# Euroopan unionin C 437/2021

| | ISSN 1977-1053 |
| --- | --- |
| Euroopan unionin
  virallinen lehti | C 437 |
| | |
| Suomenkielinen laitos | Tiedonantoja ja ilmoituksia | 64. vuosikerta28. lokakuuta 2021 |

ISSN 1977-1053

Euroopan unionin

virallinen lehti

C 437

Suomenkielinen laitos

Tiedonantoja ja ilmoituksia

64. vuosikerta28. lokakuuta 2021

---

| Sisältö | Sivu |
| --- | --- |
| | IV   Tiedotteet |
| | EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET |
| | Euroopan komissio |
| 2021/C 437/01 | Komission tiedonanto – Natura 2000 -alueisiin liittyvien suunnitelmien ja hankkeiden arviointi – Luontodirektiivin 92/43/ETY 6 artiklan 3 ja 4 kohtaa koskevat menetelmäohjeet | 1 |

Sisältö

Sivu

IV   Tiedotteet

EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET

Euroopan komissio

2021/C 437/01

Komission tiedonanto – Natura 2000 -alueisiin liittyvien suunnitelmien ja hankkeiden arviointi – Luontodirektiivin 92/43/ETY 6 artiklan 3 ja 4 kohtaa koskevat menetelmäohjeet

1

---

| FI | |
| --- | --- |

FI

---

IV Tiedotteet

EUROOPAN UNIONIN TOIMIELINTEN, ELINTEN, TOIMISTOJEN JA VIRASTOJEN TIEDOTTEET

Euroopan komissio

| 28.10.2021 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 437/1 |
| --- | --- | --- | --- |

28.10.2021

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 437/1

---

KOMISSION TIEDONANTO

Natura 2000 -alueisiin liittyvien suunnitelmien ja hankkeiden arviointi – Luontodirektiivin 92/43/ETY 6 artiklan 3 ja 4 kohtaa koskevat menetelmäohjeet

(2021/C 437/01)

SISÄLLYS

| 1. | JOHDANTO | 3 |
| --- | --- | --- |

1.

| 1.1 | Asiakirjan tarkoitus ja luonne | 3 |
| --- | --- | --- |

1.1

| 1.2 | Rakenne | 3 |
| --- | --- | --- |

1.2

| 2. | YLEINEN LÄHESTYMISTAPA JA PERIAATTEET | 4 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1 | Direktiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisen menettelyn vaiheet | 4 |
| --- | --- | --- |

2.1

| 2.2 | Päätöksentekoa koskeva lähestymistapa | 5 |
| --- | --- | --- |

2.2

| 3. | DIREKTIIVIN 6 ARTIKLAN 3 JA 4 KOHTAA KOSKEVA MENETELMÄ | 7 |
| --- | --- | --- |

3.

| 3.1 | Vaihe 1: Selvitys | 7 |
| --- | --- | --- |

3.1

| 3.1.1 | Vaihe 1: Selvitetään, liittyykö suunnitelma tai hanke suoraan Natura 2000 -alueen käyttöön tai onko se tarpeellinen alueen käytön kannalta | 8 |
| --- | --- | --- |

3.1.1

| 3.1.2 | Vaihe 2: Kuvaillaan suunnitelma tai hanke ja sen vaikutustekijät | 9 |
| --- | --- | --- |

3.1.2

| 3.1.3 | Vaihe 3: Määritetään ne Natura 2000 -alueet, joihin suunnitelma tai hanke voi vaikuttaa | 10 |
| --- | --- | --- |

3.1.3

| 3.1.4 | Vaihe 4: Arvioidaan, voidaanko todennäköiset merkittävät vaikutukset sulkea pois, kun otetaan huomioon alueen suojelutavoitteet | 13 |
| --- | --- | --- |

3.1.4

| 3.1.5 | Päätelmät: selvityksen tuloksiin perustuva päätös | 15 |
| --- | --- | --- |

3.1.5

| 3.2 | Vaihe 2: Asianmukainen arviointi | 17 |
| --- | --- | --- |

3.2

| 3.2.1 | Vaihe 1: Kerätään tietoja hankkeesta ja asianomaisista Natura 2000 -alueista | 18 |
| --- | --- | --- |

3.2.1

| 3.2.2 | Vaihe 2: Arvioidaan suunnitelman tai hankkeen vaikutuksia alueen suojelutavoitteiden kannalta erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa | 23 |
| --- | --- | --- |

3.2.2

| 3.2.3 | Vaihe 3: Selvitetään suunnitelman tai hankkeen vaikutukset Natura 2000 -alueen koskemattomuuteen | 34 |
| --- | --- | --- |

3.2.3

| 3.2.4 | Vaihe 4: Lieventävät toimenpiteet | 36 |
| --- | --- | --- |

3.2.4

| 3.2.5 | Asianmukaisen arvioinnin päätelmät | 40 |
| --- | --- | --- |

3.2.5

| 3.2.6 | Muut näkökohdat: kuulemiset, asianmukaisen arvioinnin laatu ja oikeussuojan saatavuus | 42 |
| --- | --- | --- |

3.2.6

| 3.3 | Vaihe 3: 6 artiklan 4 kohdan mukainen menettely | 46 |
| --- | --- | --- |

3.3

| 3.3.1 | Vaihe 1: Vaihtoehtoisten ratkaisujen tutkiminen | 47 |
| --- | --- | --- |

3.3.1

| 3.3.2 | Vaihe 2: Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavien syiden tutkiminen | 53 |
| --- | --- | --- |

3.3.2

| 3.3.3 | Vaihe 3: Korvaavien toimenpiteiden määrittäminen, arviointi ja hyväksyminen | 55 |
| --- | --- | --- |

3.3.3

| a) | Korvaavien toimenpiteiden päätyypit | 55 |
| --- | --- | --- |

a)

| b) | Korvaavien toimenpiteiden ja tavoitteiden asettamista ohjaavat periaatteet | 57 |
| --- | --- | --- |

b)

| c) | Korvaavien toimenpiteiden ajoitus | 59 |
| --- | --- | --- |

c)

| d) | Luontodirektiivin 6 artiklan 4 kohdan mukaisten korvaavien toimenpiteiden arviointi ja seuranta | 59 |
| --- | --- | --- |

d)

| e) | Korvaavien toimenpiteiden asettaminen suunnitelmille | 61 |
| --- | --- | --- |

e)

| 4. | STRATEGINEN SUUNNITTELU JA SUUNNITELMIEN ASIANMUKAINEN ARVIOINTI | 64 |
| --- | --- | --- |

4.

| 4.1 | Strateginen suunnittelu | 64 |
| --- | --- | --- |

4.1

| 4.2 | Suunnitelmien asianmukainen arviointi | 64 |
| --- | --- | --- |

4.2

| 4.3 | Herkkyyskartoitus | 66 |
| --- | --- | --- |

4.3

| 4.4 | Kuuleminen ja vuoropuhelu strategisessa suunnittelussa | 70 |
| --- | --- | --- |

4.4

| 5. | YHTEYDET MUIHIN YMPÄRISTÖARVIOINTIMENETTELYIHIN: YVA-DIREKTIIVI, SYA-DIREKTIIVI JA VESIPOLITIIKAN PUITEDIREKTIIVI | 71 |
| --- | --- | --- |

5.

| 5.1 | Ympäristöarviointien sujuvoittaminen | 71 |
| --- | --- | --- |

5.1

| 5.2 | Ympäristövaikutusten arviointi, strateginen ympäristöarviointi ja asianmukainen arviointi | 71 |
| --- | --- | --- |

5.2

| 5.2.1 | YVA:n tai SYA:n ja asianmukaisen arvioinnin sujuvoittamisen mahdollisuudet ja hyödyt | 72 |
| --- | --- | --- |

5.2.1

| 5.2.2 | Asianmukaisen arvioinnin erityispiirteet ja erot YVA- tai SYA-menettelyjen kanssa | 73 |
| --- | --- | --- |

5.2.2

| 5.2.3 | SYA:n, YVA:n tai asianmukaisen arvioinnin suhde luonnonsuojeludirektiivien tiukkoihin lajien suojelua koskeviin säännöksiin | 74 |
| --- | --- | --- |

5.2.3

| 5.3 | Vesipolitiikan puitedirektiivin 4 artiklan 7 kohdan mukaiset arvioinnit, jotka on sovitettu yhteen luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaisen menettelyn kanssa tai sisällytetty siihen | 75 |
| --- | --- | --- |

5.3

| 6. | KESKEISET LÄHTEET | 77 |
| --- | --- | --- |

6.

LIITE

1.   JOHDANTO

1.1   Asiakirjan tarkoitus ja luonne

Tämän asiakirjan tarkoituksena on antaa menetelmäohjeita luontodirektiivin (1) 6 artiklan 3 ja 4 kohdan soveltamisesta. Näillä ohjeilla on tarkoitus auttaa jäsenvaltioiden ja jäsenehdokasvaltioiden viranomaisia ja kansallisia virastoja sekä suunnitelmien ja hankkeiden toteuttajia, konsultteja, alueiden hallinnoijia, alan toimijoita ja muita sidosryhmiä soveltamaan näistä säännöksistä johtuvia velvoitteita. Asiakirjassa esitetään Euroopan komission näkemykset, eikä se ole oikeudellisesti sitova. Ainoastaan Euroopan unionin tuomioistuin on toimivaltainen tulkitsemaan unionin oikeutta.

Ohjeita on luettava yhdessä direktiivien ja kansallisen lainsäädännön sekä komission luontodirektiivin keskeisten käsitteiden tulkinnan lähtökohtana toimivassa tiedonannossa ”Natura 2000 -alueiden suojelu ja käyttö – Luontodirektiivin 92/43/ETY 6 artiklan säännökset” (2), jäljempänä ’6 artiklaa koskeva opas’, annettujen ohjeiden kanssa. Luettavuuden helpottamiseksi näissä ohjeissa viitataan 6 artiklaa koskevan oppaan asianomaisiin osiin.

Komissio on myös hyväksynyt useita alakohtaisia ohjeasiakirjoja, jotka koskevat eri politiikan aloja, kuten energia-alaa, mukaan lukien uusiutuvat energialähteet, kaivostoimintaa, sisävesiliikennettä, satamien ja estuaarien kehitystä sekä maa- ja metsätaloutta (3). Näissä asiakirjoissa analysoidaan usein yksityiskohtaisemmin suunnitelmien tai hankkeiden arviointien erityispiirteitä kyseisillä aloilla. Niitä voidaan näin ollen käyttää täydentämään nykyisiä yleisiä suuntaviivoja alakohtaisilla käytännön näkökohdilla.

Menettelyllisen itsemääräämisoikeuden periaatteen mukaisesti yksittäisten jäsenvaltioiden tehtävänä on päättää, miten direktiivistä johtuvat menettelyjä koskevat vaatimukset otetaan käyttöön. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen vastuulla on tehdä 6 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisiin arviointeihin sisältyvät keskeiset päätökset. Tässä ohjeasiakirjassa käsitteellä ’arviointi’ tarkoitetaan koko sitä prosessia, jossa suunnitelman tai hankkeen toteuttaja, viranomaiset, luonnonsuojeluvirastot ja muut virastot, kansalaisjärjestöt sekä kansalaiset keräävät tietoja ja jossa nämä tiedot toimitetaan toimivaltaiselle viranomaiselle tarkasteltaviksi ja arvioitaviksi.

Toimivaltainen viranomainen määrittää sen jälkeen arvioinnin tulokset ja päättää, hyväksyykö se suunnitelman tai hankkeen, ja jos hyväksyy, mitä ehtoja hyväksymiseen sisältyy. Tässä prosessissa otetaan huomioon, että 6 artiklan 3 ja 4 kohdassa edellytetyt arvioinnit perustuvat useiden sidosryhmien keräämiin luotettaviin tietoihin ja dataan sekä sidosryhmien kuulemiseen ja sidosryhmien välisiin kuulemisiin.

Tällä asiakirjalla päivitetään aiempia luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohtaa koskevia menetelmäohjeita (4)
  , (5). Se perustuu luontodirektiivin täytäntöönpanosta saatuihin kokemuksiin ja asiaa koskevaan Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöön sekä EU:n ohjeiden ja kirjallisuuden tarkasteluun, tapaustutkimusmateriaaliin ja EU:n jäsenvaltioiden viranomaisten ja sidosryhmien kuulemisten yhteydessä saatuihin ehdotuksiin ja palautteeseen. ATECMA S.L. ja Adelphi consult GmbH ovat tukeneet tämän ohjeasiakirjan laatimista Euroopan komission kanssa tehdyn sopimuksen (6) mukaisesti.

1.2   Rakenne

Tämä asiakirja koostuu kolmesta pääosasta ja yhdestä liitteestä.

| — | Ensimmäisessä kohdassa selitetään yleinen lähestymistapa ja yleiset periaatteet, joihin ohjeet perustuvat. Se sisältää 6 artiklaa koskevan oppaan mukaisen vuokaavion, jossa havainnollistetaan, miten 6 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaiset arvioinnit olisi jäsenneltävä ja miten arviointien eri vaiheet liittyvät 6 artiklan 3 ja 4 kohdan vaatimuksiin. |
| --- | --- |

—

Ensimmäisessä kohdassa selitetään yleinen lähestymistapa ja yleiset periaatteet, joihin ohjeet perustuvat. Se sisältää 6 artiklaa koskevan oppaan mukaisen vuokaavion, jossa havainnollistetaan, miten 6 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaiset arvioinnit olisi jäsenneltävä ja miten arviointien eri vaiheet liittyvät 6 artiklan 3 ja 4 kohdan vaatimuksiin.

| — | Seuraavassa kohdassa esitetään tärkeimmät vaiheittaiset menetelmäohjeet. Jokaisessa vaiheessa on menetelmiä ja työkaluja sekä esimerkkejä ja ehdotuksia arviointien suorittamiseksi. Tätä tuetaan käyttämällä tarkistuslistoja, matriiseja ja vaiheittaisia ohjeita, jotka koskevat arvioinnin kutakin vaihetta. On kuitenkin huomattava, että ne on tarkoitettu ainoastaan havainnollistaviin tarkoituksiin ja että niillä ei voida kattaa kaikkia tilanteita. |
| --- | --- |

—

Seuraavassa kohdassa esitetään tärkeimmät vaiheittaiset menetelmäohjeet. Jokaisessa vaiheessa on menetelmiä ja työkaluja sekä esimerkkejä ja ehdotuksia arviointien suorittamiseksi. Tätä tuetaan käyttämällä tarkistuslistoja, matriiseja ja vaiheittaisia ohjeita, jotka koskevat arvioinnin kutakin vaihetta. On kuitenkin huomattava, että ne on tarkoitettu ainoastaan havainnollistaviin tarkoituksiin ja että niillä ei voida kattaa kaikkia tilanteita.

| — | Kolmannessa kohdassa on luku strategisesta suunnittelusta ja erityisesti suunnitelmien arviointimenettelystä. Tässä kohdassa tarkastellaan myös yhteyksiä muihin EU:n lainsäädännössä edellytettyihin ympäristöarviointeihin. |
| --- | --- |

—

Kolmannessa kohdassa on luku strategisesta suunnittelusta ja erityisesti suunnitelmien arviointimenettelystä. Tässä kohdassa tarkastellaan myös yhteyksiä muihin EU:n lainsäädännössä edellytettyihin ympäristöarviointeihin.

| — | Liitteessä annetaan esimerkkejä menetelmistä sekä lisäohjeita ja -välineitä (esimerkiksi tarkistuslistat tai muodot). Näitä voidaan käyttää 6 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisten menettelyjen täytäntöönpanossa. |
| --- | --- |

—

Liitteessä annetaan esimerkkejä menetelmistä sekä lisäohjeita ja -välineitä (esimerkiksi tarkistuslistat tai muodot). Näitä voidaan käyttää 6 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisten menettelyjen täytäntöönpanossa.

2.   YLEINEN LÄHESTYMISTAPA JA PERIAATTEET

2.1   Direktiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisen menettelyn vaiheet

Direktiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdassa säädetään seuraavasti:

| ”3 | Kaikki suunnitelmat tai hankkeet, jotka eivät liity suoranaisesti alueen käyttöön tai ole sen kannalta tarpeellisia, mutta ovat omiaan vaikuttamaan tähän alueeseen merkittävästi joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa, on arvioitava asianmukaisesti sen kannalta, miten ne vaikuttavat alueen suojelutavoitteisiin. Alueelle aiheutuvien vaikutusten arvioinnista tehtyjen johtopäätösten perusteella ja jollei 4 kohdan säännöksistä muuta johdu, toimivaltaiset kansalliset viranomaiset antavat hyväksyntänsä tälle suunnitelmalle tai hankkeelle vasta varmistuttuaan siitä, että suunnitelma tai hanke ei vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen, ja kuultuaan tarvittaessa kansalaisia. |
| --- | --- |

”3

| 4 | Jos suunnitelma tai hanke on alueelle aiheutuvien vaikutusten arvioinnin kielteisestä tuloksesta huolimatta ja vaihtoehtoisten ratkaisujen puuttuessa kuitenkin toteutettava erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä, mukaan lukien sosiaaliset tai taloudelliset syyt, jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarvittavat korvaavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että Natura 2000:n yleinen kokonaisuus säilyy yhtenäisenä. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle toteutetut korvaavat toimenpiteet. Jos kyseisellä alueella on ensisijaisesti suojeltava luontotyyppi ja/tai laji, ainoat kysymykseen tulevat näkökohdat ovat sellaisia, jotka liittyvät ihmisen terveyteen tai yleiseen turvallisuuteen tai ensisijaisen tärkeisiin suotuisiin vaikutuksiin ympäristöön taikka, komission lausunnon mukaan, muihin erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottaviin syihin.” |
| --- | --- |

4

Direktiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdassa säädetään vaiheittaisesta menettelystä sellaisten suunnitelmien tai hankkeiden arvioimiseksi, jotka ovat omiaan vaikuttamaan Natura 2000 -alueisiin merkittävästi. Siihen kuuluu kolme päävaihetta:

vaiheittaisesta menettelystä

| — | Ensimmäinen vaihe: selvitys. Menettelyn ensimmäinen osa koostuu ennakkoarviointivaiheesta (”selvitys”), jossa selvitetään, liittyykö suunnitelma tai hanke suoranaisesti Natura 2000 -alueen käyttöön tai onko se tarpeellinen alueen käytön kannalta, ja jos näin ei ole, onko se omiaan vaikuttamaan alueeseen (7) merkittävästi (joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa) alueen suojelutavoitteiden kannalta. Ensimmäiseen vaiheeseen sovelletaan 6 artiklan 3 kohdan ensimmäisen virkkeen ensimmäistä osaa. |
| --- | --- |

—

Ensimmäinen vaihe: selvitys. Menettelyn ensimmäinen osa koostuu ennakkoarviointivaiheesta (”selvitys”), jossa selvitetään, liittyykö suunnitelma tai hanke suoranaisesti Natura 2000 -alueen käyttöön tai onko se tarpeellinen alueen käytön kannalta, ja jos näin ei ole, onko se omiaan vaikuttamaan alueeseen (7) merkittävästi (joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa) alueen suojelutavoitteiden kannalta. Ensimmäiseen vaiheeseen sovelletaan 6 artiklan 3 kohdan ensimmäisen virkkeen ensimmäistä osaa.

Ensimmäinen vaihe: selvitys

7

| — | Toinen vaihe: asianmukainen arviointi. Jos todennäköisiä merkittäviä vaikutuksia ei voida sulkea pois, menettelyn seuraavassa vaiheessa arvioidaan suunnitelman tai hankkeen (joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa) vaikutusta alueen suojelutavoitteisiin ja varmistetaan, vaikuttaako se Natura 2000 -alueen koskemattomuuteen, ottaen huomioon mahdolliset lieventävät toimenpiteet. Toimivaltaiset viranomaiset päättävät suunnitelman tai hankkeen hyväksymisestä asianmukaisen arvioinnin tulosten perusteella. Toiseen vaiheeseen sovelletaan 6 artiklan 3 kohdan ensimmäisen virkkeen toista osaa ja toista virkettä. |
| --- | --- |

—

Toinen vaihe: asianmukainen arviointi. Jos todennäköisiä merkittäviä vaikutuksia ei voida sulkea pois, menettelyn seuraavassa vaiheessa arvioidaan suunnitelman tai hankkeen (joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa) vaikutusta alueen suojelutavoitteisiin ja varmistetaan, vaikuttaako se Natura 2000 -alueen koskemattomuuteen, ottaen huomioon mahdolliset lieventävät toimenpiteet. Toimivaltaiset viranomaiset päättävät suunnitelman tai hankkeen hyväksymisestä asianmukaisen arvioinnin tulosten perusteella. Toiseen vaiheeseen sovelletaan 6 artiklan 3 kohdan ensimmäisen virkkeen toista osaa ja toista virkettä.

Toinen vaihe: asianmukainen arviointi

| — | Kolmas vaihe: poikkeaminen 6 artiklan 3 kohdasta tietyin edellytyksin. Menettelyn kolmanteen vaiheeseen sovelletaan 6 artiklan 4 kohtaa. Sitä sovelletaan ainoastaan, jos suunnitelman tai hankkeen toteuttaja katsoo arvioinnin kielteisestä tuloksesta huolimatta, että suunnitelma tai hanke olisi edelleen toteutettava erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä. Tämä on mahdollista vain, jos vaihtoehtoisia ratkaisuja ei ole, erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavat syyt ovat asianmukaisesti perusteltuja ja jos toteutetaan asianmukaisia korvaavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että Natura 2000:n yleinen kokonaisuus säilyy yhtenäisenä. |
| --- | --- |

—

Kolmas vaihe: poikkeaminen 6 artiklan 3 kohdasta tietyin edellytyksin. Menettelyn kolmanteen vaiheeseen sovelletaan 6 artiklan 4 kohtaa. Sitä sovelletaan ainoastaan, jos suunnitelman tai hankkeen toteuttaja katsoo arvioinnin kielteisestä tuloksesta huolimatta, että suunnitelma tai hanke olisi edelleen toteutettava erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä. Tämä on mahdollista vain, jos vaihtoehtoisia ratkaisuja ei ole, erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavat syyt ovat asianmukaisesti perusteltuja ja jos toteutetaan asianmukaisia korvaavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että Natura 2000:n yleinen kokonaisuus säilyy yhtenäisenä.

