslikku poliitilist ja eri valdkondi käsitlevat dialoogi. See struktuur tuleks säilitada. |
| --- | --- |

—

Ühisruumide struktuur on hästi väljakujunenud institutsiooniline raamistik, mis võimaldab ELil ja Venemaal pidada omavahel laiaulatuslikku poliitilist ja eri valdkondi käsitlevat dialoogi. See struktuur tuleks säilitada.

| — | Vaatamata mitmele positiivsele näitele konkreetsetes valdkondlikes küsimustes saavutatud edu kohta, on ühisruumide tulemused jäänud mõlema poole algsete ootustega võrreldes üsna tagasihoidlikuks. |
| --- | --- |

—

Vaatamata mitmele positiivsele näitele konkreetsetes valdkondlikes küsimustes saavutatud edu kohta, on ühisruumide tulemused jäänud mõlema poole algsete ootustega võrreldes üsna tagasihoidlikuks.

| — | Dialoogi ja koostöö parandamiseks on vaja suuremat poliitilist tahet, vastastikust usaldust ning mõlema poole valmidust jõuda tingimustes ja väärtustes, sh ühiselt sõnastatud standardites, kokkuleppele. |
| --- | --- |

—

Dialoogi ja koostöö parandamiseks on vaja suuremat poliitilist tahet, vastastikust usaldust ning mõlema poole valmidust jõuda tingimustes ja väärtustes, sh ühiselt sõnastatud standardites, kokkuleppele.

3.2   Ühine majandusruum

3.2.1   ELi eesmärk ühise majandusruumi rajamisel oli luua ELi ja Venemaa vahel avatud ja integreeritud turg. Edasiliikumine selle eesmärgi saavutamisel on aeglane ja praegu paistab vabakaubanduspiirkond pigem kauge reaalsusena. Venemaa saamine Maailma Kaubandusorganisatsiooni liikmeks on äärmiselt oluline ning komitee tervitab Venemaa soovi jõuda selle protsessiga lõpule niipea kui võimalik. Kasahstani ja Valgevenega tolliliidu loomise järel on aga tekkinud küsimus, kuidas see võib mõjutada läbirääkimisi Maailma Kaubandusorganisatsiooniga.

3.2.2   Ühise majandusruumi üle peetav eri valdkondi hõlmav dialoog on mitmetasandiline ning see hõlmab paljusid majandus-, kaubandus-, rahandus- ja tööstusküsimuste aspekte (9). Komitee soovitab, et dialoog ühise majandusruumi üle hõlmaks ka töö- ja sotsiaalpoliitikat ning et läbirääkimiste protsessi kaasataks seni kõrvale jäänud sotsiaalpartnerid, arvestades seejuures ELi pädevuse piiratust mõlemas kõnealuses valdkonnas. Erilise tähelepanu alla tuleks võtta rahvatervise küsimused, sealhulgas sanitaar- ja fütosanitaarmeetmed ning tarbijakaitse.

3.2.3   ELi ja Venemaa töösturite ümarlaud on institutsiooniline platvorm ettevõtete kaasamiseks ühisesse majandusruumi. Positiivsete aspektide kõrval, milleks on mõlema poole äriringkondade kindel toetus majandusliku integratsiooni suurendamisele, tuleb märkida, et mõned ELi ja Venemaa reguleerimis- ja õigusküsimuste alasele dialoogile kaasaaitamiseks loodud töörühmad ei ole ikka veel oma tööd alustanud (10) ning poliitikud ja riigi valitsus ei arvesta esitatud soovituste ega ettepanekutega. Asjaomaste sidusrühmade ulatuslikum ja süstemaatilisem kaasamine läbirääkimisprotsessi aitaks kaasa omavahelist kaubandust ja investeeringuid pidurdavate kunstlike takistuste tuvastamisele ja eemaldamisele. Kasutusele tuleb võtta kaasamist soodustavad vahendid. Üheks selliseks võiks saada peamisi majandusosalejaid esindav ELi ja Venemaa ettevõtlusfoorum.

3.2.4   Kõigi ühise majandusruumi töörühmade peamine ülesanne peaks olema eemaldada ettevõtlust ja investeeringuid segavad takistused, ennetada protektsionismi, tagada õiglane konkurents ning leppida kokku õigusaktide ja standardite ühtlustamises. Komitee kutsub üles muutma läbirääkimiste käiku läbipaistvamaks ja suurendama Venemaa suutlikkust teha muutusi õigusaktides ja praktikas. Lissaboni lepinguga anti ELile investeeringute küsimuses pädevus nii reguleerimise kui ka kaitse osas. Seepärast peaks EL lisama partnerlus- ja koostöölepingut asendavasse ning ajakohastavasse uude lepingusse olulised punktid investeeringute kohta, sealhulgas sätted õiglase ja võrdse kohtlemise kohta ning eelkõige kindlad ja usaldusväärsed sätted investorite ja riigi suhete kaitsmiseks.

3.2.5   Kõnealuse valdkonna koostöö toetamiseks mõeldud ELi rahalised vahendid peaksid olema rohkem seotud poliitikameetmetega ja nende kasutamise haldusmenetlust tuleb lihtsustada. Tugevdamist vajavad protsessi rakendamis- ja hindamisetapid. Ennekõike tuleks luua lihtsustatud menetlusega usaldusfondid väikeste projektide jaoks, et muuta rahalised vahendid kättesaadavaks sihtrühmade ja institutsioonide laiemale ringile, sh naisettevõtjatele, VKEdele, sotsiaalmajandusettevõtetele, ning tagada nende kasutamine väikestes, ent konkreetsetes ja tulemustele suunatud projektides (11). Kasutatavate rahaliste vahendite mahu võimalikku vähenemist tuleks kompenseerida suurema kaasrahastamisega Venemaa poolt, kelle mõju programmide ja projektide üle ning vastutus nende eest peaks suurenema.

3.3   Ühine vabadus-, turvalisus- ja õigusruum

3.3.1   Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala on väga oluline, sest see hõlmab demokraatia, inimõiguste austamise ja põhivabaduste küsimusi. Mõlemal osapoolel on ühine huvi otsida lahendust organiseeritud kuritegevuse, terrorismi, uimastite ja ebaseadusliku rände probleemidele.

3.3.2   Üks peamisi läbirääkimiste teemasid on viisa- ja tagasivõtupoliitika. Komitee palub liikmesriikide asjaomase valdkonna pädevust austades arvestada kodanikuühiskonna esindajate seisukohti mitmes küsimuses: ettevõtetele, kodanikuühiskonna organisatsioonidele ja üliõpilastele viisade väljastamise lihtsustamine, piiriäärsetele elanikele mitmekordsete viisade väljastamine, viisatasude vähendamine või kaotamine, välisriigi kodanike registreerimine ja selle lihtsustamine, töö- ja elamislube käsitlevate eeskirjade tasakaalustatud ja mittediskrimineeriv rakendamine. Komitee toetab viisarežiimi kiiret lihtsustamist ja liberaliseerimist, mis sõltub vastastikuste kohustuste täitmisest.

3.3.3   EL peab jätkama jõupingutusi muude valitsusväliste osalejate kaasamiseks ELi ja Venemaa inimõigusteteemalistesse aruteludesse.

3.4   Ühine välisjulgeoleku ruum

3.4.1   Välisjulgeoleku valdkonnas on ELi ja Venemaa ühistegevus piiratud ulatusega. EL peaks kindlasti püüdma kaasata Venemaad julgeoleku säilitamisele suunatud ühisesse tegevusse, tuginedes Lääne-Balkani ja Tšaadi ühismissioonidel saadud positiivsele kogemusele.

3.4.2   Venemaa ja Gruusia konfliktis 2008. aasta augustis kutsus Venemaa ELi vahendama konflikti lahendamist. Sellegipoolest peab Venemaa täitma kõik 12. augusti ja 8. septembri 2008. aasta kokkulepete kohased kohustused. Euroopa Liidu järelevalvelähetus on Gruusias tehtavate stabiliseerimisjõupingutuste jaoks hädavajalik. Järelevalvelähetuse pädevuse jaoks on äärmiselt oluline juurdepääs Abhaasiale ja Lõuna-Osseetiale, kuid seda ei ole ikka veel tagatud. Selles küsimuses on Venemaa koostöö esmatähtis.

3.4.3   Hoolimata erinevatest seisukohtadest Euroopa ja maailma julgeoleku küsimustes, peaks nii EL kui ka Venemaa jätkama omavaheliste suhete arutamiseks kahepoolset julgeolekualast dialoogi, kasutades selleks olemasolevaid rahvusvahelisi institutsioone: ÜROd, Euroopa Nõukogu, OSCEd ja NATO-Venemaa nõukogu.

3.4.4   EL ei saa vaadata suhetes Venemaaga mööda idanaabrite huvidest ega ka vastupidi ning peab jääma kindlaks oma lubadusele soodustada idapartnerite reforme.

3.4.5   Üksmeelsus võtmeküsimustes (suhted Venemaaga, energiapoliitika, suhted idapartneritega) suurendab ELi mõjujõudu Venemaa Föderatsiooniga suhtlemisel. EL peakski eelkõige hakkama kõnelema ühel häälel.

3.4.6   Ametlikud kohtumised küll toimuvad, kuid ELi ja Venemaa kodanikuühiskonna organisatsioonid, teadusasutused ja mõttekojad teevad koostööd ikka veel vaid üksikutes küsimustes. Ebapiisavad kontaktid ja koostöö puudumine põhjustavad stereotüüpseid arusaamu teise poole huvidest ja kavatsustest. Seepärast peaks kahepoolne kodanikuühiskonna dialoog andma oma panuse uue lähenemisviisi otsingusse ühist muret valmistavates küsimustes, nagu rahvusvaheline terrorism ja selle juured.

3.5   Ühine teadus-, haridus- ja kultuuriruum

3.5.1   See ühisruum, kus on ülekaalus reaalteaduste projektid, sobib ELi ja Venemaa koostöö kõige edukamaks näiteks.

3.5.2   Mõlema poole aktiivse osalemise edukust näitavad programmid ja neile eraldatud rahalised vahendid ning alt üles suunatud lähenemisviis, mis tähendab, et teadlastel lastakse ise oma tööd korraldada ja selleks kõige sobivamad vormid valida (12).

3.5.3   Teisest küljest vastandub sellele edule üsna piiratud liikuvus hariduse valdkonnas, kus on saavutatud üksikud vahetused, näiteks Tempuse ja Erasmus Munduse raames. Samuti on raskusi töörühmade toimimise kohta lisateabe saamisel. Rohkem tähelepanu tuleks pöörata noorte liikuvusele ja kogemuste vahetamisele eri kultuuride vahel. Selleks et jälgida uurimisprojektide mõju teadmistepõhisele ühiskonnale, peaks kodanikuühiskond olema rohkem kaasatud ka läbirääkimistesse selle ühisruumi kokkulepete sõlmimise üle ja nende kokkulepete täitmisse.

4.   Kodanikuühiskonna olukord Venemaal

4.1   Olemasolev teave viitab sellele, et Venemaa kodanikuühiskond ega sotsiaal- ja kodanikudialoog (13) ei vasta veel täielikult Euroopa standarditele, kuid pärast komitee viimast ELi ja Venemaa suhete hindamist (14) on nende positsioon ja mõju mõnevõrra tugevnenud.

4.2   2006. aastal loodud Venemaa Föderatsiooni ühiskondlikust kojast on saanud Venemaa kodanikuühiskonna ametlik esindusorgan. See loodi presidendi ukaasiga, mille kohaselt nimetab president ühe kolmandiku koja liikmetest. Kojal on õnnestunud saada kodanikuühiskonna seisukohtade väljendajaks tähtsates küsimustes nii riiklikul kui ka piirkondlikul tasandil ning paljudes piirkondades on loodud ka kohalikud kojad. Koda annab soovitusi, kommenteerib õigusaktide eelnõusid ning analüüsib sektorite ja piirkondade olukorda. Koja seisukohad on mõnikord väga avameelsed ja valitsuse poliitika suhtes kriitilised (15).

4.3   Ühiskondliku koja poolt 2009. aastal avaldatud Venemaa Föderatsiooni kodanikuühiskonna olukorda käsitleva aruande (16) kohaselt jõudis Venemaal registreeritud mittetulunduslike valitsusväliste organisatsioonide arv 670 000 juriidilise isikuni. Ajavahemikul 2004–2009 vähenes nende arv 17 %. Ühiskondlik koda soovitab muuta mittetulunduslike valitsusväliste organisatsioonide liigitust ja kasutada ÜRO meetodit, mille kohaselt ei loeta riigiasutuste asutatud organisatsioone valitsusvälisteks organisatsioonideks.

4.4   Tegevusalade järgi on kõige rohkem valitsusväliseid organisatsioone hõivatud sotsiaalküsimustega (54 %), sellele järgnevad teadus ja haridus (44 %), õiguste kaitse (42 %), heategevus (39 %), turism ja sport (32 %), kultuur (30 %), teave (27 %), tervis (22 %), keskkond (12 %), kohalik omavalitsus (9 %), religioon (9 %), majandus (6 %), elamumajandus (5 %) ja muud (5 %).

4.5   Ühiskondlik koda on loonud suhted välisriikide partnerorganisatsioonidega, sh Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega (2008. aastal allkirjastati vastastikuse mõistmise memorandum), ning ta sai AICESISe liikmeks ja võõrustas selle nõukogu kohtumist 2009. aasta detsembris. Komitee ja ühiskondliku koja sidemed on sellest alates tihenenud tänu ühist huvi pakkuvates küsimustes ühiste seminaride korraldamisele ja nende tulemusena ühiste järelduste vastuvõtmisele (17).

4.6   Venemaa juhtkond teadvustab üha enam, et ilma kodanikuühiskonna osalemiseta ei ole võimalik saavutada Venemaa ajakohastamise strateegilist eesmärki. Eelmisel aastal tehti kehtivates õigusaktides mitmeid muudatusi kodanikuühiskonna olukorra parandamiseks, muu hulgas vähendati piiranguid välismaalt rahastatavate valitsusväliste organisatsioonide tegevusele.

4.7   Vaatamata sellele, et üha enam mõistetakse organiseeritud kodanikuühiskonna rolli Venemaa poliitilise süsteemi ajakohastamisel, on selles osas ikka veel palju ära teha.

4.8   Riigi tasandi sotsiaalpartnerite sotsiaaldialoog toimub Venemaa kolmepoolses komitees, kus reguleeritakse ühiskondlikke ja töösuhteid. Üldised kokkulepped sõlmitakse valitsuse osalusel kõigi Venemaa ametiühingute ja tööandjate ühenduste vahel. Kollektiivlepingud sõlmitakse tavaliselt ettevõtetes, kus ametiühingud on esindatud. Sellegipoolest viivad vaidlused mõnikord streikideni. Venemaa on ratifitseerinud enamiku Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsioonidest, kuid oluline on neid ka täielikult järgida.

4.9   Tööandjaid esindab Venemaa Töösturite ja Ettevõtjate Liit, mis on sõltumatu valitsusväline organisatsioon. Liit esindab rohkem kui 120 piirkondlikku ühendust ja ettevõtete liitu majanduse võtmetähtsusega tööstusharudest ning sel on oluline roll sotsiaalpartnerina Venemaa kolmepoolses komitees. Liidul on võimalik algatada uusi seaduseelnõusid ning ta teeb pidevaid jõupingutusi olemasolevate majandust ja ettevõtlust reguleerivate õigusaktide parandamiseks. Liit teeb tihedat koostööd organisatsiooniga BusinessEurope ja toetab Venemaa ning ELi ja selle liikmesriikide vaheliste ärisuhete parandamist.

4.10   Lisaks Venemaa Töösturite ja Ettevõtjate Liidule on teisigi ettevõtjaid ja tööandjaid esindavaid organisatsioone, näiteks Venemaa Föderatsiooni Kaubandus-Tööstuskoda (18), Venemaa Juhtide Ühendus, VKEde ühendus Opora Rossii ja teised. Nad on esindatud Venemaa Föderatsiooni ühiskondlikus kojas.

4.11   Ametiühinguid esindavad kaks ametiühingute organisatsiooni: Venemaa Sõltumatute Ametiühingute Föderatsioon (FNPR) ja Venemaa Töövõtjate Konföderatsioon (KTR). Mõlemad kuuluvad Rahvusvahelisse Ametiühingute Konföderatsiooni (ITUC) ja selle piirkondlikku struktuuri Euroopas – Üleeuroopalisse Piirkonnanõukogusse (PERC) (19).

4.12   Komiteele teevad muret Venemaa ametiühingute ees seisvad probleemid, mis on viimastel aastatel muutunud tõsisemaks. Vabad ametiühingud peavad kõige teravamaks probleemiks seda, et ei austata töötajate põhiõigusi, nagu õigus luua ühendusi, õigus kollektiivläbirääkimistele ja streigiõigus. On ilmselgeid näiteid ametiühingutele, nende liikmetele ja nende juhtidele varjatud surve avaldamisest eesmärgiga tõkestada nende seaduslikku tegevust, samuti esineb diskrimineerimise juhtumeid. Puudub töötajate tõhus õiguslik kaitse selle valitsusametkonna eest, kelle kohustus on töösuhteid reguleerivate seaduste jõustamine.

4.13   Venemaal tegutseb väga erinevaid valitsusväliseid organisatsioone. Nende tegevusvaldkonnad on nimetatud punktis 4.4. Valitsuse suhtes kriitilised inimõiguste kaitse organisatsioonid (20) seisavad silmitsi mitmesuguste takistuste, surve ja ähvardustega. Tarbijaid, keskkonnakaitsjaid, sotsiaalmajandusettevõtjaid, noori jt esindavaid kohaliku ja piirkondliku tasandi valitsusväliseid organisatsioone (21) vaevavad peamiselt rahastamisprobleemid. Lisaks föderaaltasandil tegutsevatele kodanikuühiskonna organisatsioonidele on tuhandeid valitsusväliseid organisatsioone, kes tegutsevad piirkondlikul ja kohalikul tasandil. Mõnda neist kohalikud asutused kas boikoteerivad või suhtuvad neisse ebasõbralikult.

5.   Komitee soovitused ELi ja Venemaa suhete parandamiseks

5.1   Üldised soovitused

5.1.1   Äärmiselt vajalik on vastastikuse usalduse loomine Venemaa ja ELi vahel – see kohustus lasub eelkõige poliitilistel juhtidel, kuid ka mõlema poole kodanikuühiskonnal, kellel peab olema protsessis oluline toetav roll. Ilma usalduseta ei ole ilmselt võimalik teha edusamme ELi ja Venemaa läbirääkimistel uue lepingu üle ega ühisruumide struktuuri raames peetavas dialoogis.

5.1.2   ELi poolelt võiks üldisemalt nii ELi ja Venemaa suhteid kui ka konkreetsemalt nelja ühisruumi ülesehitamist edasi aidata liikmesriikide vahel kokku lepitud ühine lähenemisviis, eesmärkide suurem selgus, realistlikud püüdlused ja suurem paindlikkus.

5.1.3   ELi ja Venemaa suhted vajavad uut poliitilist hoogu, mis võimaldaks mõlemal poolel koostööd uuendada ja saada tagasi strateegilise partnerluse tunne. EL peaks 1. juuni 2010. aasta tippkohtumisel Rostovis Doni ääres kokku lepitud moderniseerimispartnerluse kava võtma kui tulevikku suunatud koostööettepanekute paketti. See peaks andma ELi ja Venemaa suhetele uue hoo, tuginedes ühisruumide õppetundidele, ning samal ajal täiendama juba kuuele Ida-Euroopa riigile tehtud idapartnerluse pakkumist.

5.1.4   Komitee tervitab asjaolu, et moderniseerimispartnerluse kava hõlmab lisaks tehnoloogia ja majanduse temaatikale ka inimestevaheliste kontaktide edendamist ja kodanikuühiskonnaga peetava dialoogi tugevdamist üksikisikute ja ettevõtete osalemise soodustamiseks. Oleme veendunud, et Venemaa ühiskonna ajakohastamist ei ole võimalik saavutada ilma erilise rõhuasetuseta teatud küsimustele, nagu inimõigused, demokraatia, korruptsioonivastane võitlus, õigusriigi põhimõte, meediavabadus, sotsiaalne dialoog ning kodanikuühiskonna rolli suurendamine vajalike reformide ettevalmistamisel, rakendamisel ja jälgimisel.

5.1.5   Selleks et muuta ELi toetus Venemaa valitsusvälistele organisatsioonidele kättesaadavamaks ja kiiremaks, soovitab komitee kaaluda olemasoleva 20protsendilise kaasrahastamise nõude leevendamist valitsusväliste organisatsioonide puhul, kes taotlevad toetust Euroopa demokraatia ja inimõiguste algatuse toetuskava raames. Demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahendi kaasfinantseerimise nõue piirab oluliselt nende Venemaa valitsusväliste organisatsioonide ringi, kes võiksid ELi toetusest kasu saada.

5.1.6   Venemaa mured seoses idapartnerluse algatusega ei peaks tähendama seda, et EL ei saa teha ettepanekuid ega taotleda koostööd või partnerlust Venemaaga konkreetsetes piirkondades ja piirkondlikes projektides tingimusel, et nende ühised naabrid osalevad võrdselt ja konstruktiivselt. Selles aspektis tuleks arvestada komitee soovitusi, mis on esitatud arvamustes põhjamõõtme (5), Läänemere strateegia (22), Musta mere sünergia (23), idapartnerluse (24) ja Doonau piirkonna strateegia kohta. On tähtis, et Euroopa Liidu ja idapartnerite ning Venemaaga kokku lepitud eesmärgid sobiksid üksteisega võimalikult hästi. Valdkondlik dialoog Venemaa Föderatsiooniga ja idapartneritega kokku lepitud tegevuskavad peaksid põhimõtteliselt viima samas suunas, ehkki väga tõenäoliselt on nende ulatus ja ambitsioonid teistsugused.