Kolmas vaihe: poikkeaminen 6 artiklan 3 kohdasta tietyin edellytyksin

Menettelyn jokaiseen vaiheeseen vaikuttaa edellinen vaihe. Siksi on olennaisen tärkeää toteuttaa vaiheet oikeassa järjestyksessä 6 artiklan 3 ja 4 kohdan soveltamiseksi oikein. Kaaviossa 1 esitetään tämän menettelyn vuokaavio.

Image 1

2.2   Päätöksentekoa koskeva lähestymistapa

Päätöksentekoa koskeva lähestymistapa

Luontodirektiivi perustuu kaiken EU:n ympäristölainsäädännön tavoin ennalta varautumisen periaatteeseen (8) eli siihen, että tieteellisen näytön puuttumista toimen merkittävistä kielteisistä vaikutuksista ei voida käyttää perusteena toimen hyväksymiselle. Ennalta varautumisen periaate merkitsee sovellettaessa 6 artiklan 3 kohdan mukaista menettelyä sitä, että Natura 2000 -alueisiin kohdistuvien kielteisten vaikutusten puuttuminen on osoitettava ennen kuin suunnitelma tai hanke voidaan hyväksyä. Toisin sanoen, jos ei ole varmuutta kielteisten vaikutusten olemassaolosta, suunnitelmaa tai hanketta ei voida hyväksyä.

ennalta varautumisen periaatteeseen

8

Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että suunnitelman tai hankkeen toteuttajan on osoitettava ja toimivaltaisen viranomaisen vahvistettava ilman perusteltua epäilystä, että

| — | ensimmäisessä vaiheessa (selvitys) voidaan sulkea pois todennäköiset merkittävät vaikutukset; tai |
| --- | --- |

—

ensimmäisessä vaiheessa (selvitys) voidaan sulkea pois todennäköiset merkittävät vaikutukset; tai

| — | toisessa vaiheessa (asianmukainen arviointi) voidaan sulkea pois Natura 2000 -alueen koskemattomuuteen kohdistuvat haitalliset vaikutukset. |
| --- | --- |

—

toisessa vaiheessa (asianmukainen arviointi) voidaan sulkea pois Natura 2000 -alueen koskemattomuuteen kohdistuvat haitalliset vaikutukset.

Jos alueen koskemattomuuteen kohdistuvat haitalliset vaikutukset ovat joko varmoja tai niitä ei voida sulkea pois, suunnitelma tai hanke voidaan edelleen hyväksyä poikkeuksellisesti 6 artiklan 4 kohdan nojalla sillä edellytyksellä, että vaihtoehtoja ei ole, se on perusteltua erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä ja että toteutetaan riittävät korvaavat toimenpiteet Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden säilyttämiseksi yhtenäisenä. Ennalta varautumisen periaatetta voidaan soveltaa myös tällaisissa tapauksissa ja erityisesti sovellettavien korvaavien toimenpiteiden laajuuden osalta (ks. kohta 3.3.3).

Luontodirektiivissä viitataan nimenomaisesti ”alueen suojelutavoitteisiin” 6 artiklan 3 kohdan soveltamisen perustana. Euroopan unionin tuomioistuin on vahvistanut asiassa C-849/19, komissio v. Kreikka, antamassaan tuomiossa, että suojelutavoitteet on vahvistettava virallisesti ja että niiden on oltava aluekohtaisia, niissä on viitattava alueen erityisiin arvoihin ja että niiden on oltava täsmällisiä (9).

9

Lisäksi tuomioistuin on toistuvasti katsonut, että suunnitelman tai hankkeen suojeltuun alueeseen kohdistuvien vaikutusten asianmukaista arviointia koskevan velvollisuuden laajuus on määritettävä suojelutavoitteiden valossa (10). Toisin sanoen päätös siitä, onko suunnitelma tai hanke omiaan vaikuttamaan merkittävästi Natura 2000 -alueeseen, olisi tehtävä suhteessa alueen suojelutavoitteisiin (ks. selvitystä koskeva kohta 3.1). Sen vuoksi on olennaisen tärkeää, että kaikille Natura 2000 -alueille asetetaan viipymättä erityiset suojelutavoitteet ja että nämä tavoitteet asetetaan julkisesti saataville.

10

Sen vuoksi on olennaisen tärkeää, että kaikille Natura 2000 -alueille asetetaan viipymättä erityiset suojelutavoitteet ja että nämä tavoitteet asetetaan julkisesti saataville

Kuten jäljempänä olevassa kohdassa 3.2.2 selitetään, aluekohtaiset suojelutavoitteet on asetettava kaikille suojelluille luontotyypeille ja lajeille, joita on alueella merkittävässä määrin (eli luontotyypeille ja lajeille, joiden osalta tietolomakkeen aluetta koskevassa arvioinnissa on A-, B- tai C-merkintä, mutta ei D-merkintää (11)). Suojelutavoitteissa on määritettävä tavoitteet, jotka on tarkoitus saavuttaa kunkin suojeltujen piirteiden suojelun tason määrittävän ominaisuuden tai parametrin osalta.

11

Arviointeja on tarkasteltava uudelleen sekä selvitystä että asianmukaista arviointia koskevissa vaiheissa, jos suunnitelmaa tai hanketta muutetaan tai kehitetään edelleen valmisteluprosessin aikana. Jos esimerkiksi selvitysvaiheessa ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että merkittävät vaikutukset ovat todennäköisiä, suunnitelman tai hankkeen toteuttaja voi päättää muuttaa suunnitelmaa tai hanketta mahdollisten merkittävien vaikutusten riskin poissulkemiseksi. Tällaisissa tapauksissa muutetulle suunnitelmalle tai hankkeelle olisi tehtävä uusi selvitys sen määrittämiseksi, onko se edelleen omiaan vaikuttamaan alueeseen merkittävästi.

| Laatikko 1


  Päätöksen tekeminen asianmukaisen arvioinnin perusteella

  Toimivaltaisten viranomaisten vastuulla on hyväksyä tai jättää hyväksymättä suunnitelma tai hanke niiden johtopäätösten perusteella, jotka asianmukaisessa arvioinnissa on tehty suunnitelman tai hankkeen vaikutuksista kyseessä olevaan Natura 2000 -alueeseen. Hyväksyntä voidaan antaa vasta sen jälkeen, kun viranomaiset ovat saaneet varmuuden siitä, ettei suunnitelma tai hanke vaikuta haitallisesti Natura 2000 -alueen koskemattomuuteen. Näin on silloin, kun ei ole olemassa mitään tieteelliseltä kannalta järkevää epäilyä tällaisten vaikutusten aiheutumatta jäämisestä (12).
  Ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti arvioinnissa ei siis pyritä osoittamaan, että haitallisia vaikutuksia aiheutuu, vaan se, että niitä ei aiheudu (13). Asianmukaisen arvioinnin on näin ollen oltava riittävän yksityiskohtainen ja riittävän hyvin perusteltu, jotta voidaan osoittaa haitallisten vaikutusten puuttuminen alan parhaan olemassa olevan tieteellisen tiedon perusteella (14).
  Jos päätös tehdään selvitysvaiheen aikana, vaaditaan sama varmuuden taso eikä todennäköisten merkittävien vaikutusten puuttumisesta pitäisi olla perusteltua epäilystä. |
| --- |

Laatikko 1

Laatikko 1

Päätöksen tekeminen asianmukaisen arvioinnin perusteella

Päätöksen tekeminen asianmukaisen arvioinnin perusteella

Toimivaltaisten viranomaisten vastuulla on hyväksyä tai jättää hyväksymättä suunnitelma tai hanke niiden johtopäätösten perusteella, jotka asianmukaisessa arvioinnissa on tehty suunnitelman tai hankkeen vaikutuksista kyseessä olevaan Natura 2000 -alueeseen. Hyväksyntä voidaan antaa vasta sen jälkeen, kun viranomaiset ovat saaneet varmuuden siitä, ettei suunnitelma tai hanke vaikuta haitallisesti Natura 2000 -alueen koskemattomuuteen. Näin on silloin, kun ei ole olemassa mitään tieteelliseltä kannalta järkevää epäilyä tällaisten vaikutusten aiheutumatta jäämisestä (12).

saaneet varmuuden siitä, ettei suunnitelma tai hanke vaikuta haitallisesti Natura 2000 -alueen koskemattomuuteen

12

Ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti arvioinnissa ei siis pyritä osoittamaan, että haitallisia vaikutuksia aiheutuu, vaan se, että niitä ei aiheudu (13). Asianmukaisen arvioinnin on näin ollen oltava riittävän yksityiskohtainen ja riittävän hyvin perusteltu, jotta voidaan osoittaa haitallisten vaikutusten puuttuminen alan parhaan olemassa olevan tieteellisen tiedon perusteella (14).

arvioinnissa ei siis pyritä osoittamaan, että haitallisia vaikutuksia aiheutuu, vaan se, että niitä ei aiheudu

13

alan parhaan olemassa olevan tieteellisen tiedon perusteella

14

Jos päätös tehdään selvitysvaiheen aikana, vaaditaan sama varmuuden taso eikä todennäköisten merkittävien vaikutusten puuttumisesta pitäisi olla perusteltua epäilystä.

3.   DIREKTIIVIN 6 ARTIKLAN 3 JA 4 KOHTAA KOSKEVA MENETELMÄ

DIREKTIIVIN 6 ARTIKLAN 3 JA 4 KOHTAA KOSKEVA MENETELMÄ

3.1   Vaihe 1: Selvitys

Vaihe 1: Selvitys

Tässä ensimmäisessä vaiheessa tarkastellaan, onko todennäköistä, että suunnitelmalla tai hankkeella on merkittäviä vaikutuksia Natura 2000 -alueeseen joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa. Jos todennäköisiä merkittäviä vaikutuksia ei voida sulkea pois siten, ettei asiasta jää perusteltua epäilystä, suunnitelmalle tai hankkeelle on tehtävä täydellinen 6 artiklan 3 kohdan mukainen asianmukainen arviointi.

onko todennäköistä, että suunnitelmalla tai hankkeella on merkittäviä vaikutuksia

| Käsitteet ’suunnitelma’ ja ’hanke’ on ymmärrettävä laajasti.

  Hankkeeseen
  voi sisältyä rakennustöitä, laitoksia ja muuta luonnonympäristöön kajoamista, mukaan lukien luonnonvarojen hyödyntämiseen tähtäävä säännöllinen toiminta.


  Käsitteellä
  suunnitelma
  on 6 artiklan 3 kohdan soveltamisen kannalta myös mahdollisesti laaja merkitys, mukaan lukien maankäyttöön tai aluesuunnitteluun liittyvät suunnitelmat sekä alakohtaiset suunnitelmat (esimerkiksi liikenne-, energia-, jätehuolto-, vesihuolto- ja metsänhoitosuunnitelmat).


  Direktiivissä ei rajoiteta suunnitelman tai hankkeen laajuutta erityisiin luokkiin. Keskeistä on se, ovatko ne
  omiaan vaikuttamaan Natura 2000 -alueeseen merkittävästi.
  Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdissa 4.4.1 ja 4.4.2. |
| --- |

Käsitteet ’suunnitelma’ ja ’hanke’ on ymmärrettävä laajasti.

Hankkeeseen
  voi sisältyä rakennustöitä, laitoksia ja muuta luonnonympäristöön kajoamista, mukaan lukien luonnonvarojen hyödyntämiseen tähtäävä säännöllinen toiminta.

Hankkeeseen

voi sisältyä rakennustöitä, laitoksia ja muuta luonnonympäristöön kajoamista, mukaan lukien luonnonvarojen hyödyntämiseen tähtäävä säännöllinen toiminta.

Käsitteellä
  suunnitelma
  on 6 artiklan 3 kohdan soveltamisen kannalta myös mahdollisesti laaja merkitys, mukaan lukien maankäyttöön tai aluesuunnitteluun liittyvät suunnitelmat sekä alakohtaiset suunnitelmat (esimerkiksi liikenne-, energia-, jätehuolto-, vesihuolto- ja metsänhoitosuunnitelmat).

Käsitteellä

suunnitelma

on 6 artiklan 3 kohdan soveltamisen kannalta myös mahdollisesti laaja merkitys, mukaan lukien maankäyttöön tai aluesuunnitteluun liittyvät suunnitelmat sekä alakohtaiset suunnitelmat (esimerkiksi liikenne-, energia-, jätehuolto-, vesihuolto- ja metsänhoitosuunnitelmat).

Direktiivissä ei rajoiteta suunnitelman tai hankkeen laajuutta erityisiin luokkiin. Keskeistä on se, ovatko ne
  omiaan vaikuttamaan Natura 2000 -alueeseen merkittävästi.

Direktiivissä ei rajoiteta suunnitelman tai hankkeen laajuutta erityisiin luokkiin. Keskeistä on se, ovatko ne

omiaan vaikuttamaan Natura 2000 -alueeseen merkittävästi

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdissa 4.4.1 ja 4.4.2.

Koska selvitys on ennakkoarviointivaihe, se voi yleensä perustua jo olemassa oleviin tietoihin, kuten asiantuntijalausuntoihin (esimerkiksi toimivaltaisten ympäristöviranomaisten lausunnot) tai julkaistuun aineistoon (esimerkiksi luontotyyppikartat tai lajikartoitukset), sen sijaan, että vaadittaisiin yksityiskohtaisen uuden näytön keräämistä. Jos riittäviä tietoja esimerkiksi suojeltujen luontotyyppien ja lajien esiintymisestä sillä alueella, johon suunnitelma tai hanke mahdollisesti vaikuttaa, ei ole tai ne ovat vanhentuneita, saatetaan kuitenkin joutua keräämään ja analysoimaan lisätietoja, jotta voidaan määrittää, onko odotettavissa merkittäviä vaikutuksia. Jos tietoja ei ole, on oletettava, että merkittävät vaikutukset ovat todennäköisiä ja että asianmukainen arviointi on tarpeen.

Selvitys on toteutettava varhaisessa vaiheessa eli yleensä ennen kuin kaikki suunnitelman tai hankkeen yksityiskohdat on vahvistettu ja esimerkiksi silloin, kun hankkeen sijainti ja yleinen luonne ovat tiedossa, mutta suunnitteluprosessia ei ole vielä aloitettu. Varhaisessa selvityksessä on monia etuja:

Varhaisessa selvityksessä

| — | Se voi vähentää viivästysten ja lisäkustannusten riskiä myöhemmin, kun suunnitelmalle tai hankkeelle haetaan kehityslupaa. |
| --- | --- |

—

Se voi vähentää viivästysten ja lisäkustannusten riskiä myöhemmin, kun suunnitelmalle tai hankkeelle haetaan kehityslupaa.

| — | Sen avulla suunnitelmien tai hankkeiden vetäjät, toimivaltaiset viranomaiset ja muut sidosryhmät, joilla on asiaan liittyvää tietoa tai asiantuntemusta, voivat kuulla toisiaan ja vaihtaa tietoja varhaisessa vaiheessa. |
| --- | --- |

—

Sen avulla suunnitelmien tai hankkeiden vetäjät, toimivaltaiset viranomaiset ja muut sidosryhmät, joilla on asiaan liittyvää tietoa tai asiantuntemusta, voivat kuulla toisiaan ja vaihtaa tietoja varhaisessa vaiheessa.

| — | Sen avulla suunnitelman tai hankkeen toteuttaja voi paremmin arvioida mahdollisesti tarvittavia seuraavia vaiheita käyttämättä merkittävästi aikaa ja rahaa. |
| --- | --- |

—

Sen avulla suunnitelman tai hankkeen toteuttaja voi paremmin arvioida mahdollisesti tarvittavia seuraavia vaiheita käyttämättä merkittävästi aikaa ja rahaa.

| — | Sen avulla voidaan tunnistaa ja ennakoida mahdollisia riskejä, jotka kohdistuvat sekä Natura 2000 -alueisiin että itse suunnitelmaan tai hankkeeseen, esimerkiksi siten, että korostetaan suunnitelman tai hankkeen vaihtoehtoisen sijainnin tai mahdollisten vahinkojen välttämistä koskevan suunnittelun tarvetta tai että kerätään lisätietoja oikea-aikaisen arvioinnin helpottamiseksi. Vaikka alustavan suunnittelun keskeisten näkökohtien olisi oltava selkeitä, myös suunnitelmaa tai hanketta olisi voitava mukauttaa. |
| --- | --- |

—

Sen avulla voidaan tunnistaa ja ennakoida mahdollisia riskejä, jotka kohdistuvat sekä Natura 2000 -alueisiin että itse suunnitelmaan tai hankkeeseen, esimerkiksi siten, että korostetaan suunnitelman tai hankkeen vaihtoehtoisen sijainnin tai mahdollisten vahinkojen välttämistä koskevan suunnittelun tarvetta tai että kerätään lisätietoja oikea-aikaisen arvioinnin helpottamiseksi. Vaikka alustavan suunnittelun keskeisten näkökohtien olisi oltava selkeitä, myös suunnitelmaa tai hanketta olisi voitava mukauttaa.

Kun suunnitelmalle tai hankkeelle tehdään selvitys varhaisessa vaiheessa, selvitystä voi olla tarpeen tarkastella uudelleen myöhemmässä vaiheessa, kun suunnitelmasta tai hankkeesta saadaan tarkempia tietoja. Selvitysanalyysin laajuus voi vaihdella eri suunnitelmien ja hankkeiden kohdalla kehittämistoimen laajuuden ja todennäköisten vaikutusten mukaan.

Analyysi koostuu neljästä vaiheesta:

| 1. | Selvitetään, liittyykö suunnitelma tai hanke suoraan Natura 2000 -alueen käyttöön tai onko se tarpeellinen alueen käytön kannalta. |
| --- | --- |

1.

Selvitetään, liittyykö suunnitelma tai hanke suoraan Natura 2000 -alueen käyttöön tai onko se tarpeellinen alueen käytön kannalta.

| 2. | Yksilöidään suunnitelman tai hankkeen olennaisten osat ja niiden todennäköiset vaikutukset. |
| --- | --- |

2.

Yksilöidään suunnitelman tai hankkeen olennaisten osat ja niiden todennäköiset vaikutukset.

| 3. | Määritetään, mihin Natura 2000 -alueisiin (jos mihinkään) suunnitelma tai hanke saattaa vaikuttaa, ottaen huomioon suunnitelman tai hankkeen mahdolliset vaikutukset erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa. |
| --- | --- |

3.

Määritetään, mihin Natura 2000 -alueisiin (jos mihinkään) suunnitelma tai hanke saattaa vaikuttaa, ottaen huomioon suunnitelman tai hankkeen mahdolliset vaikutukset erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa.

| 4. | Arvioidaan, voidaanko Natura 2000 -alueeseen todennäköisesti kohdistuvat merkittävät vaikutukset sulkea pois, kun otetaan huomioon alueen suojelutavoitteet. |
| --- | --- |

4.

Arvioidaan, voidaanko Natura 2000 -alueeseen todennäköisesti kohdistuvat merkittävät vaikutukset sulkea pois, kun otetaan huomioon alueen suojelutavoitteet.

Seuraavissa kohdissa esitellään tarkemmin kutakin neljää vaihetta sekä selvityksen tuloksia ja asiaan liittyviä asiakirjoja.

Jäljempänä olevassa taulukossa 1 esitetään tärkeimmät luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaisten selvityksen ja asianmukaisen arvioinnin vaiheiden väliset erot.

Taulukko 1

Taulukko 1

Selvitysvaiheen ja asianmukaisen arvioinnin väliset erot

Selvitysvaiheen ja asianmukaisen arvioinnin väliset erot

| Selvitys | Asianmukainen arviointi |
| --- | --- |
| Selvitetään, onko suunnitelman tai hankkeen toteuttaminen omiaan aiheuttamaan Natura 2000 -alueelle merkittäviä kielteisiä vaikutuksia alueen suojelutavoitteiden kannalta. | Arvioidaan todennäköiset vaikutukset Natura 2000 -alueeseen sen suojelutavoitteiden kannalta sekä se, vaikuttaako tai saattaako suunnitelma tai hanke vaikuttaa haitallisesti alueen koskemattomuuteen. |
| Jos merkittävien vaikutusten aiheutumista ei voida varmuudella sulkea pois, suunnitelmasta tai hankkeesta on tehtävä asianmukainen arviointi. | Suunnitelma tai hanke voidaan hyväksyä vain, jos haitalliset vaikutukset Natura 2000 -alueen koskemattomuuteen voidaan sulkea pois. |
| Perustuu tavallisesti olemassa oleviin tietoihin, saatavilla olevaan tietämykseen ja kokemukseen sekä asiantuntijalausuntoihin. | Edellyttää yksityiskohtaista tarkastelua, usein kenttätutkimuksia, asiantuntijaneuvontaa ja tietyn tapauksen asiantuntija-arviota. |
| Lieventäviä toimenpiteitä ei voida ottaa huomioon (15). | Arvioidaan lieventäviä toimenpiteitä haitallisten vaikutusten poistamiseksi tai vähentämiseksi. |

Selvitys

Asianmukainen arviointi

Selvitetään, onko suunnitelman tai hankkeen toteuttaminen omiaan aiheuttamaan Natura 2000 -alueelle merkittäviä kielteisiä vaikutuksia alueen suojelutavoitteiden kannalta.

Arvioidaan todennäköiset vaikutukset Natura 2000 -alueeseen sen suojelutavoitteiden kannalta sekä se, vaikuttaako tai saattaako suunnitelma tai hanke vaikuttaa haitallisesti alueen koskemattomuuteen.

Jos merkittävien vaikutusten aiheutumista ei voida varmuudella sulkea pois, suunnitelmasta tai hankkeesta on tehtävä asianmukainen arviointi.

Suunnitelma tai hanke voidaan hyväksyä vain, jos haitalliset vaikutukset Natura 2000 -alueen koskemattomuuteen voidaan sulkea pois.

Perustuu tavallisesti olemassa oleviin tietoihin, saatavilla olevaan tietämykseen ja kokemukseen sekä asiantuntijalausuntoihin.

Edellyttää yksityiskohtaista tarkastelua, usein kenttätutkimuksia, asiantuntijaneuvontaa ja tietyn tapauksen asiantuntija-arviota.

Lieventäviä toimenpiteitä ei voida ottaa huomioon (15).

15

Arvioidaan lieventäviä toimenpiteitä haitallisten vaikutusten poistamiseksi tai vähentämiseksi.

3.1.1   
  Vaihe 1: Selvitetään, liittyykö suunnitelma tai hanke suoraan Natura 2000 -alueen käyttöön tai onko se tarpeellinen alueen käytön kannalta

Vaihe 1: Selvitetään, liittyykö suunnitelma tai hanke suoraan Natura 2000 -alueen käyttöön tai onko se tarpeellinen alueen käytön kannalta

Tässä vaiheessa selvitetään, liittyykö suunnitelma tai hanke alueen käyttöön tai onko se sen kannalta tarpeellinen eli edistetäänkö suunnitelmalla tai hankkeella alueen suojelutavoitteiden saavuttamista.

| Käsitteellä ’käyttö’ viitataan alueen suojelun hallintaan, eli se on ymmärrettävä siinä merkityksessä, jossa sitä käytetään 6 artiklan 1 kohdassa. Näin ollen toiminta vapautetaan arviointia koskevasta vaatimuksesta, jos se liittyy suoraan suojelutavoitteisiin ja on tarpeen niiden saavuttamiseksi.


  Suunnitelmiin tai hankkeisiin, jotka liittyvät suoraan Natura 2000 -alueiden suojeluun tai ovat sen kannalta tarpeellisia, ei yleensä pidä soveltaa 6 artiklan 3 kohdan säännöksiä, mutta niiden muuhun kuin suojeluun liittyviä osia voi kuitenkin olla syytä arvioida.

  Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.4.3. |
| --- |

Käsitteellä ’käyttö’ viitataan alueen suojelun hallintaan, eli se on ymmärrettävä siinä merkityksessä, jossa sitä käytetään 6 artiklan 1 kohdassa. Näin ollen toiminta vapautetaan arviointia koskevasta vaatimuksesta, jos se liittyy suoraan suojelutavoitteisiin ja on tarpeen niiden saavuttamiseksi.

Käsitteellä ’käyttö’ viitataan alueen suojelun hallintaan, eli se on ymmärrettävä siinä merkityksessä, jossa sitä käytetään 6 artiklan 1 kohdassa. Näin ollen toiminta vapautetaan arviointia koskevasta vaatimuksesta, jos se liittyy suoraan suojelutavoitteisiin ja on tarpeen niiden saavuttamiseksi.

Suunnitelmiin tai hankkeisiin, jotka liittyvät suoraan Natura 2000 -alueiden suojeluun tai ovat sen kannalta tarpeellisia, ei yleensä pidä soveltaa 6 artiklan 3 kohdan säännöksiä, mutta niiden muuhun kuin suojeluun liittyviä osia voi kuitenkin olla syytä arvioida.

Suunnitelmiin tai hankkeisiin, jotka liittyvät suoraan Natura 2000 -alueiden suojeluun tai ovat sen kannalta tarpeellisia, ei yleensä pidä soveltaa 6 artiklan 3 kohdan säännöksiä, mutta niiden muuhun kuin suojeluun liittyviä osia voi kuitenkin olla syytä arvioida.

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.4.3.

Suunnitelman tai hankkeen muuhun kuin suojeluun liittyvältä osalta voidaan yhä edellyttää asianmukaista arviointia, mikäli suojelun hallinta on yksi asianomaisen suunnitelman tai hankkeen tavoitteista. Tämä voisi koskea esimerkiksi puunkorjuuta, joka on osa Natura 2000 -alueeksi osoitetun metsämaan suojeluun liittyvää käyttösuunnitelmaa. Toiminnan sitä osaa, joka ei ole alueen suojelun kannalta välttämätön, olisi arvioitava asianmukaisesti (16).

16

Joissain olosuhteissa on mahdollista, että suunnitelma tai hanke, joka liittyy suoraan tietyn alueen (kohdealueen) käyttöön tai on sen kannalta tarpeellinen, voi vaikuttaa kielteisesti toiseen alueeseen. Esimerkiksi kohdealueen tulvanhallinnan parantamiseksi suunnitelmassa voidaan ehdottaa, että toiselle alueelle rakennetaan pato, jolla voi olla merkittävä haitallinen vaikutus kyseiseen alueeseen. Sen vuoksi suunnitelmasta tai hankkeesta olisi tehtävä mahdollisia merkittäviä vaikutuksia toiseen alueeseen koskeva arviointi.

Näin ollen niiden suunnitelmien tai hankkeiden, jotka liittyvät suoraan luonnonsuojeludirektiivien mukaisten Natura 2000 -alueiden käyttöön tai ovat sen kannalta tarpeellisia, olisi oltava sellaisia, että niillä pyritään alueiden suojeltujen luontotyyppien ja lajien suotuisan suojelun tason säilyttämiseen tai tarvittaessa ennalleen saattamiseen ja että niillä edistetään näiden tavoitteiden saavuttamista.

| Laatikko 2


  Esimerkkejä kriteereistä, joiden avulla selvitetään, liittyykö suunnitelma tai hanke suoraan Natura 2000 -alueen käyttöön tai onko se tarpeellinen alueen käytön kannalta







  — | Suunnitelman tai hankkeen suunnitellut toimenpiteet sisältyvät kyseisen Natura 2000 -alueen käyttösuunnitelmaan tai niitä ehdotetaan osana muita lainsäädännöllisiä, hallinnollisia tai sopimusperusteisia toimenpiteitä, joita tarvitaan alueen sekä sen luontotyyppien ja lajien suotuisan suojelun tason säilyttämiseen ja (tarvittaessa) ennalleen saattamiseen. |
| --- | --- |

Laatikko 2

Laatikko 2

Esimerkkejä kriteereistä, joiden avulla selvitetään, liittyykö suunnitelma tai hanke suoraan Natura 2000 -alueen käyttöön tai onko se tarpeellinen alueen käytön kannalta

Esimerkkejä kriteereistä, joiden avulla selvitetään, liittyykö suunnitelma tai hanke suoraan Natura 2000 -alueen käyttöön tai onko se tarpeellinen alueen käytön kannalta

—

Suunnitelman tai hankkeen suunnitellut toimenpiteet sisältyvät kyseisen Natura 2000 -alueen käyttösuunnitelmaan tai niitä ehdotetaan osana muita lainsäädännöllisiä, hallinnollisia tai sopimusperusteisia toimenpiteitä, joita tarvitaan alueen sekä sen luontotyyppien ja lajien suotuisan suojelun tason säilyttämiseen ja (tarvittaessa) ennalleen saattamiseen.

| — | Natura 2000 -alueen käytöstä vastaava lakisääteinen elin on antanut perustellun lausunnon, jonka mukaan toiminta liittyy suoraan kohdealueen käyttöön ja on sen kannalta tarpeellista ja että se liittyy selvästi alueen luontotyyppien tai lajien suojelun tason säilyttämiseen tai parantamiseen. |
| --- | --- |

—

Natura 2000 -alueen käytöstä vastaava lakisääteinen elin on antanut perustellun lausunnon, jonka mukaan toiminta liittyy suoraan kohdealueen käyttöön ja on sen kannalta tarpeellista ja että se liittyy selvästi alueen luontotyyppien tai lajien suojelun tason säilyttämiseen tai parantamiseen.

3.1.2   
  Vaihe 2: Kuvaillaan suunnitelma tai hanke ja sen vaikutustekijät

Vaihe 2: Kuvaillaan suunnitelma tai hanke ja sen vaikutustekijät

Suunnitelmaa tai hanketta kuvailtaessa on tarpeen yksilöidä kaikki näkökohdat, jotka voivat vaikuttaa Natura 2000 -alueeseen joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa.

Hankkeen kaikki vaiheet, mukaan lukien rakentaminen, käyttö ja käytöstäpoisto, on otettava huomioon.

Suunnitelmien osalta on kerättävä ja analysoitava asianmukaiset tiedot suunnitelmaan sisältyvistä toimista sen selvittämiseksi, voivatko ne erikseen tai yhdessä vaikuttaa merkittävästi Natura 2000 -alueisiin, myös yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa.

Laatikossa 3 luetellaan yksilöitävän suunnitelman tai hankkeen keskeiset parametrit. Nämä osatekijät ovat ainoastaan suuntaa-antavia, ja niitä on mukautettava tai täydennettävä tapauskohtaisesti. Joissakin hankkeissa tai suunnitelmissa voi olla tarpeen määrittää erikseen parametrit rakennus-, käyttö- ja käytöstäpoistovaihetta varten.

| Laatikko 3


  Esimerkkejä selvityksessä huomioon otettavista suunnitelman tai hankkeen osatekijöistä







  — | Koko (esimerkiksi suhteessa suoraan maankäyttöön); |
| --- | --- |

Laatikko 3

Laatikko 3

Esimerkkejä selvityksessä huomioon otettavista suunnitelman tai hankkeen osatekijöistä

Esimerkkejä selvityksessä huomioon otettavista suunnitelman tai hankkeen osatekijöistä

—

Koko (esimerkiksi suhteessa suoraan maankäyttöön);

| — | kokonaisvaikutusalue, mukaan lukien välillisten vaikutusten (esimerkiksi melu, sameus tai tärinä) vaikutusalue; |
| --- | --- |

—

kokonaisvaikutusalue, mukaan lukien välillisten vaikutusten (esimerkiksi melu, sameus tai tärinä) vaikutusalue;

| — | ympäristön fyysiset muutokset (esimerkiksi joenuomien tai muiden vesistöjen morfologian ja metsäpeitteen tiheyden muutokset); |
| --- | --- |

—

ympäristön fyysiset muutokset (esimerkiksi joenuomien tai muiden vesistöjen morfologian ja metsäpeitteen tiheyden muutokset);

| — | muutokset olemassa olevan paineen voimakkuudessa (esimerkiksi melun, saastumisen tai liikenteen lisääntyminen); |
| --- | --- |

—

muutokset olemassa olevan paineen voimakkuudessa (esimerkiksi melun, saastumisen tai liikenteen lisääntyminen);

| — | resurssitarpeet (esimerkiksi vedenotto ja mineraalien louhinta); |
| --- | --- |

—

resurssitarpeet (esimerkiksi vedenotto ja mineraalien louhinta);

| — | päästöt (esimerkiksi typpilaskeumat) ja jätteet (ja se, hävitetäänkö ne maahan, veteen vai ilmaan); |
| --- | --- |

—

päästöt (esimerkiksi typpilaskeumat) ja jätteet (ja se, hävitetäänkö ne maahan, veteen vai ilmaan);

| — | kuljetustarpeet (esimerkiksi kulkutiet); |
| --- | --- |

—

kuljetustarpeet (esimerkiksi kulkutiet);

| — | muun muassa rakentamisen, käytön ja käytöstäpoiston kesto; |
| --- | --- |

—

muun muassa rakentamisen, käytön ja käytöstäpoiston kesto;

| — | ajalliset näkökohdat (suunnitelman tai hankkeen eri vaiheiden ajoitus); |
| --- | --- |

—

ajalliset näkökohdat (suunnitelman tai hankkeen eri vaiheiden ajoitus);

| — | etäisyys Natura 2000 -alueista ja erityisesti niiden tunnusomaisista piirteistä; |
| --- | --- |

—

etäisyys Natura 2000 -alueista ja erityisesti niiden tunnusomaisista piirteistä;

| — | muiden hankkeiden ja suunnitelmien aiheuttamat kumulatiiviset vaikutukset. |
| --- | --- |

—

muiden hankkeiden ja suunnitelmien aiheuttamat kumulatiiviset vaikutukset.

3.1.3   
  Vaihe 3: Määritetään ne Natura 2000 -alueet, joihin suunnitelma tai hanke voi vaikuttaa

Vaihe 3: Määritetään ne Natura 2000 -alueet, joihin suunnitelma tai hanke voi vaikuttaa

Niiden Natura 2000 -alueiden määrittäminen, joihin saattaa kohdistua vaikutuksia, olisi tehtävä niin, että otetaan huomioon kaikki sellaiset suunnitelman tai hankkeen näkökohdat, joilla voi olla mahdollisia vaikutuksia suunnitelman tai hankkeen vaikutusalueella sijaitseviin Natura 2000 -alueisiin. Tässä olisi otettava huomioon kaikki merkittävässä määrin alueella esiintyvät tunnusomaiset piirteet (lajit ja luontotyypit) ja niiden suojelutavoitteet.

Siinä olisi määritettävä erityisesti

| — | kaikki Natura 2000 -alueet, jotka ovat maantieteellisesti päällekkäisiä suunnitelman tai hankkeen jonkin toimen tai näkökohdan kanssa sen missä tahansa vaiheessa tai liittyvät siihen; |
| --- | --- |

—

kaikki Natura 2000 -alueet, jotka ovat maantieteellisesti päällekkäisiä suunnitelman tai hankkeen jonkin toimen tai näkökohdan kanssa sen missä tahansa vaiheessa tai liittyvät siihen;

| — | kaikki Natura 2000 -alueet suunnitelman tai hankkeen todennäköisellä vaikutusalueella. Suunnitelman tai hankkeen ympäristössä (tai lähietäisyydellä) sijaitsevat Natura 2000 -alueet, joihin hankkeen osatekijät voivat edelleen vaikuttaa välillisesti, mukaan lukien luonnonvarojen (esimerkiksi vesi) käyttö sekä erityyppiset jätteet ja aine- ja energiapäästöt; |
| --- | --- |

—

kaikki Natura 2000 -alueet suunnitelman tai hankkeen todennäköisellä vaikutusalueella. Suunnitelman tai hankkeen ympäristössä (tai lähietäisyydellä) sijaitsevat Natura 2000 -alueet, joihin hankkeen osatekijät voivat edelleen vaikuttaa välillisesti, mukaan lukien luonnonvarojen (esimerkiksi vesi) käyttö sekä erityyppiset jätteet ja aine- ja energiapäästöt;

| — | suunnitelman tai hankkeen ympäristössä (tai lähietäisyydellä) olevat Natura 2000 -alueet, joiden eläimistö voi siirtyä hankealueelle ja sitten kuolla tai kärsiä muista vaikutuksista (esimerkiksi ruokinta-alueiden häviämisestä tai elinpiirin pienenemisestä); |
| --- | --- |

—

suunnitelman tai hankkeen ympäristössä (tai lähietäisyydellä) olevat Natura 2000 -alueet, joiden eläimistö voi siirtyä hankealueelle ja sitten kuolla tai kärsiä muista vaikutuksista (esimerkiksi ruokinta-alueiden häviämisestä tai elinpiirin pienenemisestä);

| — | Natura 2000 -alueet, joiden kytkeytyneisyyteen tai ekologiseen jatkumoon suunnitelma tai hanke voi vaikuttaa. |
| --- | --- |

—

Natura 2000 -alueet, joiden kytkeytyneisyyteen tai ekologiseen jatkumoon suunnitelma tai hanke voi vaikuttaa.

Arvioitavien Natura 2000 -alueiden laajuus eli alue, jolla suunnitelman tai hankkeen vaikutukset voivat ilmetä, riippuu suunnitelman tai hankkeen luonteesta ja siitä, kuinka kauas niiden vaikutukset voivat ulottua. Niiden Natura 2000 -alueiden osalta, jotka sijaitsevat jokien alajuoksuilla tai pohjavesiesiintymistä johtuvien kosteikkojen varrella, suunnitelma tai hanke voi vaikuttaa muun muassa vesivirtoihin ja kalojen vaellukseen myös kaukaa. Myös pilaavien aineiden päästöillä voi olla pitkälle ulottuvia vaikutuksia.

Joillakin hankkeilla tai suunnitelmilla, jotka eivät suoraan vaikuta Natura 2000 -alueisiin, voi silti olla niihin merkittävä vaikutus, jos ne aiheuttavat esteen tai estävät ekologiset yhteydet. Näin voi tapahtua esimerkiksi silloin, kun suunnitelmat vaikuttavat maisemapiirteisiin, jotka yhdistävät Natura 2000 -alueita tai jotka voivat estää lajien liikkumista tai häiritä joki- tai metsäekosysteemin jatkuvuutta.

Jotta voidaan määrittää suunnitelman tai hankkeen mahdolliset vaikutukset Natura 2000 -alueisiin, on tarpeen määrittää asianomaisten alueiden lisäksi myös niiden sisällä merkittävässä määrin esiintyvät luontotyypit ja lajit sekä aluekohtaiset suojelutavoitteet.

Laatikossa 4 luetellaan esimerkkejä tietolähteistä, joita voidaan käyttää tähän tarkoitukseen.

| Laatikko 4


  Natura 2000 -alueeseen kohdistuvien vaikutusten määrittämisessä käytettävät lähteet







  — | Natura 2000 -aluetta koskeva tietolomake; |
| --- | --- |

Laatikko 4

Laatikko 4

Natura 2000 -alueeseen kohdistuvien vaikutusten määrittämisessä käytettävät lähteet

Natura 2000 -alueeseen kohdistuvien vaikutusten määrittämisessä käytettävät lähteet

—

Natura 2000 -aluetta koskeva tietolomake;

| — | aluekohtaiset suojelutavoitteet (jotka on vahvistettu erityisten suojelutoimien alueita koskevissa nimeämissäädöksissä, erityisten suojelualueiden luokittelusäädöksissä, alueen käyttösuunnitelmassa tai erillisessä säädöksessä); |
| --- | --- |

—

aluekohtaiset suojelutavoitteet (jotka on vahvistettu erityisten suojelutoimien alueita koskevissa nimeämissäädöksissä, erityisten suojelualueiden luokittelusäädöksissä, alueen käyttösuunnitelmassa tai erillisessä säädöksessä);

| — | alueen käyttösuunnitelmat (joissa esimerkiksi määritetään alueen paineita ja uhkia); |
| --- | --- |

—

alueen käyttösuunnitelmat (joissa esimerkiksi määritetään alueen paineita ja uhkia);

| — | olemassa olevat tutkimukset ja seurantatiedot asiaankuuluvista lajeista ja luontotyypeistä, niiden levinneisyydestä alueella ja sen ympäristössä, niiden suojelun tasosta sekä niihin kohdistuvista paineista ja uhkista; |
| --- | --- |

—

olemassa olevat tutkimukset ja seurantatiedot asiaankuuluvista lajeista ja luontotyypeistä, niiden levinneisyydestä alueella ja sen ympäristössä, niiden suojelun tasosta sekä niihin kohdistuvista paineista ja uhkista;

| — | alueen nykyiset ja aiemmat kartat; |
| --- | --- |

—

alueen nykyiset ja aiemmat kartat;

| — | maankäyttösuunnitelmat ja muut asiaa koskevat olemassa olevat suunnitelmat; |
| --- | --- |

—

maankäyttösuunnitelmat ja muut asiaa koskevat olemassa olevat suunnitelmat;

| — | olemassa oleva alueen kartoitusaineisto; |
| --- | --- |

—

olemassa oleva alueen kartoitusaineisto;

| — | olemassa olevat hydrogeologiaa koskevat tiedot; |
| --- | --- |

—

olemassa olevat hydrogeologiaa koskevat tiedot;

| — | olemassa olevat tiedot merkityksellisistä aineista (esimerkiksi typpilaskeumat tai päästettyjen jätevesien koostumus); |
| --- | --- |

—

olemassa olevat tiedot merkityksellisistä aineista (esimerkiksi typpilaskeumat tai päästettyjen jätevesien koostumus);

| — | samankaltaisten hankkeiden tai suunnitelmien ympäristövaikutusten arvioinnit; |
| --- | --- |

—

samankaltaisten hankkeiden tai suunnitelmien ympäristövaikutusten arvioinnit;

| — | asiaankuuluvat ympäristön tilaa koskevat raportit; |
| --- | --- |

—

asiaankuuluvat ympäristön tilaa koskevat raportit;

| — | kartat ja maantieteelliset tietojärjestelmät; |
| --- | --- |

—

kartat ja maantieteelliset tietojärjestelmät;

| — | alueen historiaa koskevat tiedot jne. |
| --- | --- |

—

alueen historiaa koskevat tiedot jne.

Natura 2000 -tietolomakkeessa (17) annettavat tiedot ovat lähtökohta sellaisten luontotyyppien ja lajien määrittämiselle, joita alueella esiintyy merkittävässä määrin ja joihin suunnitelma tai hanke voi vaikuttaa, sekä mahdollisten alueeseen kohdistuvien paineiden ja vaikutusten määrittämiselle. Muita aluekohtaisia tietoja voidaan saada esimerkiksi Natura 2000 -alueen käyttösuunnitelmasta, sellaisten toimien luetteloista, jotka voivat aiheuttaa vahinkoa tai pilaantumista, alueella olevien luontotyyppien ja lajien seurantatutkimusten tuloksista sekä sellaisista eliömaantieteellisen, kansallisen ja paikallisen tason lähteistä, jotka eivät liity Natura 2000 -alueeseen.