5.1.7   EL, Venemaa Föderatsioon ja nende ühised naabrid peaksid arendama ühiseid projekte teatud valdkondades, nagu energiapoliitika, infrastruktuuri arendamine, piirihaldus, keskkonnaküsimused ja standardite ühtlustamine, mis aitaksid ületada eraldusjooni, mis võivad idapartnerluse rakendamise tõttu lõppkokkuvõttes tekkida.

5.1.8   Kodanikuühiskonna esindajad tuleks kaasata ELile, idapartnerluse riikidele ja Venemaale huvi pakkuvate projektide kindlaksmääramisse ning Vene kodanikuühiskonna organisatsioonid tuleks kutsuda idapartnerluse kodanikuühiskonna foorumi vastavatesse töörühmadesse alati siis, kui neis arutatakse kogu piirkonna jaoks olulisi küsimusi. Samalaadne ELi ja Venemaa kodanikuühiskonna foorum võiks olla vahend, mille abil kaasata Venemaa kodanikuühiskonna organisatsioonid ELi ja Venemaa suhete edendamisse.

5.2   Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee roll

5.2.1   Komitee ja Venemaa sõltumatud kodanikuühiskonna organisatsioonid tuleks kutsuda osalema alates 2005. aastast toimuvatele ELi ja Venemaa inimõigustealastele konsultatsioonidele.

Euroopa ja Venemaa kodanikuühiskonna vahelise suhtluse tihendamiseks tuleks teha järgmist.

5.2.2.1   Luua komitee välissuhete sektsioonis uus ELi ja Venemaa suhetega tegelev kontaktrühm.

5.2.2.2   Teha tulevase ELi ja Venemaa vahelise lepingu ühe punktina ettepanek komitee ja Venemaa kodanikuühiskonna vahelise ühise kodanikuühiskonnaorgani loomiseks. Selle peaeesmärk peaks olema kodanikuühiskonna panus ELi ja Venemaa koostöö arengusse.

5.2.3   Tuleks jätkata ja süvendada suhteid Venemaa Föderatsiooni ühiskondliku kojaga ning võtta tugevdatud dialoogi nimel meetmeid, et see muutuks alaliseks ja korrapäraseks. Samal ajal peaks komitee paluma Vene poolel kutsuda ühistegevuses osalema ka praegu kojas esindamata kodanikuühiskonna organisatsioonide esindajad.

5.2.4   Samuti peaks komitee jätkuvalt toetama praegusi sidemeid Euroopa ja Venemaa kodanikuühiskonna vahel nii põhjamõõtme poliitikas, Läänemere strateegias, Musta mere sünergias kui ka muudes asjakohastes piirkondlikes algatustes.

Brüssel, 9. detsember 2010

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president

Staffan NILSSON

---

(1)  Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee esindajate kohtumine Venemaa Föderatsiooni asepeaministri Aleksandr Žukoviga 29. juunil 2010.

1

(2)  Venemaa Föderatsiooni riiklik julgeolekustrateegia aastani 2020, mis võeti vastu Venemaa Föderatsiooni presidendi 12. mai 2009. aasta ukaasiga nr 537.

2

(3)  Venemaa Föderatsiooni riiklik julgeolekustrateegia aastani 2020, mis võeti vastu Venemaa Föderatsiooni presidendi 12. mai 2009. aasta ukaasiga nr 537. II peatükk: Kaasaegne maailm ja Venemaa: hetkeseis ja arengutendentsid, lk 4–8 ning 9. jagu „Strateegiline stabiilsus ja võrdne strateegiline partnerlus”, lk 29–31.

3

(4)  Venemaa Föderatsiooni energiastrateegia aastani 2030, mis kiideti heaks Venemaa Föderatsiooni valitsuse 13. novembri 2009. aasta ukaasiga nr 1715-r. 9. jagu: „Välispoliitika energiavaldkonnas”, lk 55–58.

4

(5)  ELT C 309, 16.12.2006, lk 91–95.

5

(6)  Moderniseerimispartnerluse prioriteetsed valdkonnad on muu hulgas järgmised: investeerimisvõimaluste laiendamine peamisteks kasvu- ja innovatsioonimootoriteks olevates sektorites, kahepoolsete kaubandus- ja majandussuhete tugevdamine ja süvendamine ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete toetamine; tehniliste normide ja standardite ühtlustamise edendamine, samuti intellektuaalomandi õiguste jõustamise kõrge tase; transpordi parandamine; jätkusuutliku vähese süsinikdioksiidiheitega majanduse ja energiatõhususe edendamine, samuti rahvusvahelised läbirääkimised kliimamuutustega võitlemise üle; suurem koostöö innovatsiooni, uurimis- ja arendustegevuse ning kosmose valdkonnas; tasakaalustatud arengu tagamine majandusliku ümberstruktureerimise piirkondlike ja sotsiaalsete tagajärgedega tegelemise kaudu; kohtusüsteemi tõhusa toimimise tagamine ja tugevam võitlus korruptsiooniga; inimestevaheliste kontaktide edendamine ja tugevam dialoog kodanikuühiskonna esindajatega, et suurendada üksikisikute ja ettevõtete osalemist.

6

(7)  2003. aasta mais leppisid EL ja Venemaa kokku uue struktureeritud koostöövormi suhtes, mis toimuks nelja ühisruumi kaudu: ühine majandusruum; ühine vabadus-, turvalisus- ja õigusruum; ühine välisjulgeoleku ruum ning ühine teadus-, haridus- ja kultuuriruum. 2005. aasta mais sõlmisid mõlemad pooled kokkuleppe ühisruumide rakendamise kavade paketi kohta. Vt ka http://ec.europa.eu/external_relations/russia/docs/commonspaces_prog_report_2009_en.pdf.

7

(8)  Vt väljaanne „Searching for New Momentum in EU-Russia Relations. Agenda, Tools and Institutions”. Bratislava, Slovaki Välispoliitika Ühingu uurimiskeskus, 2009.

8

(9)  Ühise majandusruumi peamised töörühmad on järgmised: transport; tööstus- ja ettevõtluspoliitika; tööstustoodete valdkonna reguleerimist käsitlev dialoog; kosmose valdkond; infoühiskond; põllumajandus; kalandus; makromajanduspoliitika; finantsteenused; energeetika; hanked; keskkond; kaubanduse lihtsustamine; intellektuaalomandi õigused; investeeringud; piirkondadevaheline koostöö; statistika; makromajandus- ja finantsküsimused.

9

(10)  Teatud töörühmad, sh ehitustoodete, masinate ja elektriseadmete, vastavushindamise ja standardimise, lennunduse ja kosmosetööstuse, konkurentsivõime ja rahvatervise allrühmad.

10

(11)  Maailmakaubandus, õiglane kaubandus, õiglane konkurents, juurdepääs õigusemõistmisele, andmekaitse ja privaatsus, säästvus, energiatõhusus, veevarud, tarbijate harimine, e-kaubandus, toidupoliitika, ühishagi, tervishoid, vastutus puudusega toodete ja teenuste eest, finantsküsimused, telekommunikatsioon, lepingutingimused jne.

11

(12)  Töörühmad on olemas järgmistes valdkondades: tervishoid, toit, põllumajandus ja biotehnoloogia, nanotehnoloogia ja uued materjalid, energeetika, lennundus ja keskkond, tuuma lõhustumine ja termotuumasüntees, info- ja kommunikatsioonitehnoloogia; lisaks loodi seitse töörühma kosmosekoostöö valdkonnas.

12

(13)  Ühiskondliku koja poolt 2009. aastal avaldatud aruanne Venemaa Föderatsiooni kodanikuühiskonna olukorra kohta (http://www.oprf.ru/documents/1151/1256/), välissuhete peadirektoraadi teabedokument Euroopa Parlamendile, veebruar 2009.

13

(14)  ELT C 294, 25.11.2005, lk 33–37.

14

(15)  Vt Venemaa Föderatsiooni ühiskondliku koja koduleht ning seal kättesaadavad dokumendid (arvamused, järelevalvearuanded, sekkumismeetmed jne). Ametivõimude peamised saavutused föderaal- ja piirkondade tasandil on esitatud rubriigis „Tegime ära!” (Добились!): http://www.oprf.ru/ru/press/984.

15

(16)  Vt allmärkus 13.

16

(17)  Teavet ühiste seminaride kohta ja ühiste järelduste teksti võib leida aadressil http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.events-and-activities-eu-russia-june-2010.

17

(18)  Venemaa Föderatsiooni Kaubandus-Tööstuskoda on Euroopa Kaubandus- ja Tööstuskodade Liidu liige.

18

(19)  FNPRi president on PERCi praegune valitud president. Põhikirja kohaselt täidab Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC) peasekretär ühtlasi Üleeuroopalise Piirkonnanõukogu (PERC) peasekretäri ülesandeid.

19

(20)  Mõned kõige silmapaistvamad nende hulgas on demokraatia ja inimõiguste arengu keskus, Venemaa inimõiguste instituut, inimõigustealane noorteliikumine, ühendus Avalik otsus (Общественный вердикт), glasnosti kaitse ühendus, valijate õiguste kaitse ühendus Golos, Human Rights Watch (Venemaa osakond), inimõiguste ühendus Memorial, Sova jne.

20

(21)  Nt piirkondadevaheline autojuhtide organisatsioon Vaba Valik, Greenpeace Russia, keskkonnakaitseühendus Bellona, Ühistegevuse instituut, liikumine ebaseadusliku sisserände vastu, Pamjat (ajaloomälestiste kaitse ja ajaloosündmuste salvestamine), Venemaa õigeusu kirik, Venemaa-Tšetšeenia sõprusühing, teabe- ja analüüsikeskus Sova, sõduriemade komiteede liit, Maailma Looduse Fond (Venemaa osakond).

21

(22)  ELT C 277, 17.11.2009, lk 42–48.

22

(23)  ELT C 27, 3.2.2009, lk 144–151.

23

(24)  ELT C 277, 17.11.2009, lk 30–36.

24

---

III Ettevalmistavad aktid

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee

Täiskogu 467. istungjärk 8 ja 9. detsembril 2010

| 19.2.2011 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 54/31 |
| --- | --- | --- | --- |

19.2.2011

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 54/31

---

Täiskogu 467. ISTUNGJÄRK 8 JA 9. DETSEMBRIL 2010

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv mõõtühikuid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta” (kodifitseeritud versioon)

KOM(2010) 507 lõplik – 2010/0260 (COD)

(2011/C 54/06)

7. oktoobril 2010 otsustas Euroopa Parlament ja 15. oktoobril nõukogu vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 114 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv mõõtühikuid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta”

KOM(2010) 507 lõplik – 2010/0260 (COD).

Kuna komitee nõustub täielikult ettepaneku sisuga ning ei soovi teha selle kohta ühtegi märkust, otsustas komitee täiskogu 467. istungjärgul 8.−9. detsembril 2010 (8. detsembri istungil) esitada kõnealuse ettepaneku kohta pooldava arvamuse. Poolt hääletas 85 ja erapooletuks jäi 1 liige.

Brüssel, 8. detsember 2010.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president

Staffan NILSSON

---

| 19.2.2011 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 54/32 |
| --- | --- | --- | --- |

19.2.2011

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 54/32

---

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv mootorsõidukite lubatud mürataset ja heitgaasisüsteemi käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta” (kodifitseeritud versioon)

KOM(2010) 508 lõplik – 2010/0261 (COD)

(2011/C 54/07)

15. oktoobril 2010 otsustas nõukogu ja 7. oktoobril Euroopa Parlament vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 114 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv mootorsõidukite lubatud mürataset ja heitgaasisüsteemi käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta”

KOM(2010) 508 lõplik – 2010/0261 (COD).

Kuna komitee nõustub täielikult ettepaneku sisuga ning ei soovi teha selle kohta ühtegi märkust, otsustas komitee täiskogu 467. istungjärgul 8.−9. detsembril 2010 (8. detsembri istungil) ühehäälselt esitada kõnealuse ettepaneku kohta pooldava arvamuse.

Brüssel, 8. detsember 2010

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president

Staffan NILSSON

---

| 19.2.2011 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 54/33 |
| --- | --- | --- | --- |

19.2.2011

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 54/33

---

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv kitsarööpmeliste põllu- ja metsamajanduslike ratastraktorite tagaossa paigaldatavate ümbermineku kaitsekonstruktsioonide kohta” (kodifitseeritud tekst)

KOM(2010) 510 lõplik – 2010/0264 (COD)

(2011/C 54/08)

15. novembril 2010 otsustas nõukogu ja 7. oktoobril 2010 Euroopa Parlament vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 114 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv kitsarööpmeliste põllu- ja metsamajanduslike ratastraktorite tagaossa paigaldatavate ümbermineku kaitsekonstruktsioonide kohta”

KOM(2010) 510 lõplik – 2010/0264 (COD).

Kuna komitee nõustub täielikult ettepaneku sisuga ning ei soovi teha selle kohta ühtegi märkust, otsustas komitee täiskogu 467. istungjärgul 8.−9. detsembril 2010 (8. detsembri 2010. aasta istungil) esitada kõnealuse ettepaneku kohta ühehäälselt pooldava arvamuse.

Brüssel, 8. detsember 2010

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president

Staffan NILSSON

---

| 19.2.2011 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 54/34 |
| --- | --- | --- | --- |

19.2.2011

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 54/34

---

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv toidupartiide tähistamise ja märgistamise kohta” (kodifitseeritud versioon)

KOM(2010) 506 lõplik – 2010/0259 (COD)

(2011/C 54/09)

7. oktoobril 2010 otsustas Euroopa Parlament ja 15. oktoobril nõukogu vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 114 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv toidupartiide tähistamise ja märgistamise kohta”

KOM(2010) 506 lõplik – 2010/0259 (COD).

Kuna komitee nõustub täielikult ettepaneku sisuga ning ei soovi teha selle kohta ühtegi märkust, otsustas komitee täiskogu 467. istungjärgul 8.−9. detsembril 2010 (8. detsembri istungil) esitada kõnealuse ettepaneku kohta pooldava arvamuse. Poolt hääletas 88 ja erapooletuks jäi 3 liiget.

Brüssel, 8. detsember 2010

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president

Staffan NILSSON

---

| 19.2.2011 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 54/35 |
| --- | --- | --- | --- |

19.2.2011

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 54/35

---

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 460/2004 (millega luuakse Euroopa Võrgu- ja Infoturbeamet) seoses selle kestusega”

KOM(2010) 520 lõplik – 2010/0274 (COD)

(2011/C 54/10)

Nõukogu ja Euroopa Parlament otsustasid 19. ja 29. oktoobril 2010 vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 114 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 460/2004 (millega luuakse Euroopa Võrgu- ja Infoturbeamet) seoses selle kestusega”

KOM(2010) 520 lõplik – 2010/0274 (COD)

Kuna komitee nõustub täielikult ettepaneku sisuga ning ei soovi teha selle kohta ühtegi märkust, otsustas komitee täiskogu 467. istungjärgul 8. ja 9. detsembril 2010 (8. detsembri istungil) esitada kõnealuse ettepaneku kohta pooldava arvamuse. Poolt hääletas 101 ja vastu hääletas 1 liige.

Brüssel, 8. detsember 2010.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president

Staffan NILSSON

---

| 19.2.2011 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 54/36 |
| --- | --- | --- | --- |

19.2.2011

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 54/36

---

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus, mis käsitleb Galileo programmil põhineva satelliitraadionavigatsioonisüsteemi kaudu pakutava avalikule reguleeritud teenusele juurdepääsu võimaldamise korda”

KOM(2010) 550 lõplik – 2010/0282 (COD)

(2011/C 54/11)

29. oktoobril 2010 otsustas nõukogu vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 172 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus, mis käsitleb Galileo programmil põhineva satelliitraadionavigatsioonisüsteemi kaudu pakutava avalikule reguleeritud teenusele juurdepääsu võimaldamise korda”

KOM(2010) 550 lõplik – 2010/0282 (COD).

Kuna komitee nõustub täielikult ettepaneku sisuga ning ei soovi teha selle kohta ühtegi märkust, otsustas komitee täiskogu 467. istungjärgul 8.–9. detsembril 2010 8. detsembri istungil) esitada kõnealuse ettepaneku kohta pooldava arvamuse. Poolt hääletas 97 ja erapooletuks jäi 3.

Brüssel, 8. detsember 2010

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president

Staffan NILSSON

---

| 19.2.2011 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 54/37 |
| --- | --- | --- | --- |

19.2.2011

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 54/37

---

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1060/2009 reitinguagentuuride kohta”

KOM(2010) 289 lõplik -2010/0160 (COD)

(2011/C 54/12)

Raportöör: Carmelo CEDRONE

23. juunil 2010 otsustas Euroopa Parlament ja 13. juulil 2010 otsustas Euroopa Liidu Nõukogu vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitele 114 ja 304 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1060/2009 reitinguagentuuride kohta”

KOM(2010) 289 lõplik – 2010/0160 (COD).

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav majandus- ja rahaliidu ning majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse sektsioon võttis arvamuse vastu 25. novembril 2010.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 467. istungjärgul 8.-9. detsembril 2010 (8. detsembri istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 172, vastu hääletas 12, erapooletuks jäi 9.

1.   Järeldused ja soovitused

1.1   Käesolevas arvamuses käsitletakse teist etappi Euroopa Komisjoni kolmeetapilises lähenemisviisis reitinguagentuure reguleerivale määrusele. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee (edaspidi komitee) leiab, et meie majandusele, ettevõtetele ja kodanikele nii palju kahju tekitanud nii suurele probleemile (mille lõppu ei ole veel näha) on EL reageerinud aktiivselt, sh siin vaadeldava ettepanekuga, ning ärgitanud rahvusvahelist üldsust sarnasele reageeringule. Komitee loodab, et seda tööd jätkatakse järjepidevalt ja sidusalt.

1.2   Lisaks sellele leiab komitee, et finantsturgude ja endiselt liikmesriikide hooleks jäetud järelevalve integratsioonitasemete erinevus tuleks kiiresti kaotada, kuna see on üks meile tekitatud kahju põhjustest. Seetõttu kiidab ta heaks ettepaneku anda reitinguagentuuride järelevalve ülesanne Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutusele (EVJA) (1). Euroopa järelevalveasutuse tõhusus sõltub riikide asjaomaste õigusaktide asjakohastamisest ja veel püsiva segaduse kaotamisest, minnes nii, nagu mõned riigid on taotlenud, kaugemale praegustest ettepanekutest.

1.3   Komitee väljendab heameelt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta reitinguagentuuride teemalises määruses (EÜ) nr 1060/2009 (2) esitatud ettepanekute üle, eelkõige selliste põhiküsimuste kohta nagu läbipaistvus ja huvide konfliktid, teave, konkurents ja välismaised reitinguagentuurid. Kuigi komitee on teadlik kõnealuse teema keerukusest, kahetseb ta, et see määrus jõustus nii hilja, ja leiab, et see oleks pidanud juba sisaldama praegustes muudatusettepanekutes pakutud meetmeid.

1.4   Samuti on komitee mures riigivõla eripära ja eelkõige selle üle, et ei ole loodud Euroopa agentuuri riigivõla hindamiseks. Komitee ootab kolmanda reitinguagentuuride määruse küsimuses käimasoleva avaliku konsultatsiooni tulemusi (3).

1.5   Komitee peab väga oluliseks, et EList väljaspool peakorterit omavate agentuuride Euroopa filiaalidele kehtiks samuti uued järelevalve eeskirjad. Selles kontekstis pooldab komitee 2009. aasta määruse asjaomaseid sätteid. Parem lahendus oleks kokkuleppe saavutamine G-20-s, et luua üldised eeskirjad, mis võimaldaks muuta erinevad jurisdiktsioonid kõnealuses valdkonnas sidusaks, koostada rahvusvahelised tegevusjuhised, mida kõik agentuurid peaksid järgima, ning anda järelevalve ülesanne finantsstabiilsuse nõukogule (Financial Stability Board), kellel peaks olema ka volitused kehtestada kooskõlastatult riikide järelevalveasutustega karistusi. Komitee väljendab heameelt, et selline protsess on juba ELi eestvedamisel algatatud.

1.6   Komitee leiab, et juba algatatud reformiprotsess tuleb lõpule viia võimalikult kiiresti.

1.7   Nimelt on hädavajalik taastada tarbijate ja investorite usaldus finantsturgu. Seda on võimalik saavutada ainult siis, kui jäetakse mulje ja kui võidakse olla kindlad, et tegutsetakse tõsiselt ning võetakse karme meetmeid nende turuosaliste suhtes, kes ei pea eeskirjadest kinni.

1.8   Komitee peab positiivseks, et reitinguagentuuride rolli hiljutises ülemaailmses väärtpaberite ja finantsturgude kriisis arvestades on käivitatud kolmeetapiline kava, et reguleerida nende agentuuride ülesanded investorite ja tarbijate suhtes (vt komisjoni esitatud dokumenti kõnealuses valdkonnas korraldatud avaliku konsulteerimise kohta). Reitinguagentuurid on väga olulised vajaliku teabe jagamiseks ja selleks, et vältida laenutehingutes liigsete riskide võtmist (mis on iseenesest finantsturu stabiilsuse ja kindluse tagamiseks oluline), kuid nende tegevus suveräänsete riikide võla hindamisel on vaieldavam. Komitee väljendab heameelt, et riigivõla küsimus on lisatud käimasolevasse avalikku konsultatsiooni.

1.9   Põhjus, miks on vaja pidada mõttevahetus oligopoolse seisundi üle, kus mõned üksikud reitinguagentuurid valitsevad investorite, pankade, kindlustusandjate või riikide valitsuste võetud finantsinstrumentide või rahaliste kohustustega seotud riskidele reitingu andmist, tuleneb eelkõige sellest, et kõnealuste agentuuride poolt antav teave on oma olemuselt avalik hüve, mistõttu täidavad nende pakutavad teenused lõppkokkuvõttes üldhuvi. Seepärast tervitab komitee asjaolu, et need olid mõned reitingusektoris uued Euroopa ettevõtted, kes esimesena taotlesid Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutuselt luba tegutseda reitinguagentuurina.