17

On tärkeää, että nämä tiedot asetetaan julkisesti saataville esimerkiksi keskustietokannan tai kansallisten tai alueellisten viranomaisten verkkoportaalien ja verkkosivustojen kautta ja että niitä päivitetään säännöllisesti, jotta ne ovat helposti kaikkien asianomaisten sidosryhmien ja viranomaisten saatavilla.

| Laatikko 5


  Natura 2000 -alueiden tunnusomaisia piirteitä koskevat keskeiset tietolähteet

  Kustakin Natura 2000 -alueesta on saatavilla tietolomake. Se sisältää tietoja alueella esiintyvistä EU:n suojelemista lajeista ja luontotyypeistä, ja siinä esitetään laaja arvio kunkin kyseisen alueen lajin tai luontotyypin tilasta (asteikolla A–D). Siinä on tietoa alueen luontotyyppien pinta-alasta, edustavuudesta ja suojelun tasosta ja esitetään kokonaisarvio alueen arvosta kyseisten luontotyyppien suojelemisen kannalta. Alueella esiintyvien lajien osalta tietolomakkeessa on tietoa niiden kannoista, luokista (paikallaan pysyvä, lisääntyvä, talvehtiva tai muuttava) ja alueen arvosta kyseisten lajien kannalta.
  Lomake sisältää myös taustatietoja alueesta. Niitä ovat muun muassa






  — | alueen yleiset piirteet, laatu ja merkitys; |
| --- | --- |

Laatikko 5

Laatikko 5

Natura 2000 -alueiden tunnusomaisia piirteitä koskevat keskeiset tietolähteet

Natura 2000 -alueiden tunnusomaisia piirteitä koskevat keskeiset tietolähteet

Kustakin Natura 2000 -alueesta on saatavilla tietolomake. Se sisältää tietoja alueella esiintyvistä EU:n suojelemista lajeista ja luontotyypeistä, ja siinä esitetään laaja arvio kunkin kyseisen alueen lajin tai luontotyypin tilasta (asteikolla A–D). Siinä on tietoa alueen luontotyyppien pinta-alasta, edustavuudesta ja suojelun tasosta ja esitetään kokonaisarvio alueen arvosta kyseisten luontotyyppien suojelemisen kannalta. Alueella esiintyvien lajien osalta tietolomakkeessa on tietoa niiden kannoista, luokista (paikallaan pysyvä, lisääntyvä, talvehtiva tai muuttava) ja alueen arvosta kyseisten lajien kannalta.

tietolomake

Lomake sisältää myös taustatietoja alueesta. Niitä ovat muun muassa

—

alueen yleiset piirteet, laatu ja merkitys;

| — | haavoittuvuus (ihmisten ja muiden vaikutusten aiheuttama paine alueella sekä luontotyyppien ja ekosysteemien hauraus); |
| --- | --- |

—

haavoittuvuus (ihmisten ja muiden vaikutusten aiheuttama paine alueella sekä luontotyyppien ja ekosysteemien hauraus);

| — | ihmisen toimiin ja luonnon prosesseihin liittyvät vaikutukset, jotka voivat vaikuttaa joko myönteisesti tai kielteisesti alueen suojeluun ja käyttöön sekä sen alueen pinta-alan osuuteen, johon kohdistuu vaikutuksia; |
| --- | --- |

—

ihmisen toimiin ja luonnon prosesseihin liittyvät vaikutukset, jotka voivat vaikuttaa joko myönteisesti tai kielteisesti alueen suojeluun ja käyttöön sekä sen alueen pinta-alan osuuteen, johon kohdistuu vaikutuksia;

| — | alueesta vastaava hallintoelin; |
| --- | --- |

—

alueesta vastaava hallintoelin;

| — | alueen käyttösuunnitelmat ja -käytännöt, mukaan lukien perinteinen ihmisen toiminta; |
| --- | --- |

—

alueen käyttösuunnitelmat ja -käytännöt, mukaan lukien perinteinen ihmisen toiminta;

| — | alueen kartta. |
| --- | --- |

—

alueen kartta.

Suojelutoimenpiteet ja käyttösuunnitelmat

Suojelutoimenpiteet ja käyttösuunnitelmat

Jäsenvaltioiden on laadittava erityisten suojelutoimien alueiden osalta suojelutoimenpiteitä, jotka vastaavat liitteessä I lueteltujen luontotyyppien ja liitteessä II esitettyjen lajien ekologisia vaatimuksia alueella (luontodirektiivin 6 artiklan 1 kohta). Tähän voi tarvittaessa sisältyä alueille erityisesti suunniteltujen tai muihin kehityssuunnitelmiin sisältyvien käyttösuunnitelmien sekä/tai muiden lainsäädännöllisten, hallinnollisten tai sopimusoikeudellisten toimenpiteiden käyttöä.

Myös erityisiin suojelualueisiin on kohdistettava kohdennettuja suojelutoimenpiteitä. Natura 2000 -käyttösuunnitelmista voidaan mahdollisuuksien mukaan saada tietoa alueiden suojelutavoitteista, alueella esiintyvien lajien ja luontotyyppien sijainnista ja tilasta, niihin kohdistuvista uhkista sekä alueen suojelutason parantamiseksi tarvittavista suojelutoimenpiteistä. Kaikesta tästä voi olla hyötyä selvitysvaiheessa ja asianmukaisessa arvioinnissa.

Komission verkkosivustolla on tietoja ja karttoja kaikista EU:n Natura 2000 -alueista Natura 2000 -katseluohjelmassa ja julkisessa Natura 2000 -tietokannassa (osoitteessa http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/data/indexen.htm). Useimmilla jäsenvaltioilla on myös julkisesti saatavilla olevaa tietoa Natura 2000 -alueista ja niiden piirteistä. Maantieteelliset tietojärjestelmät voivat myös auttaa ymmärtämään suunnitelman tai hankkeen näkökohtien ja Natura 2000 -alueen erityisten piirteiden välistä suhdetta.

Eri maissa on käytettävissä käytännön välineitä ja tietojärjestelmiä, joiden avulla voidaan määrittää erilaisten hankkeiden ja suunnitelmien mahdolliset vaikutukset Natura 2000 -alueisiin. Laatikossa 6 annetaan esimerkkejä tällaisista välineistä.

käytännön välineitä ja tietojärjestelmiä

| Laatikko 6


  Esimerkkejä tietojärjestelmistä, joiden avulla voidaan määrittää erityyppisten hankkeiden ja suunnitelmien mahdolliset vaikutukset Natura 2000 -alueisiin


  Saksa

  Lähes kaikentyyppisten hankkeiden mahdollisten kielteisten vaikutusten arviointiin tarvittavat tiedot saadaan liittovaltion luonnonsuojeluviraston FFH-VP-Info-tietojärjestelmästä. Se sisältää laajan tietokannan mahdollisista vaikutuksista tiettyihin luontotyyppeihin ja lajeihin. Sitä voidaan käyttää selvityksessä ja asianmukaisessa arvioinnissa. Sillä annetaan yksityiskohtaista tietoa vaikutustekijöiden herkkyydestä ja mahdollisista vaikutuksista lähes kaikkiin Saksassa esiintyviin luonnonsuojeludirektiivien nojalla suojeltuihin luontotyyppeihin ja lajeihin. Se sisältää myös tarkistuslistoja, joilla arvioidaan kunkin luontotyyppiin ja lajiin kohdistuvan vaikutuksen vakavuutta/merkityksellisyyttä.
  Ks. http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Page.jsp

  Irlanti

  Irlannissa on saatavilla GeoTool-sovellus, jolla tuetaan tiedonkeruuprosessia ensimmäisessä vaiheessa (selvitys) ja toisessa vaiheessa (asianmukainen arviointi). Sen avulla käyttäjä voi valita pisteen kartasta ja hakea erityisten suojelutoimien alueita ja erityisiä suojelualueita tietyltä etäisyydeltä pisteestä. Käyttäjä voi valita etäisyyden suunnitelman tai hankkeen mahdollisten ympäristövaikutusten tason mukaan. Kutakin valitulla alueella sijaitsevaa Natura 2000 -aluetta koskeviin tietoihin sisältyy luettelo luontotyypeistä ja lajeista, joita varten alueet on osoitettu, sekä linkki kunkin alueen suojelutavoitteisiin.
  Ks. https://gis.epa.ie/EPAMaps/AAGeoTool

  Alankomaat

  Alankomaiden hallitus on laatinut välineen, jonka avulla voidaan nopeasti arvioida hankkeen mahdollisia vaikutuksia alkuvaiheessa. Siinä kuvataan menettelyvaiheet, joita tarvitaan, jos Natura 2000 -alueisiin tai suojeltuihin lajeihin kohdistuvien vaikutusten arviointi on osa lupamenettelyä. Se auttaa yksilöimään mahdolliset vaikutukset yksittäisiin lajeihin ja luontotyyppeihin ja antaa tietoa lajien ja luontotyyppien herkkyydestä eri toiminnoille.
  Ks. www.natura2000.nl (kohdat ”routeplanner beschermde natuur” ja ”effectenindicator Natura 2000-gebieden”).

  Belgia

  Belgia tarjoaa interaktiivisen verkkosovelluksen, jonka avulla voidaan tehdä ensimmäinen selvitys ja arvioida ilmassa olevien laskeumien (typin oksideista ja ammoniakista koostuvat laskeumat, jotka liittyvät muun muassa intensiiviseen maatalouteen, teollisiin lämmitys- ja energiaprosesseihin sekä liikkuvuuteen) aiheuttamaa happamoitumista ja rehevöitymistä. Se on nopea skannaustyökalu mahdollisten vaikutusten tunnistamiseksi. Jos skannauksen jälkeen näkyviin tulee vihreä valo, haitallisia vaikutuksia ei ole odotettavissa. Jos työkalun näyttämä valo on punainen, voi olla sellaisia haitallisia vaikutuksia, joita on syytä tarkastella perusteellisemmin asianmukaisessa arvioinnissa.
  Ks. https://www.milieuinfo.be/voortoets/

  Lisätietoja selvityksen ja asianmukaisen arvioinnin tueksi annettavista tiedoista ja käytännön välineistä on tämän ohjeasiakirjan liitteessä (kohta 1.1). |
| --- |

Laatikko 6

Laatikko 6

Esimerkkejä tietojärjestelmistä, joiden avulla voidaan määrittää erityyppisten hankkeiden ja suunnitelmien mahdolliset vaikutukset Natura 2000 -alueisiin

Esimerkkejä tietojärjestelmistä, joiden avulla voidaan määrittää erityyppisten hankkeiden ja suunnitelmien mahdolliset vaikutukset Natura 2000 -alueisiin

Saksa

Saksa

Lähes kaikentyyppisten hankkeiden mahdollisten kielteisten vaikutusten arviointiin tarvittavat tiedot saadaan liittovaltion luonnonsuojeluviraston FFH-VP-Info-tietojärjestelmästä. Se sisältää laajan tietokannan mahdollisista vaikutuksista tiettyihin luontotyyppeihin ja lajeihin. Sitä voidaan käyttää selvityksessä ja asianmukaisessa arvioinnissa. Sillä annetaan yksityiskohtaista tietoa vaikutustekijöiden herkkyydestä ja mahdollisista vaikutuksista lähes kaikkiin Saksassa esiintyviin luonnonsuojeludirektiivien nojalla suojeltuihin luontotyyppeihin ja lajeihin. Se sisältää myös tarkistuslistoja, joilla arvioidaan kunkin luontotyyppiin ja lajiin kohdistuvan vaikutuksen vakavuutta/merkityksellisyyttä.

Ks. http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Page.jsp

Irlanti

Irlanti

Irlannissa on saatavilla GeoTool-sovellus, jolla tuetaan tiedonkeruuprosessia ensimmäisessä vaiheessa (selvitys) ja toisessa vaiheessa (asianmukainen arviointi). Sen avulla käyttäjä voi valita pisteen kartasta ja hakea erityisten suojelutoimien alueita ja erityisiä suojelualueita tietyltä etäisyydeltä pisteestä. Käyttäjä voi valita etäisyyden suunnitelman tai hankkeen mahdollisten ympäristövaikutusten tason mukaan. Kutakin valitulla alueella sijaitsevaa Natura 2000 -aluetta koskeviin tietoihin sisältyy luettelo luontotyypeistä ja lajeista, joita varten alueet on osoitettu, sekä linkki kunkin alueen suojelutavoitteisiin.

Ks. https://gis.epa.ie/EPAMaps/AAGeoTool

Alankomaat

Alankomaat

Alankomaiden hallitus on laatinut välineen, jonka avulla voidaan nopeasti arvioida hankkeen mahdollisia vaikutuksia alkuvaiheessa. Siinä kuvataan menettelyvaiheet, joita tarvitaan, jos Natura 2000 -alueisiin tai suojeltuihin lajeihin kohdistuvien vaikutusten arviointi on osa lupamenettelyä. Se auttaa yksilöimään mahdolliset vaikutukset yksittäisiin lajeihin ja luontotyyppeihin ja antaa tietoa lajien ja luontotyyppien herkkyydestä eri toiminnoille.

Ks. www.natura2000.nl (kohdat ”routeplanner beschermde natuur” ja ”effectenindicator Natura 2000-gebieden”).

Belgia

Belgia

Belgia tarjoaa interaktiivisen verkkosovelluksen, jonka avulla voidaan tehdä ensimmäinen selvitys ja arvioida ilmassa olevien laskeumien (typin oksideista ja ammoniakista koostuvat laskeumat, jotka liittyvät muun muassa intensiiviseen maatalouteen, teollisiin lämmitys- ja energiaprosesseihin sekä liikkuvuuteen) aiheuttamaa happamoitumista ja rehevöitymistä. Se on nopea skannaustyökalu mahdollisten vaikutusten tunnistamiseksi. Jos skannauksen jälkeen näkyviin tulee vihreä valo, haitallisia vaikutuksia ei ole odotettavissa. Jos työkalun näyttämä valo on punainen, voi olla sellaisia haitallisia vaikutuksia, joita on syytä tarkastella perusteellisemmin asianmukaisessa arvioinnissa.

Ks. https://www.milieuinfo.be/voortoets/

Lisätietoja selvityksen ja asianmukaisen arvioinnin tueksi annettavista tiedoista ja käytännön välineistä on tämän ohjeasiakirjan liitteessä (kohta 1.1).

Lisätietoja selvityksen ja asianmukaisen arvioinnin tueksi annettavista tiedoista ja käytännön välineistä on tämän ohjeasiakirjan liitteessä (kohta 1.1).

3.1.4   
  Vaihe 4: Arvioidaan, voidaanko todennäköiset merkittävät vaikutukset sulkea pois, kun otetaan huomioon alueen suojelutavoitteet

Vaihe 4: Arvioidaan, voidaanko todennäköiset merkittävät vaikutukset sulkea pois, kun otetaan huomioon alueen suojelutavoitteet

Selvitysvaiheen seuraavassa vaiheessa arvioidaan edellisessä vaiheessa tunnistettujen vaikutusten todennäköisyyttä ja mahdollista merkitystä ottaen huomioon mahdolliset kumulatiiviset vaikutukset muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa.

Merkittävien vaikutusten todennäköisyyden arviointi

Merkittävien vaikutusten todennäköisyyden arviointi

Todennäköisellä merkittävällä vaikutuksella tarkoitetaan tässä yhteydessä mitä tahansa vaikutusta, jonka voidaan kohtuudella ennakoida aiheutuvan sellaisen suunnitelman tai hankkeen seurauksena, joka vaikuttaisi kielteisesti ja merkittävästi Natura 2000 -alueella esiintyvien luontotyyppien ja lajien suojelutavoitteisiin. Tämä voi johtua alueella tai sen ulkopuolella toteutettavista toimista tai vaikutuksen ja muiden suunnitelmien tai hankkeiden yhteisvaikutuksesta.

Tässä yhteydessä on syytä muistaa, että jos todennäköisiä merkittäviä vaikutuksia ei voida sulkea pois niin, että perusteltua epäilystä ei ole, suunnitelmalle tai hankkeelle on tehtävä 6 artiklan 3 kohdan mukainen kattava asianmukainen arviointi (ks. mahdollisten vaikutusten arviointia koskeva kohdan 3.2.2 alakohta b).

Vaikutusten merkittävyys vaihtelee usean eri tekijän mukaan. Tällaisia tekijöitä ovat muun muassa vaikutuksen suuruus, tyyppi, laajuus, kesto, voimakkuus, ajoitus, todennäköisyys, kumulatiiviset vaikutukset ja kyseisten luontotyyppien ja lajien haavoittuvuus.

Laatikossa 7 luetellaan esimerkkejä indikaattoreista, joilla näiden vaikutusten merkittävyyttä voidaan mitata.

| Laatikko 7


  Esimerkkejä merkittävyysindikaattoreista








  Vaikutuksen tyyppi | Merkittävyysindikaattori |
| --- | --- |
| Luontotyypin alueen menetys
  Heikentyminen | Menetetty luontotyyppi hehtaareina ja menetetyn luontotyypin prosenttiosuus.
  Alue (absoluuttisina lukuina ja prosenttiosuuksina), jolla lajin tai luontotyypin suojelun tason määrittämisessä käytetyt ominaisuudet ovat heikentyneet, sekä kunkin ominaisuuden heikentymisen laajuus. |
| Häiriö | Häiriötekijän voimakkuus, kesto tai pysyvyys ja sen etäisyys lisääntymisalueista |
| Pirstoutuminen | Muutos alkuperäiseen ja haluttuun tilaan verrattuna (esimerkiksi useiden pienten luontotyyppipalstojen luominen yhden suuren luontotyypin sijasta ja reunavaikutukselle altistuva luontotyyppi hehtaareina) |
| Välilliset vaikutukset | Se, missä määrin alue on avoin muille uhkille (haitalliset vieraslajit, ihmisten ja eläinten tunkeutuminen alueelle sekä muu kehitys). |

Laatikko 7

Laatikko 7

Esimerkkejä merkittävyysindikaattoreista

Esimerkkejä merkittävyysindikaattoreista

Vaikutuksen tyyppi

Vaikutuksen tyyppi

Merkittävyysindikaattori

Merkittävyysindikaattori

Luontotyypin alueen menetys

Heikentyminen

Menetetty luontotyyppi hehtaareina ja menetetyn luontotyypin prosenttiosuus.

Alue (absoluuttisina lukuina ja prosenttiosuuksina), jolla lajin tai luontotyypin suojelun tason määrittämisessä käytetyt ominaisuudet ovat heikentyneet, sekä kunkin ominaisuuden heikentymisen laajuus.

Häiriö

Häiriötekijän voimakkuus, kesto tai pysyvyys ja sen etäisyys lisääntymisalueista

Pirstoutuminen

Muutos alkuperäiseen ja haluttuun tilaan verrattuna (esimerkiksi useiden pienten luontotyyppipalstojen luominen yhden suuren luontotyypin sijasta ja reunavaikutukselle altistuva luontotyyppi hehtaareina)

Välilliset vaikutukset

Se, missä määrin alue on avoin muille uhkille (haitalliset vieraslajit, ihmisten ja eläinten tunkeutuminen alueelle sekä muu kehitys).

Vaikutusten merkittävyyden arvioinnissa käytettäviä tietolähteitä ovat muun muassa näyttö sellaisista vastaavista toimista, joiden vaikutukset kohdistuvat alueisiin, joilla on samankaltaisia suojeltuja piirteitä, joiden suojelun taso on samankaltainen, tai joilla on samankaltaiset suojelutavoitteet, sekä saatavilla olevaan näyttöön perustuva asiantuntija-arvio. Koska kaikki tapaukset ovat kuitenkin väistämättä erilaisia, on otettava huomioon paikalliset olosuhteet. Arviointi on näin ollen tehtävä aina tapauskohtaisesti.

Kuten 6 artiklaa koskevassa oppaassa todetaan, se, mikä on merkityksellistä yhdellä alueella, ei välttämättä ole sitä toisella. Esimerkiksi sadan neliömetrin menetys luontotyypin alueesta voi olla merkittävä, jos kyseessä on harvinaisen orkidean pieni kasvupaikka, kun taas laajan aromaan kannalta vastaava menetys voi olla merkityksetön, jos se ei vaikuta alueen suojelutavoitteisiin.

Suunnitelmien osalta voi tässä vaiheessa olla vaikeaa arvioida kaikkien yksittäisiin alueisiin kohdistuvien mahdollisten vaikutusten laajuutta ja merkittävyyttä riippuen suunnitelman eri näkökohtien ja osien määrittelyn tasosta ja yksityiskohdista. Natura 2000 -alueeseen kohdistuvien merkittävien vaikutusten todennäköisyyttä voidaan kuitenkin vielä arvioida esimerkiksi suunnitelman tai hankkeen tyypin ja mahdollisen vaikutusalueen perusteella.

todennäköisyyttä

Suunnitelmille on sen vuoksi tehtävä riittävän tarkka (siten, ettei perusteltua epäilystä ole) selvitys ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti, jotta vältetään sellaisten osien tai toimien poissulkeminen, joilla voi olla vaikutuksia Natura 2000 -alueeseen, ja jätetään ne tarkemman tarkastelun ulkopuolelle asianmukaisessa arvioinnissa.

Euroopan unionin tuomioistuin on todennut 6 artiklan 3 kohdan mukaisen menettelyn täytäntöönpanon lieventävien toimenpiteiden arvioinnin osalta (18), että ”määritettäessä sitä, onko myöhemmin tarpeen tehdä asianmukainen arviointi suunnitelman tai hankkeen vaikutuksista asianomaiseen alueeseen, selvitysvaiheessa ei ole asianmukaista ottaa huomioon toimenpiteitä, joilla pyritään välttämään kyseisen suunnitelman tai hankkeen haitalliset vaikutukset asianomaiseen alueeseen tai vähentämään niitä” (asiassa C-323/17 annettu tuomio).

lieventävien toimenpiteiden

18

Hankkeiden toteuttajat voivat kuitenkin joskus suunnitella hankkeita siten, että mahdollisia vaikutuksia vältetään tai minimoidaan alusta alkaen. Tämä voidaan toteuttaa käyttämällä parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa tai soveltamalla ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä, mukaan lukien lakisääteiset toimenpiteet (esimerkiksi kieltoalueet), joista säädetään esimerkiksi alakohtaisissa asetuksissa, Natura 2000 -käyttösuunnitelmissa tai alue- tai kaavoitussuunnitelmissa.

Tällaiset hankkeen yleiset osat voidaan ottaa huomioon selvityksessä, toisin kuin suunnitelma- tai hankekohtaiset lieventävät toimenpiteet, joita ei pidä tässä vaiheessa ottaa huomioon. Nämä osat olisi yksilöitävä selkeästi hankkeen kuvauksessa. Erityiset lieventävät toimenpiteet, kuten vihersiltojen rakentaminen alueella suojeltavien lajien siirtymisen mahdollistamiseksi, erityisesti jos toimivaltainen viranomainen määrää niistä, olisi otettava huomioon ainoastaan asianmukaisen arvioinnin yhteydessä, kuten kohdassa 3.2.5 kuvataan.

Muihin suunnitelmiin ja hankkeisiin liittyvien mahdollisten kumulatiivisten vaikutusten arviointi

Muihin suunnitelmiin ja hankkeisiin liittyvien mahdollisten kumulatiivisten vaikutusten arviointi

Selvityksen aikana suunnitelman tai hankkeen mahdollisten merkittävien vaikutusten todennäköisyyttä olisi arvioitava joko erikseen tai yhdessä muiden hankkeiden tai suunnitelmien kanssa. Tällaisten kumulatiivisten vaikutusten arviointi on usein vähemmän yksityiskohtaista selvitysvaiheessa kuin asianmukaisessa arvioinnissa. On kuitenkin edelleen tarpeen yksilöidä kaikki muut suunnitelmat tai hankkeet, jotka voivat aiheuttaa kumulatiivisia vaikutuksia yhdessä kyseisen suunnitelman tai hankkeen kanssa.

joko erikseen tai yhdessä muiden hankkeiden tai suunnitelmien kanssa

kumulatiivisten vaikutusten

Yhteisvaikutusta koskeva selvitys edellyttää sellaisten muiden suunnitelmien ja hankkeiden yksilöimistä, joilla voi olla mahdollisia vaikutuksia samoihin Natura 2000 -alueisiin, minkä jälkeen on arvioitava niiden kykyä aiheuttaa merkittäviä vaikutuksia, kun niitä tarkastellaan yhdessä arvioitavana olevan suunnitelman tai hankkeen kanssa. Jos tässä analyysissä ei voida tehdä lopullisia päätelmiä, siinä olisi ainakin yksilöitävä muut asiaankuuluvat suunnitelmat ja hankkeet, joita olisi tarkasteltava yksityiskohtaisemmin asianmukaisessa arvioinnissa.

| Kumulatiivisten vaikutusten arviointi selvitysvaiheessa



  Joukko erikseen vähäisiä vaikutuksia voi synnyttää yhdessä merkittävän vaikutuksen. Silloin, kun määritetään todennäköisiä merkittäviä vaikutuksia, olisi suunnitelman tai hankkeen arvioinnin aikana tarkasteltava myös muiden suunnitelmien ja/tai hankkeiden yhdistelmiä kumulatiivisten vaikutusten huomioon ottamiseksi.


  Yhteisvaikutusta koskevaa säännöstä sovelletaan muihin suunnitelmiin tai hankkeisiin, jotka on jo
  toteutettu tai hyväksytty mutta vielä kesken tai joita on ehdotettu
  (eli joista on tehty hyväksymis- tai lupahakemus). Lisäksi on tärkeää huomata, että kumulatiivisten vaikutusten arviointi
  ei rajoitu vain samantyyppisten
  ja samaa toimialaa koskevien
  suunnitelmien tai hankkeiden arviointiin
  . Arvioinnissa olisi otettava huomioon kaikentyyppiset suunnitelmat tai hankkeet, jotka voivat yhdessä tarkasteltavan suunnitelman tai hankkeen kanssa aiheuttaa merkittäviä vaikutuksia.


  Samaan tapaan arvioinnissa olisi hankkeiden välisten taikka suunnitelmien välisten kumulatiivisten vaikutusten tarkastelun ohella tarkasteltava niin ikään
  hankkeiden ja suunnitelmien välisiä vaikutuksia (ja päinvastoin)
  . Esimerkiksi suuren moottoritien rakentamista koskeva uusi hanke ei välttämättä yksin vaikuta haitallisesti alueeseen, mutta jos tässä yhteydessä otetaan huomioon, että tälle samalle alueelle on jo hyväksytty asuntoaluesuunnitelma, nämä tekijät voivat yhdessä synnyttää merkittäviä kielteisiä vaikutuksia alueelle. Toisaalta suunnitelma ei välttämättä itsessään vaikuta merkittävästi Natura 2000 -alueisiin, mutta arvioinnin tulos voi muuttua, mikäli tässä yhteydessä otetaan huomioon, että alueelle on aiemmin ehdotettu suurta kehityshanketta taikka sellainen on jo hyväksytty eikä se sisälly arvioitavaan suunnitelmaan.

  Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.5.3. |
| --- |

Kumulatiivisten vaikutusten arviointi selvitysvaiheessa

Kumulatiivisten vaikutusten arviointi selvitysvaiheessa

Joukko erikseen vähäisiä vaikutuksia voi synnyttää yhdessä merkittävän vaikutuksen. Silloin, kun määritetään todennäköisiä merkittäviä vaikutuksia, olisi suunnitelman tai hankkeen arvioinnin aikana tarkasteltava myös muiden suunnitelmien ja/tai hankkeiden yhdistelmiä kumulatiivisten vaikutusten huomioon ottamiseksi.

Joukko erikseen vähäisiä vaikutuksia voi synnyttää yhdessä merkittävän vaikutuksen. Silloin, kun määritetään todennäköisiä merkittäviä vaikutuksia, olisi suunnitelman tai hankkeen arvioinnin aikana tarkasteltava myös muiden suunnitelmien ja/tai hankkeiden yhdistelmiä kumulatiivisten vaikutusten huomioon ottamiseksi.

Yhteisvaikutusta koskevaa säännöstä sovelletaan muihin suunnitelmiin tai hankkeisiin, jotka on jo
  toteutettu tai hyväksytty mutta vielä kesken tai joita on ehdotettu
  (eli joista on tehty hyväksymis- tai lupahakemus). Lisäksi on tärkeää huomata, että kumulatiivisten vaikutusten arviointi
  ei rajoitu vain samantyyppisten
  ja samaa toimialaa koskevien
  suunnitelmien tai hankkeiden arviointiin
  . Arvioinnissa olisi otettava huomioon kaikentyyppiset suunnitelmat tai hankkeet, jotka voivat yhdessä tarkasteltavan suunnitelman tai hankkeen kanssa aiheuttaa merkittäviä vaikutuksia.

Yhteisvaikutusta koskevaa säännöstä sovelletaan muihin suunnitelmiin tai hankkeisiin, jotka on jo

toteutettu tai hyväksytty mutta vielä kesken tai joita on ehdotettu

(eli joista on tehty hyväksymis- tai lupahakemus). Lisäksi on tärkeää huomata, että kumulatiivisten vaikutusten arviointi

ei rajoitu vain samantyyppisten

ja samaa toimialaa koskevien

suunnitelmien tai hankkeiden arviointiin

. Arvioinnissa olisi otettava huomioon kaikentyyppiset suunnitelmat tai hankkeet, jotka voivat yhdessä tarkasteltavan suunnitelman tai hankkeen kanssa aiheuttaa merkittäviä vaikutuksia.

Samaan tapaan arvioinnissa olisi hankkeiden välisten taikka suunnitelmien välisten kumulatiivisten vaikutusten tarkastelun ohella tarkasteltava niin ikään
  hankkeiden ja suunnitelmien välisiä vaikutuksia (ja päinvastoin)
  . Esimerkiksi suuren moottoritien rakentamista koskeva uusi hanke ei välttämättä yksin vaikuta haitallisesti alueeseen, mutta jos tässä yhteydessä otetaan huomioon, että tälle samalle alueelle on jo hyväksytty asuntoaluesuunnitelma, nämä tekijät voivat yhdessä synnyttää merkittäviä kielteisiä vaikutuksia alueelle. Toisaalta suunnitelma ei välttämättä itsessään vaikuta merkittävästi Natura 2000 -alueisiin, mutta arvioinnin tulos voi muuttua, mikäli tässä yhteydessä otetaan huomioon, että alueelle on aiemmin ehdotettu suurta kehityshanketta taikka sellainen on jo hyväksytty eikä se sisälly arvioitavaan suunnitelmaan.

Samaan tapaan arvioinnissa olisi hankkeiden välisten taikka suunnitelmien välisten kumulatiivisten vaikutusten tarkastelun ohella tarkasteltava niin ikään

hankkeiden ja suunnitelmien välisiä vaikutuksia (ja päinvastoin)

. Esimerkiksi suuren moottoritien rakentamista koskeva uusi hanke ei välttämättä yksin vaikuta haitallisesti alueeseen, mutta jos tässä yhteydessä otetaan huomioon, että tälle samalle alueelle on jo hyväksytty asuntoaluesuunnitelma, nämä tekijät voivat yhdessä synnyttää merkittäviä kielteisiä vaikutuksia alueelle. Toisaalta suunnitelma ei välttämättä itsessään vaikuta merkittävästi Natura 2000 -alueisiin, mutta arvioinnin tulos voi muuttua, mikäli tässä yhteydessä otetaan huomioon, että alueelle on aiemmin ehdotettu suurta kehityshanketta taikka sellainen on jo hyväksytty eikä se sisälly arvioitavaan suunnitelmaan.

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.5.3.

Tietojen hankkiminen muista suunnitelmista ja hankkeista, jotka voivat yhdessä aiheuttaa kumulatiivisia vaikutuksia Natura 2000 -alueelle, voi olla haastavaa. On erittäin hyödyllistä, että on olemassa tietokantoja tai tietojärjestelmiä, joiden avulla voidaan tarjota näitä tietoja tietyllä alueella. Joissakin maissa on jo tällaisia tietokantoja ja tietojärjestelmiä ja joissakin niitä kehitetään parhaillaan (19). Olemassa olevia tietokantoja, joilla kansalaisille tiedotetaan suunnitelmien ja hankkeiden strategisesta ympäristöarvioinnista ja ympäristövaikutusten arvioinnista, voidaan käyttää myös mahdollisten kumulatiivisten vaikutusten määrittämiseen (20).

19

20

Toimivaltaisia viranomaisia (ympäristöviranomaisia tai alakohtaisia viranomaisia) olisi joka tapauksessa kuultava, ja niiden olisi voitava antaa tietoja muista suunnitelmista tai hankkeista, jotka on otettava huomioon selvityksen aikana.

Taulukossa 2 esitetään Natura 2000 -alueeseen kohdistuvien kumulatiivisten vaikutusten arvioinnin keskeiset vaiheet.

Taulukko 2

Taulukko 2

Kumulatiivisten vaikutusten arviointi

Kumulatiivisten vaikutusten arviointi

| Arvioinnin vaiheet | Toteutettava toimi |
| --- | --- |
| Määritetään maantieteelliset rajat ja arvioinnin aikataulu | Määritetään kumulatiivisten vaikutusten tutkimisen rajat. Huomaa, että nämä ovat erilaisia erityyppisten vaikutusten (esimerkiksi vaikutukset vesivaroihin ja meluun) osalta, ja että niihin voi sisältyä syrjäisiä (alueen ulkopuolisia) paikkoja. |
| Tunnistetaan kaikki hankkeet tai suunnitelmat, jotka voisivat toimia yhdessä | Tunnistetaan kaikki tarkasteltavana olevan suunnitelman tai hankkeen mahdolliset vaikutusten lähteet yhdessä olemassa olevan ympäristön muiden lähteiden ja muiden ehdotettujen hankkeiden tai suunnitelmien mahdollisten vaikutusten kanssa; hankkeiden tai suunnitelmien ajoitus ja vaiheistus. |
| Vaikutusten tunnistaminen | Tunnistetaan sellaisten vaikutusten tyypit (esimerkiksi melu, vesivarojen väheneminen ja kemialliset päästöt), jotka voivat vaikuttaa muutoksille alttiin alueen rakenteeseen ja toimintoihin. |
| Vaikutusten kulkeutumistiet | Määritetään mahdolliset kumulatiiviset kulkeutumistiet (21) (esimerkiksi veden ja ilman kautta; vaikutusten kumuloituminen ajallisesti tai paikallisesti). Tutkitaan alueen olosuhteet sen selvittämiseksi, missä alueen rakenteeseen ja toimintaan liittyvät riskialttiit näkökohdat ovat. |
| Ennakointi | Arvioidaan tunnistettujen todennäköisten kumulatiivisten vaikutusten suuruutta tai laajuutta. |
| Arviointi | Selitetään, ovatko mahdolliset kumulatiiviset vaikutukset todennäköisesti merkittäviä ottaen huomioon merkittävyyden arviointia koskevassa vaiheessa kerätyt tiedot. |

Arvioinnin vaiheet

Toteutettava toimi

Määritetään maantieteelliset rajat ja arvioinnin aikataulu

Määritetään kumulatiivisten vaikutusten tutkimisen rajat. Huomaa, että nämä ovat erilaisia erityyppisten vaikutusten (esimerkiksi vaikutukset vesivaroihin ja meluun) osalta, ja että niihin voi sisältyä syrjäisiä (alueen ulkopuolisia) paikkoja.

Tunnistetaan kaikki hankkeet tai suunnitelmat, jotka voisivat toimia yhdessä

Tunnistetaan kaikki tarkasteltavana olevan suunnitelman tai hankkeen mahdolliset vaikutusten lähteet yhdessä olemassa olevan ympäristön muiden lähteiden ja muiden ehdotettujen hankkeiden tai suunnitelmien mahdollisten vaikutusten kanssa; hankkeiden tai suunnitelmien ajoitus ja vaiheistus.

Vaikutusten tunnistaminen

Tunnistetaan sellaisten vaikutusten tyypit (esimerkiksi melu, vesivarojen väheneminen ja kemialliset päästöt), jotka voivat vaikuttaa muutoksille alttiin alueen rakenteeseen ja toimintoihin.

Vaikutusten kulkeutumistiet

Määritetään mahdolliset kumulatiiviset kulkeutumistiet (21) (esimerkiksi veden ja ilman kautta; vaikutusten kumuloituminen ajallisesti tai paikallisesti). Tutkitaan alueen olosuhteet sen selvittämiseksi, missä alueen rakenteeseen ja toimintaan liittyvät riskialttiit näkökohdat ovat.

21

Ennakointi

Arvioidaan tunnistettujen todennäköisten kumulatiivisten vaikutusten suuruutta tai laajuutta.

Arviointi

Selitetään, ovatko mahdolliset kumulatiiviset vaikutukset todennäköisesti merkittäviä ottaen huomioon merkittävyyden arviointia koskevassa vaiheessa kerätyt tiedot.

merkittävyyden arviointia

Kun alueella oleva suojeltu luontotyyppi tai laji on jo epäsuotuisassa tilassa tai kun luontotyyppien tai lajien erityisten ominaisuuksien kannalta kriittiset vaikutusten kynnysarvot ylittyvät (tai jos alueeseen kohdistuu kumulatiivisia vaikutuksia, jotka johtavat jompaankumpaan näistä tiloista), millä tahansa lisäsuunnitelmalla tai -hankkeella, jolla joko erikseen tai yhdessä vaikutetaan näihin tasoihin, on todennäköisesti merkittävä vaikutus Natura 2000 -alueeseen.

3.1.5   
  Päätelmät: selvityksen tuloksiin perustuva päätös

Päätelmät: selvityksen tuloksiin perustuva päätös

Sen päättämisellä, onko suunnitelma tai hanke omiaan vaikuttamaan Natura 2000 -alueeseen merkittävästi, on käytännöllisiä ja oikeudellisia seurauksia. Suunnitelmat ja hankkeet, joiden ei katsota olevan omiaan vaikuttamaan alueeseen merkittävästi niin, ettei perusteltua epäilystä ole, voidaan käsitellä ottamatta huomioon 6 artiklan 3 kohdassa esitettyjä seuraavia vaiheita.

Kuten asianmukaista arviointia koskevassa vaiheessa, myös selvitysvaiheen päätteeksi toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä kirjallinen ja perusteltu päätös, josta käyvät ilmi tämän päätelmän syyt. Päätelmiä laadittaessa olisi otettava huomioon myös Natura 2000 -alueesta vastaavan hallintoelimen lausunto.

Päätös olisi myös asetettava julkisesti saataville. Vaikka direktiivin tekstissä ei nimenomaisesti viitata tähän, Euroopan unionin tuomioistuin on todennut, että myös 6 artiklan 3 kohdan mukaisessa selvitysvaiheessa edellytetään yleisön osallistumista (asiassa C-243/15 annetun tuomion 46–49 kohta). Lisäksi tuomioistuin on tunnustanut kansalaisjärjestöjen oikeuden riitauttaa viranomaisten tekemä selvitystä koskeva päätös (asiassa C-243/15 annetun tuomion 56–61 kohta).

Koska jo pelkkä alueeseen kohdistuvien merkittävien vaikutusten mahdollisuus edellyttää asianmukaista arviointia, päätös voidaan tehdä joko suunnitelman tai hankkeen perusteellisen tarkastelun jälkeen tai yksinkertaisen analyysin perusteella silloin, kun on jo ennakoitavissa, että vaikutukset ovat todennäköisesti merkittäviä (suunnitelman tai hankkeen tyypin, koon tai laajuuden, Natura 2000 -alueen ominaispiirteiden tai muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa esiintyvien yhteisvaikutusten suuren riskin vuoksi). Näin asianmukainen arviointi voidaan aloittaa mahdollisimman pian.

Epävarmassa tapauksessa eli jos saatavilla olevien tietojen perusteella ei voida sulkea pois sitä, että suunnitelma tai hanke voi vaikuttaa merkittävästi Natura 2000 -alueeseen joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa, suunnitelmasta tai hankkeesta on tehtävä asianmukainen arviointi.

Selvitystä koskevassa päätöksessä olisi myös mieluiten annettava ohjeita siitä, kuinka laaja asianmukainen arviointi on tehtävä ja mitkä ovat ne todennäköiset merkittävät vaikutukset, joita on tutkittava (22). Jos kyseessä on suunnitelma, päätöksen ohjeiden olisi katettava myös kaikki Natura 2000 -alueet, joihin suunnitelma saattaa vaikuttaa.

22

Laatikossa 8 esitetään selvitysanalyysimalli.

| Laatikko 8


  Selvitysanalyysimalli

  Lyhyt kuvaus suunnitelmasta tai hankkeesta ja tärkeimmät näkökohdat, jotka todennäköisesti aiheuttavat vaikutuksia
  Suunnitelman tai hankkeen tavoitteet ja sen pääpiirteet tai -toiminnot eri vaiheissa (esimerkiksi rakentaminen, käyttö ja tarvittaessa käytöstäpoisto).
  Lyhyt kuvaus Natura 2000 -alueista ja niiden keskeisistä piirteistä
  Luontotyypit ja lajit, joita varten alueet on osoitettu suojeltaviksi, ja niiden suojelutavoitteet.
  Kuvaus suunnitelman tai hankkeen yksittäisistä näkökohdista, jotka voivat aiheuttaa vaikutuksia Natura 2000 -alueisiin, ja joita ovat muun muassa






  — | koko ja laajuus; |
| --- | --- |

Laatikko 8

Laatikko 8

Selvitysanalyysimalli

Selvitysanalyysimalli

Lyhyt kuvaus suunnitelmasta tai hankkeesta ja tärkeimmät näkökohdat, jotka todennäköisesti aiheuttavat vaikutuksia

Suunnitelman tai hankkeen tavoitteet ja sen pääpiirteet tai -toiminnot eri vaiheissa (esimerkiksi rakentaminen, käyttö ja tarvittaessa käytöstäpoisto).

Lyhyt kuvaus Natura 2000 -alueista ja niiden keskeisistä piirteistä

Luontotyypit ja lajit, joita varten alueet on osoitettu suojeltaviksi, ja niiden suojelutavoitteet.

Kuvaus suunnitelman tai hankkeen yksittäisistä näkökohdista, jotka voivat aiheuttaa vaikutuksia Natura 2000 -alueisiin, ja joita ovat muun muassa

—

koko ja laajuus;

| — | etäisyys Natura 2000 -alueista; |
| --- | --- |

—

etäisyys Natura 2000 -alueista;

| — | maankäyttö (suora tai välillinen); |
| --- | --- |

—

maankäyttö (suora tai välillinen);

| — | resurssitarpeet (esimerkiksi vedenotto ja maan tai mineraalien louhinta); |
| --- | --- |

—

resurssitarpeet (esimerkiksi vedenotto ja maan tai mineraalien louhinta);

| — | päästöt (hävittäminen maahan, veteen tai ilmaan); |
| --- | --- |

—

päästöt (hävittäminen maahan, veteen tai ilmaan);

| — | kuljetusvaatimukset; |
| --- | --- |

—

kuljetusvaatimukset;

| — | rakentamisen, käytön ja käytöstäpoiston kesto ja ajoitus; |
| --- | --- |

—

rakentamisen, käytön ja käytöstäpoiston kesto ja ajoitus;

| — | vaikutustekijöiden laajuus (esimerkiksi melu, typpilaskeumat ja sameus). |
| --- | --- |

—

vaikutustekijöiden laajuus (esimerkiksi melu, typpilaskeumat ja sameus).

Kuvaus Natura 2000 -alueisiin kohdistuvista todennäköisistä vaikutuksista, kun otetaan huomioon tunnusomaisia piirteitä varten asetetut erityiset suojelutavoitteet. Näitä todennäköisiä vaikutuksia ovat muun muassa

| — | luontotyyppien pieneneminen, heikentyminen tai pirstaloituminen; |
| --- | --- |

—

luontotyyppien pieneneminen, heikentyminen tai pirstaloituminen;

| — | lajeille aiheutuvat häiriöt sekä lajien kantojen ja tiheyden pieneneminen; |
| --- | --- |

—

lajeille aiheutuvat häiriöt sekä lajien kantojen ja tiheyden pieneneminen;

| — | luontotyyppien ja lajien ekologisten vaatimusten kannalta olennaisten ekologisten toimintojen ja/tai ominaisuuksien muutokset (esimerkiksi veden laatu ja määrä); |
| --- | --- |

—

luontotyyppien ja lajien ekologisten vaatimusten kannalta olennaisten ekologisten toimintojen ja/tai ominaisuuksien muutokset (esimerkiksi veden laatu ja määrä);

| — | puuttuminen niihin keskeisiin suhteisiin, jotka määrittävät alueen rakenteen ja toiminnan. |
| --- | --- |

—

puuttuminen niihin keskeisiin suhteisiin, jotka määrittävät alueen rakenteen ja toiminnan.

Kuvaus todennäköisistä vaikutuksista yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa:

| — | kumulatiivisten vaikutusten osalta huomioon otettavat vaikutustekijät; |
| --- | --- |

—

kumulatiivisten vaikutusten osalta huomioon otettavat vaikutustekijät;

| — | luettelo ja kuvaus hankkeista, jotka voivat vaikuttaa kumulatiivisiin vaikutuksiin; |
| --- | --- |

—

luettelo ja kuvaus hankkeista, jotka voivat vaikuttaa kumulatiivisiin vaikutuksiin;

| — | kumulatiivisten vaikutusten laajuuden ja merkittävyyden arviointi alueen erityisten suojelutavoitteiden kannalta. |
| --- | --- |

—

kumulatiivisten vaikutusten laajuuden ja merkittävyyden arviointi alueen erityisten suojelutavoitteiden kannalta.