1.10   Kui reitinguagentuurid hindavad suveräänse riigi rahanduse jätkusuutlikkust (suveräänne risk), nagu see juhtus hiljuti Kreeka ja teiste rahvusvahelistel turgudel suurtes võlgades olevate ELi riikide riigivõla reitingu alandamisega, siis kerkib küsimus, kas nende tegevus on proportsionaalne eesmärgiga, mille poole nad püüdlevad (pakkuda läbipaistvalt ja vastutustundlikult asjakohast teavet turu kohta), kuid samas tekib ka huvide konflikti küsimus rahvusvaheliste erainvestorite (kes kasutavad kõnealust reitingut oma investeeringu riskide hindamiseks) ja selle riigi kodanike/tarbijate vahel, kes kannatavad tagajärgede all, kui kuulutatakse, et riik ei suuda tõenäoliselt oma võlga ära maksta, hoolimata sellest, et maksevõimetuse on võib-olla põhjustanud mõned poliitikute vead või tegevusetus.

1.11   Reitinguagentuurid võivad riigivõlga tõhusalt hinnata vaid tingimusel, et neil on asjakohased vahendid ja meetodid ning et nad tegutsevad kooskõlas pädevate riiklike asutuste poolt selleks sätestatud eeskirjadega.

1.12   Komitee arvates on riigivõla hindamine üldsusele huvi pakkuv küsimus. Komitee väljendab heameelt komisjoni käivitatud avaliku konsultatsiooni üle ning loodab õigel ajal esitada oma läbimõeldud arvamuse. Ta toetab siiski, et riigivõlga hindaks sõltumatu rahvusvaheline või Euroopa amet, mis on selleks ühise huvi kaitseks ette nähtud. See amet peaks töötama kiiresti, läbipaistvalt ja asjakohaste vahenditega.

1.13   Otsustava tähtsusega on see, et reitingute valdkonnas tekiks tugevam konkurents üksteisest ja kolmandatest osapooltest sõltumatute reitinguagentuuride vahel. Lisaks sellele teeb komitee ettepaneku kaaluda rahvusvahelise kokkuleppega viivitamise või selle puudumise korral ka võimalust toetada eraldi riigivõlaga tegeleva Euroopa agentuuri ning tavalisi laene hindava autoriteetse Euroopa agentuuri loomist, et suurendada sektoris valitsevat konkurentsi.

1.14   Komitee tervitab asjaolu, et 2009. aasta määruses on lisaks ettepanekule luua Euroopa reitinguagentuuride järelevalve asutus tegeletud ka sellega seonduvate olulisemate küsimustega (karistused, konkurents, huvide konfliktid, teave) (4).

1.15   Komitee peab positiivseks, et on vähendatud liikmesriikide tegutsemisruumi seoses sektorit reguleerivate õigusaktidega. See võimaldab lihtsustada teabevahetust ja muuta eri õigusaktid sidusamaks, vältimaks, et Euroopa järelevalve positiivne mõju neutraliseeritakse ära.

1.16   Komitee teeb ettepaneku toetada nende riiklike õigusaktide ühtlustamist, mille eesmärk on kaitsta finantstoodete ja –teenuste kasutajaid (tarbijad, ettevõtted jt). Euroopa järelevalve asutuses (praegu Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteem) võiks olla ka üks või mitu sotsiaalpartnerite ja tarbijakaitse ühenduste määratud tarbijate esindajat.

1.17   Komitee teeb ettepaneku ergutada laias mõistes finantsteabe andmise võrgustikku, toetades selles osalejate mitmekesisust ja uute eeskirjade koostamist, mis muudaksid reitingu andmise meetodid (eelkõige tuletisinstrumentide puhul) läbipaistvamaks ja tõhusamaks.

1.18   Komitee teeb ettepaneku loobuda ka rahvusvahelisel tasandil praegusest isereguleerimissüsteemist. Tuleb jätkata pädevate asutuste kooskõlastamisprotsessi ning kehtestada kõigile kehtivad karmid eeskirjad ja tagada, et
  eeskirju kohaldatakse. EL peab tegema kõik selleks, et see eesmärk rahvusvahelistes asutustes saavutada.

1.19   Komitee teeb ettepaneku määrust lihtsustada ja muuta see selgemaks, et sellest oleks lihtsam aru saada ja et seda oleks lihtsam kohaldada. Keerulistest eeskirjadest hoitakse kergemini kõrvale.

1.20   Komitee kutsub üles kaotama kohustuse, et reitinguagentuurid peavad väärtpaberitele reitingu andma selleks, et neid saaks müüa (sama ettepaneku tegi ka finantsstabiilsuse nõukogu). Selle väärtpaberite turule viimiseks vajaliku tingimuse kaotamisel välditaks, et ilma pikalt mõtlemata võetakse vastu kõrge riskiga finantsinstrumente, isegi siis, kui nende reiting on kõrge. Komitee jagab Larosière’i töörühma muret, et reitingute kasutamine normkapitali osas vähendab liigselt finantsinstitutsioonide vastutust, tugevdades samas reitinguagentuuride oligopoli. Komitee väljendab heameelt, et see küsimus kuulub käimasolevasse avalikku konsultatsiooni.

2.   Sissejuhatus

2.1   Teadaolevalt olid rahvusvahelise finantsreguleerimise ja -järelevalve olulised puudused hiljutise kriisi üks põhilistest põhjustest. Lisaks sellele tõi kriis tugevalt esile vastuolud finantsmaailma ja pangakontsernide vahel, kes käituvad kui globaalsed ettevõtted, samas kui neid reguleeritakse ja kui nad on määratud kaduma riikliku õiguse subjektidena (Inglise Panga (Bank of England) juht Mervyn King).

2.2   Sama kehtib Euroopa Liidus, kus kriis on muutnud veelgi hädavajalikumaks vajaduse määratleda kiiresti Euroopa reguleerimis- ja järelevalveraamistik. Nimelt on leitud, et järjest rohkem integreeritud finantsturu kontekstis võtavad liikmesriigid vastu väga erinevaid eeskirju ja kasutavad väga erinevaid järelevalvesüsteeme.

2.3   Euroopa Komisjon on võtnud reitinguagentuuride määrusega tegelemisel järkjärgulise lähenemisviisi. Kohe pärast panganduskriisi keskenduti reguleerimisele ja järelevalvele, eritähelepanuga keeruliste tuletisinstrumentide hindamisele ja seotud huvide konfliktidele. Ebaõnnestumine nende instrumentide hindamisel aitas suurel määral kriisi tekkele (5).

2.4   Paralleelselt 2009. aasta määruse seadusandliku protsessiga viisid Larosière’i töörühma tulemused otsuseni kujundada ELi finantssektori reguleerimine ja järelevalve põhjalikult ümber. Nüüdseks on tehtud ettepanek võtta ELis kasutusele kahetasandiline järelevalveraamistik. Madalamal tasandil on kolm spetsiifilist järelevalveasutust, millest üks – Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutus – vastutaks reitinguagentuuride järelevalve eest. Käesoleva arvamuse teemaks olev määruse ettepanek tegeleb ainult nende muudatustega, mida tehakse 2009. aasta määruse sätetesse Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutuse volituste sätestamiseks.

2.5   Kuna pankadest alguse saanud finantskriisile järgnes riigivõla kriis, on tõstatunud uued küsimused reitinguagentuuride rolli kohta muuhulgas ka riigivõla valdkonnas. Võimalik, et see uus tegevusetapp viib kolmanda määruse koostamiseni, mis hetkel eksisteerib ainult avaliku konsultatsiooni dokumendina, mis avaldati 5. novembril 2010. Dokumendi peatükkide pealkirjad annavad ülevaate käsitletavatest küsimustest: krediidireitingutele toetumine normkapitali osas, riigivõla reitingud, konkurentsi suurendamine reitinguagentuuride vahel, reitinguagentuuride tsiviilvastutus ning võimalikud huvide konfliktid. Eeldatavalt esitab komitee neis küsimustes õigel ajal läbimõeldud arvamuse selle võimaliku uue määruse kontekstis, millele on eelnevalt viidatud.

2.6   Ka Euroopa tasandil ühtlustatud eeskirjad jätavad liikmesriikidele palju tegevusvabadust ja valikuid ning ukse avatuks riikidepoolsele tõlgendamisele eeskirjade ülevõtmisperioodil.

2.7   Larosière’i töörühm leidis, et reitinguagentuuridel tekkisid tõsised puudused, eelkõige keeruliste tuletisinstrumentide puhul, kui asi puudutas reitingus kasutatud meetodeid, teabe- ja läbipaistvuse puudust ja selgeid huvide konflikte (4).

2.8   Lisaks sellele seisame me vastamisi tõelise oligopoliga, kuna u 90 % krediidireitinguturust kuulub ainult kolmele reitinguagentuurile: Moody’s, Standard & Poor's ja Fitch, mis on peaaegu kõik ameerika reitinguagentuurid. Just neil oli kogu maailma haaranud finants- ja majanduskriisi arengus väga oluline roll. Kui emitent-maksab-mudel töötab piisavalt hästi riigivõla ja ettevõtete võla puhul, siis keeruliste tuletisinstrumentide hindamisel tõi see kaasa suure huvide konflikti, tekitades nõiaringi, mis kahjustab toimingute läbipaistvust.

2.9   Kuid need samad agentuurid annavad jätkuvalt reitinguid, mis ei ole tingimata objektiivsed. Justkui midagi ei oleks juhtunud. Nii et käesoleva aasta aprillis (26. aprillil 2010) alandas Standard & Poor's Kreeka võla reitingut lausa Aserbaidžaani võla tasemele, kuigi Euroopa Liit oli Kreekale eraldanud 110 miljardit eurot.

2.10   Alles pärast neid sündmusi ja Euroopa peamiste juhtide kriitikat krediidireitingusüsteemi toimimise kohta otsustas Euroopa Ülemkogu käivitada eelpool mainitud avaliku konsultatsiooni, mis hõlmab riigivõla küsimust. Mõne liikmesriigi valitsused vihkavad mõtet, et turud võivad paljastada priiskavate valitsuste vead ja valearvestused, isegi kui ammustest aegadest on näiteid, kus valitsused leiavad end maksevõimetuna. Käesolevas arvamuses käsitletakse 2009. aasta määrust.

2.11   2. juuni 2010. aasta teatises (6) tegi komisjon kokkuvõtte sellest, mis on tehtud ja mis jääb veel teha (vt lisas olevat tabelit), et luua kindlam, läbipaistvam ja vastutustundlikum reaalmajanduse ja kogu ühiskonna teenistuses olev Euroopa finantssüsteem.

2.12   Komisjon palub, et ELis tegutsevate krediidireitinguagentuuridele kohaldatakse keskset järelevalvekorda, andes uue Euroopa finantsjärelevalve süsteemi raames vastutuse kolmele Euroopa järelevalveasutusele ning lükates edasi kõnealuse kontrolliga seotud oluliste küsimustega tegelemise.

3.   Kokkuvõte määruse (EÜ) nr 1060/2009 muudatustest

3.1   Sisu, reguleerimisala ja mõisted (I jaotise muudatused)

3.1.1   Nagu juba öeldud, on ettepaneku keskne punkt järelevalve üleminek riigi tasandilt Euroopa tasandile, kusjuures kõige suurem osa Euroopas registreeritud agentuuride ja kolmandates riikides asuvate, kuid Euroopas tegutsevate agentuuride (Euroopa filiaalide) kontrollipädevusest läheks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutusele.

3.1.2   Artiklis 4 loetletakse alternatiivsete investeerimisfondide valitsejad, et kohelda neid krediidireitingute kasutamise puhul samal viisil kui muid ELi finantseerimisasutusi. See tähendab, et kui kõnealused fondid kasutavad krediidireitinguid, siis peab need reitingud olema andnud kõnealuse uue määruse kohaselt registreeritud või sertifitseeritud reitinguagentuur.

3.2   Krediidireitingute andmine ja juurdepääs teabele (II jaotise muudatused)

3.2.1   Struktureeritud finantsinstrumentide emitendid või seotud kolmandad isikud annavad juurdepääsu teabele ka konkureerivatele reitinguagentuuridele, mitte ainult neile, keda nad palkasid, tingimusel et teavet ei kasutata mis tahes muul otstarbel kui reitingu andmiseks. See peaks vältima huvide konflikte agentuurides, kellele maksab emitent ehk reitingu küsija (sic!) („emitent maksab” mudel).

3.3   Registreerimise menetlus ja reitingute andmise järelevalve (III jaotise muudatused)

3.3.1   Kuna Euroopa tasandil luuakse ühtne järelevalve, siis tuleb kaotada olemasolevad sätted, millega on ette nähtud järelevalve koordineerimine kolleegiumis (kolleegiumide kaotamine), et mitmes jurisdiktsioonis tegutsevate agentuuride üle peetav järelevalve oleks tõhusam. Lisaks sellele võib Euroopa järelevalveasutus komisjonil paluda registreerimise menetlust ja pakutava teabe kohta käivaid nõudeid reguleerida. Järelevalveasutus võib küsida teavet, uurida võimalikke määruse rikkumisi, teostada kontrolle jne.

3.4   Euroopa järelevalveasutuse ja liikmesriikide asutuste koostöö (III jaotise muudatused)

3.4.1   Liikmesriikide asutustele jääb alles kohustus teostada järelevalvet selle üle, kuidas majandusüksused (nt pangad, kindlustusandjad, investeerimisühingud) kasutavad krediidireitingut. Nad jagavad teavet agentuuride kohta, teevad koostööd ja abistavad Euroopa järelevalveasutust.

3.4.2   Euroopa järelevalveasutus võib mõningaid ülesandeid delegeerida liikmesriigi asutustele, seda ka kulude kokkuhoidmiseks. Eelkõige võib delegeerida järgmisi ülesandeid: uurimine ja kohapealsed kontrollid, registreerimise taotluse hindamine, mõned järelevalvega seotud ülesanded. Ülesannete delegeerimine ei mõjuta aga Euroopa järelevalveasutuse vastutust, mistõttu peab ta ülesannete delegeerimisel andma konkreetseid suuniseid.

3.5   Karistused ja komiteemenetlus (IV jaotise I peatüki muudatused)

3.5.1   Euroopa järelevalveasutus võib komisjonil paluda kehtestada krediidireitinguagentuuridele karistusi, et lõpetada rikkumine avaliku teadaande väljastamisega, milles kutsutakse asjaomast agentuuri esitama küsitud teavet või alluma uurimisele. Kui agentuur eksib määruse vastu, siis võib Euroopa järelevalveasutus määrata talle trahvi, paluda ajutiselt peatada uute krediidireitingute andmine või lõpetada rikkumine või võib isegi tunnistada reitinguagentuuri registreerimine kehtetuks.

3.5.2   Komiteemenetlus on viidud kooskõlla Lissaboni lepinguga.

3.6   Ülemineku- ja lõppsätted (IV jaotise II peatüki muudatused)

3.6.1   Kui Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutus on loodud, siis tuleb liikmesriikide asutustel lõpetada oma pädevus samas valdkonnas. Tuleb kehtestada ka eeskirjad dokumentide ja teabe üleandmiseks liikmesriikide asutustelt Euroopa järelevalveasutusele.

3.7   Komitee leiab, et Euroopa Komisjoni poolt hiljuti reitinguagentuuride kohta läbi viidud avaliku konsulteerimise järeldused kattuvad suurel määral käesolevas arvamuses tehtud järeldustega. Vajadusel võib komitee kõnealusel konsulteerimisel käsitletud küsimusi põhjalikumalt uurida.

4.   Üldised märkused

4.1   Seoses järelevalve üleminekuga riigi tasandilt Euroopa tasandile liigub komisjoni uus ettepanek õiges suunas, kuna tegemist on väga keerulise tegevusega, mis ei saa anda rahuldavaid tulemusi ainult liikmesriikide kollegiaalse tegevusega, nagu seda nägi ette eelmine määruse ettepanek (7). Pealegi järgitakse selles juba Larosière’i aruandes soovitatud õiget suunda (8). Samas on määrus võib-olla liiga umbmäärane, kuna selles ei pakuta alati selgeid lahendusi.

4.2   Kuid sellele lisaks ei muuda praegune ettepanek võrreldes eelmise (2009. aasta septembri) määrusega palju tingimusi, millele reitinguagentuurid peavad vastama enda registreerimiseks või tegevuse jätkamiseks.

4.3   Kõige olulisem küsimus on aga jätkuvalt seotud väljaspool Euroopat tegutsevate agentuuridega, keda muudatused ei puuduta: kellele ELi määrust õigupoolest kohaldatakse? Kuidas muuta Moody’s, Standard & Poor’s ja Fitchi antavad reitingud neutraalseks, arvestades, et nende agentuuride mõju on hoolimata nende põhjustatud katastroofist jätkuvalt suur? Kas nende Euroopa filiaalide kontrollimisest piisab nende ülemaailmse oligopoli kaotamiseks?

4.4   Rahvusvahelisel tasandil tegutsevad peamised agentuurid on teada ja tuntud: Moody’s, Standard & Poor’s, Fitch ratings, Dun & Bradstreet, A. M. Best, Egan-Jones Ratings Company (kõik Ameerika Ühendriikide agentuurid)), Dominion Bond Rating (Kanada), Baycorp Advantage (Austraalia), China Credit Information Service (Hiina), Japan Credit Rating (Jaapan), Rating Agency Malaysia (Malaisia), NKC Independent Economists (Lõuna-Aafrika). Ja kus on Euroopa? Peab tunnistama, et Euroopal – maailma esimesel majandusjõul – EI OLE ühtegi reitinguagentuuri, isegi mitte riigivõla kohta!

4.5   Anglosaksi agentuurid peegeldavad varasemat anglosaksi kapitalismi domineerimist, mida ei katkestanud ei kaks maailmasõda ega spetsiifilised rakenduslikud probleemid Aasia majandusriikidega. On üllatav, et alates ühisturu loomisest ei ole tekkinud ühtki Euroopa agentuuri, kuigi Fitch, mis kuulub prantslastele, on oma asukoha valinud väljaspool Prantsusmaad. Asjaolu, et ELis ei ole alates 1957. aastast loodud ühtki ülemaailmse ulatusega reitinguagentuuri, võib võrrelda ELi sama kehvade tulemustega kõrgtehnoloogia sektoris samal perioodil. EL ei soodusta kaasaegsete tööstusharude ettevõtjaid. Reitinguagentuuride määruse teemalises konsultatsioonis vaadatakse üle konkurentsi valdkond. Analüüsida tuleb ka ettevõtlikkuse puudumise küsimust.

5.   Konkreetsed märkused

5.1   Komitee kiidab heaks, et luuakse Euroopa Finantsturgude Järelevalve Asutus. Ettepanek on kahtlemata samm õiges suunas, mis paneb õigusraamistiku paremini vastama tekkinud vajadustele, kus püütakse taastada kodanike ja ettevõtete usaldus ja kindlus turu suhtes. Kuid ettepanek ei ole veel piisav seatud eesmärkide täitmiseks.

5.2   Samuti kiidab komitee heaks ettepaneku, et alternatiivsetele investeerimisfondidele annaks vajadusel reitingu registreeritud või sertifitseeritud agentuur.

5.3   Samas tundub, et ettepanekuga on raskem muuta „emitent maksab” mudel läbipaistvaks, objektiivseks ja konkurentsivõimeliseks, kuna süsteemis on jätkuvalt huvide konflikt. Sellises olukorras olevad agentuurid ei tohiks saada anda reitingut oma osanike kohta. On hea, et eeskirju on hakatud rahvusvahelisel tasandil ühtlustama nii, nagu seda tehakse nt Ameerika Ühendriikides ja Jaapanis.

5.4   Komitee kiidab heaks, et mõned ülesanded antakse liikmesriikide asutustele (pealegi hoitakse nii kulusid kokku), kuid tingimusel, et vastutus on Euroopa järelevalveasutuse ja liikmesriikide asutuste vahel selgelt jaotatud. Eelkõige on oluline pidada kinni võetud kohustustest ja määratleda, milliseid meetmeid nad võivad võtta seoses teabe täpsuse, registreerimise ja kohapealse kontrolliga.

5.5   Komitee kiidab heaks, et kasutusele võetakse nende agentuuride karistamise põhimõte, kes ei täida kohustusi või ei pea määrusest kinni.

5.6   Tegelik probleem, millega poliitikakujundajad peavad tegelema, arvestades, et nad ei ole ka mingid inglid, ei seisne niivõrd selles, kuidas määratleda selgeid ja tugevalt hoiatavaid eeskirju, vaid kuidas tagada, et eeskirjadest peetaks kinni. Sellega seoses peaks kohustuse mittetäitmisel nägema ette karistusi ka juhtidele ning Euroopa ja rahvusvahelise turgude järelevalveasutuse vastutavatele isikutele, arvestades, millist kahju võib nende tegevusetus usaldusväärsetele pankadele ja finantsasutustele, kuid ka majandusele, ettevõtetele ja kodanikele tekitada. Nende vead soodustavad ainult spekulatsioone ja kõiki neid, kes spekulatsioonide taga on. Seetõttu peaksid nad vähemalt oma vigade eest isiklikult maksma. Praegusel tormilisel ajal on muidu raske tagada eetilisust, kui ei määratleta vastutust ja ei kohaldata karistusi.

5.7   Lisaks sellele ei ole eriti kohane see osa määruses, milles käsitletakse rahvusvahelisel tasandil kerkivaid küsimusi. Samuti saaks paremini käsitleda finantstoodete kasutajatega (kas ettevõtjad või siis eelkõige kodanikud) seotud küsimusi.

Brüssel, 8. detsember 2010.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president

Staffan NILSSON

---

(1)  European Securities Market Authority

1

(2)  Edaspidi 2009. aasta määrus.

2

(3)  Avalik konsultatsioon reitinguagentuuride kohta, mis algatati 5. novembril 2010.

3

(4)  Vt Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus „Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus reitinguagentuuride kohta”, ELT C 277/25, 17.11.2009, lk 117.

4

(5)  Ülevaade 2009. aasta määrusest on esitatud Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamuse „Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus reitinguagentuuride kohta” 3. osas (ELT C 277/25, 17.11.2009, lk 117).

5

(6)  Finantsteenuste reguleerimine jätkusuutliku kasvu tagamiseks (KOM(2010) 301 lõplik).

6

(7)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1060/2009, 16. september 2009, reitinguagentuuride kohta.

7

(8)  Vt Euroopa ja Majanduskomitee arvamusi järgmiste ettepanekute kohta: Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus finantssüsteemi makrotasandi usaldatavusjärelevalve kohta ühenduses ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu asutamise kohta, KOM(2009) 499 lõplik – 2009/0140 (COD); Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega luuakse Euroopa Pangandusjärelevalve Asutus, KOM(2009) 501 lõplik – 2009/0142 (COD); Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega luuakse Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve Asutus, KOM(2009) 502 lõplik – 2009/0143 (COD); Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega luuakse Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutus, KOM(2009) 503 lõplik – 2009/0144 (COD), ELT C 339/08, 14.12.2010, lk 34.

8

---

| 19.2.2011 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 54/42 |
| --- | --- | --- | --- |

19.2.2011

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 54/42

---

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr .../... põllu- ja metsatöömasinate tunnustamise kohta”

KOM(2010) 395 lõplik – 2010/0212 (COD)

(2011/C 54/13)

Pearaportöör: Ludvík JÍROVEC

7. septembril 2010 otsustas nõukogu vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 114 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr .../... põllu- ja metsatöömasinate tunnustamise kohta”

KOM(2010) 395 lõplik – 2010/0212 (COD).

Komitee juhatus tegi 14. septembril 2010 käesoleva arvamuse ettevalmistamise ülesandeks ühtse turu, tootmise ja tarbimise sektsioonile.

Arvestades töö kiireloomulisust, määras komitee vastavalt kodukorra artiklile 57 täiskogu 467. istungjärgul 8.–9. detsembril 2010 (9. detsembri istungil) pearaportööriks Ludvík Jíroveci ja võttis vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 142, vastu hääletas 2, erapooletuks jäi 9.

1.   Sissejuhatus ja komisjoni ettepaneku põhisisu

1.1   Määruse ettepaneku eesmärk on kehtestada ühtlustatud eeskirjad põllu- ja metsatöömasinate tootmise kohta. Olemasolevad õigusaktid asendatakse, et viia need vastavusse parema õigusliku reguleerimise ja lihtsustamise põhimõttega. Ettepanekuga aidatakse suurendada tööstusharu konkurentsivõimet ja siseturu toimimist.

1.2   CARS 21 aruande soovitusi järgides lihtsustatakse ettepanekuga märkimisväärselt tüübikinnitust käsitlevaid õigusakte, asendades põllu- ja metsatöömasinate tehniliste nõuete valdkonna 24 põhidirektiivi (ja ligikaudu 35 nendega seotud muutmisdirektiivi) ühe nõukogu ja parlamendi määrusega.

1.3   Komitee peab kõigi olemasolevate tekstide kodifitseerimist ühte määrusesse väga kasulikuks. Kodifitseerimise ettepanekus kinnitatakse, et sellega ei viida sisse märkimisväärseid muudatusi ning selle eesmärk on üksnes esitada ELi õigusakt selgel ja läbipaistval viisil. Nimetatud kinnituse valguses toetab komitee täielikult kõnealust eesmärki ning tervitab ettepanekut.

2.   Märkused

2.1   Tüübikinnituse menetlus on aeganõudev ning komitee on mures, et see võib põhjustada viivitusi uute masinate kasutuselevõtul, millel võivad olla katastroofilised tagajärjed väiketootjate jaoks. Seepärast peab uus määrus olema piisavalt paindlik, et lubada olemasolevate masinate pidevat arendamist ja uute masinatüüpide kasutuselevõttu.

2.2   Mõne traktoritüübi puhul, mis on mõeldud üksnes maastikusõiduks, tuleks kaaluda erandi lubamist maanteekasutusega seotud sätetest. See on eriti problemaatiline erisõidukite jaoks.

2.3   Komitee leiab ka, et kõik eeskirjad peaksid põhinema praeguse kahe kiirusklassi asemel rohkematel kiirusklassidel. Kuna tehnoloogia parandab traktorite stabiilsust ja pidurdusjõudu, suureneb maanteedel liikuvate kiirete traktorite kiirus. Tuleks luua võimalusi põllumajandus- ja metsanduskategooriasse kuuluvate aeglasemat tüüpi sõidukite jaoks. Komitee leiab, et määruse ettepanek takistaks väiksemate traktorite arendamist, sest sellega suurendatakse nõuete täitmisest tulenevaid tarbetuid kulusid, kuid samas ei tunnistata, et muutused on vajalikud sõidukite puhul, mille maksimaalne liikumiskiirus on 65 km/h ning tulevikus ehk veelgi suurem.

2.4   Samuti soovib komitee, et komisjon käsitleks põllu- ja metsatöömasinate maanteel kasutamisega seonduvaid teiseseid küsimusi. Eelkõige innustab komitee juhilubade, sõidukite kontrolli ja maanteel kasutamise Euroopa standardite loomist. See aitaks tagada, et traktorite kasutamist reguleeritakse kogu Euroopas ühiste eeskirjade ja õigusaktidega praeguste erinevate riiklike eeskirjade asemel.

2.5   Komitee arvates peaks tootjatel olema võimalik täita tehnilisi ja muid nõudeid enne määruse jõustumist. Kui see nii ei ole, tuleks rakendada asjakohaseid erakorralisi või üleminekusätteid.

2.6   Seoses artikliga 8 „Tööohutust käsitlevad nõuded” leiab komitee, et edasine reguleerimine oleks kasulik mitte tulevase tüübikinnitust käsitleva direktiivi, vaid pigem masinaid käsitleva direktiivi 2006/42/EÜ abil.

Brüssel, 9. detsember 2010

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president

Staffan NILSSON

---

| 19.2.2011 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 54/44 |
| --- | --- | --- | --- |

19.2.2011

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 54/44

---

„Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, börsiväliste tuletisinstrumentide, kesksete vastaspoolte ja kauplemisteabehoidlate kohta”

KOM(2010) 484 lõplik - 2010/0250 (COD)

(2011/C 54/14)

pearaportöör: Edgardo
  IOZIA

13. oktoobril 2010 otsustas nõukogu ja 7. oktoobril 2010 Euroopa Parlament vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 114 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, börsiväliste tuletisinstrumentide, kesksete vastaspoolte ja kauplemisteabehoidlate kohta”

KOM(2010) 484 lõplik – 2010/0250 (COD).

Komitee juhatus tegi 20. oktoobril 2010 käesoleva arvamuse ettevalmistamise ülesandeks ühtse turu, tootmise ja tarbimise sektsioonile.

Arvestades töö kiireloomulisust, määras komitee täiskogu 467. istungjärgul 8. ja 9. detsembril 2010 (8. detsembri istungil) pearaportööriks Edgardo Maria Iozia ja võttis vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 144, vastu hääletas 4, erapooletuks jäi 6.

1.   Märkused ja soovitused

1.1   Tuletisinstrumentide teoreetiline väärtus oli 2009. aasta lõpus vastavalt Rahvusvaheliste Arvelduste Pangale ligikaudu 615 triljonit USA dollarit (615 000 000 000 000) ehk summa, mis ületas kümnekordselt maailma SKP. Tuletisinstrumentidest 2010. aastal saadud tulu peaks pankade jaoks ulatuma 150 miljardi dollarini. 40 % kõnealusest käibest moodustavad börsivälised tuletisinstrumendid. Ühe äsjase uurimuse põhjal, mille viis läbi suur rahvusvaheline pangakontsern, toovad ELi ja USA rakendatavad reformid börsiväliste tuletisinstrumentide valdkonnas kaasa tulude vähenemise ligikaudu 15 miljardi dollari ulatuses.

1.2   „Komitee toetab määruse eeskirja börsiväliste tuletisinstrumentide, kesksete vastaspoolte ja kauplemisteabehoidlate kohta ning jagab volinik Barnier” seisukohta, mille kohasel ei saa ükski finantsturg lubada endale džungli seaduste järgi toimimist. Börsivälistel tuletisinstrumentidel on väga suur mõju reaalmajandusele, hüpoteeklaenudest kuni toiduainete hindadeni. Vastavate eeskirjade puudumine börsiväliste tuletisinstrumentide valdkonnas aitas kaasa finantskriisi tekkimisele ja selle tõsistele tagajärgedele, mida me kõik praegu tajume.

1.3   Komitee arvates on määruse kasutamine/rakendamine kõnealuse valdkonna/problemaatika kodifitseerimisel asjakohane ja vastab nõudmisele, kehtestada kõigile kõnealuse sektori osalejatele üldised ja ühtlased kohustused.

1.4   Komitee toetab komisjoni ettepanekut käsitleda standardiseeritud tuletisinstrumente kesksete vastaspoolte kaudu ja tagada, et kasvavat riski võtvate kesksete osalejate kohta kehtiks ühtsed usaldatavusnormatiivid. Kõnealust ideed on juba väljendatud ühes komitee varasemas arvamuses: „Börsivälised turud ei tohiks olla avatud kahepoolsetele tehingutele, vaid piirnema keskse vastaspoolega teostatavate tehingutega, kus keskne vastaspool võib üldist riskitaset jälgides piirata tehingutele juurdepääsu kõige riskialtimate osalistele. Sellised tehingud peaksid toimuma ühtsel platvormil või vähemalt kindlal platvormide kogul, mis suurendaks turgude läbipaistvust.”

1.5   Komitee tunneb heameelt otsuse üle teha liikmesriikide pädevatele asutustele üheskoos Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutuse ülesandeks kontrollida börsiväliste tuletisinstrumentide turgu, määratleda eri liiki tuletisinstrumendid, mida kesksed vastaspooled peavad käsitlema ning väljastada, tühistada või muuta kesksetele vastaspooltele antavaid tegevuslubasid ning toimida sarnaselt kauplemisteabehoidlate puhul.

1.6   Komitee arvates tuleb tingimata tugevdada koostööd Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutuse ja riiklike ametiasutuste vahel, keda kutsutakse kindlasti üles andma oma panus kogemuste ja teadmiste näol kohalike turgude kohta ning kes peavad samuti toetama kesksete vastaspoolte koostalitusvõime positiivset arengut, analüüsides oma pädevuste taset, sisemist töökorraldust ja riskidega toimetuleku võimet. Komitee arvates ei ole praegu mõistlik laiendada koostalitlusvõimet käsitlevaid sätteid muudele kui rahas arveldatavatele instrumentidele.

1.7   Määruse ettepanekus rakendatakse finantsstabiilsuse järelevalvenõukogu soovitusi laiendada kesksete vastaspoolte teenused standardiseeritud tuletisinstrumentidele; G20 leppis kokku, et 2012. aasta lõpuks tuleb kõik asjaomased tehingud sõlmida börsidel või elektroonilistel kauplemisplatvormidel ning kliiring teostada kesksete osapoolte kaudu. Lisaks sellele peavad tehingud börsiväliste tuletisinstrumentidega olema registreeritud kauplemisteabehoidlates (trade repositories).

1.8   Rahvusvahelisel tasandil, käivitas ühine töörühm CPSS-IOSCO (Makse- ja Arveldussüsteemide Komitee ja Rahvusvahelise Väärtpaberijärelevalve Organisatsioon) 2010. aasta veebruaris turuinfrastruktuuri normide: sealhulgas maksesüsteemid, väärtpaberiarveldussüsteemid ja kesksed vastaspooled, ulatusliku läbivaatamise. Kõnealuse töörühma eesmärk on ajakohastada ja tugevdada praegu kehtivaid soovitusi ja põhimõtteid, toetudes äsjase finantskriisi tõttu saadud õppetundidele. Esimene oluline tulemus saavutati 2010. aasta mais, mil avaldati dokument pealkirjaga „Considerations for trade repositories in OTC derivatives market”. Kesksete vastaspoolte osatähtsuse küsimuses esitas tehniline komitee juba 2004. aasta märtsist alates kasulikke soovitusi, mida kahjuks ei järgitud.

1.9   Komisjoni ettepanekus puudub igasugune viide konkreetsele eeskirjale/standarditele/normidele müügi ja krediidiriski vahetustehingute (Credit Default Swaps - CDS) kohta. Komitee soovib, et võimalikult kiiresti võetaks vastu määrus ka müügi ja krediidiriski vahetustehingute küsimuses, mille jaoks kehtestatakse piirangud samuti nagu katteta müügi (short selling) jaoks, alates 1. juulist 2012, samal ajal kui tuletisinstrumentide kohta hakkavad piirangud kehtima enne 2012. aasta lõppu.

1.10   2009. aasta oktoobris avaldas komisjon teatise võetavate meetmete kohta tuletisinstrumentide turgude reguleerimise valdkonnas. Eesmärk on suurendada läbipaistvust, vähendada tegevusriske standardimise abil ja arendada standardsetel lepingutel põhinevat turgu ning muuta direktiivi finantsinstrumentide turgude kohta.

1.11   Komitee on veendunud selles, et esitatud meetmed suurendavad turgude avatust/läbipaistvust tänu kauplemisteabehoidlate pidevalt kasvavale osatähtsusele, asjaolu, mis vähendab vastaspoolte riski nende kesksete vastaspoolte poolt reguleeritud tehingute arvu pideva suurenemise tulemusel, kelle kohta kehtivad samuti rangemad eeskirjad juhtimise, sisekorralduse ja kapitalinõuete valdkonnas. Esitatud meetmed vähendavad tegevusriske tänu elektrooniliste menetlustele, mida kasutatakse tuletisinstrumentide valdkonnas sõlmitavate lepingute lepingutingimuste hindamiseks.

1.12   Komitee toetab kesksete vastaspoolte ettepanekut ja katteta müügile kehtestatavaid piiranguid. Nõuda suuremat läbipaistvust tehingute puhul, suuremat vastutust osalejate ja vastaspoolte puhul ning liigsete riskide võtmise vältimist, on olulised eesmärgid, mida komisjon püüab saavutada tõhusal viisil asjaomaste meetmete võtmise teel, et (vähemalt osaliselt) tulla toime puuduliku reguleerimisega, mis finantskriisi tekkimisele kaasa aitas.

Komitee juhib siiski tähelepanu sellele, et leidub riske, mida ei tohi alahinnata, sealhulgas liiga suur usk eelistesse, mis kesksed vastaspooled võivad osutada/pakkuda müügi ja krediidiriski vahetustehingute turgudele lühikeses perspektiivis. Erinevate kesksete osapoolte konkurents kliiringu ja kogu protsessi killustatuse tasandil, on teine tegur, mida ei tohi unustada, samuti nagu risk piirata olemasolevate instrumentide valikut ning suurendada finantstehingutega seonduvaid kulusid.

1.13.1   Et sedalaadi riskidega tõhusalt toime tulla, tuleks eelkõige uurida hoolikalt kesksete vastaspoolte koostalitusvõime, andmekaitse usaldusväärsuse, andmekogumise ja kesksele vastaspoolele teatamise kohustuse kontsentratsiooni ja klientide keskse vastaspoole valitsemisse kaasamise küsimusi.

1.14   Komitee soovitab ELi institutsioonidele

| — | võtta võimalikult kiiresti vastu määrus börsiväliste tuletisinstrumentide kohta, mille eesmärk on taas jalule seada usalduslik ja rahulik olukord turgudel ning kaitsta säästjaid. |
| --- | --- |

—

võtta võimalikult kiiresti vastu määrus börsiväliste tuletisinstrumentide kohta, mille eesmärk on taas jalule seada usalduslik ja rahulik olukord turgudel ning kaitsta säästjaid.

| — | täiendada uusi eeskirju tuletisinstrumentide kohta vastavalt komisjoni juhistele, |
| --- | --- |

—

täiendada uusi eeskirju tuletisinstrumentide kohta vastavalt komisjoni juhistele,

| — | võtta meetmeid, et lõpule viia institutsioonilise ja õigusraamistiku loomise protsess, mis seondub finantsturgude reguleerimise reformiga. |
| --- | --- |

—

võtta meetmeid, et lõpule viia institutsioonilise ja õigusraamistiku loomise protsess, mis seondub finantsturgude reguleerimise reformiga.

2.   Komisjoni ettepanek

2.1   G-20 on paljudel juhtudel kinnitanud oma kohustust kiirendada tugevate meetmete võtmist, et suurendada läbipaistvust ja täita lüngad seadustes börsiväliste tuletisinstrumentide valdkonnas.

2.2   Määruse ettepanekus viidatakse mitmetele meetmetele, mis esitati Euroopa Parlamendi 15. juuni 2010. aasta resolutsioonis „Derivatives markets: future policy actions” (Tuletisinstrumentide turud: edasised poliitikameetmed), kõnealune ettepanek on kooskõlas USAs äsja vastu võetud õigustikuga börsiväliste tuletisinstrumentide kohta, mis kannab nimetust Frank-Dodd Act.

2.3   Börsiväliste tuletisinstrumentide kliiringu, aruandluse ja riskimaandamise meetmete küsimuses nähakse ette kliiring kesksete vastaspoolte kaudu üksnes standarditud börsiväliste tuletislepingute puhul. Tagamaks seda, et võimalikult paljusid börsiväliseid tuletislepinguid kataks kohustusliku arveldamise/kliirimiskohustuse mehhanism, nähakse määruses ette kaks meetodit, mille abil selgitada välja arveldamisele kuuluvad lepingud.

2.4   Esimese ehk nn bottom-up meetodiga nähakse ette, et pädev ametiasutus annab kesksele vastaspoolele loa võtta vastu otsuseid, mis seonduvad teatud liiki lepingute arveldamisega. Pärast kõnealuse loa saamist, peab asjaomane pädev ametiasutus teavitama Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutust, kes võiks seejärel otsustada, kas seda liiki kohustuslik arveldamine oleks rakendatav kõigi analoogiliste lepingute puhul kogu Euroopa Liidus.

2.5   Seevastu teine top-down meetod võimaldab määratleda need lepingud, mida ei arveldata kesksete vastaspoolte poolt. Sellisel juhul peab Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutus koos Euroopa süsteemiriskinõukoguga otsustama, milliste võimalike lepingute kohta peaks kehtima kliirimiskohustus. Vastaspooled, kelle kohta kehtib kliirimiskohustus, peavad kasutama keskset vastaspoolt.

2.6   Finantssektoriväliste (äriühingud) vastaspoolte kohta ei ole määrus põhimõtteliselt rakendatav, seni kuni nende börsiväliste tuletislepingute positsioonid saavutavad teatud künnise ning neid hakatakse pidama süsteemselt olulisteks.

2.7   Määruses kehtestatakse menetlus nende finantssektoriväliste vastaspoolte määratlemiseks, kellel on süsteemselt olulised börsiväliste tuletislepingute positsioonid, ning selleks, et panna neile teatud kohustused. Menetlus põhineb kahe järgmise künnise määratlemisel: a) teabekünnis ja b) kliirimiskünnis.

2.8   Seega nähakse määruses ette elektrooniliste vahendite kasutamine ja riskijuhtimise olemasolu. Lõpuks peavad finantssektori ja finantssektorivälised vastaspooled, kes on ületanud kliirimiskünnise, teavitama üksikasjalikult kauplemisteabehoidlaid iga tuletislepingu ja hiljem tehtud muudatuse kohta.

3.   Kesksetele vastaspooltele rakendatavad nõudmised

3.1   Kesksed vastaspooled peavad võtma täiendavaid riske. Seega nähakse määruses ette, et ohutuse huvides allutatakse need rangetele toimimise eeskirjadele ja usaldatavusnõuetele (sisejuhtimise eeskirjad, rangemad kapitalinõuded jms).

3.2   Kesksel vastaspoolel peab olema tugev juhtimismehhanism, mille raames võetakse arvesse kõiki võimalikke huvide konflikte omanike, juhatuse, kliirivate liikmete ja kaudsete osalejate vahel. Sõltumatute juhtiva organi liikmete roll on eriti oluline. Teiseks kehtib asjaomaseks tegevuseks loa saanud kesksele vastaspoolele miinimumkapitalinõue. Määruses esitatakse kesksele vastaspoolele nõue kavandada tagatisfond, millesse kõik keskse vastaspoole liikmed peavad panustama.

4.   Kauplemisteabehoidlatele tegevusloa väljastamine ja nende järelevalve

4.1   Määruses nähakse ette nõue teavitada tuletisinstrumentide tehingutest – nõue -, mille eesmärk on suurendada kõnealuse turu läbipaistvust ning seetõttu tuleb neist tehingutest teavitada kauplemisteabehoidlaid. Kauplemisteabehoidlad registreeritakse Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutuses, kes teostab nende üle järelevalvet.

4.2   Määrus sisaldab ka suuniseid kauplemisteabehoidlatele, et tagada nende vastavus teatud standarditele/standardite kogumile. Need standardid on koostatud eesmärgiga tagada kauplemisteabehoidlate poolt regulatiivsetel eesmärkidel kogutud teabe usaldusväärsus, turvalisus ja kaitstus. Eelkõige kehtivad kauplemisteabehoidlatele organisatsioonilised ja operatiivsed nõudmised, et tagada soovitud kaitse.

5.   Komitee seisukohad

5.1   Kinnisvaraturgude infrastruktuurid näitasid olulisi puudujääke vastaspoolte riskijuhtimise ja tuletisinstrumentide turgudel teostatud kaubandustehingute läbipaistvuse tasandil/küsimuses, eelkõige müügi ja krediidiriski vahetustehingute Credit Default Swap (CDS) turgudel, kes kannavad vastutust suure majanduslanguse eest.

5.2   Nende ebatüüpiliste lepingute tagajärjel vähenes riskitaju/ohutunne ja levis kriis, andes tugeva hoobi neid lepinguid väljastanud krediidiinstituutidele ning ühtlasi ka säästjatele. Lõpuks suurendasid emitentide jaoks nende pankade spekulatsioonid, kes müüsid müügi ja krediidiriski vahetustehinguid Credit Default Swap (CDS) „paljalt” ehk ilma aluseta, makse ja finantseerimiskulusid, mille maksid emitendid, minnes ise seejuures pankrotti.