Merkittävyyden arviointiperusteet ja merkittävyysindikaattorit ottaen huomioon alueen erityiset suojelutavoitteet, esimerkiksi

| — | luontotyyppien häviämisaste (absoluuttinen ja suhteellinen) ja muutokset luontotyyppien rakenteessa; |
| --- | --- |

—

luontotyyppien häviämisaste (absoluuttinen ja suhteellinen) ja muutokset luontotyyppien rakenteessa;

| — | lajipopulaatioiden siirtymisriski, häiriöiden taso, lajien levinneisyysalueen pieneneminen, ruokinta-alue, suoja-alueet ja lisääntymiselle suotuisan tilan muuttuminen; |
| --- | --- |

—

lajipopulaatioiden siirtymisriski, häiriöiden taso, lajien levinneisyysalueen pieneneminen, ruokinta-alue, suoja-alueet ja lisääntymiselle suotuisan tilan muuttuminen;

| — | niiden luontotyyppien ja lajien merkitys, joihin vaikutukset kohdistuvat, esimerkiksi edustavuus ja paikallinen monimuotoisuus; |
| --- | --- |

—

niiden luontotyyppien ja lajien merkitys, joihin vaikutukset kohdistuvat, esimerkiksi edustavuus ja paikallinen monimuotoisuus;

| — | alueen merkitys (esimerkiksi tiettyjen luontotyyppien ja lajien levinneisyysalueen rajaus, askelkivielinympäristö sekä tärkeys ekologisten yhteyksien kannalta); |
| --- | --- |

—

alueen merkitys (esimerkiksi tiettyjen luontotyyppien ja lajien levinneisyysalueen rajaus, askelkivielinympäristö sekä tärkeys ekologisten yhteyksien kannalta);

| — | ekologisten toimintojen häiriöt tai muutokset; |
| --- | --- |

—

ekologisten toimintojen häiriöt tai muutokset;

| — | muutokset alueen keskeisiin ekologisiin ominaisuuksiin (esimerkiksi veden laatuun). |
| --- | --- |

—

muutokset alueen keskeisiin ekologisiin ominaisuuksiin (esimerkiksi veden laatuun).

Päätelmät: Edellä mainittuihin tietoihin perustuva kuvaus suunnitelman tai hankkeen näkökohdista tai näkökohtien yhdistelmästä, joilla on todennäköisesti merkittäviä vaikutuksia, ja niistä näkökohdista, joiden osalta vaikutusten luonnetta tai laajuutta ei tiedetä.

| Todennäköisiä merkittäviä vaikutuksia | ☐ Ei | ☐ Kyllä tai epävarma |
| --- | --- | --- |

Todennäköisiä merkittäviä vaikutuksia

☐ Ei

☐ Kyllä tai epävarma

3.2   Vaihe 2: Asianmukainen arviointi

Vaihe 2: Asianmukainen arviointi

| Asianmukaisen arvioinnin tarkoituksena on arvioida, miten suunnitelma tai hanke vaikuttaa alueen suojelutavoitteisiin joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa.


  Johtopäätösten perusteella toimivaltaisten viranomaisten pitäisi voida selvittää, vaikuttaako suunnitelma tai hanke haitallisesti kyseisen alueen koskemattomuuteen. Asianmukainen arviointi kohdistuu näin ollen nimenomaisesti niihin lajeihin ja/tai luontotyyppeihin, joita varten Natura 2000 -alue on osoitettu.

  Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.6.1. |
| --- |

Asianmukaisen arvioinnin tarkoituksena on arvioida, miten suunnitelma tai hanke vaikuttaa alueen suojelutavoitteisiin joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa.

Asianmukaisen arvioinnin tarkoituksena on arvioida, miten suunnitelma tai hanke vaikuttaa alueen suojelutavoitteisiin joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa.

Johtopäätösten perusteella toimivaltaisten viranomaisten pitäisi voida selvittää, vaikuttaako suunnitelma tai hanke haitallisesti kyseisen alueen koskemattomuuteen. Asianmukainen arviointi kohdistuu näin ollen nimenomaisesti niihin lajeihin ja/tai luontotyyppeihin, joita varten Natura 2000 -alue on osoitettu.

Johtopäätösten perusteella toimivaltaisten viranomaisten pitäisi voida selvittää, vaikuttaako suunnitelma tai hanke haitallisesti kyseisen alueen koskemattomuuteen. Asianmukainen arviointi kohdistuu näin ollen nimenomaisesti niihin lajeihin ja/tai luontotyyppeihin, joita varten Natura 2000 -alue on osoitettu.

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.6.1.

Asianmukaista arviointia sovelletaan sekä hankkeisiin että suunnitelmiin. Se voidaan sovittaa yhteen muiden ympäristöarviointien kanssa tai sisällyttää niihin. Tällaisia ympäristöarviointeja ovat muun muassa hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi (YVA), suunnitelmien ja ohjelmien strateginen ympäristöarviointi (SYA) sekä vesipolitiikan puitedirektiivin perusteella tehtävät arvioinnit (ks. kohta 5.2).

Kuten YVA- ja SYA-prosesseissa, suunnitelman tai hankkeen toteuttaja toimittaa yleensä asianmukaista arviointia koskevan raportin toimivaltaiselle viranomaiselle tarkastelua varten. Jos arvioinnissa havaitaan kielteisiä vaikutuksia tai jos tällaisia vaikutuksia pidetään todennäköisinä, toteuttaja voi myös tässä vaiheessa toteuttaa lieventäviä toimenpiteitä vaikutusten vähentämiseksi.

Tällöin toimivaltaisen viranomaisen vastuulla on varmistaa, vaikuttaako suunnitelma tai hanke haitallisesti kyseisen alueen koskemattomuuteen ja voidaanko suunnitelma tai hanke hyväksyä vai ei. Toimivaltainen viranomainen voi myös asettaa hyväksymiselle ehtoja ja tarvittaessa kuulla kansalaisia etukäteen. Lisätietoja asianmukaiseen arviointiin liittyvästä kuulemisesta annetaan kohdassa 3.2.7.

Arviointiprosessiin kuuluu tietojen kerääminen useilta sidosryhmiltä, kuten kansallisilta, alueellisilta ja paikallisilta luonnonsuojeluviranomaisilta sekä tieteellisiltä asiantuntijoilta ja kansalaisjärjestöiltä, ja näiden tietojen arviointi. Toimivaltainen viranomainen voi myös käyttää suunnitelman tai hankkeen toteuttajan toimittamia tietoja kuullessaan sisäisiä ja ulkoisia asiantuntijoita ja muita sidosryhmiä.

Joissakin tapauksissa toimivaltaisen viranomaisen voi olla tarpeen pyytää lisätietoja sen varmistamiseksi, että lopullinen arvio on mahdollisimman kattava ja objektiivinen. On muistettava, että asianmukaisen arvioinnin on oltava riittävän yksityiskohtainen ja riittävän hyvin perusteltu, jotta voidaan osoittaa haitallisten vaikutusten puuttuminen alan parhaan olemassa olevan tieteellisen tiedon perusteella.

puuttuminen

Yhteenvetona voidaan todeta, että asianmukaiseen arviointiin kuuluvat seuraavat vaiheet:

| 1. | Kerätään tietoja hankkeesta ja asianomaisesta Natura 2000 -alueesta. |
| --- | --- |

1.

Kerätään tietoja hankkeesta ja asianomaisesta Natura 2000 -alueesta.

| 2. | Arvioidaan suunnitelman tai hankkeen vaikutuksia alueen suojelutavoitteiden kannalta erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa. |
| --- | --- |

2.

Arvioidaan suunnitelman tai hankkeen vaikutuksia alueen suojelutavoitteiden kannalta erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa.

| 3. | Varmistetaan, voiko suunnitelmalla tai hankkeella olla haitallisia vaikutuksia alueen koskemattomuuteen. |
| --- | --- |

3.

Varmistetaan, voiko suunnitelmalla tai hankkeella olla haitallisia vaikutuksia alueen koskemattomuuteen.

| 4. | Tarkastellaan lieventäviä toimenpiteitä (mukaan lukien niiden seuranta). |
| --- | --- |

4.

Tarkastellaan lieventäviä toimenpiteitä (mukaan lukien niiden seuranta).

Nämä vaiheet on ehkä toteutettava toistuvasti eli siten, että tietyt vaiheet suoritetaan uudelleen myöhempien vaiheiden tulosten perusteella. Jokainen vaihe kuvataan seuraavissa kohdissa. Tämän luvun lopussa käsitellään muita näkökohtia, kuten julkista kuulemista ja asianmukaisten arviointien laadun varmistamista.

3.2.1   
  Vaihe 1: Kerätään tietoja hankkeesta ja asianomaisista Natura 2000 -alueista

Vaihe 1: Kerätään tietoja hankkeesta ja asianomaisista Natura 2000 -alueista

Asianmukaista arviointia varten tarvittaviin tietoihin kuuluvat kuvaus niistä Natura 2000 -alueista, joihin vaikutukset todennäköisesti kohdistuvat, lajeista ja luontotyypeistä, joita alueella esiintyy merkittävässä määrin (niin kutsutut tunnusomaiset piirteet), ja niiden suojelutavoitteista sekä kuvaus suunnitelmasta tai hankkeesta ja sen mahdollisista vaikutuksista alueen suojelutavoitteisiin. Osa näistä tiedoista on saatettu kerätä jo selvitysvaiheessa, mutta yleensä tietojen on oltava yksityiskohtaisempia asianmukaista arviointia varten.

Toimivaltaisen viranomaisen on YVA-direktiivin 5 artiklan 2 kohdan ja SYA-direktiivin 5 artiklan 4 kohdan mukaisesti suunnitelman tai hankkeen toteuttajan pyynnöstä määritettävä ympäristövaikutusten arvioinnin laajuus (laajuuden määrittäminen). Laajuuden määrittämisen tarkoituksena on yksilöidä ne seikat, jotka suunnitelman tai hankkeen toteuttajan laatimassa ja toimivaltaiselle viranomaiselle toimitettavassa ympäristövaikutusten arviointia koskevassa raportissa olisi käsiteltävä. Laajuuden määrittämisellä olisi erityisesti autettava yksilöimään tärkeimmät tutkittavat tekijät, jotta niitä voidaan käsitellä yksityiskohtaisemmin (23).

laajuuden määrittäminen

23

Laajuuden määrittäminen vaihtelee suunnitelman tai hankkeen ja kyseessä olevien alueiden mukaan. Yleensä siihen sisältyy kuitenkin alueen kuvaus sekä suunnitelman tai hankkeen kuvaus ja sen mahdolliset vaikutukset alueeseen, kun otetaan huomioon alueen suojelutavoitteet. Riippumatta siitä, onko asianmukainen arviointi sisällytetty SYA- tai YVA-arviointiin vai ei, laajuuden määrittämisessä olisi ilmoitettava muun muassa alueen lähtötilanteen olosuhteet (eli alueella merkittävästi esiintyvien suojeltujen luontotyyppien ja lajien olosuhteet, aluekohtaiset suojelutavoitteet sekä muut tekijät, jotka määrittävät alueen koskemattomuuden ja alueen merkityksen verkoston yhtenäisyyden kannalta), jotka on yksilöitävä ja joita on tutkittava asianmukaisessa arvioinnissa, analyysin yksityiskohtaisuus, menetelmät, merkittävyyden arviointiperusteet, lieventävien toimenpiteiden tyypit sekä analysoitavat vaihtoehdot.

| YVA-direktiivin (direktiivi 2011/92/EU, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2014/52/EU) 5 artiklan 2 kohta


  Toimivaltaisen viranomaisen on annettava hankkeen toteuttajan pyynnöstä lausunto, jossa määritetään niiden tietojen laajuus ja tarkkuus, jotka hankkeen toteuttajan on sisällytettävä ympäristövaikutusten arviointiselostukseen tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti, ja otettava lausuntoa antaessaan huomioon hankkeen toteuttajan antamat tiedot erityisesti hankkeen erityisominaisuuksista, mukaan lukien sijainti ja tekniset valmiudet, ja sen todennäköisistä ympäristövaikutuksista. Toimivaltaisen viranomaisen on kuultava 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja viranomaisia, ennen kuin se antaa lausuntonsa.


  Jäsenvaltiot voivat myös vaatia toimivaltaisia viranomaisia antamaan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun lausunnon riippumatta siitä, pyytääkö hankkeen toteuttaja sitä.


  SYA-direktiivin (direktiivi 2001/42/EY) 5 artiklan 4 kohta


  Tämän direktiivin 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja viranomaisia on kuultava, kun päätetään ympäristöselostuksessa annettavien tietojen laajuudesta ja yksityiskohtaisuudesta. |
| --- |

YVA-direktiivin (direktiivi 2011/92/EU, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2014/52/EU) 5 artiklan 2 kohta

YVA-direktiivin (direktiivi 2011/92/EU, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2014/52/EU) 5 artiklan 2 kohta

Toimivaltaisen viranomaisen on annettava hankkeen toteuttajan pyynnöstä lausunto, jossa määritetään niiden tietojen laajuus ja tarkkuus, jotka hankkeen toteuttajan on sisällytettävä ympäristövaikutusten arviointiselostukseen tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti, ja otettava lausuntoa antaessaan huomioon hankkeen toteuttajan antamat tiedot erityisesti hankkeen erityisominaisuuksista, mukaan lukien sijainti ja tekniset valmiudet, ja sen todennäköisistä ympäristövaikutuksista. Toimivaltaisen viranomaisen on kuultava 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja viranomaisia, ennen kuin se antaa lausuntonsa.

Toimivaltaisen viranomaisen on annettava hankkeen toteuttajan pyynnöstä lausunto, jossa määritetään niiden tietojen laajuus ja tarkkuus, jotka hankkeen toteuttajan on sisällytettävä ympäristövaikutusten arviointiselostukseen tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti, ja otettava lausuntoa antaessaan huomioon hankkeen toteuttajan antamat tiedot erityisesti hankkeen erityisominaisuuksista, mukaan lukien sijainti ja tekniset valmiudet, ja sen todennäköisistä ympäristövaikutuksista. Toimivaltaisen viranomaisen on kuultava 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja viranomaisia, ennen kuin se antaa lausuntonsa.

Jäsenvaltiot voivat myös vaatia toimivaltaisia viranomaisia antamaan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun lausunnon riippumatta siitä, pyytääkö hankkeen toteuttaja sitä.

Jäsenvaltiot voivat myös vaatia toimivaltaisia viranomaisia antamaan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun lausunnon riippumatta siitä, pyytääkö hankkeen toteuttaja sitä.

SYA-direktiivin (direktiivi 2001/42/EY) 5 artiklan 4 kohta

SYA-direktiivin (direktiivi 2001/42/EY) 5 artiklan 4 kohta

Tämän direktiivin 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja viranomaisia on kuultava, kun päätetään ympäristöselostuksessa annettavien tietojen laajuudesta ja yksityiskohtaisuudesta.

Tämän direktiivin 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja viranomaisia on kuultava, kun päätetään ympäristöselostuksessa annettavien tietojen laajuudesta ja yksityiskohtaisuudesta.

Tietojen keräämiseen ja tutkimuksiin vaadittavien tietojen laajuus ja yksityiskohtaisuuden taso vaihtelevat hankkeen ja kohteena olevan alueen (tai kohteena olevien alueiden) mukaan. Asiasta on näin ollen päätettävä tapauskohtaisesti. Tämä voi riippua esimerkiksi hankkeen ja alueen monimutkaisuudesta sekä alueen merkityksestä niille lajeille ja luontotyypeille, joita varten se on osoitettu. Asia riippuu myös muun muassa alueesta jo saatavilla olevista tiedoista, lajeista ja luontotyypeistä, joita alueella esiintyy merkittävässä määrin, sekä aiemmista arvioinneista saaduista tiedoista.

Yhdenmukaistetut ja korkealaatuiset maantieteelliset tiedot helpottavat yleensä suunnitelmien ja hankkeiden toteuttajien, viranomaisten ja sidosryhmien työtä, ja ne ovat erityisen tärkeitä rajatylittävien hankkeiden ja vaikutusten kannalta. Esimerkiksi hankkeissa, jotka vaikuttavat rajatylittävään jokeen tai laitokseen, joka voi mahdollisesti aiheuttaa rajatylittävää saastumista, on erittäin tärkeää, että näiden vaikutusten tunnistamiseen, arviointiin ja lieventämiseen käytetään yhteisiä standardeja. EU:n INSPIRE-paikkatietoportaalia (INfrastructure for SPatial InfoRmation in Europe) koskevalla direktiivillä pyritään saattamaan tällaiset standardoidut tiedot saataville ja käyttöön (24).

24

Taulukossa 3 on ohjeellinen tarkistuslista asianmukaisessa arvioinnissa tarvittavista lähtötilannetta koskevista tiedoista, ja taulukossa 4 annetaan esimerkki tiedoista, jotka on kerättävä arvioitaessa suunnitelmien ja hankkeiden vaikutuksia Natura 2000 -verkostoon.

Taulukko 3

Taulukko 3

Ohjeellinen tarkistuslista asianmukaisessa arvioinnissa tarvittavista lähtötilannetta koskevista tiedoista

Ohjeellinen tarkistuslista asianmukaisessa arvioinnissa tarvittavista lähtötilannetta koskevista tiedoista

| Lähtötilannetta koskevat tiedot Natura 2000 -alueista ja niiden ominaisuuksista | Tietolähteet | Saatavuus |
| --- | --- | --- |
| Natura 2000 -alueiden suojelutavoitteet.
  Alueita varten käyttöön otetut suojelutoimenpiteet.
  Maankäyttö sekä kielletty ja sallittu toiminta alueilla.
  Tärkeimmät alueilla havaitut uhkat ja paineet.
  Natura 2000 -alueiden kartat (joissa esitetään alueiden rajat ja merkityksellisten piirteiden sijainti). | Natura 2000 -tietolomakkeet
  Erityisten suojelutoimien alueen tai erityisen suojelualueen osoittamista koskevat säädökset
  Käyttösuunnitelmat ja muut alueen käyttöä koskevat asiakirjat tai välineet (muun muassa asetukset ja sopimukset) | Kansalliset tai alueelliset verkkoportaalit
  Viralliset lehdet
  Luonnonsuojeluviranomaiset tai -virastot
  Natura 2000 -katseluohjelma (25)

  Natura 2000 -tietokanta (26)

  Kansalliset tietokannat |
| Alueilla esiintyvät luontotyypit ja lajit sekä niiden kunto: muun muassa suojeluaste ja edustavuus.
  Alueiden merkitys niillä esiintyville luontotyypeille ja lajeille.
  Tärkeimmät ekologiset vaatimukset sekä luontotyyppien ja lajien haavoittuvuus ja herkkyys. | Natura 2000 -tietolomakkeet
  Alueiden käyttösuunnitelmat
  Osoittamissäädökset
  Lakisääteiset kansallisen, alueellisen tai paikallisen tason luonnonsuojelusuunnitelmat ja -politiikat
  Lajien ja luontotyyppien suojelua koskevat toimintasuunnitelmat
  Ajantasaiset ja historialliset kartat sekä tutkimukset jne.
  Asiantuntijoilta saadut tiedot | Kansalliset tai alueelliset verkkoportaalit
  Natura 2000 -katseluohjelma
  Natura 2000 -tietokanta
  Kansalliset tietokannat
  Toimivaltaiset viranomaiset
  Saatavilla oleva kirjallisuus
  Tieteelliset laitokset |
| Luontotyyppien ja lajien suojelun taso, kehityssuuntaukset sekä tärkeimmät niihin kohdistuvat uhkat ja paineet (eliömaantieteellisellä alueella ja kansallisella tasolla). | Luontodirektiivin 17 artiklan ja lintudirektiivin 12 artiklan mukaiset kansalliset kertomukset suojelun tasosta | Verkkoraportit (27) |
| Hankkeen tai suunnitelman lähtötilannetta koskevat tiedot | Tietolähteet | Saatavuus |
| Suunnitelman tai hankkeen täydelliset tiedot: muun muassa hankkeen vaikutuspiirin kokonaispinta-ala, hankkeeseen liittyvä toiminta, päästöt, luonnonvarojen käyttö, vaiheet ja aikataulusuunnittelu.
  Suunnitelman tai hankkeen ja Natura 2000 -alueen välinen suhde (esimerkiksi keskeiset etäisyydet tai reitit). | Suunnitelman tai hankkeen asiakirjat (muun muassa piirustukset ja kartat)
  Kartat ja paikkatietojärjestelmät | Hankkeen tai suunnitelman vetäjä
  Natura 2000 -katseluohjelma |
| Sellaisten muiden suunnitelmien tai hankkeiden (toteutettu, hyväksytty tai ehdotettu) ominaispiirteet, jotka voivat aiheuttaa yhteisvaikutuksia tai kumulatiivisia vaikutuksia arvioitavan hankkeen kanssa Natura 2000 -alueilla. | Tietokannat, jotka koskevat esimerkiksi SYA- tai YVA-arviointia, suunnitelmien tai hankkeiden asianmukaista arviointia, alueellisia tai kunnallisia suunnitelmia taikka paikallisviranomaisten suunnitteluhakemuksia | Toimivaltaiset viranomaiset
  Verkkoalustat |
| Tiedot muista hankkeen tai suunnitelman hyväksymisen edellyttämistä arvioinneista. | Kansallinen lainsäädäntö | Toimivaltaiset viranomaiset
  Viralliset lehdet |
| Organisaatiot, jotka osallistuvat suunnitelman tai hankkeen alaan tai toimintaan tai joita ala tai toiminta koskee. | Alakohtaiset organisaatiot tai yhdistykset | Hankkeen tai suunnitelman toteuttaja
  Toimivaltaiset viranomaiset |
| Vastaavanlaisten suunnitelmien tai hankkeiden arvioinnit | YVA- ja SYA-lausunnot, asianmukaista arviointia koskevat raportit ja muut asiakirjatodisteet samankaltaisista aiemmin arvioiduista suunnitelmista tai hankkeista | Viralliset lehdet
  Toimivaltaiset viranomaiset, asiaankuuluvat virastot ja muut elimet |

Lähtötilannetta koskevat tiedot Natura 2000 -alueista ja niiden ominaisuuksista

Tietolähteet

Saatavuus

Natura 2000 -alueiden suojelutavoitteet.