5.3   Sel põhjusel on müügi ja krediidiriski vahetustehinguid hakatud nimetama tinast langevarjudeks, kuna nad sisaldavad võimalikku surmaohtu maailma finantssüsteemile. Ainus konkreetselt rakendatud lahendus seisnes selles, et takistada finantsasutuste / krediidiinstituutide pankrotti, rekapitaliseerides nad avaliku sektori kapitalist ning riigistades nad. Selline sekkumine tõi endaga kaasa lihtsalt riigivõla vältimatu suurenemise, kuna probleem ja riskid kanti pankadelt üle asjaomasele riigile, asjaolu, mis põhjustas eurotsooni vahetustehingute turgudel suuri kõikumisi ning sundis kõiki riike võtma rangeid kokkuhoiumeetmeid, mis aitasid kaasa nõrga majandustaastumise aeglustumisele.

5.4   USAs moodustas Depository Trust & Clearing Corporation (DTCC) ajutise ettevõtte (The Warehouse Trust Company LLC), kellel oli lubatud tegutseda tehingute registreerimise süsteemina (kauplemisteabehoidlatena) müügi ja krediidiriski vahetustehingute valdkonnas Credit Default Swap (CDS); valitsus käivitas tuletistehingute alase õigusreformi, milles nähakse ette kohustus kasutada standardiseeritud lepingute puhul keskseid vastaspooli ning koondada vahetustehingud reguleeritud turgude või organiseeritud platvormide raamidesse.

5.5   Euroopas töötab Euroopa Komisjon praegu välja õigusakti ettepanekut turu infrastruktuuride kohta, mille eesmärk on suurendada tuletisinstrumentide turu stabiilsust ja läbipaistvust. Kavandatud meetmed on kooskõlas USA ettepanekuga, mille eesmärk on vältida eeskirjade meelevaldset rakendamist (mis on oluline).

5.6   Komitee soovib samuti hoiatada teatud ohtude eest, mis sisalduvad tuletisinstrumentide turu reguleerimiseks esitatud meetmetes. Tegelikult ei saa finantsturgude kokkuvarisemises süüdistada üksnes tuletisinstrumente ega kesksete vastaspoolte puudumist või katteta müügi keeldu.

5.7   Alates 80.ndatest aastatest levisid finantsturgudel üha keerukamad tuletisinstrumendid, mis suurendasid turgude tõhusust, lähendades viimased turgude täiuslikkuse ideaalile nagu iseloomusti seda majandusteoorias. Reguleerimis-, järelevalve- ja kontrollimistegevuse keerukus suurenes samuti proportsionaalselt; kõigi meetmepakettide eesmärk oli saavutada suuremat kontrolli turgude üle, mille tulemusel sageli vähenes nende tõhusus.

5.8   Turg on seda tõhusam, mida enam väärtpaberi hind (tulu) peegeldab olemasolevat teavet. Selleks, et muuta turgu tõhusamaks, tuleks soodustada info liikumist turul, et infot/teavet oleks võimalik sisestada/kaasata võimalikult kiiresti väärtpaberite hinda. Oluline on teada, millised kompromissid on vajalikud kõnealuse tõhususuuringu jaoks.

5.9   Eelkõige meetmed, mille eesmärk on vähendada olemasolevate finantsinstrumentide valikut, nagu müügi ja krediidiriski vahetustehingute Credit Default Swap (CDS) „paljalt” müügile rakendatavad piirangud, ning mis võivad takistada turgude tõhususe kasvu. Olemasolevate instrumentide piiramine vähendab tegelikult turgude võimet omandada ja levitada turul osalejate käsutuses olevat teavet.

5.10   Kindlasti võib arutada selliste küsimuste üle nagu müügi ja krediidiriski vahetustehingute Credit Default Swap (CDS) „paljalt” müügi kasulikkus, täiendav teave, mida nad sisaldavad võrreldes teiste instrumentidega või selle üle, mil määral nad mõjutavad rahastamiskulusid. Seevastu ei tooks nende keelustamine kaasa olulist võitu tõhususe osas. Katteta müügi võimaluste piiramine vähendab süsteemi likviidsust ning seega võimet reageerida otsekoheselt uuele informatsioonile/teabele. Lisaks sellele võib tuletistehingute piiramine, mis sunnib turul osalejaid käsitlema kõiki tuletisinstrumente/teostama kõiki tuletistehinguid reguleeritud turgudel ning arvelduskodade vahendusel, tuua endaga kaasa kahekordse mõju.

5.11   Ühest küljest aitaks see muuta turgu läbipaistvamaks (nt oleks palju lihtsam jälgida turul osalejate käes olevate väärtpaberitega seonduvat riski ja summat) ning võimaldaks piirata vähemalt osaliselt võimalikke ebastabiilsuse allikaid. Finantsturgudel valitsevate pingete puhul seevastu läbipaistvusest üksi ei piisaks. Komisjoni ettepanekus antakse liikmesriikide reguleerivatele asutustele selged pädevused piirata või keelata ajutiselt, erakorralistes olukordades kõigi finantsinstrumentide katteta müügi keeld, kooskõlas Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutusega, kellele jääks igal juhul otsese sekkumise võimalus kahel järgmisel tingimusel: kui turgude toimimine ja integreeritus on ohustatud ning juhul kui liikmesriikide reguleerivad asutused ei ole võtnud meetmeid või kui võetud meetmed on ebapiisavad.

5.12   Teisest küljest on seevastu olemas risk, et piiratakse uuesti olemasolevate instrumentide valikut ning suurendatakse finantstehingutega seonduvaid kulusid. Futuuriturg (futures market) on väga standardiseeritud ja reguleeritud (kuna peab olema võimalik vaadelda väärtpaberitehingute hinda), samal ajal kui forvardturg (forward market) on pigem kohandatud vastaspoolte vajadustele ja võimaldab turul osalejatel struktureerida kasu (pay-off) paindlikult. Need väärtpaberid on vähe standardiseeritud ning neid oleks raske üle kanda tavapäraselt reguleeritud turule, piiramata seejuures investeerijate valikuvõimalusi.

5.13   Keskseid vastaspooli vaadeldakse kui lahendust või instrumenti, mille abil juhtida süsteemiriski selliselt, et oleks võimalik muuta börsivälised turud tõhusamateks ja läbipaistvamateks. Kesksed vastaspooled kujutavad endast kindlasti olulist tegurit riskide leevendamisel ja turgude tõhususe suurendamisel. Nad on börsil noteeritud tuletisinstrumentide turu infrastruktuuri vältimatuks elemendiks. Seega on arukas mõelda, et kesksed vastaspooled võiksid samuti panustada börsiväliste turgude arengusse. Paljud krediidiinstituudid ja poliitikud rõhutavad siiski liiga palju kesksete osapoolte võimalikku kasu krediidiriski ülekandetehingute turgudele lühikeses perspektiivis.

5.14   Samal ajal ei ole võimalik pidada keskseid vastaspooli lahenduseks vastaspoolte riski küsimuses ning nad ei suuda muuta turgu tõhusamaks, turgude praegust olukorda silmas pidades. Praeguses raamistikus, kus igas piirkonnas on mitmeid erinevaid keskseid vastaspooli, sõltuvalt sellest, kas tegemist on krediidi tuletisinstrumentidega või intressimäära vahetuslepingutega (IRS), on võimalus kasutada tagatisi tõhusalt ja vähendada vastaspoolte eksponeeritust, ohustatud. Keskne vastaspool võib kliirida eksponeeritust mitmepoolsel alusel, kuid üksnes selle piirkonna jaoks, vastaspoolte või tuletisinstrumendi liikide jaoks, mida ta katab. See tähendab, et kliiringut ei ole võimalik teostada krediidiriski ülekandetehingute positsioonide ja intressimäära vahetuslepingute (IRS) positsioonide vahel.

5.15   Mitut liiki börsiväliste tuletisinstrumentide eksponeerituse kahepoolne kliiring ühe ainsa vastaspoolega väljaspool keskset vastaspoolt võib tähendada tagatiste tõhusamat kasutamist. Lisaks sellele tuleb arvestada asjaoluga, et tuletisinstrumendid jäävad alati uuenduslikeks instrumentideks, mis on loodud tellimusel ning, et alati saab olema suur hulk tehinguid, mille puhul kliiring ei ole võimalik. Sellised positsioonid tuleks, krediidiriski arvestades, ühendada krediiditagatise haldamiseks asjakohase menetluse teel, hõlmamata seejuures keskseid vastaspooli.

5.16   Keskne vastaspool panustab samuti lisaväärtusse ning ühe osalejaga seonduva riski hajutamisse ja piiritlemisse. Komitee toetab kõnealust seisukohta. Kesksete osapoolte populaarsus kasvab ning see asjaolu kiirendab turgude täiustumist ja läbipaistvust ning seega ka börsiväliste tuletistehingute soovitud levikut tulevikus.

5.17   Kesksed vastaspooled kujutavad endast seevastu ainult ühte koostisosa riskijuhtimise tugeva infrastruktuuri raames. Vastaspoole riski ei saa kõrvaldada ning kahepoolset riski tuleb ka edaspidi arvestada kesksete vastaspoolte väliste positsioonide puhul.

5.18   Sellele lisandub asjaolu, et leidub palju ettevõtteid, kus ei investeerita tuletisinstrumentide portfelliga ühendatud riskijuhtimissüsteemi. Ka need ettevõtted võivad tulevikus loota päästmisele, vaatamata sellele, et nende riskijuhtimine on täiesti sobimatu.

Brüssel, 8. detsember 2010.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president

Staffan NILSSON

---

| 19.2.2011 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 54/48 |
| --- | --- | --- | --- |

19.2.2011

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 54/48

---

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavet”

KOM(2010) 392 lõplik - 2010/0215 (COD)

(2011/C 54/15)

Pearaportöör: Antonello PEZZINI

29. septembril 2010. aastal otsustas nõukogu vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 304 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavet”

KOM(2010) 392 lõplik - 2010/0215 (COD).

Komitee juhatus tegi 20. oktoobril 2010 käesoleva arvamuse ettevalmistamise ülesandeks tööhõive, sotsiaalküsimuste ja kodakondsuse sektsioonile.

Arvestades töö kiireloomulisust määras komitee täiskogu 467. istungjärgul 8.–9. detsembril 2010 (8. detsembri istungil) pearaportööriks Antonello Pezzini ja võttis vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 161 ja erapooletuks jäi 3 liiget.

1.   Järeldused ja soovitused

1.1   Komitee toetab komisjoni eesmärki kujundada terviklik õigusaktide pakett, et tagada menetlusõiguste ühine raamistik liikmesriikide kriminaalmenetlustes.

1.2   Õigus õigeaegsele ja täpsele teabele on osa ELi õigustraditsioonist ja muutub kodanike liikumisel ühest liikmesriigist teise veelgi olulisemaks.

1.3   Ka kolmandate riikide kodanikud, keda ELi territooriumile järjest rohkem siseneb, peavad saama täheldada ühelt poolt ELi õiguskultuuri ning teiselt poolt selgeid menetlusi, mis näitavad austust inimeste vastu, isegi siis, kui nad kriminaalmenetluse all on.

1.4   Komitee arvates peab direktiivi aluseks olev liikmesriikide õigusaktide lähendamine saama õigusalase koostöö nurgakiviks, muu hulgas selleks, et tuua esile ELi lepingusse (ELi toimimise leping ja ELi leping) lisatud põhiõiguste harta.

1.5   Komitee arvates tugevdab inimõiguste kaitsmine ühiste jagatud menetluste abil kahtlemata ühtekuuluvust ja ELi sisest vaba liikumist.

2.   Üldmärkused

2.1   Selleks, et tagada õigusriigi põhimõttele vastav õigus õiglasele kriminaalmenetlusele, on Euroopa Liit võtnud konkreetseid meetmeid, et tugevdada kahtlustatavate ja süüdistatavate menetlusõigusi kriminaalmenetluses.

2.2   See hõlmab ka kaitseõiguse tugevdamist. See ühismeede on väga oluline eelkõige selleks, et suurendada usaldust Euroopa õigusruumi ning rakendada kohtuotsuste vastastikuse tunnustamise põhimõtet.

2.3   Nimelt on sisepiiridel kontrolli kaotamise ning vaba liikumise ja elamise õiguse suureneva kasutamise tagajärjeks selliste isikute arvu kasv, kes on seotud kriminaalmenetlusega väljaspool oma elukohariiki.

2.4   ELi Nõukogu 30. novembri 2009. aasta resolutsioonis 2009/C295/01 tuletatakse meelde

| — | Tamperes 1999. aastal kogunenud Euroopa Ülemkogu järeldusi; |
| --- | --- |

—

Tamperes 1999. aastal kogunenud Euroopa Ülemkogu järeldusi;

| — | 2004. aasta Haagi programmi; |
| --- | --- |

—

2004. aasta Haagi programmi;

| — | 2009. aasta detsembri Stockholmi programmi 2010.–2014. aastaks, |
| --- | --- |

—

2009. aasta detsembri Stockholmi programmi 2010.–2014. aastaks,

ning soovitatakse üldiselt järk-järgult tagada õiglase kohtuliku arutamise õiguse täielik kohaldamine ja austamine.

2.4.1   Resolutsioon on kooskõlas inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklis 6 sätestatud põhimõttega, mis on seetõttu võetud kahtlustatavate ja süüdistatavate õiguste kaitse ühiseks aluseks kriminaalmenetluses.

2.5   Õigus õiglasele kohtulikule arutamisele ja kaitseõigus on muu hulgas sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklites 47 ja 48 (1).

2.6   Konkreetsemalt määratletakse nõukogu resolutsioonis heaks kiidetud kuuepunktilises teekaardis järgmised prioriteetsed meetmed:

| — | meede A: arvestades asjaolu, et kaitseõiguse täies ulatuses kasutamiseks peab sellest teadlik olema, siis on kahtlustatavatel ja süüdistatavatel isikutel, kes ei räägi või ei mõista kriminaalmenetluses kasutatavat keelt, õigus tõlgile ja peamiste menetlusdokumentide tõlkele (2); |
| --- | --- |

—

meede A: arvestades asjaolu, et kaitseõiguse täies ulatuses kasutamiseks peab sellest teadlik olema, siis on kahtlustatavatel ja süüdistatavatel isikutel, kes ei räägi või ei mõista kriminaalmenetluses kasutatavat keelt, õigus tõlgile ja peamiste menetlusdokumentide tõlkele (2);

| — | meede B: sellega sätestatakse, et kuriteo toimepanemises kahtlustatavat ja süüdistatavat teavitatakse nõuetekohaselt tema põhiõigustest suuliselt või kirjalikult (õiguste deklaratsioon). Samuti sätestatakse, et kahtlustataval on õigus saada viivitamata teavet süüdistuse iseloomu ja põhjuse kohta ning õigel ajal kaitse ettevalmistamiseks vajalikku teavet. |
| --- | --- |

—

meede B: sellega sätestatakse, et kuriteo toimepanemises kahtlustatavat ja süüdistatavat teavitatakse nõuetekohaselt tema põhiõigustest suuliselt või kirjalikult (õiguste deklaratsioon). Samuti sätestatakse, et kahtlustataval on õigus saada viivitamata teavet süüdistuse iseloomu ja põhjuse kohta ning õigel ajal kaitse ettevalmistamiseks vajalikku teavet.

3.   Ettepaneku sisu

3.1   Kooskõlas nõukogu resolutsiooniga antud volitustele tegi komisjon 27. juulil 2010 direktiivi ettepaneku, milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavet (KOM(2010) 392 lõplik).

3.2   Direktiivi ettepaneku eesmärk on viia detailselt ellu teekaardi meede B, kehtestades selleks ühised miinimumnõuded seoses õigusega saada kõikjal Euroopa Liidus kriminaalmenetluses teavet.

3.3   Seega sätestatakse kõnealuse õigusaktiga, et prokuratuur ei pea kahtlusalusele vajalikku teavet mitte ainult esitama, vaid hoolitsema ka selle eest, et kõnealune teave tõepoolest jõuaks kaitseni.

3.4   Muu hulgas peaksid need positiivsed ja mõistlikud meetmed tooma kaasa õigusemõistmise kestvuse ja kulude vähenemise, aidates ära hoida eksimusi õigusemõistmisel ja vähendades edasikaebuste arvu.

3.5   Need meetmed oleksid nö kompensatsiooniks täiendavate kulude eest (mis on küll piiratud), mida teabega seotud meetmete väljatöötamine ja konkreetne kasutamine kaasa tooks.

4.   Konkreetsed märkused

4.1   Põhjendus 18: lauset „Kriminaalmenetluse alguses tuleks [...] anda viivitamata [...] teavet õiguste kohta” võib tõlgendada mitmeti, mistõttu tuleks täpsustada, millal täpsemalt tuleb süüdistuse kohta kas suuliselt või kirjalikult teavet anda.

4.2   Põhjendus 19: algne sõnastus „teavet kõnealuste otseselt asjakohaste menetlusõiguste kohta” tundub ebamäärane, mistõttu tasuks nende menetlusõiguste olemust ja ulatust paremini täpsustada, kuna need on tõhusa kaitse tagamiseks eriti olulised.

4.3   Põhjendus 21: viimases lauses võib väljend „või kahjustab tõsiselt liikmesriigi sisejulgeolekut” tunduda ebamäärane. Kuid määrsõna „tõsiselt” peaks olema muutmatu tingimus hoidmaks ära seda, et liikmesriigid kasutaksid poliitilist diskretsiooni sisejulgeoleku tagamise ettekäändel.

4.4   Põhjendus 22: läbipaistvuse huvides võiks väljendi „mehhanism, mille abil kontrollitakse, et kahtlustatav ...” ulatust rohkem täpsustada, lisades pärast sõna „kontrollitakse”„menetlustoimingute kaudu”.

4.5   Artikli 3 lõige 1: sõna „viivitamata” võiks asendada väljendiga „kohe samal hetkel”.

4.6   Artikli 3 lõike 2 viimane rida: [tõlkija märkus: raportöör soovib viia itaaliakeelse väljendi „essere prontamente tradotto” („viivitamatut toimetamist”) kooskõlla Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 5 lõikes 3 kasutatud väljendiga („essere al più presto condotto”). Eestikeelne versioon on juba selle artikliga kooskõlas].

4.7   Artikli 4 lõige 1: sõna „viivitamata” võiks asendada väljendiga „kohe samal hetkel”.

4.8   Artikkel 6: arvestades, et direktiiv puudutab õigust saada süüdistuse kohta teavet mitte ainult menetluse ajal, vaid ka menetluse eel, siis tuleks artiklis täpsustada, et süüdistuse kohta tuleb teavet anda ka eeluurimise ajal või vähemalt õigusemõistmise pädevuse delegeerimisel ja algse süüdistuse esitamisel.

4.9   Artikli 6 lõiget 1 tuleks muuta järgmiselt: „Liikmesriigid peaksid tagama, et igale kuriteos süüdistatavale antakse piisavalt teavet selle kohta, milles teda süüdistatakse ja mis on nende süüdistuste alus, et tagada kriminaalmenetluse erapooletus”, peegeldades Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 6 lõike 3 punktis a kehtestatud põhimõtet, milles käsitletakse konkreetselt „süüdistuse põhjuseid”.

4.10   Tõlkija märkus: muudatusettepanek ei puuduta eestikeelset versiooni. Muudatusettepaneku esitaja soovib viia artikli 6 lõike 2 kooskõlla Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 5 lõikega 2 ning asendada sõna „rapidamente” (viivitamata) väljendiga „no mais breve prazo possível” (viivitamata).

4.11   Artikli 6 lõike 3 punkt a: väljendi „toimepandud süüteo asjaolude kirjeldus” võiks asendada väljendiga „väidetavalt toimepandud süüteo asjaolude kirjeldus”, sest süüdistuse esitamisel ei ole veel tõestatud, et süütegu on toime pandud. Selle järelduse saab teha alles pärast kohtuotsust.

4.12   Artikli 6 lõike 3 punkt a: väljend „sealhulgas süüteo toimepanemise aeg ja koht ning [...] süüteos osalemise määr” oleks täpsem, kui väljend „süüteos osalemise määr” asendataks väljendiga „tegelik roll süüteos osalemises”.

4.13   Artikli 6 lõige 3: lisada kolm uut taanet:

| „c) | eelpool kirjeldatud süüteole kohaldatava karistuse määr; |
| --- | --- |

„c)

eelpool kirjeldatud süüteole kohaldatava karistuse määr;

| d) | kaitse ja tõendite esitamise tähtajad ja vahendid; |
| --- | --- |

d)

kaitse ja tõendite esitamise tähtajad ja vahendid;

| e) | teo võimaliku ülestunnistamise arvessevõtmise määr.” |
| --- | --- |

e)

teo võimaliku ülestunnistamise arvessevõtmise määr.”

4.14   Artikli 7 lõige 2: kui viidatakse salastatusele, mille alusel võidakse pärast uurimise lõppemist keelata ligipääs teatud dokumentidele, siis tuleks tagada, et õigusasutustel ei oleks põhjendamatult suur diskretsioon, arvestades et üldiselt saab menetlusdokumentidega uurimise lõppedes tutvuda.

4.15   Artikli 7 lõige 3: tuleks tagada, et direktiivi kõikides keeleversioonides kasutataks väljendit „eeluurimine” ja välditakse väljendit „kohtueelne”, kuna paljudes õigussüsteemides ei ole sellele täpset vastet.

Brüssel, 8. detsember 2010

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president

Staffan NILSSON

---

(1)  Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 5 lõikes 2 (õigus isikuvabadusele ja -puutumatusele) on sätestatud järgmine: „Igale vahistatule teatatakse talle arusaadavas keeles viivitamata tema vahistamise põhjused ja kõik tema vastu esitatud süüdistused”.

1

artikli 5 lõikes 2

Artikli 6 lõikes 3 (õigus õiglasele kohtumenetlusele) on sätestatud, et Igal kuriteos süüdistataval on vähemalt järgmised õigused: a) saada viivitamata talle arusaadavas keeles üksikasjalikku teavet tema vastu esitatud süüdistuse iseloomust ja alustest; b) saada piisavalt aega ja võimalusi enda kaitse ettevalmistamiseks; e) kasutada tasuta tõlgi abi, kui ta ei mõista või ei räägi kohtus kasutatavat keelt.