Alueita varten käyttöön otetut suojelutoimenpiteet.

Maankäyttö sekä kielletty ja sallittu toiminta alueilla.

Tärkeimmät alueilla havaitut uhkat ja paineet.

Natura 2000 -alueiden kartat (joissa esitetään alueiden rajat ja merkityksellisten piirteiden sijainti).

Natura 2000 -tietolomakkeet

Erityisten suojelutoimien alueen tai erityisen suojelualueen osoittamista koskevat säädökset

Käyttösuunnitelmat ja muut alueen käyttöä koskevat asiakirjat tai välineet (muun muassa asetukset ja sopimukset)

Kansalliset tai alueelliset verkkoportaalit

Viralliset lehdet

Luonnonsuojeluviranomaiset tai -virastot

Natura 2000 -katseluohjelma (25)

25

Natura 2000 -tietokanta (26)

26

Kansalliset tietokannat

Alueilla esiintyvät luontotyypit ja lajit sekä niiden kunto: muun muassa suojeluaste ja edustavuus.

Alueiden merkitys niillä esiintyville luontotyypeille ja lajeille.

Tärkeimmät ekologiset vaatimukset sekä luontotyyppien ja lajien haavoittuvuus ja herkkyys.

Natura 2000 -tietolomakkeet

Alueiden käyttösuunnitelmat

Osoittamissäädökset

Lakisääteiset kansallisen, alueellisen tai paikallisen tason luonnonsuojelusuunnitelmat ja -politiikat

Lajien ja luontotyyppien suojelua koskevat toimintasuunnitelmat

Ajantasaiset ja historialliset kartat sekä tutkimukset jne.

Asiantuntijoilta saadut tiedot

Kansalliset tai alueelliset verkkoportaalit

Natura 2000 -katseluohjelma

Natura 2000 -tietokanta

Kansalliset tietokannat

Toimivaltaiset viranomaiset

Saatavilla oleva kirjallisuus

Tieteelliset laitokset

Luontotyyppien ja lajien suojelun taso, kehityssuuntaukset sekä tärkeimmät niihin kohdistuvat uhkat ja paineet (eliömaantieteellisellä alueella ja kansallisella tasolla).

Luontodirektiivin 17 artiklan ja lintudirektiivin 12 artiklan mukaiset kansalliset kertomukset suojelun tasosta

Verkkoraportit (27)

27

Hankkeen tai suunnitelman lähtötilannetta koskevat tiedot

Tietolähteet

Saatavuus

Suunnitelman tai hankkeen täydelliset tiedot: muun muassa hankkeen vaikutuspiirin kokonaispinta-ala, hankkeeseen liittyvä toiminta, päästöt, luonnonvarojen käyttö, vaiheet ja aikataulusuunnittelu.

Suunnitelman tai hankkeen ja Natura 2000 -alueen välinen suhde (esimerkiksi keskeiset etäisyydet tai reitit).

Suunnitelman tai hankkeen asiakirjat (muun muassa piirustukset ja kartat)

Kartat ja paikkatietojärjestelmät

Hankkeen tai suunnitelman vetäjä

Natura 2000 -katseluohjelma

Sellaisten muiden suunnitelmien tai hankkeiden (toteutettu, hyväksytty tai ehdotettu) ominaispiirteet, jotka voivat aiheuttaa yhteisvaikutuksia tai kumulatiivisia vaikutuksia arvioitavan hankkeen kanssa Natura 2000 -alueilla.

Tietokannat, jotka koskevat esimerkiksi SYA- tai YVA-arviointia, suunnitelmien tai hankkeiden asianmukaista arviointia, alueellisia tai kunnallisia suunnitelmia taikka paikallisviranomaisten suunnitteluhakemuksia

Toimivaltaiset viranomaiset

Verkkoalustat

Tiedot muista hankkeen tai suunnitelman hyväksymisen edellyttämistä arvioinneista.

Kansallinen lainsäädäntö

Toimivaltaiset viranomaiset

Viralliset lehdet

Organisaatiot, jotka osallistuvat suunnitelman tai hankkeen alaan tai toimintaan tai joita ala tai toiminta koskee.

Alakohtaiset organisaatiot tai yhdistykset

Hankkeen tai suunnitelman toteuttaja

Toimivaltaiset viranomaiset

Vastaavanlaisten suunnitelmien tai hankkeiden arvioinnit

YVA- ja SYA-lausunnot, asianmukaista arviointia koskevat raportit ja muut asiakirjatodisteet samankaltaisista aiemmin arvioiduista suunnitelmista tai hankkeista

Viralliset lehdet

Toimivaltaiset viranomaiset, asiaankuuluvat virastot ja muut elimet

Taulukko 4

Taulukko 4

Tiedot, jotka kerätään arvioitaessa suunnitelmien ja hankkeiden vaikutuksia Natura 2000 -alueisiin (Espanjan suuntaviivat)

Tiedot, jotka kerätään arvioitaessa suunnitelmien ja hankkeiden vaikutuksia Natura 2000 -alueisiin (Espanjan suuntaviivat)

| Osatekijät | Soveltamisala | Kerättävät tiedot |
| --- | --- | --- |
| Natura 2000 -alueet | Luontotyypit | Yleinen | — | koodi, nimi ja ensisijaisuutta osoittava merkki; |

Osatekijät

Soveltamisala

Kerättävät tiedot

Natura 2000 -alueet

Natura 2000 -alueet

Luontotyypit

Luontotyypit

Yleinen

—

koodi, nimi ja ensisijaisuutta osoittava merkki;

| — | ominaiset lajit; |
| --- | --- |

—

ominaiset lajit;

| — | olennaiset rakennetta ja toimintaa koskevat muuttujat ja ekologiset vaatimukset. |
| --- | --- |

—

olennaiset rakennetta ja toimintaa koskevat muuttujat ja ekologiset vaatimukset.

Eliömaantieteellinen alue (maan tasolla)

| — | luontotyypin suojelun taso eliömaantieteellisellä alueella (kansallinen taso); |
| --- | --- |

—

luontotyypin suojelun taso eliömaantieteellisellä alueella (kansallinen taso);

| — | alueen asema ja merkitys luontotyypin suojelun kannalta. |
| --- | --- |

—

alueen asema ja merkitys luontotyypin suojelun kannalta.

Natura 2000 -alue

| — | luontotyypin suojeluaste ja edustavuus alueella; |
| --- | --- |

—

luontotyypin suojeluaste ja edustavuus alueella;

| — | alueella olevalle luontotyypille asetettu suojelutavoite; |
| --- | --- |

—

alueella olevalle luontotyypille asetettu suojelutavoite;

| — | luontotyypin levinneisyys alueella (mukaan lukien kartoitus), prosenttia kokonaispinta-alasta (maa/alue); |
| --- | --- |

—

luontotyypin levinneisyys alueella (mukaan lukien kartoitus), prosenttia kokonaispinta-alasta (maa/alue);

| — | alueella olevaan luontotyyppiin kohdistuvat paineet, uhkat ja vaikutukset; |
| --- | --- |

—

alueella olevaan luontotyyppiin kohdistuvat paineet, uhkat ja vaikutukset;

| — | haavoittuvuus hankkeen mahdollisille vaikutuksille. |
| --- | --- |

—

haavoittuvuus hankkeen mahdollisille vaikutuksille.

Lajit

Lajit

Yleinen

| — | koodi, nimi, ensisijaisuutta osoittava merkki ja suojeluasema alueella tai maassa; |
| --- | --- |

—

koodi, nimi, ensisijaisuutta osoittava merkki ja suojeluasema alueella tai maassa;

| — | lajien populaatioiden dynamiikkaan vaikuttavat ekologiset vaatimukset ja tekijät. |
| --- | --- |

—

lajien populaatioiden dynamiikkaan vaikuttavat ekologiset vaatimukset ja tekijät.

Eliömaantieteellinen alue (maan tasolla)

| — | lajin suojelun taso eliömaantieteellisellä alueella (kansallinen taso); |
| --- | --- |

—

lajin suojelun taso eliömaantieteellisellä alueella (kansallinen taso);

| — | alueen asema ja merkitys lajin suojelun kannalta. |
| --- | --- |

—

alueen asema ja merkitys lajin suojelun kannalta.

Natura 2000 -alue

| — | alueen lajien suojelun tila; |
| --- | --- |

—

alueen lajien suojelun tila;

| — | alueella olevalle lajille asetettu suojelutavoite; |
| --- | --- |

—

alueella olevalle lajille asetettu suojelutavoite;

| — | lajin levinneisyysalue ja alueen käyttö (mukaan lukien kartoitus); |
| --- | --- |

—

lajin levinneisyysalue ja alueen käyttö (mukaan lukien kartoitus);

| — | alueen populaatio ja kehityssuuntaukset; prosenttiosuus maan tai alueen kokonaispopulaatiosta; |
| --- | --- |

—

alueen populaatio ja kehityssuuntaukset; prosenttiosuus maan tai alueen kokonaispopulaatiosta;

| — | alueella oleviin lajeihin kohdistuvat nykyiset paineet ja uhkat; |
| --- | --- |

—

alueella oleviin lajeihin kohdistuvat nykyiset paineet ja uhkat;

| — | lajin alttius mahdollisille vaikutuksille (esimerkiksi häiriöherkkyys). |
| --- | --- |

—

lajin alttius mahdollisille vaikutuksille (esimerkiksi häiriöherkkyys).

Natura 2000 -verkoston yhtenäisyyden kannalta tärkeät maisemapiirteet

Natura 2000 -verkoston yhtenäisyyden kannalta tärkeät maisemapiirteet

Eliömaantieteellinen alue (maan tasolla)

| — | tyyppi (muun muassa ekologinen käytävä tai askelkivielinympäristö); |
| --- | --- |

—

tyyppi (muun muassa ekologinen käytävä tai askelkivielinympäristö);

| — | Natura 2000 -alueet ja muut alueet, jotka ovat toisiinsa yhteydessä tai liittyvät toisiinsa ekologisesti (mukaan lukien kartoitus); |
| --- | --- |

—

Natura 2000 -alueet ja muut alueet, jotka ovat toisiinsa yhteydessä tai liittyvät toisiinsa ekologisesti (mukaan lukien kartoitus);

| — | lajit (tai luontotyypit), joille se on tärkeää, ja merkitys niiden suojelun kannalta; |
| --- | --- |

—

lajit (tai luontotyypit), joille se on tärkeää, ja merkitys niiden suojelun kannalta;

| — | piirteeseen kohdistuvat paineet, uhkat ja vaikutukset; |
| --- | --- |

—

piirteeseen kohdistuvat paineet, uhkat ja vaikutukset;

| — | haavoittuvuus hankkeelle ja mahdolliset vaikutukset. |
| --- | --- |

—

haavoittuvuus hankkeelle ja mahdolliset vaikutukset.

Mukautettu lähteestä: Suositukset Natura 2000 -verkostoa koskevien hankkeiden asianmukaiseen arviointiin sisällytettävistä tiedoista Espanjan kansallisten viranomaisten YVA-asiakirjoissa (Ministerio de Agricultura y Pesca, Alimentación y Medio Ambiente, 2018). Saatavilla osoitteessa https://www.miteco.gob.es/es/calidad-y-evaluacion-ambiental/temas/evaluacion-ambiental/guias-directrices/

Mukautettu lähteestä:

3.2.2   
  Vaihe 2: Arvioidaan suunnitelman tai hankkeen vaikutuksia alueen suojelutavoitteiden kannalta erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa

Vaihe 2: Arvioidaan suunnitelman tai hankkeen vaikutuksia alueen suojelutavoitteiden kannalta erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa

| Asianmukaisessa arvioinnissa pitäisi selvittää perusteellisesti kaikki suunnitelman tai hankkeen alueeseen kohdistuvat mahdolliset vaikutukset, jotka voivat olla merkittäviä, ja tässä yhteydessä on otettava huomioon kumulatiiviset ja muunlaiset vaikutukset, joita arvioitavana oleva suunnitelma tai hanke on omiaan aiheuttamaan yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa.

  Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.6.2. |
| --- |

Asianmukaisessa arvioinnissa pitäisi selvittää perusteellisesti kaikki suunnitelman tai hankkeen alueeseen kohdistuvat mahdolliset vaikutukset, jotka voivat olla merkittäviä, ja tässä yhteydessä on otettava huomioon kumulatiiviset ja muunlaiset vaikutukset, joita arvioitavana oleva suunnitelma tai hanke on omiaan aiheuttamaan yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa.

Asianmukaisessa arvioinnissa pitäisi selvittää perusteellisesti kaikki suunnitelman tai hankkeen alueeseen kohdistuvat mahdolliset vaikutukset, jotka voivat olla merkittäviä, ja tässä yhteydessä on otettava huomioon kumulatiiviset ja muunlaiset vaikutukset, joita arvioitavana oleva suunnitelma tai hanke on omiaan aiheuttamaan yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa.

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.6.2.

Asianmukaisella arvioinnilla olisi varmistettava, että kaikki alueen koskemattomuuteen vaikuttavat rakenteelliset ja toiminnalliset näkökohdat otetaan täysimittaisesti huomioon sekä lähtötilanteen olosuhteiden määrittelyssä että vaiheissa, jotka johtavat mahdollisten vaikutusten, lieventävien toimenpiteiden ja lieventävien toimenpiteiden soveltamisen jälkeen jäljelle jäävien mahdollisten vaikutusten määrittämiseen.

Vaihe 2 sisältää seuraavat toimet:

| — | Määritetään niiden Natura 2000 -alueiden suojelutavoitteet, joihin suunnitelma tai hanke vaikuttaa. |
| --- | --- |

—

Määritetään niiden Natura 2000 -alueiden suojelutavoitteet, joihin suunnitelma tai hanke vaikuttaa.

| — | Määritetään suunnitelman tai hankkeen vaikutuksia ja arvioidaan niitä alueiden suojelutavoitteiden kannalta. |
| --- | --- |

—

Määritetään suunnitelman tai hankkeen vaikutuksia ja arvioidaan niitä alueiden suojelutavoitteiden kannalta.

| — | Tarkastellaan kumulatiivisia vaikutuksia, jotka liittyvät muihin suunnitelmiin ja hankkeisiin. |
| --- | --- |

—

Tarkastellaan kumulatiivisia vaikutuksia, jotka liittyvät muihin suunnitelmiin ja hankkeisiin.

a)   
  Määritetään niiden Natura 2000 -alueiden suojelutavoitteet, joihin suunnitelma tai hanke vaikuttaa

Määritetään niiden Natura 2000 -alueiden suojelutavoitteet, joihin suunnitelma tai hanke vaikuttaa

Asianmukaisessa arvioinnissa on arvioitava suunnitelman tai hankkeen vaikutuksia Natura 2000 -alueilla esiintyvien suojeltujen luontotyyppien ja lajien suojelutavoitteiden perusteella.

Toimivaltaisten viranomaisten on asetettava suojelutavoitteet kullekin alueelle. Tavoitteet on vahvistettava kaikille luontodirektiivin soveltamisalaan kuuluville yhteisön tärkeinä pitämille lajeille ja luontotyypeille sekä lintudirektiivin liitteessä I tarkoitetuille Natura 2000 -alueella merkittävässä määrin esiintyville lintulajeille ja säännöllisesti esiintyville muuttolintulajeille.

| Aluetason suojelutavoitteet ovat erityisiä tavoitteita, jotka alueella on saavutettava sen varmistamiseksi, että alue edistää parhaalla mahdollisella tavalla suotuisan suojelun tason saavuttamista asianmukaisella tasolla (kun otetaan huomioon kyseisten lajien tai luontotyyppien luontainen levinneisyysalue).

  Aluetason suojelutavoitteissa olisi määriteltävä, millainen alueen lajien ja luontotyyppien suojelun tilan toivotaan olevan, jotta alueen vaikutus suotuisan suojelun tason saavuttamiseen asianmukaisella tasolla olisi mahdollisimman suuri. Toisinaan suojelutavoitteet määritellään tietyllä aikavälillä toteutettavina tavoitteina. Nämä tavoitteet olisi asetettava alueen kustakin tietolomakkeella ilmoitetusta lajista ja luontotyypistä tehdyn suojelun tarpeen arvioinnin perusteella.
  Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 2.3.1 ja suojelutavoitteiden asettamista koskevassa komission muistiossa (saatavilla osoitteessa https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm). |
| --- |

Aluetason suojelutavoitteet ovat erityisiä tavoitteita, jotka alueella on saavutettava sen varmistamiseksi, että alue edistää parhaalla mahdollisella tavalla suotuisan suojelun tason saavuttamista asianmukaisella tasolla (kun otetaan huomioon kyseisten lajien tai luontotyyppien luontainen levinneisyysalue).

Aluetason suojelutavoitteet ovat erityisiä tavoitteita, jotka alueella on saavutettava sen varmistamiseksi, että alue edistää parhaalla mahdollisella tavalla suotuisan suojelun tason saavuttamista asianmukaisella tasolla (kun otetaan huomioon kyseisten lajien tai luontotyyppien luontainen levinneisyysalue).

Aluetason suojelutavoitteissa olisi määriteltävä, millainen alueen lajien ja luontotyyppien suojelun tilan toivotaan olevan, jotta alueen vaikutus suotuisan suojelun tason saavuttamiseen asianmukaisella tasolla olisi mahdollisimman suuri. Toisinaan suojelutavoitteet määritellään tietyllä aikavälillä toteutettavina tavoitteina. Nämä tavoitteet olisi asetettava alueen kustakin tietolomakkeella ilmoitetusta lajista ja luontotyypistä tehdyn suojelun tarpeen arvioinnin perusteella.

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 2.3.1 ja suojelutavoitteiden asettamista koskevassa komission muistiossa (saatavilla osoitteessa https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm).

Natura 2000 -alueen suojelutavoitteet vahvistetaan yleensä käyttösuunnitelmissa tai asiaankuuluvissa käyttöön liittyvissä välineissä tai muissa alueita koskevissa julkaistuissa asiakirjoissa (esimerkiksi virallisissa lehdissä julkaistavat nimeämissäädökset). Niiden olisi myös oltava julkisesti saatavilla.

Kaikkien alueella esiintyvien luontotyyppien ja lajien suojelutavoitteiden olisi liityttävä niiden ekologisiin vaatimuksiin, ja ne olisi asetettava niiden parametrien perusteella, joita käytetään alueen suojelun tason määrittämiseen (esimerkiksi niiden pinta-ala, rakenne ja toiminnot tai populaatiot). Niissä olisi määritettävä saavutettavat tavoitteet kunkin ominaisuuden tai parametrin osalta. Niihin olisi myös sisällytettävä tavoitteet tai rajat ekologisille toiminnoille ja prosesseille, joista luontotyypit ja lajit ovat riippuvaisia (esimerkiksi vaadittavan veden laadun ja määrän määrittäminen vedessä elävien lajien osalta).

| Suojelutavoitteiden on oltava







  — | yksityiskohtaisia
  – eli niiden olisi liityttävä tiettyyn piirteeseen (lajiin tai luontotyyppiin) ja määrittelevät, mitä suojelutavoitteen saavuttaminen edellyttää; |
| --- | --- |

Suojelutavoitteiden on oltava

Suojelutavoitteiden on oltava

—

yksityiskohtaisia
  – eli niiden olisi liityttävä tiettyyn piirteeseen (lajiin tai luontotyyppiin) ja määrittelevät, mitä suojelutavoitteen saavuttaminen edellyttää;

yksityiskohtaisia

– eli niiden olisi liityttävä tiettyyn piirteeseen (lajiin tai luontotyyppiin) ja määrittelevät, mitä suojelutavoitteen saavuttaminen edellyttää;

| — | mitattavissa ja raportoitavissa
  – eli niillä olisi oltava määrällisiä tavoitteita (joita mahdollisesti täydennetään laadullisilla tavoitteilla, kuten kuvauksella luontotyypin hyvästä tilasta tai populaatiorakenteesta), jotka mahdollistavat valvonnan, jolla voidaan arvioida, saavutetaanko suojelutavoitteet, ja jota käytetään luontodirektiivin 17 artiklan soveltamisessa; |
| --- | --- |

—

mitattavissa ja raportoitavissa
  – eli niillä olisi oltava määrällisiä tavoitteita (joita mahdollisesti täydennetään laadullisilla tavoitteilla, kuten kuvauksella luontotyypin hyvästä tilasta tai populaatiorakenteesta), jotka mahdollistavat valvonnan, jolla voidaan arvioida, saavutetaanko suojelutavoitteet, ja jota käytetään luontodirektiivin 17 artiklan soveltamisessa;

mitattavissa ja raportoitavissa

– eli niillä olisi oltava määrällisiä tavoitteita (joita mahdollisesti täydennetään laadullisilla tavoitteilla, kuten kuvauksella luontotyypin hyvästä tilasta tai populaatiorakenteesta), jotka mahdollistavat valvonnan, jolla voidaan arvioida, saavutetaanko suojelutavoitteet, ja jota käytetään luontodirektiivin 17 artiklan soveltamisessa;

| — | realistisia
  – eli niillä olisi oltava kohtuullinen aikataulu ja riittävät resurssit; |
| --- | --- |

—

realistisia
  – eli niillä olisi oltava kohtuullinen aikataulu ja riittävät resurssit;

realistisia

– eli niillä olisi oltava kohtuullinen aikataulu ja riittävät resurssit;

| — | lähestymistavaltaan johdonmukaisia
  – eli suojelutavoitteiden olisi oltava rakenteeltaan mahdollisimman samanlaisia kaikilla alueilla, ja alueilla, joilla esiintyy samaa lajia tai luontotyyppiä, olisi käytettävä suotuisan suojelun tason kuvaamisessa samanlaisia ominaisuuksia ja tavoitteita; ja |
| --- | --- |

—

lähestymistavaltaan johdonmukaisia
  – eli suojelutavoitteiden olisi oltava rakenteeltaan mahdollisimman samanlaisia kaikilla alueilla, ja alueilla, joilla esiintyy samaa lajia tai luontotyyppiä, olisi käytettävä suotuisan suojelun tason kuvaamisessa samanlaisia ominaisuuksia ja tavoitteita; ja

lähestymistavaltaan johdonmukaisia

– eli suojelutavoitteiden olisi oltava rakenteeltaan mahdollisimman samanlaisia kaikilla alueilla, ja alueilla, joilla esiintyy samaa lajia tai luontotyyppiä, olisi käytettävä suotuisan suojelun tason kuvaamisessa samanlaisia ominaisuuksia ja tavoitteita; ja

| — | kattavia
  – eli ominaisuuksien ja tavoitteiden olisi katettava lajin tai luontotyypin erityispiirteet, jotka ovat tarpeen sen suojelun tason määrittämiseksi joko suotuisaksi tai epäsuotuisaksi. |
| --- | --- |

—

kattavia
  – eli ominaisuuksien ja tavoitteiden olisi katettava lajin tai luontotyypin erityispiirteet, jotka ovat tarpeen sen suojelun tason määrittämiseksi joko suotuisaksi tai epäsuotuisaksi.

kattavia

– eli ominaisuuksien ja tavoitteiden olisi katettava lajin tai luontotyypin erityispiirteet, jotka ovat tarpeen sen suojelun tason määrittämiseksi joko suotuisaksi tai epäsuotuisaksi.