Artikli 6 lõikes 3

Samad õiglase kohtumenetluse tagatised on selgesõnaliselt sätestatud Itaalia põhiseaduse artiklis 111, mida on muudetud põhiseadusliku aktiga nr 2/1999.

artiklis 111

(2)  Direktiiv 2010/64, mis avaldati 26. oktoobri 2010. aasta ELT-s L 280 ning jõustus 20. oktoobri 2010.

2

---

| 19.2.2011 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 54/51 |
| --- | --- | --- | --- |

19.2.2011

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 54/51

---

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse direktiivi 2001/18/EÜ seoses liikmesriikide võimalusega piirata või keelata oma territooriumil GMOde kasvatamist”

KOM(2010) 375 lõplik – 2010/0208 (COD)

(2011/C 54/16)

Raportöör: Gerfried GRUBER

7. septembril 2010 otsustas Euroopa Parlament ja 10. septembril 2010 nõukogu vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 114 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse direktiivi 2001/18/EÜ seoses liikmesriikide võimalusega piirata või keelata oma territooriumil GMOde kasvatamist”

KOM(2010) 375 lõplik – 2010/0208 (COD).

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav põllumajanduse, maaelu arengu ja keskkonna sektsioon võttis arvamuse vastu 17. novembril 2010.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 467. istungjärgul 8.–9. detsembril 2010 (9. detsembri istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 169, vastu hääletas 12, erapooletuks jäi 12 komitee liiget.

1.   Järeldused

1.1   Komitee tunnistab, et Euroopa põllumajanduses geneetiliselt muundatud organismide arendamise küsimus tekitab suures osas Euroopa elanikkonnast suuri kahtlusi. Seetõttu hindab komitee kõrgelt Euroopa Komisjoni kavatsust käsitleda kõnealust tundlikku küsimust – liikmesriikide vabadus otsustada GMOde kasvatamise üle – eesmärgiga leida sellele teostatav lahendus ning komisjoni püüet toetada siseturu sujuvaks toimimiseks Euroopa raamistiku loomist. Kuid komitee arvates tekitab esitatud ettepanek, mis peamiselt tugineb eetilistel ja moraalsetel kriteeriumidel, rohkem ebakindlust kui kindlust ning tegelikkuses võiks see viia liikmesriigiti ja piirkonniti erinevate (õiguslikult ebakindlate) meetmete levimiseni, mis võiks mõjutada ELi siseturu toimimist, asjaosaliste õiguskindlust ja süsteemi usaldusväärsust tervikuna.

1.2   Kõnealune ettepanek vajab komitee arvates eespool toodust lähtuvalt siiski olulist parandamist ja konkretiseerimist, eelkõige asjaosaliste õiguskindluse osas. Komitee arvates võiks sellise õiguskindluse saavutada näiteks viies ELi teiseses õiguses sisse konkreetse, jõustatava õigusliku aluse, mis hõlmab riiklikele meetmetele kohandatavat konkreetseid aluseid, tingimusi ja menetluse korda. Lisaks nõuab komitee ettepaneku õigusliku aluse täiendavat selgitamist ja liikmesriikide artiklist 26b tulenevate võimalike keeldude ühilduvust ELi siseturu eeskirjade ja Maailma Kaubandusorganisatsiooni kaubandusõiguse ning muude rahvusvaheliste õiguslike kohustustega.

1.3   GMOde kasvatamise riiklike piirangute küsimus on tihedalt seotud selliste küsimustega nagu samaaegne viljelemine ja vastutus GMOdega seotud kahjude korral ning tahtmatu segunemine. Komitee on seisukohal, et neid valdkondi tuleb vaadelda koos või paralleelsetes õigusakti ettepanekutes ühe osana ulatuslikumast ELi põllumajandusliku biotehnoloogia õigusraamistiku läbivaatamisest ning kooskõlas 2008. aasta detsembri keskkonnanõukogu järeldustega.

1.4   Võttes arvesse komisoni asjaomase ettepaneku ajastust kehtiva õigusraamistiku käimasoleva üldise läbivaatamise eel, ei saa esitada ettepaneku kohta veel lõplikku arvamust, sest seda saab piisavalt hinnata üksnes seoses loasüsteemi ja üldise õigusraamistiku käimasoleva hindamisega. Ent see ei tohiks põhjendamatult viivitada praeguse ettepaneku parandamist.

2.   Määruse ettepanek ja selle taust

2.1   Euroopa Liidul on põhjalik õigusraamistik geneetiliselt muundatud organismide (GMOd) lubamise kohta. GMOde kasvatamise eeskirjad on sätestatud direktiivis 2001/18/EÜ (1) ja määruses (EÜ) nr 1829/2003 (2). Liikmesriikide tasandil juba lubatud geneetiliselt muundatud organismide kasvatamise piiramine on võimalik direktiivi 2001/18/EÜ artiklis 23 sätestatud tingimustele vastavate kaitsemeetmete abil, mis tuginevad täiendavatel teaduslikel andmetel, mille alusel võib öelda, et kõnealune GMO on inimeste tervisele või keskkonnale ohuks. Peale selle saavad liikmesriigid võtta artikli 26a kohaselt asjakohaseid meetmeid GMOde soovimatu esinemise takistamiseks teistes toodetes (samaaegne viljelemine).

2.2   2009. aasta märtsis lükati nõukogus tagasi Euroopa Komisjoni taotlus kaotada olemasolevad riiklikud kaitsemeetmed (täpsemalt Austrias ja Ungaris) puuduliku teadusliku põhjenduse tõttu. Sama peegeldub nõukogu varasemates sarnastes hääletustes, mistõttu võib rääkida poliitilisse ummikseisu jõudnud olukorrast, mis sarnaneb loaandmise süsteemi olukorraga. 13 liikmesriiki (3) kutsusid 2009. aasta juuni ühisdeklaratsioonis Euroopa Komisjoni üles välja töötama ettepanekud, mille eesmärk on jätta GMOde kasvatamise kohta otsuse tegemine liikmesriikide pädevusse.

2.3   Lähtuvalt komisjoni presidendi Barroso poliitilistest suunistest esitas Euroopa Komisjon 13. juuli 2010. aasta otsusega õigusakti ettepaneku, mille kohaselt tuleb jätta otsuse tegemine GMOde kasvatamise üle liikmesriikide endi pädevusse. Komisjoni ettepanekud koosnevad teatisest liikmesriikide vabaduse kohta otsustada geneetiliselt muundatud taimede kasvatamise üle (4) ja ettepanekust võtta vastu määrus õigusraamistiku vastava kohandamise kohta (5).

2.4   Õigustehniliselt lisatakse direktiivi 2001/18/EÜ uus artikkel 26b määrusega. Uus säte näeb ette, et liikmesriigid võivad vastu võtta meetmeid siseturul juba lubatud GMOde kasvatamise piiramiseks või keelamiseks oma territooriumil, kui tegemist on põhjendustega, mis ei ole seotud keskkonna või inimtervisega seonduvate ohtudega, mis on juba hõlmatud kehtiva loasüsteemiga ning mis on kooskõlas aluslepingutega.

2.5   Määruse ettepaneku eesmärk on jätta liikmesriikidele GMOde kasvatamise osas kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega rohkem otsustusvabadust ja luua vajalik õiguskindlus. Komisjon lähtub sellest, et määruse ettepanek on kooskõlas siseturu eeskirjade ja rahvusvaheliste kohustustega. Uus säte ei ole komisjoni arvates vastuolus ka kehtiva loasüsteemiga, vaid peab seda kõigest täiendama.

2.6   Nõukogu õigustalitus esitas 5. novembril õigusliku hinnangu õigusliku aluse valiku, võimalike riiklike meetmete ja selle kohta, kas kavandatavad meetmed on kooskõlas GATTi lepingutega. Õigustalitus leidis, et valitud õiguslik alus ei ole sobiv, ning väljendas suurt kahtlust, kas meetmed, mida liikmesriigid võivad tarvitusele võtta, on kooskõlas aluslepingute ja GATTi lepingutega. Samuti rõhutas ta, et Euroopa Kohtus ja Maailma Kaubandusorganisatsioonis on raske kaitsta liikmesriigis või piirkonnas eetilistel või moraalsetel kaalutlustel tarvitusele võetud meedet. Lisaks kinnitas osaliselt kõnealuseid kahtlusi Euroopa Parlamendi õigustalitus, kes oma 17. novembri 2010. aasta arvamuses osutas sarnastele küsimustele seoses liikmesriikide piirangute võimalike, nt kõlblusele tuginevate põhjenduste vastavusega ELi siseturu eeskirjadele ja Maailma Kaubandusorganisatsiooni kaubandusõigusele.

3.   GMOde kehtiv loasüsteem

3.1   Euroopa Liidu tasandil kehtestatud loa andmise menetlus peab tagama inimeste elu ja tervise, loomade tervise ja heaolu, keskkonna vajaduste ning tarbija huvide kõrgetasemelise kaitse ning samal ajal ka siseturu tõrgeteta toimimise.

3.2   GMOde lubamise ja kasutamise kehtivad reeglid põhinevad mitmel (õiguslikul) põhimõttel, mida tuleb komitee arvates järgida. Olulisemad neist on järgmised:

| — | sõltumatu, teaduslikult põhjendatud loaandmine; |
| --- | --- |

—

sõltumatu, teaduslikult põhjendatud loaandmine;

| — | tervise ja keskkonna kõrgetasemeline kaitse vastavalt ettevaatuspõhimõttele; |
| --- | --- |

—

tervise ja keskkonna kõrgetasemeline kaitse vastavalt ettevaatuspõhimõttele;

| — | siseturu eeskirjadest ja rahvusvahelistest kohustustest kinnipidamine; |
| --- | --- |

—

siseturu eeskirjadest ja rahvusvahelistest kohustustest kinnipidamine;

| — | valikuvabadus ja läbipaistvus toidutarneahelas; |
| --- | --- |

—

valikuvabadus ja läbipaistvus toidutarneahelas;

| — | õiguskindlus ning |
| --- | --- |

—

õiguskindlus ning

| — | subsidiaarsus ja proportsionaalsus. |
| --- | --- |

—

subsidiaarsus ja proportsionaalsus.

3.3   Euroopa Komisjoni ettepanekuid tuleb vaadelda ajalises ja sisulises seoses nõukogu 2008. aasta detsembri järelduste rakendamisega, mis muu hulgas nõuavad kehtiva loasüsteemi läbivaatamist, mis eeldatavasti jõuab lõpule 2010. aasta lõpus. See puudutab eelkõige Euroopa Toiduohutusameti suuniste uuendamist seoses potentsiaalse tervise- ja keskkonnaohu hindamisega, (6) Euroopa Komisjoni aruannet keskkonnaseire parandamise kohta pärast loa andmist, samuti uuringut GMOde kasvatamise sotsiaal-majandusliku ja keskkonnamõju kohta. Peale selle hinnatakse GMOdest toidu- ja söödaaineid, samuti GMOde kasvatamist reguleerivat õigusraamistikku. 2012. aastaks tuleks kogu GMOde lubamise süsteemi täielikult uuendada.

3.4   Lisaks sellele tuleks selgitada liikmesriikide kasvatuskeeldude või -piirangute suhet samaaegse viljelemise eeskirjadega, sest mõlemad küsimused on tihedalt seotud ning Euroopa Komisjon sooviks ka siin jätta liikmesriikidele rohkem paindlikkust. Sellega seoses on olulised komisjoni seisukohad, mis sisalduvad tema 3. aprilli 2009. aasta aruandes samaaegse viljelemise suuniste rakendamise kohta (7).

4.   Üldised märkused

4.1   Kuigi komitee pole loomulikult veel jõudnud väljendada seisukohta konkreetsete riiklike kasvatuskeeldude kohta, on tegemist seisukohtadega, mida tuleks vaadelda sisulises seoses kõnealuse määruse ettepanekuga ning mis kehtivad siiani aruteluteemade või ettepanekutena.

4.2   Nii väljendas komitee oma 16. detsembri 2004. aasta omaalgatuslikus arvamuses (8) põhjalikult oma arvamust geneetiliselt muundatud ning traditsioonilise ja mahepõllunduse põllukultuuride samaaegse viljelemise kohta ning tegi ettepanekuid reguleerimistaseme kohta. Komitee tõdeb kõnealuses arvamuses muu hulgas, et teatud meetmeid, mille abil tuleks vastavate piirkondlike tingimuste kohaselt vältida risttolmlemist, samuti piirkondlikke kasvatus- ja kasvatuskeelu eeskirju tuleks reguleerida liikmesriikide tasandil. Lisaks sellele rõhutatakse vajadust samaaegse viljelemise ja vastutuse miinimumnormide järele ELi tasandil.

4.3   Erilist tähelepanu tuleks pöörata looduskaitsealade ja ökoloogiliselt tundlike territooriumide kaitsemeetmetele. Lisaks sellele tuleks arvestada piirkondlike majandus- ja kultuurihuvide kaitsemeetmete ning muu sotsiaal-majandusliku mõjuga.

4.4   Komitee viitas kõnealuses arvamuses lisaks ka sellele, et samaaegse viljelemise eeldused erinevad piirkonniti ning et eelkõige väikepõllumajanduse korral ei ole GMOsid sisaldavate ja GMOsid mittesisaldavate – nii tavapäraste kui ka mahepõllunduslike – põllukultuuride paralleelne kasvatamine ühe piirkonna sees teostatav.

4.5   Sellega seoses arutati arvamuses turundusvõimalusi piirkondlikele kvaliteetkaubamärkidele ning päritolutagatisi, mille puhul loobutakse tarbijate ootusi silmas pidades GMOde kasutamisest. Selle taustal on paljud piirkonnad kuulutanud ennast geenitehnoloogiavabaks, kusjuures komitee on osutanud sellega seotud õiguslikule ebakindlusele, mida tuleks selgitada.

5.   Konkreetsed märkused ja lahtised küsimused

5.1   Võimaliku kasvatuskeelu/kasvatuspiirangu mõjud

5.1.1   Direktiiviga 2001/18/EÜ ühtlustati GMOde lubamise sätteid, sealhulgas kaitsemeetmete võtmist vastavalt artiklile 23 ning samaaegset viljelemist vastavalt artiklile 26a. Aluseks on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 114 (varem Euroopa Liidu lepingu artikkel 95) siseturu eesmärkide saavutamise huvides õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta. Uue artikliga 26b saavutati see, et liikmesriigid saavad ühtse ELi loa olemasolust hoolimata keelduda GMOde kasvatamise loa andmisest.

5.1.2   Kõigepealt tekib küsimus, kui suures ulatuses on võimalik ühtlustatud õigusvaldkonnast välja jätta riiklik kasvatuskeeld ning kas see ei oleks vastuolus üldiste õiguspõhimõtetega. Lisaks sellele on vastavalt nõukogu õigustalituse äsjasele arvamusele (9) Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 114 õiguslik alus kehtetu, pidades silmas artikli 26b kohta tehtud ettepaneku eesmärki, sisu ja rakendusvaldkonda. Euroopa Parlamendi õigustalitus jällegi ei sea kahtluse alla Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 114 käsitamist õigusliku alusena. See näitab, et ELi tasandil jõutakse kõnealuses küsimuses erinevate õiguslike tõlgendusteni, mida tuleb selgitada ja millele tuleb lahendus leida.

5.1.3   Ettepanek ei sisalda põhjendusi ei lõplike järelduste ega näidete kujul, mis võiksid olla liikmesriikidele pidepunktiks kasvatuskeelu kehtestamiseks. Artiklis 26b on öeldud üksnes seda, et põhjused peavad olema muud kui need, mida kontrolliti loa andmise raames. Seetõttu pole võimalik toetuda põhjustele, mida saaks kasutada ELi ühtse loasüsteemi raames tervise- ja keskkonnaohu hindamisel või mis oleksid sellega seotud. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee on seisukohal, et arvamuse õiguskindlust on võimalik tugevdada, kaasates artiklisse 26b soovitusliku (ehkki mittetäieliku) nimekirja nende konkreetsete põhjuste kohta, millele liikmesriigid võivad viidata, et piirata või keelata GMOde kasvatamist. Sellised põhjused võiksid lisaks eetilistele, moraalsetele ja usulistele argumentidele hõlmata ka teatavaid sotsiaal-majanduslikke kaalutlusi. Selline selgitus teisese õiguse raames võiks toimida erisättena seoses nende põhjustega, mis on loetletud Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 36 ja arendatakse edasi Euroopa Kohtu kohtupraktikas, parandades vastavust siseturu eeskirjadele ja aluslepingutele.

5.2   Õiguskindlus

5.2.1   Õiguskindluse küsimuses on komitee seisukohal, et seda ei saa täita üksnes esmastele õigusaktidele viitamisega. Sellega seoses võib osutada näiteks Euroopa Kohtu otsusele C-165/08, (10) mille kohaselt ei ole geneetiliselt muundatud sortide seemnete lubamise riiklik keeld ühildatav ELi eeskirjadega. See otsus näitab, kui raske on liikmesriikidel toetuda muudele põhjendustele kui tervise- ja keskkonnakaitse aspektidele.

5.2.2   Komitee möönab siiski, et praeguses õiguslikus ja poliitilises olukorras tooks selge ja tugeva õigusliku aluse loomine liikmesriikide jaoks rohkem õiguskindlust status quo osas. See saavutataks siiski pigem teiseste õigusaktide konkreetse ja üksikasjaliku õigusliku aluse abil (nt direktiiv 18/2001/EÜ), mitte siseturu üldistel eeskirjadel põhinevale kitsale ja ebaselgele mänguruumile osutamise abil.

5.3   Euroopa Toiduohutusameti kontrolli ulatus – koostöö liikmesriikidega

5.3.1   Teaduslikult põhjendatud loasüsteemi tagamiseks tuleb osutada Euroopa Toiduohutusameti potentsiaalse tervise- ja keskkonnaohu hindamise suuniste uuendamisele. Uuendatud suunised peaksid pärast liikmesriikide poolset heakskiitmist muutuma siduvaks. Komitee loodab seoses sellega teaduslikult põhjendatud ja sõltumatu loa andmise menetluse edasiarendamist kooskõlas ettevaatuspõhimõttega.

5.3.2   Komitee palub kaaluda, kas Euroopa Toiduohutusameti poolt teostatava GMOde teadusliku riskihindamise raames ei tuleks eri teemade käsitlemisel liikmesriike rohkem kaasata. Euroopa Toiduohutusamet on loodud määrusega (EÜ) nr 178/2002 (11) toidu- ja söödaohutuse kohta teaduslike arvamuste esitamiseks, võttes arvesse ka keskkonnariske. Muidugi jälgitakse ka liikmesriikides GMOde mõju keskkonnale. Asjaomased liikmesriigid võivad oma territooriumil uurida täpsemalt keskkonnaga seotud eri asjaolusid ning Euroopa Toiduohutusamet peab siis vastavad tulemused heaks kiitma.

5.3.3   Üldiselt tuleb kehtestada metoodilised kriteeriumid, millele peavad vastama kõik Euroopa Toiduohutusameti jaoks ja poolt koostatud teaduslikud tööd. Sellega peaksid kaasnema vastastikused eksperthinnangud ning see võiks aidata parandada Euroopa Toiduohutusameti ja liikmesriikide vahelist kooskõlastamist (12). Komitee on teadlik sellest, et Euroopa Toiduohutusamet rakendab ametlikult kõrgeimaid ja täiesti sõltumatuid teaduslikke riskihindamise kriteeriume ning on seetõttu ka rahvusvaheliselt kõrgelt tunnustatud Euroopa Liidu institutsioon. Liikmesriikides riskihindamisega tegelevad teadusasutused, ülikoolid ja sõltumatud teadlased ning Euroopa Toiduohutusamet peaksid tegema senisest tihedamat koostööd uurimismeetodite arendamisel.

5.3.4   Eespool öeldule vaatamata teeb komitee ettepaneku reformida Euroopa Toiduohutusametit GMOde teadusliku hindamise protsesside läbipaistvuse ja kvaliteedi suurendamiseks selliselt, et GMOde komitees oleksid esindatud kõik huvirühmad (tarbijad, tööstus, turustajad, mahepõllundusettevõtjad, tarbijaühistud, toitumisspetsialistid, arstid jne), mitte üksnes teadlased.

5.4   Siseturg

5.4.1   Euroopa Komisjon lähtub sellest, et liikmesriikidele võimaldatav kasvatuskeeld ei häiri geneetiliselt muundatud seemnete, toidu ja sööda siseturgu. Ka selle oletuse võib kahtluse alla seada, sest vähemalt piirkondades ja liikmesriikides, kus on kehtestatud kasvatuskeeld, võib lubatavate geneetiliselt muundatud seemnetega kauplemisel tekkida piiranguid. See oletus põhineb Euroopa Kohtu senisel praktikal võrreldavates kohtuasjades (13).

5.4.2   Seda, kas kasvatuskeeld võib põhjustada konkurentsi moonutamist, on praegu raske hinnata. Kuna ELi tasandil puuduvad (miinimum)normid samaaegse viljelemise ja vastutuse kohta, seab see tõenäoliselt ohtu õiglaste tingimuste tagamise GMO-vabadele põllumajandussektoritele. Igal juhul on GMOde samaaegse viljelemise tagamiseks vajalike meetmetega seotud aja- ja rahaline kulu, mida tuleb arvestada kõigi tulevaste lahenduste puhul. Teisest küljest võib GMOde kasvatamise vabadus kaasa tuua turunduseeliseid, kusjuures hinnakujundus jääb endiselt sõltuma tarbimiskäitumisest.

5.4.3   Geneetiliselt muundatud taimed vajavad võrreldes traditsioonilistele taimedega osaliselt teisi kultuuritehnilisi ja taimekasvatuse meetodeid, näiteks muid taimekaitsevahendeid, kusjuures taimekaitsevahendite puuduv ja mittetoimiv siseturg võib kaasa tuua kättesaadavuse probleemid. See näide illustreerib, kui mitmekülgsed on tingimused, milles põllumajandustootjad peavad oma tootmisega seotud otsuseid tegema.

5.5   Sotsiaal-majanduslik mõju

5.5.1   GMOde kasvatamise lubade sotsiaal-majandusliku mõju osas tuleb osutada Euroopa Komisjoni 2010. aasta lõpus oodatavale aruandele. Selles sisalduvaid järeldusi tuleks igal juhul arvestada vaadeldava ettepaneku hindamisel, sest oletatavasti käsitletakse kasvatuskeelu põhjendamisel vastavalt artiklile 26b eelkõige mõju majandusele, sotsiaalvaldkonnale ja keskkonnale. Enne selle aruande valmimist ei saa esitada lõplikku arvamust komisjoni praeguse ettepaneku kohta.

5.5.2   Igal juhul tuleb mainida, et määrusega (EÜ) nr 1829/2003 lubatakse teatud tingimustel juba praegu tervise- ja keskkonnaohu hindamisega seotud riskihalduse käigus täiendavate, eraldi kontrollitavate mõjuvate teguritega arvestamist.

5.5.3   Puuduvate teadmiste tõttu majandusliku ja konkurentsimõju kohta tuleks ettepanekus ette näha hindamisklausel ning Euroopa Komisjon peaks eelnevalt koostama mõjuhinnangu.

5.6   Rahvusvahelised kohustused

5.6.1   Komitee arvates on oluline aspekt vaadata läbi rahvusvahelistest kohustustest, eelkõige WTO/GATTi, aga ka Cartagena protokollist kinnipidamine. Kuna on oodata, et kasvatamise keeldu kehtestada soovivad liikmesriigid toetuvad nüüd ka uuele artiklile 26b, on eriti oluline sellekohaste otsuste põhinemine kindlal ja rahvusvaheliselt kindlustatud õiguslikul alusel.

5.6.2   Arvestades selle küsimuse olulisust, kahetseb komitee, et Euroopa Komisjon ei ole esitanud täpsemaid selgitusi vastavuse kohta ELi rahvusvahelistele kohustustele. Sellega seoses tuleks arvesse võtta ka Euroopa Liidu institutsioonide õigustalituste hinnanguid WTO eeskirjadega ühildumise kohta. Iseäranis väärib märkimist nõukogu õigustalituse hiljutine arvamus, (9) mis on tekitanud suuri kahtlusi küsimuses, kas meetmed, mida liikmesriigid uuele artiklile 26b lootes võtavad, ikka ühilduvad asutamislepingu või GATTiga. Samuti on Euroopa Parlamendi õigustalitus väljendanud sarnaseid kahtlusi seoses sellega, kas näiteks kõlblusele tuginevad võimalikud põhjendused on kooskõlas ELi siseturu eeskirjade ja Maailma Kaubandusorganisatsiooni kaubandusõigusega.

5.7   Valikuvabadus toidutarneahelas

5.7.1   Sama oluline on arvestada piisavalt nii tootjate ja jaekaubanduse kui ka tarbijate valikuvabadusega. Põhimõtteliselt peaks olema tootjatele kui ettevõtjatele lubatud vabalt otsustada kasvatusmeetodi üle. Sarnaselt peaksid maaletoojad ja hulgimüüjad saama teostada seaduslikku kutsetegevust uue artikli 26b ettepanekust sõltumata.

5.7.2   Riiklikud kasvatuspiirangud ja -keelud peaksid seetõttu lähtuma aluslepingute üldistest põhimõtetest, eelkõige subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõttest.

5.7.3   Selleks et ka tarbijatel oleks vabadus valida GMO-sisaldusega ja GMO-vabade toiduainete vahel, on vaja laitmatult toimivat jälgitavust ja märgistamist, kuid ka vastavat pakkumist, mida tarbijad soovivad vastu võtta. Siinjuures tuleb eriti arvestada toodete piirkondliku kättesaadavusega. Komitee rõhutab, et Euroopa tarbija peab olema täiesti teadlik sellest, et GMOde kasvatamise keelamine tema piirkonnas või riigis ei takista selles piirkonnas GMOdega vabalt kauplemist ning et kahtlase jälgitavussüsteemiga kolmandatest riikidest pärit GMOde massiline import loomade söödaks või inimtarbimiseks jätkub ikka.

5.8   Koosmõju samaaegse viljelemise küsimustega

5.8.1   Samaaegse viljelemise eesmärk on üldiselt vältida traditsioonilise või mahetoodangu juhuslikku segunemist geneetiliselt muundatud toodanguga, et ühelt poolt säilitada tootjate ja tarbijate valikuvabadus ning teiselt poolt vältida majanduslikku kahju ettevõtjatele.

5.8.2   Komitee peab samaaegse viljelemise tõhusat rakendamist ja kindlustamist oluliseks teguriks kogu GMOde kasutamise temaatikas, kusjuures endiselt jääb alles palju ebaselgusi ning tuleb koguda täiendavaid teadmisi eelkõige pikaajalise mõju kohta kõigil tasanditel.

5.8.3   Võimalik kasvatamise keeld vastavalt komisjoni ettepanekule võib juhusliku segunemise ja risttolmlemise probleemi küll vastavatel aladel vähendada, kuid ei tohi mingil viisil vähendada jõupingutusi eri kasvatusmeetodite pikaajalise samaaegse viljelemise eeskirjade väljatöötamiseks. Vastavalt komitee 2004. aasta soovitusele (14) tuleb ELi tasandil kindlasti ühtlustada samaaegse viljelemise ja vastutuse miinimumnormid (või sätestada artiklis 26a liikmesriikide jaoks õiguslikult siduv nõue kehtestada asjaomased normid riigi või piirkonna tasandil), et tagada valikuvabadus, võrdsed võimalused põllumajandussektoris ning hoida GMOde kasvatamise sotsiaal-majanduslikud mõjud kontrolli all. Eriti oluline on see piirialade jaoks.

5.8.4   Juhul kui samaaegse viljelemise eeskirju arendatakse tugevamalt liikmesriikide ja piirkondlikul tasandil, on teadmiste ja heade tavade vastastikune tutvustamine veel olulisem. Samaaegse viljelemise Euroopa büroo (ECoB) töö tuleb sellest tulenevalt suunata sidusrühmade kaasamisele kõigil tasanditel.

5.8.5   Endiselt on lahtised GMO piirväärtuse küsimus seemnete hulgas ning ELis mittelubatud GMOde impordi piirmäär ELi (puudutab peamiselt loomasööta). Neile küsimustele peab Euroopa Komisjon veel vastama või tuleks kiiresti asuda komisjoni ettepanekuid rakendama.

5.9   Piiriülesed asjaolud ja vastutuse küsimus

5.9.1   Endiselt jääb ebaselgeks vastutuse regulatsioon GMOdega juhusliku segunemise korral, eelkõige riigipiire ületava saaste korral. Praegu ei ole naaberliikmesriikidel vastastikust teavitamiskohustust GMOde kasvatamise kohtadest. Seetõttu vahetatakse teavet peamiselt ainult isiklike kontaktide kaudu.

5.9.2   Üks ettepanek võiks olla see, et liikmesriigid, kelle piirialadel GMOsid kasvatatakse, oleksid kohustatud avaldama internetis teavet GMOde kasvatamise kohta ka naaberriikide keeltes. Sellise meetme abil saaks GMOdega juhusliku segunemise korral nõudmisi ja nendest tulenevaid majandusliku kahju nõudeid vajadusel paremini esitada ka riigipiiride üleselt.

5.9.3   Olukorra muudab paremaks Cartagena protokolli täiendus, mis kiideti heaks 12. oktoobril 2010 ning milles sätestatakse ühised eeskirjad bioloogilise mitmekesisuse kahjude korral tekkiva vastutuse ja kahju hüvitamise osas piiriülesel transpordil. Täienduses ettenähtud kohustused tuleks rakendada ilma asjatu viivitamiseta.

5.9.4   Komitee kutsub lisaks üles kontrollima, kui suures ulatuses võiks vähemalt liikmesriikide piirialadel kehtestada kohustuslikud samaaegse viljelemise ja vastutuse Euroopa miinimumnormid (või sätestada artiklis 26a liikmesriikide jaoks õiguslikult siduv nõue kehtestada asjaomased normid riiklikul või piirkondlikul tasandil) ning kui palju võiksid need vähendada eraõigusliku vastutuse riske ja selgitada liikmesriikide vahelisi ebaselgeid küsimusi. Komitee juhib tähelepanu selliste normide hädavajalikkusele, kuna praegu keelduvad kindlustusfirmad kindlustuskatte pakkumisest GMOdega seotud kahjude korral ning kehtiv ELi keskkonnavastutuse kord, vastavalt direktiivile 2004/35/EÜ, ei paku piisavat katet kõnealuste kahjude korral.

Brüssel, 9. detsember2010

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president

Staffan NILSSON

---

(1)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiiv 2001/18/EÜ geneetiliselt muundatud organismide tahtliku keskkonda viimise kohta ja nõukogu direktiivi 90/220/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta. EÜT L 106, 17.4.2001, lk 1.

1

(2)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. septembri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1829/2003 geneetiliselt muundatud toidu ja sööda kohta; ELT L 268, 18.10.2003, lk 1.

2

(3)  Austria, Bulgaaria, Iirimaa, Kreeka, Küpros, Läti, Leedu, Ungari, Luksemburg, Malta, Madalmaad, Poola ja Sloveenia.

3

(4)  KOM(2010) 380 (lõplik).

4

(5)  KOM(2010) 375 (lõplik).

5

(6)  Vt Euroopa Toiduohutusameti poolt 12. novembril avaldatud eelnõu kohta käivitatud avalik arutelu, mis lõpeb 24. jaanuaril 2011

6

(www.efsa.europa.eu/en/press/news/gmo101112.htm).

(7)  KOM(2009) 153 (lõplik).

7

(8)  ELT C 157, 28.6.2005, lk 155.

8

(9)  Nõukogu õigustalituse arvamus, 5.11.2010, 2010/0208(COD), 15696/10.

9

(10)  Euroopa Kohtu 16. juuli 2009. aasta otsus C-165/08 (Euroopa Komisjon vs. Poola Vabariik).

10

(11)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määrus (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused; EÜT L 31, 1.2.2002, lk 1.

11

(12)  Vt Ungari hagi Euroopa Komisjoni vastu kohtuasjas T-240/10 Amflora küsimuses.

12

(13)  Vt nt kohtuasjad C-110/05 Euroopa Komisjon versus Itaalia Vabariik, C-142/05 Mickelsson ja Roos, C-188/04 Alfa Vita ning C-416/00 Morellato.

13

(14)  ELT C 157, 28.6.2005, lk 155.

14

---

LISA

Täiskogu vastuvõetud muudatusettepaneku tulemusel jäeti tekstist välja järgmine lõik, kuigi lõigu säilitamise poolt anti rohkem kui veerand häältest.

Punkt 5.8.5

„Keelatud GMOde madala sisalduse küsimuse lahendus peab olema tehnilist laadi, kehtestades võimalikult madala sisalduse ülempiiri, mis kehtiks nii loomasöödale kui ka toiduainetele.”

| Hääletuse tulemus | Poolt: 83 | Vastu: 79 | Erapooletuid: 29 |
| --- | --- | --- | --- |

Hääletuse tulemus

Poolt: 83

Vastu: 79

Erapooletuid: 29

---

| 19.2.2011 | ET | Euroopa Liidu Teataja | C 54/58 |
| --- | --- | --- | --- |

19.2.2011

ET

Euroopa Liidu Teataja

C 54/58

---

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Euroopa digitaalne tegevuskava””

KOM(2010) 245 lõplik

(2011/C 54/17)

Raportöör: Thomas McDONOGH

19. mail 2010 otsustas Euroopa Komisjon vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 304 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Euroopa digitaalne tegevuskava””

KOM(2010) 245 lõplik.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav transpordi, energeetika, infrastruktuuri ja infoühiskonna sektsioon võttis arvamuse vastu 16. novembril 2010.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 467. istungjärgul 8.–9. detsembril 2010 (8. detsembri istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 83, erapooletuks jäi 1 liige.

1.   Järeldused

1.1   Komitee tervitab komisjoni teatist Euroopa digitaalse tegevuskava kohta. Komitee jagab komisjoni muret selle pärast, kuidas finantskriis on kahjustanud Euroopa majandus- ja sotsiaalvaldkonnas saavutatud edu. Komitee nõustub, et info- ja kommunikatsioonitehnoloogia (IKT) suurt potentsiaali saab ära kasutada ja digitaalset majandust on võimalik mobiliseerida majanduskasvu hädavajaliku stiimulina ja eurooplaste elatustaseme tõstjana. Lisaks nõustub komitee komisjoniga selles, et mitmesugused info- ja kommunikatsioonitehnoloogia valdkonda ja digitaalset tegevuskava hõlmavad poliitilised algatused vajavad ühtlustamist ning neid tuleb hallata vastavalt sidusale tegevuskavale.

1.2   Kuigi mõned teatise osad on hästi kirjutatud ning neis määratletakse selgelt vajalikud poliitilised algatused, on teatud osad – nt peatükk IKTst saadava ühiskondliku kasu kohta ELis ning peatükk digitaalse tegevuskava rahvusvaheliste aspektide kohta – tegevuskava osas ikka veel ebamäärased. Komitee loodab, et digitaalse tegevuskava kõik elemendid viimistletakse nõuetekohaselt ja aegsasti ning et komiteega konsulteeritakse põhjalikult üksikasjalike algatuste osas, milles ta kavatseb asjakohaselt osaleda.

1.3   Komitee võtab teadmiseks komisjoni välja toodud probleemid, mis takistavad elujõulise digitaalse majanduse arendamist Euroopas, eriti probleemid seoses 27 liikmesriigist koosneva ühenduse kaubandusliku, kultuurilise ja õigusliku killustatusega, ning visalt jätkuva alainvesteerimise võrkudesse, IKT-alasesse haridusse, teadusuuringutesse ning innovatsiooni.

1.4   Kuigi nimetatud probleemid on olnud kaua ELis jõupingutuste keskmes ning vaatamata aastaid kestnud poliitika suunamisele ja tegevuskavadele, on edusammud jäänud oodatust väiksemaks. Praegu, 2010. aastal ei ole vastuvõetav, et 30 % ELi majapidamistest ei ole ikka veel internetiühendust (1) ning et Euroopa ei suuda keset majanduskriisi piisavalt toetuda digitaalse majanduse sektori kasvule, mis aitaks meie majandusel kiiresti taastuda.

1.5   Kuigi Euroopa on maailma üks kõige rohkem võrgustunud piirkondi, kujutavad paljude IKT-põhiste toodete ja teenuste keerukus ning juurdepääsu ja kasutusvõimaluse puudumine endast olulist takistust paljude, eelkõige eakate ja füüsilise puudega inimeste integreerimisel. Euroopa peab keskenduma IKT toodete ja teenuste paremale kavandamisele, et need vastaksid vananeva elanikkonna ja puuetega inimeste vajadustele, võttes arvesse ka ÜRO vastava konventsiooni eesmärke.

1.6   Komitee on väsinud esitamast pidevalt tulutult üleskutseid, et internetiühendus lisataks universaalteenuste hulka. Kui EL soovib digitaalset tegevuskava ja e-kaasatuse põhimõtet tõsiselt võtta, siis tuleb selles küsimuses kiiresti tegutseda. Komitee tunnistab kõnealuse meetmega kaasnevaid rahalisi väljakutseid ning soovitab, et ELi rahastamine tuleks läbipaistvuse, objektiivsuse ja proportsionaalsuse kriteeriumide alusel muuta kättesaadavaks infrastruktuuri pakkujatele.

1.7   Iga päevaga jääb EL kõrgetasemelise IKT infrastruktuuri, IKT-alase teadus- ja arendustegevuse kulutuste ning kodanike digitaalses majanduses osalemise määra poolest üha enam maha USAst, Jaapanist ja Lõuna-Koreast. Selline mahajäämus ülemaailmses konkurentsivõimes tuleb tasa teha jõuliste poliitikaalgatuste tõhusa rakendamise abil.

1.8   Komitee leiab, et puudulik edasiminek Euroopa IKT ja digitaalse majandusega seotud eesmärkide saavutamisel tuleneb peamiselt poliitiliste algatuste ebapiisavast teostamisest Euroopa ja liikmesriikide tasandil: me teadsime, mida tuli teha, kuid ei teinud seda. Komitee kutsub liikmesriike üles kiiresti rakendama digitaalset tegevuskava käsitlevaid direktiive ja soovitusi.

1.9   Komitee leiab, et turg üksi ei suuda end avaliku hüve huvides reguleerida. Seepärast on suurema arvu kodanike huvide kaitseks vajalik tugev reguleeriv raamistik, nagu nähakse ette 2020. aasta strateegias.

1.10   Komisjoni teatis kujutab endast hädavajaliku juhtimisstrateegia ja haldusliku lähenemisviisi õigesti ajastatud väljendust Euroopa digitaalse tegevuskava eesmärkide saavutamiseks osana Euroopa 2020. aasta strateegiast (2). Komitee tunnustab komisjoni poolt teatisesse lisatud haldust ja majandamist käsitlevaid sätteid, mille eesmärk on tagada selle ülitähtsa tegevuskava asjakohane ja õigeaegne rakendamine. Siiski peab komisjon nüüd digitaalse tegevuskava jaoks koostama üksikasjaliku dokumendi strateegia rakendamise kohta, et keskenduda selle tõhusale elluviimisele.

1.11   Komitee toetab teatises esitatud seitsmest sambast koosnevat tegevuskava ja avaldab komisjoni tööle tunnustust. Ehkki asjakohaseks hinnanguks tuleb üksikasju veelgi enam täpsustada, leiab komitee, et kõnealune kõrgetasemeline kava on suhteliselt ulatuslik ja valdavas osas sobiv.

1.12   Siiski on komitee üllatunud selle üle, et teatisest on välja jäetud Galileo programm, mis on tähtis investeering Euroopa info- ja kommunikatsioonitehnoloogia tulevikku. Komitee kutsub komisjoni üles lisama Galileo selgesõnaliselt digitaalsesse tegevuskavasse ning meenutab komisjonile Galileo programmi käsitlevaid komitee arvamusi (3).

1.13   Komitee jääb ootama sobival ajal toimuvaid konsultatsioone digitaalse tegevuskava iga konkreetset aspekti käsitlevate komisjoni teatiste üle.

Nende teatiste koostamise osas juhib komitee komisjoni tähelepanu mitmetele komitee varasematele arvamustele (4), milles on väljendatud vajadust turvalise ja elujõulise infoühiskonna, tugeva Euroopa info- ja kommunikatsioonitehnoloogia tööstuse ning tootliku, kiirekasvulise digitaalse majanduse järele.

2.   Soovitused

2.1   Universaalteenuse mõiste kohaldamisalasse (5) tuleb lisada kõikjal kättesaadav kiire ühendus koos sobivate rahastamismehhanismidega.

2.2   Aktiivsemalt tuleks rahastada info- ja kommunikatsioonitehnoloogiaga seonduvate oskuste arendamist ning kodanikele ning VKEdele suunatud teavitusprogramme. Liikmesriikides tuleks luua teavitus- ja tugisüsteemid, et aidata VKEdel ja kodanikel digitaalset majandust mõista ja selles osaleda.

2.3   Arvestades e-kaasatusele pühendumust digitaalses tegevuskavas, peaks nõukogu toetama kogu ELis algatusi lairibatehnoloogia (nt veebipõhine õpe, videokonverentsid, veebipõhised avalikud teenused jne) kasutamise tutvustamiseks koolilastele ning vanemaealistele ja sotsiaalselt halvemas olukorras olevatele kodanikele. Kõik haridusprogrammid peaksid tuginema parimatele tavadele.

2.4   Teadusuuringute ja tehnoloogiaarenduse seitsmenda raamprogrammi IKT valdkonnas tuleks erilist tähelepanu pöörata toodete ja teenuste uuele põlvkonnale, mis vastab eakate, puuetega inimeste ja puuduliku kirjaoskusega inimeste erilistele vajadustele.

2.5   IKT toodetele ja teenustele kehtivate avatud standardite edendamine ja toetamine Euroopas peaks olema digitaalse tegevuskava selge osa. Avatud standardid lihtsustavad konkurentsi ning võimaldavad VKEdel areneda ja konkureerida rahvusvahelisel tasandil.

2.6   Lisaks IKT innovatsiooni ning teadus- ja arendustegevusse suunatud rahavoo suurendamisele peab komisjon tagama ka nõuetekohase aruandluse ning väärtuse loomise investeeritud raha eest. Rakendada tuleks asjakohast investeeringute juhtimise praktikat: investeeringuid tuleks teha oodatava majandusliku ja/või ühiskondliku kasu alusel ning kõik investeeringud peaksid olema allutatud rangele järelevalvele, et tagada kavandatud kasu saavutamine.

2.7   Teadus- ja arendustegevusse suunatud investeeringute haldamine peab tagama programmide ja projektide hea kooskõlastamise, et suurendada kasu ja vältida tegevuse dubleerimist.

2.8   Teadus- ja arendustegevuse edusammud tuleks suunata esmajoones jätkusuutlikkusele, investeerides tehnoloogiatesse, mis aitavad kaotada seose majanduskasvu ja keskkonnakahju vahel.

2.9   Prioriteediks võiks seada selliste innovaatiliste tehnoloogiate rahastamise, mis lähtuvad Euroopa ülemaailmsest juhtpositsioonist traadita ja mobiilside alal, selleks et pakkuda kõikjal kättesaadavat kiiret internetiühendust, kasutades näiteks sagedusalasid, mis vabanevad sedamööda, kuidas väheneb ringhäälingu ja muude tegevusalade nõudlus ribalaiuse (nn vabad alad) järele (6).

2.10   Komitee kutsub komisjoni üles lisama Galileo programmi selgesõnaliselt digitaalse tegevuskava eesmärkide ja vahendite hulka. Samuti tuleks muuta kättesaadavaks rahalised vahendid selliste tehnoloogiate ja rakenduste arengu stimuleerimiseks, mis suudavad kasutada Galileo teenuste kaudu pakutavaid ülitäpseid ülemaailmseid navigatsioonisignaale (7).

2.11   EL peaks jätkama asjade interneti (8) tegevuskava raames teadus- ja arendustegevuse rahastamist, mille tulemused kajastuvad traadita tehnoloogia, interneti ja Galileo tehnilises arengus.

2.12   Oluliselt tuleks suurendada investeeringuid elutähtsa sideinfrastruktuuri kaitsmisega seotud teadus- ja arendustegevusse (9).

2.13   Elutähtsa sideinfrastruktuuri tõhusaks kaitsmiseks kogu Euroopa Liidus peaks EL andma volitused asjakohasele reguleerivale asutusele, sh Euroopa Liidu Põhiõiguste Ameti liikmetele (10).

2.14   Euroopas tuleks edendada tugevat infoturbesektorit, mis on sidusalt ja kooskõlastatult organiseeritud, et selle pädevus vastaks USA vastavale väga hästi rahastatud tööstusharule (11).

2.15   Tehes digitaalse tegevuskava rakendamisel koostööd ülemaailmsete IKT ettevõtetega, peab komisjon silmas pidama kodanike huvide kaitset.

2.16   Üldise poliitilise põhimõttena peaks avalik huvi – „avalik hüve” – olema tasakaalus era- ja ärihuvidega.

2.17   Komisjon peaks võtma kõik võimalikud meetmed, et tagada liikmesriikidepoolne elektroonilise side reguleeriva raamistiku (12) täpne jõustamine ning selle võrdne, tasakaalustatud ja üldine rakendamine on kõigis 27 liikmesriigis.

2.18   Selleks et tagada nõuetekohane kooskõla määrustega, tuleks teabevahetust reguleerivate asutuste pädevust liikmesriikides ja ELi tasandil tugevdada sarnaselt Euroopa Lennundusohutusameti (EASA) pädevusele ja volitustele (13).

2.19   Arvestades mobiilse IKT suurenevat tähtsust, peaks Euroopa suunduma kiiresti turupõhisema lähenemisviisi poole spektri haldamisel, tugevdades turul osalejate pädevusi, võttes kasutusele ulatuslikuma spektrikaubanduse ning vähendades lairibaühenduse võimaldamisega kaasnevat riiklikku bürokraatiat (14).

2.20   Komisjon peaks julgustama liikmesriike magistraalliinide kaudu andmete edastamise võrkude (trunk-level) ja kommutatsioonivõrkude (switches) arendamisel ja kasutamisel oma riiklikke huve maksma panema, et saavutada riiklikus poliitikas seatud eesmärgid, nagu lairibaühenduse lõhe ületamine. Seda on võimalik saavutada, tehes telekommunikatsiooniettevõtetega koostööd avaliku ja erasektori partnerluse raames (15).

2.21   ELi tihedalt asustatud piirkondades tuleks infrastruktuuri pakkujatele pakkuda stiimuleid valguskaabelühenduste installeerimiseks.

2.22   Internetis tegutsemise oluline mõjutaja on kasuliku veebiteabe ja teenuste kättesaadavus. Valitsused, riigiasutused, infrastruktuuriettevõtted ja muud ettevõtted peaksid kiiremini edendama oma veebiarendusi ja klienditeeninduse ümbersuunamist veebipõhisele suhtele.

2.23   Tuleb leida innovaatilisi viise, kuidas ettevõtted saaksid kiirendada oma klientidele kvaliteetsete veebipõhiste teenuste pakkumist. Selles osas tuleks erilist tähelepanu pöörata arengutele veebipõhise videomaterjali kasutamise valdkonnas.

2.24   Tuleks investeerida ELi keelelisest mitmekesisusest tulenevatele raskustele innovaatiliste lahenduste otsimisse. USA-l ja teistel suurtel majanduspiirkondadel, kus on olemas lingua franca, on eelis ühtse, sidusa veebipõhise kaupade ja teenuste turu arendamisel. Keeleline mitmekesisus on 2020. aasta strateegia jaoks eraldi väljakutse.

2.25   Tuleks kaaluda Euroopa elektroonilise identiteedi (e-ID) andmist kõigile kodanikele, mis lihtsustaks e-teenuste osutamist ja e-kaubandust.

2.26   Komisjon peaks kehtestama kogu ELi hõlmava sertifitseerimissüsteemi e-müügiga tegelevate ettevõtete jaoks, et võimaldada tarbijatele kaupade ja teenuste veebipõhisel ostmisel universaalset kaitset riigipiiridest sõltumata. Selline süsteem suurendaks tarbijate usaldust e-kaubanduse suhtes.

2.27   Kodanikel peab piiriüleste ostude sooritamisel olema kindlustunne, et nende isikuandmeid ja rahatehinguid käideldakse turvaliselt. Tagada tuleb eraelu puutumatus ja isikuandmete turvaline säilitamine.

2.28   Komisjonil tuleb kehtestada kõnekeskuste litsentsisüsteem, et tagada ELi kodanike isiklike andmete ja rahatehingute kaitse kõnekeskuste kaudu toimunud äritegevuse puhul, eriti kui kõnekeskused asuvad väljaspool ELi.

2.29   Tähelepanu tuleb pöörata ka selliste tarbijate kaitsmisele, kes on veebipõhise ostu kinnitamisel teinud mõne vea. Hetkel on tarbijatel nt lennupileti või mõne muu ostu kinnitamisel ülilihtne teha vigu, mis võivad kalliks maksma minna. Võib-olla peaks sellistele tehingutele lisama valiku „tühista”.

2.30   Eritähelepanu tuleb pöörata lapsi puudutavale e-kaubandusele, mis vajab asjakohaseid eeskirju ja käitumisjuhendeid.

2.31   ELi rahastamise kaudu tuleks tugevdada Europoli võimet võidelda küberkuritegevusega. EL peab küberkurjategijate vastutusele võtmisel käituma jõuliselt, rakendades kogu ühenduses rikkujate suhtes ühtseid tugevaid karistusmeetmeid.

2.32   Komisjon peaks koostama dokumendi strateegia elluviimise kohta, et täpsustada teatise peatükki „Rakendamine ja juhtimine”. Komitee on seisukohal, et ilma üksikasjaliku ja kooskõlastatud rakenduskavata ei ole võimalik digitaalse tegevuskava eesmärke saavutada.

2.33   Digitaalse tegevuskava elluviimise toetamiseks peaks komisjon võimalikult palju kasutama IKT juhtimisvahendeid.

2.34   Komiteel loob alalise töörühma, kelle ülesanne on pidevalt tegeleda digitaalse tegevuskava väga olulise edasiarendamise ja elluviimisega.

3.   Taust

3.1   Euroopa digitaalne tegevuskava on üks Euroopa 2020. aasta strateegia seitsmest suurprojektist ja selle eesmärk on määrata kindlaks, kuidas kasutada info- ja kommunikatsioonitehnoloogiat nii, et Euroopa saavutaks oma 2020. aasta eesmärgid. Kõnealune suur algatus sai infoühiskonna eest vastutavate ELi ministrite mitteametlikul kohtumisel, mis toimus 2010. aasta aprillis Hispaanias Granadas (16), ministrite täieliku toetuse.

3.2   Vajadus Euroopa digitaalse tegevuskava järele

3.2.1   Digitaalse tegevuskava eesmärk on panna paika kurss, mille abil saaks maksimaalselt suurendada IKT sotsiaalset ja majanduslikku potentsiaali.

IKT suurt potentsiaali saab suurendada hästi toimiva mõjuringi kaudu, mida illustreerib joonise 1 välimine ring.

Joonis 1.

Digitaalse majanduse mõjuring

Image

3.2.3   Kuigi IKT tugev mõjujõud on selge, on selle töösse rakendamiseks vaja toime tulla tõsiste väljakutsetega. Komisjon on kindlaks teinud seitse kõige olulisemat takistust. Need on loetletud joonise 1 sisemises ringis.

3.2.4   Nende takistuste tõttu jääb Euroopa oma tööstuspartneritest maha. 30 % eurooplastest ei ole kunagi kasutanud internetti; Euroopas on kiudoptikal põhinevate kiirete võrkude kasutajaid üksnes 1 %, kuid Jaapanis näiteks 12 % ja Lõuna-Koreas 15 %; ELi kulutused IKT teadus- ja arendustegevusele moodustavad ainult 40 % USA vastavatest kulutustest.

3.3   Digitaalses tegevuskavas esitatakse ettepanekud meetmete kohta, mis on vaja võtta kiiremas korras, et ületada raskused seitsmes probleemses valdkonnas, mis mõjutavad IKT mõjujõu potentsiaali, et Euroopa liiguks aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu suunas.

3.4   Poliitikaalgatus sisaldab 100 meedet ja 13 olulist tulemuseesmärki, mida tuleks rakendada järgmise kümne aasta jooksul, sh enam kui kolmkümmend seadusandlikku algatust. Tegevuskava on jaotatud poliitikavaldkondade kaupa seitsmeks sambaks ja selles võetakse arvesse kava eesmärkide saavutamiseks olulist ülemaailmset mõõdet.

3.5   Rakendamine ja juhtimine

Alltoodud diagrammis esitatakse kavandatud juhtimisstruktuur digitaalse tegevuskava rakendamiseks.

Joonis 2.

Euroopa digitaalse tegevuskava juhtimistsükkel

Image

4.   Märkused

4.1   Poliitiliste algatuste puudulik elluviimine on suurendanud Euroopa digitaalse majanduse mahajäämust, mida põhjustavad killustatus ja ebapiisavad investeeringud. On ülimalt tähtis, et komisjon kasutab digitaalse tegevuskava suurprojekti selleks, et tugevdada head juhtimis- ja haldustava, mille kaudu saavutada kiiresti kasvav digitaalne majandus, mida Euroopa vajab.

4.2   On tähtis, et ELi kulutuste kavadega kaasneks parem ja rangem majandamine ning aruandluskohustus sedamööda, kuidas suureneb IKT valdkonda tehtavate investeeringute ulatus ja intensiivsus ning kasvab digitaalse majanduse stimuleerimine.

4.3   ELi kulutuste tõhusus teadus- ja arendustegevusele IKT valdkonnas on keskse tähtsusega, sest tarvis on optimeerida tulevastest olulistest investeeringutest saadavat kasu. Teadus- ja arendustegevuse programmid ja projektid peavad olema selgepiirilised ja mitte raiskavalt üksteist dubleerivad riiklikul, rahvusvahelisel või tehnoloogiasektori tasandil.

4.4   Euroopa sõltub liiga palju hiiglaslikest ülemaailmsetest IKT ettevõtetest tarkvara ja teenuste valdkonnas. Vaid üks Euroopa ettevõte kuulub IKT ülemaailmsesse esikümnesse, see on Nokia, ning vaid üks Euroopa ettevõtte kuulub tarkvara ülemaailmsesse esikümnesse – SAP.

Avatud standardid on olnud interneti arengus ja edus oluline roll. Euroopa peaks avatud standardeid selgesõnaliselt edendama, et soodustada konkurentsi ja vähendada tõkkeid turule sisenemisel uute ettevõtete, sh erasektori ja sotsiaalmajanduse ettevõtjate jaoks. Avatud standardite kindel toetamine tegevuskava „Koostalitusvõime ja standardid” raames aitaks kaasa ka selliste Euroopa IKT ettevõtete arengule, kes suudavad konkureerida rahvusvahelisel tasandil.

4.5.1   EL peab Euroopas looma majanduskeskkonna, mis soodustaks selliste innovaatiliste ja tugevate IKT ettevõtete arengut, mis suudaksid lõpuks konkureerida ülemaailmsel tasandil.

4.5.2   Hea siseturg on otsustava tähtsusega, kui tänased dünaamilised VKEd soovitakse muuta homseteks rahvusvahelisteks hiiglasteks. Killustatud digitaalsete turgude ja koostalitusvõime puudumisega seonduvad probleemid tuleb lahendada, et edendada Euroopa IKT ettevõtete varjatud potentsiaali.

4.6   USA tohutud investeeringud IKTsse toovad kaasa „ajude väljavoolu” Euroopast. USA föderaalse IT-turu kumulatiivseks väärtuseks ajavahemikus 2011–2015 hinnatakse 530 miljardit dollarit (iga-aastased kulutused 115 miljardi dollari ulatuses kuni 2015. aastani). Euroopa peab oma investeeringuid aktiivsemalt suunama IKT-le, kui soovitakse sammu pidada digitaalajastu arengu tempoga.

Seoses uudistega Stuxneti viiruse rünnakust kriitilistele tööstuslikele kontrolliprotsessidele (17) on küberturvalisus ja elutähtsa sideinfrastruktuuri kaitse valitsuste päevakorras kõrgel kohal.

4.7.1   Euroopa sõltub juba praegu tugevasti IKTst heaolu ja elukvaliteedi loomisel. Oluline on see, et üha suurenev sõltuvus IKTst on seotud turvalisusmeetmete keerukuse kasvuga, et kaitsta elutähtsat sideinfrastruktuuri (elekter, vesi, transport, turvasüsteemid jne) ning kaitsta kodanikke küberkuritegevuse eest.

4.7.2   Komitee juhib komisjoni tähelepanu oma arvamusele elutähtsa sideinfrastruktuuri kaitse kohta (18). Komitee leiab, et Euroopa vajab tugevat juhtimist ning vastava pädevusega ametiasutust, et ELi rünnakute eest piisavalt kaitsta.

4.8   Komisjon toob demograafilisi muutusi käsitlevas rohelises raamatus esile demograafilise nihke Euroopas, mis toob kaasa elanikkonna kiire vananemise ja noorte arvu kahanemise. Kuigi see tekitab mitmeid probleeme, pakub tehnoloogiline innovatsioon seejuures ka võimalusi, kuidas parandada eakate ja puuetega inimeste elukvaliteeti, leevendada vananeva elanikkonna majanduslikke probleeme ning luua Euroopas uusi majandus- ja ärivõimalusi. Eeldatakse, et eakatele suunatud uuel info- ja kommunikatsioonitehnoloogial on oluline roll mõne tulevase probleemi lahendamisel. Seepärast peab Euroopa kavandama, kuidas saab tehnoloogia vastata vananeva ühiskonna vajadustele, sest IKT võib aidata neil parandada elukvaliteeti, püsida tervemana, elada kauem kõrvalise abita ning jääda tegusaks tööl või kogukonnas. Näiteks võiks pakkuda mitmeid teenuseid kommunikatsiooni, kaubanduse, turvalisuse ja tervishoiu valdkonnas.

4.9   Kuna Euroopa kodanike ja rahvusvaheliste IKT ettevõtete huvid ei lange alati kokku, tuleb kodanike huve vaadelda sama kaalukana kui ettevõtete omi.

4.10   Elujõulise veebipõhise kaupade ja teenuste ühtse turu loomisel on Euroopa eriliseks väljakutseks keeleline mitmekesisus. Selle probleemi innovaatiliseks lahendamiseks on vaja rohkem investeeringuid.

4.11   Kasutajate leidmise peamine tegur on kvaliteetse sisu ja teenuste kättesaadavus internetis. Valitsuste ja riigiasutuste e-teenuste kasutuselevõtt ELis on äärmiselt killustunud ja rohkem tuleb ära teha selleks, et aidata mahajääjatel oma programmidega edasi minna. Eelkõige tuleks palju aktiivsemalt tegutseda avalikke hüvesid ja teenuseid puudutavate e-hangete valdkonnas.

4.12   Piiriülesel e-kaubandusel põhineva majanduse tugevdamine ELis on väga keeruline protsess. Selleks, et e-kaubandus jõuaks „innukate harrastajate” ringist väljapoole, peab see olema lihtne ja turvaline. Praegu takistab avatud, kogu ELi hõlmava e-kaubanduse teket suurel määral õiguslik, keeleline, kultuuriline ja tehnoloogiline killustatus ELi 27 liikmesriigi vahel. Need probleemid tuleb lahendada ükshaaval, kuid iga kodaniku elektroonilise identiteedi juurutamine ja kogu ELi hõlmav internetipoodide sertifitseerimine aitaks probleeme olulisel määral lahendada.

4.13   Hea näide internetipoodide sertifitseerimise kohta on olemas Madalmaades. Internetipoodide assotsiatsioon on loonud sertifitseerimisasutuse, millel on sõltumatu järelevalvenõukogu. Kõik assotsiatsiooni liikmed peavad järgima käitumiskoodeksit ja kasutama standardset kliendilepingut, mille on heaks kiitnud Madalmaade tarbijaorganisatsioon Consumentenbond. Sertifitseeritud internetipoodide kliendid saavad vaidluste lahendamiseks kasutada kaebuste läbivaatamise kindlaksmääratud menetlust. Kasutajad on sertifitseerimisest väga teadlikud, sertifitseerimist tõendava märgise tundis ära 83 % internetipoodide klientidest. Komitee loodab, et komisjon võtab meetmeid kogu ELi hõlmava internetipoodide sertifitseerimissüsteemi rajamiseks.

4.14   Küberkurjategijad ja ebaausad internetipoed ohustavad eriti inimesi, kes kasutavad internetti esimest korda. Haavatavaid kasutajaid, olgu täiskasvanuid või lapsi, tuleb igal moel kaitsta, et võimaldada neil nautida turvalist veebikeskkonda (19).

4.15   Komisjon võiks oma iga-aastasesse eduaruandesse lisada puuetega inimesi käsitleva peatüki, et määratleda edusammud, mis selles valdkonnas Euroopa digitaalse tegevuskava raames on saavutatud, ning neid hinnata.

4.16   Euroopa piirideta e-majanduses on oluline, et Europolil oleksid vahendid selleks, et valvata internetis toimuvat kaubandus- ja ühiskondlikku tegevust, et hoida see kõigi jaoks ohutuna.

Brüssel, 8. detsember 2010

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president

Staffan NILSSON

---

(1)  Eurostati pressiteade STAT/09/176.

1

(2)  „EUROOPA 2020. AASTAL – Aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia”, KOM(2010) 2020 lõplik.

2

(3)  ELT C 256, 27.10.2007, lk 73; ELT C 324, 30.12.2006, lk 41; ELT C 324, 30.12.2006, lk 37; ELT C 318, 23.12.2006, lk 210; ELT C 221, 8.9.2005, lk 28; ELT C 302, 7.12.2004, lk 35; EÜT C 48, 21.2.2002, lk 42.

3

(4)  „Digitaalse dividendi muutmine sotsiaalseks kasuks ja majanduskasvuks”, ELT-s veel avaldamata; ELT C 255, 22.9.2010, lk 116 ja ELT C 77, 31.3.2009, lk 60; „Avaliku ja erasektori osaluspõhise partnerluse mudelite parandamine, võttes e-teenused kasutusele kõigi jaoks 27-liikmelises ELis”, ELT-s veel avaldamata; ELT C 255, 22.9.2010, lk 98; ELT C 128, 18.5.2010, lk 69; ELT C 317, 23.12.2009, lk 84; ELT C 218, 11.9.2009, lk 36; ELT C 175, 28.7.2009, lk 8; ELT C 175, 28.7.2009, lk 92; ELT C 175, 28.7.2009, lk 87; ELT C 77, 31.3.2009, lk 63; ELT C 224, 30.8.2008, lk 61; ELT C 224, 30.8.2008, lk 50; ELT C 97, 28.4.2007, lk 27; ELT C 97, 28.4.2007, lk 21; ELT C 325, 30.12.2006, lk 78; ELT C 318, 23.12.2006, lk 222; ELT C 110, 9.5.2006, lk 83; EÜT C 123, 25.4.2001, lk 36.

4

(5)  KOM (2005) 203 lõplik ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/22/EÜ universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul.

5

(6)  Vt arvamus „Digitaalse dividendi muutmine sotsiaalseks kasuks ja majanduskasvuks” (ELT-s veel avaldamata) ning http://www.economist.com/blogs/babbage/2010/09/white-space_wireless.

6

(7)  Galileo hakkab pakkuma järgmisi teenuseid: avatud juurdepääsuga navigatsiooniteenus, kaubanduslik navigatsiooniteenus, hädaabi navigatsiooniteenus, avalik reguleeritud navigatsiooniteenus ning otsingu- ja päästeoperatsioonide teenus.

7

(8)  Vt ELT C 255, 22.9.2010, lk 116 ja ELT C 77, 31.3.2009, lk 60.

8

(9)  Vt ELT C 255, 22.9.2010, lk 98.

9

(10)  Vt ELT C 255, 22.9.2010, lk 98.

10

(11)  USA föderaalse küberturbe turu kumulatiivne turuväärtus on hinnanguliselt 55 miljardit USD (2010–2015) kumulatiivse aastase kasvumääraga 6,2 % järgmise kuue aasta jooksul, http://www.marketresearchmedia.com/2009/05/25/us-federal-cybersecurity-market-forecast-2010-2015/.

11

(12)  Direktiiv 2002/21/EÜ ühise reguleeriva raamistiku kohta; direktiiv 2002/19/EÜ juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta ning direktiiv 2002/77/EÜ konkurentsi kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste turgudel.

12

(13)  http://easa.europa.eu/

13

(14)  Vt „Digitaalse dividendi muutmine sotsiaalseks kasuks ja majanduskasvuks” (ELT-s veel avaldamata); ELT C 97, 28.4.2007, lk 27; ELT C 224, 30.8.2008, lk 50.

14

(15)  Vt „Avaliku ja erasektori osaluspõhise partnerluse mudelite parandamine, võttes e-teenused kasutusele kõigi jaoks 27-liikmelises ELis”, (ELT-s veel avaldamata).

15

(16)  http://www.eu2010.es/export/sites/presidencia/comun/descargas/Ministerios/en_declaracion_granada.pdf

16

(17)  http://www.nytimes.com/2010/09/27/technology/27virus.html; http://www.ft.com/cms/s/0/e9d3a662-c740-11df-aeb1-00144feab49a.html?ftcamp=rss

17

(18)  ELT C 255, 22.9.2010, lk 98.

18

(19)  Komitee on kõnealuse teema kohta koostanud viimase 15 aasta jooksul mitu arvamust, millest kaks viimast on saadaval: ELT C 128, 18.5.2010, lk 69 („Suhtlusvõrkude mõju kodanikele/tarbijatele”) ning ELT C 224, 30.8.2008, lk 61 („Ühenduse programm internetti ja teisi kommunikatsioonitehnoloogiaid kasutavate laste kaitseks”).

19

---