Tavoitteissa on myös täsmennettävä, onko niillä tarkoitus
  ”saattaa ennalleen” vai ”säilyttää”
  alueen tietyn piirteen suojelun taso (tavoitetaso, joka määrittää tarvittavat suojelutoimenpiteet etukäteen).

Tavoitteissa on myös täsmennettävä, onko niillä tarkoitus

”saattaa ennalleen” vai ”säilyttää”

alueen tietyn piirteen suojelun taso (tavoitetaso, joka määrittää tarvittavat suojelutoimenpiteet etukäteen).

Mukautettu suojelutavoitteiden asettamista koskevasta komission muistiosta (saatavilla osoitteessa https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm).

Aluekohtaisten suojelutavoitteiden puuttuminen tai sellaisten suojelutavoitteiden asettaminen, jotka eivät ole edellä kuvattujen periaatteiden mukaisia, vaarantaa 6 artiklan 3 kohdan vaatimusten noudattamisen.

Laatikossa 9 annetaan esimerkkejä alueiden suojelutavoitteista.

| Laatikko 9


  Esimerkkejä Natura 2000 -alueiden luontotyyppien ja lajien suojelutavoitteista


  Riutat (1170)








  — | pysyvä luontotyyppialue (xx ha) on vakaa tai kasvava ja siihen kohdistuu luonnollisia prosesseja; |
| --- | --- |

Laatikko 9

Laatikko 9

Esimerkkejä Natura 2000 -alueiden luontotyyppien ja lajien suojelutavoitteista

Esimerkkejä Natura 2000 -alueiden luontotyyppien ja lajien suojelutavoitteista

Riutat (1170)

Riutat (1170)

—

pysyvä luontotyyppialue (xx ha) on vakaa tai kasvava ja siihen kohdistuu luonnollisia prosesseja;

| — | riuttojen levinneisyys on vakaa tai kasvussa (toimitetaan kartta); |
| --- | --- |

—

riuttojen levinneisyys on vakaa tai kasvussa (toimitetaan kartta);

| — | seuraavat yhteisötyypit säilytetään luonnollisessa kunnossa: altistunut vuorovesialueiden riuttojen yhteisökompleksi (xx ha); altistunut sublitoraalin yhteisökompleksi (xx ha) (toimitetaan kuvaus kustakin yhteisötyypistä). |
| --- | --- |

—

seuraavat yhteisötyypit säilytetään luonnollisessa kunnossa: altistunut vuorovesialueiden riuttojen yhteisökompleksi (xx ha); altistunut sublitoraalin yhteisökompleksi (xx ha) (toimitetaan kuvaus kustakin yhteisötyypistä).

Rannikon liikkuvat Ammophila arenaria -rantakauradyynit (”valkoiset dyynit”) (2120)

Rannikon liikkuvat Ammophila arenaria -rantakauradyynit

| — | luontotyyppialue (xx ha) on vakaa tai kasvava, eikä sen levinneisyys ole vähentynyt (toimitetaan kartta), ja siihen kohdistuu luonnollisia prosesseja; |
| --- | --- |

—

luontotyyppialue (xx ha) on vakaa tai kasvava, eikä sen levinneisyys ole vähentynyt (toimitetaan kartta), ja siihen kohdistuu luonnollisia prosesseja;

| — | sedimentin ja orgaanisen aineksen luonnollinen kierto säilyy ilman fyysisiä sulkuja (esimerkiksi fyysiset esteet); |
| --- | --- |

—

sedimentin ja orgaanisen aineksen luonnollinen kierto säilyy ilman fyysisiä sulkuja (esimerkiksi fyysiset esteet);

| — | Ammophila arenarian hallitsemat lajiköyhät yhteisöt säilytetään; |
| --- | --- |

—

Ammophila arenarian hallitsemat lajiköyhät yhteisöt säilytetään;

Ammophila arenarian

| — | negatiivisten indikaattorilajien (mukaan lukien vieraslajit, ravinnetilanteen muutoksia osoittavat lajit ja lajit, joita ei pidetä luontotyypille ominaisina) osuus on alle viisi prosenttia. |
| --- | --- |

—

negatiivisten indikaattorilajien (mukaan lukien vieraslajit, ravinnetilanteen muutoksia osoittavat lajit ja lajit, joita ei pidetä luontotyypille ominaisina) osuus on alle viisi prosenttia.

Kuivat nummet (4030)

Kuivat nummet (4030)

| — | luontotyypin nykyinen pinta-ala (xx ha) ja levinneisyys alueella kasvaa x prosenttia (toimitetaan kartta); |
| --- | --- |

—

luontotyypin nykyinen pinta-ala (xx ha) ja levinneisyys alueella kasvaa x prosenttia (toimitetaan kartta);

| — | tyypillisten lajien runsaus säilytetään (toimitetaan luettelo); |
| --- | --- |

—

tyypillisten lajien runsaus säilytetään (toimitetaan luettelo);

| — | hajanaisten kotoperäisten puiden ja pensaiden niukka peite (< 10 %:n peite) säilytetään; |
| --- | --- |

—

hajanaisten kotoperäisten puiden ja pensaiden niukka peite (< 10 %:n peite) säilytetään;

| — | vähintään yksi mutta enintään kymmenen prosenttia luontotyypin pinta-alasta on paljasta maata; |
| --- | --- |

—

vähintään yksi mutta enintään kymmenen prosenttia luontotyypin pinta-alasta on paljasta maata;

| — | typpilaskeumat eivät ylitä alueelle määritettyjä kriittisiä kuormitusarvoja (esimerkiksi 10–20 kgN/ha vuodessa). |
| --- | --- |

—

typpilaskeumat eivät ylitä alueelle määritettyjä kriittisiä kuormitusarvoja (esimerkiksi 10–20 kgN/ha vuodessa).

Molinia-niityt kalkki-, turve- ja savialustoilla (Molinion caeruleae) (6410)

Molinia-niityt kalkki-, turve- ja savialustoilla (Molinion caeruleae

| — | luontotyypin nykyinen pinta-ala (xx ha) ja levinneisyys alueella kasvaa x prosenttia (toimitetaan kartta); |
| --- | --- |

—

luontotyypin nykyinen pinta-ala (xx ha) ja levinneisyys alueella kasvaa x prosenttia (toimitetaan kartta);

| — | kasvillisuuden koostumusta parannetaan: vähintään xx positiivista indikaattorilajia, mukaan lukien yksi ”korkealaatuinen” laji, negatiivisten indikaattorilajien yhteenlaskettu peite on enintään 20 prosenttia niin, että yksittäisen lajin peite on alle kymmenen prosenttia ja vieraslajien peite enintään yksi prosentti; |
| --- | --- |

—

kasvillisuuden koostumusta parannetaan: vähintään xx positiivista indikaattorilajia, mukaan lukien yksi ”korkealaatuinen” laji, negatiivisten indikaattorilajien yhteenlaskettu peite on enintään 20 prosenttia niin, että yksittäisen lajin peite on alle kymmenen prosenttia ja vieraslajien peite enintään yksi prosentti;

| — | kasvillisuuden rakennetta parannetaan: puumaisten lajien ja lännensananjalan (Pteridium aquilinum) peitteen osuus on enintään viisi prosenttia, ja leveälehtisten rikkakasvien osuus kasvillisuudesta on 40–90 prosenttia. Vähintään 30 prosenttia ruohikosta on 10–80 cm korkeaa; |
| --- | --- |

—

kasvillisuuden rakennetta parannetaan: puumaisten lajien ja lännensananjalan (Pteridium aquilinum) peitteen osuus on enintään viisi prosenttia, ja leveälehtisten rikkakasvien osuus kasvillisuudesta on 40–90 prosenttia. Vähintään 30 prosenttia ruohikosta on 10–80 cm korkeaa;

Pteridium aquilinum

| — | fyysinen rakenne säilyy: paljasta maata enintään kymmenen prosenttia. |
| --- | --- |

—

fyysinen rakenne säilyy: paljasta maata enintään kymmenen prosenttia.

Keidassuot (7110)

Keidassuot (7110)

| — | alueen luontotyypin pinta-alaa laajennetaan (esimerkiksi nykyistä pinta-alaa kasvatetaan 10 %:lla – xx hehtaarista yy hehtaariin) ja sen kuntoa parannetaan (esimerkiksi nostamalla luonteenomaisten rahkasammalten (Sphagnum) peittotaso vähintään x prosenttiin); |
| --- | --- |

—

alueen luontotyypin pinta-alaa laajennetaan (esimerkiksi nykyistä pinta-alaa kasvatetaan 10 %:lla – xx hehtaarista yy hehtaariin) ja sen kuntoa parannetaan (esimerkiksi nostamalla luonteenomaisten rahkasammalten (Sphagnum) peittotaso vähintään x prosenttiin);

Sphagnum

| — | asianmukaiset vedenkorkeudet palautetaan koko alueelle (keskimääräinen vedenkorkeus on keidassuon välipinnan pinnankorkeuden lähellä tai yläpuolella suurimman osan vuodesta; kausivaihtelut saavat olla enintään 20 cm, ja niiden on oltava vain 10 cm pinnan alapuolella hyvin lyhyitä ajanjaksoja lukuun ottamatta); |
| --- | --- |

—

asianmukaiset vedenkorkeudet palautetaan koko alueelle (keskimääräinen vedenkorkeus on keidassuon välipinnan pinnankorkeuden lähellä tai yläpuolella suurimman osan vuodesta; kausivaihtelut saavat olla enintään 20 cm, ja niiden on oltava vain 10 cm pinnan alapuolella hyvin lyhyitä ajanjaksoja lukuun ottamatta);

| — | maaperän pH-arvo ja asianmukaiset ravintoainetasot säilyvät ennallaan (merkitykselliset ravinteet ja niiden luontaiset vaihteluvälit ilmoitetaan alueen osalta); |
| --- | --- |

—

maaperän pH-arvo ja asianmukaiset ravintoainetasot säilyvät ennallaan (merkitykselliset ravinteet ja niiden luontaiset vaihteluvälit ilmoitetaan alueen osalta);

| — | hajanaisten kotoperäisten puiden ja pensaiden osuus on alle 10 prosenttia. |
| --- | --- |

—

hajanaisten kotoperäisten puiden ja pensaiden osuus on alle 10 prosenttia.

Luzulo-Fagetum-pyökkimetsät (9110)

Luzulo-Fagetum

| — | nykyinen suojelun taso säilytetään (suotuisa); |
| --- | --- |

—

nykyinen suojelun taso säilytetään (suotuisa);

| — | luontotyypin tämänhetkinen pinta-ala alueella: säilytetään xx ha; |
| --- | --- |

—

luontotyypin tämänhetkinen pinta-ala alueella: säilytetään xx ha;

| — | tavalliset puulajit säilytetään: vähintään 70 prosenttia latvustotasosta koostuu Picea abies-, Fagus sylvatica ssp. sylvatica- ja Abies alba -lajeista eri suhteissa niin, että esiintyy harvoin Betula pendula- ja Sorbus aucuparia -lajeja. Peitteestä 80–90 prosenttia on 22–30 metristä kuusta ja pihtaa sekä satavuotiasta 18–24 metristä pyökkiä; |
| --- | --- |

—

tavalliset puulajit säilytetään: vähintään 70 prosenttia latvustotasosta koostuu Picea abies-, Fagus sylvatica ssp. sylvatica- ja Abies alba -lajeista eri suhteissa niin, että esiintyy harvoin Betula pendula- ja Sorbus aucuparia -lajeja. Peitteestä 80–90 prosenttia on 22–30 metristä kuusta ja pihtaa sekä satavuotiasta 18–24 metristä pyökkiä;

Picea abies

Fagus sylvatica

sylvatica

Abies alba

Betula pendula

Sorbus aucuparia

| — | ruohokasvikerrokselle ominaiset lajit säilytetään: ruohokasvikerros, jossa on vähintään kolmea lajia / 1 000 m2 seuraavista asidofiilisistä lajeista: Calamagrostis arundinacea, Luzula luzuloides, Vaccinium myrtillus, Hieracium rotundatum, Athyrium filix-femina, Digitalis grandiflora, Dryopteris filix-mas, Festuca drymeia, Galium odoratum, Galium schultesii, Lamium galeobdolon, Luzula luzuloides, Oxalis acetosella, Poa nemoralis, Pteridium aquilinum, Veronica officinalis; |
| --- | --- |

—

ruohokasvikerrokselle ominaiset lajit säilytetään: ruohokasvikerros, jossa on vähintään kolmea lajia / 1 000 m2 seuraavista asidofiilisistä lajeista: Calamagrostis arundinacea, Luzula luzuloides, Vaccinium myrtillus, Hieracium rotundatum, Athyrium filix-femina, Digitalis grandiflora, Dryopteris filix-mas, Festuca drymeia, Galium odoratum, Galium schultesii, Lamium galeobdolon, Luzula luzuloides, Oxalis acetosella, Poa nemoralis, Pteridium aquilinum, Veronica officinalis;

2

Calamagrostis arundinacea, Luzula luzuloides, Vaccinium myrtillus, Hieracium rotundatum, Athyrium filix-femina, Digitalis grandiflora, Dryopteris filix-mas, Festuca drymeia, Galium odoratum, Galium schultesii, Lamium galeobdolon, Luzula luzuloides, Oxalis acetosella, Poa nemoralis, Pteridium aquilinum, Veronica officinalis;

| — | haitalliset ja vierasperäiset puulajit, mukaan lukien muut kuin vastaavat ekotyypit, kattavat alle 20 prosenttia; jättöpuut: vähintään kolme puuta / ha; kuolleen puun määrä: vähintään 20 m3/ha. |
| --- | --- |

—

haitalliset ja vierasperäiset puulajit, mukaan lukien muut kuin vastaavat ekotyypit, kattavat alle 20 prosenttia; jättöpuut: vähintään kolme puuta / ha; kuolleen puun määrä: vähintään 20 m3/ha.

3

Asperulo-Fagetum-pyökkimetsät (9130)

Asperulo-Fagetum-pyökkimetsät (9130)

| — | luontotyypin nykyinen pinta-ala (xx ha) ja levinneisyys alueella kasvaa x prosenttia (toimitetaan kartta); |
| --- | --- |

—

luontotyypin nykyinen pinta-ala (xx ha) ja levinneisyys alueella kasvaa x prosenttia (toimitetaan kartta);

| — | luontotyypin laatua (ekologisen rakenteen ja toiminnan osalta) parannetaan varmistamalla, että vähintään 95 prosenttia latvuston muodostavista puista on kotoperäisiä lajeja, kuten pyökkiä, saarnea ja tammea niin, että vähintään 50 prosenttia on Fagus sylvatica -pyökkiä; noin 10 prosenttia latvustosta sisältää dynaamisesti muuttuvia aukkokuvioita, jotka edistävät kaikenikäisten puulajien luontaista uusiutumista; vähintään X täysikasvuista puuta / ha ja vähintään X merkityksellistä pohjakerroksen kasvilajia / ha (toimitetaan luettelo asianomaisista lajeista); |
| --- | --- |

—

luontotyypin laatua (ekologisen rakenteen ja toiminnan osalta) parannetaan varmistamalla, että vähintään 95 prosenttia latvuston muodostavista puista on kotoperäisiä lajeja, kuten pyökkiä, saarnea ja tammea niin, että vähintään 50 prosenttia on Fagus sylvatica -pyökkiä; noin 10 prosenttia latvustosta sisältää dynaamisesti muuttuvia aukkokuvioita, jotka edistävät kaikenikäisten puulajien luontaista uusiutumista; vähintään X täysikasvuista puuta / ha ja vähintään X merkityksellistä pohjakerroksen kasvilajia / ha (toimitetaan luettelo asianomaisista lajeista);

Fagus sylvatica

| — | sekä seisovan että kaatuneen kuolleen puun määrää lisätään mahdollisuuksien mukaan selkärangattomien, sienten ja muiden metsälajien elinympäristön tarjoamiseksi (kaatuneet puut ja oksat, elävien puiden kuolleet oksat tai pystyyn jääneet kuolleet puut, kaikki halkaisijaltaan > 20 cm; ilmoitetaan vähimmäistilavuus). |
| --- | --- |

—

sekä seisovan että kaatuneen kuolleen puun määrää lisätään mahdollisuuksien mukaan selkärangattomien, sienten ja muiden metsälajien elinympäristön tarjoamiseksi (kaatuneet puut ja oksat, elävien puiden kuolleet oksat tai pystyyn jääneet kuolleet puut, kaikki halkaisijaltaan > 20 cm; ilmoitetaan vähimmäistilavuus).

Saukko (Lutra lutra)

Saukko (Lutra lutra)

| — | nykyinen populaatio (xx yksilöä) säilytetään; |
| --- | --- |

—

nykyinen populaatio (xx yksilöä) säilytetään;

| — | makean veden (joki) luontotyypin ekologista laatua parannetaan (yli xx km); |
| --- | --- |

—

makean veden (joki) luontotyypin ekologista laatua parannetaan (yli xx km);

| — | makuupaikkojen ja pesien määrä (ilmoitetaan lukumäärä) säilytetään eikä saatavilla olevan kalan biomassa vähene merkittävästi (xx kg); |
| --- | --- |

—

makuupaikkojen ja pesien määrä (ilmoitetaan lukumäärä) säilytetään eikä saatavilla olevan kalan biomassa vähene merkittävästi (xx kg);

| — | parannetaan yhteyksiä muihin joen varrella oleviin saukkopopulaatioihin. |
| --- | --- |

—

parannetaan yhteyksiä muihin joen varrella oleviin saukkopopulaatioihin.

Pyöriäinen (Phocoena phocoena)

Pyöriäinen (Phocoena phocoena)

| — | lajin nykyinen alueella oleva populaatio säilytetään (xx yksilöä); |
| --- | --- |

—

lajin nykyinen alueella oleva populaatio säilytetään (xx yksilöä);

| — | vedenalainen melu on enintään xx dB; |
| --- | --- |

—

vedenalainen melu on enintään xx dB;

| — | lajin levinneisyys alueella säilytetään varmistamalla, että ei ole olemassa keinotekoisia esteitä, jotka voisivat rajoittaa alueen käyttöä; |
| --- | --- |

—

lajin levinneisyys alueella säilytetään varmistamalla, että ei ole olemassa keinotekoisia esteitä, jotka voisivat rajoittaa alueen käyttöä;

| — | alueen saaliseläinten saatavuus ja tiheys säilytetään (esimerkiksi tuulenkala, valkoturska, silli ja kilohaili); |
| --- | --- |

—

alueen saaliseläinten saatavuus ja tiheys säilytetään (esimerkiksi tuulenkala, valkoturska, silli ja kilohaili);

| — | estetään alueen pyöriäisten joutuminen sivusaaliina pyydyksiin. |
| --- | --- |

—

estetään alueen pyöriäisten joutuminen sivusaaliina pyydyksiin.

Euroopanpikkuherkko (Rhinolophus hipposideros)

Euroopanpikkuherkko (Rhinolophus hipposideros)

| — | populaatiota ylläpidetään siten, että lepakoita on ennen kesän lisääntymisaikaa vähintään xx yksilöä; |
| --- | --- |

—

populaatiota ylläpidetään siten, että lepakoita on ennen kesän lisääntymisaikaa vähintään xx yksilöä;

| — | kesä- ja lisäpiilopaikkojen määrä ja kunto säilytetään; |
| --- | --- |

—

kesä- ja lisäpiilopaikkojen määrä ja kunto säilytetään;

| — | mahdollisen ravinnonhankinta-alueen (xx ha) ja lineaaristen piirteiden xx (km) laajuus säilytetään ilman merkittävää vähenemistä tai menetystä 2,5 kilometrin etäisyydellä piilopaikasta (toimitetaan kartta); |
| --- | --- |

—

mahdollisen ravinnonhankinta-alueen (xx ha) ja lineaaristen piirteiden xx (km) laajuus säilytetään ilman merkittävää vähenemistä tai menetystä 2,5 kilometrin etäisyydellä piilopaikasta (toimitetaan kartta);

| — | keinotekoisen valon voimakkuus ei lisäänny merkittävästi piilopaikan läheisyydessä tai liikkumisreittien varrella 2,5 kilometrin etäisyydellä piilopaikasta. |
| --- | --- |

—

keinotekoisen valon voimakkuus ei lisäänny merkittävästi piilopaikan läheisyydessä tai liikkumisreittien varrella 2,5 kilometrin etäisyydellä piilopaikasta.

Jos suojelutavoitteita ei ole (28), asianmukaisessa arvioinnissa olisi 6 artiklan 2 kohdan vaatimusten mukaisesti katsottava, että vähimmäistavoitteena on varmistaa, että alueella merkittävässä määrin esiintyvät luontotyypit tai lajien elinympäristöt eivät heikkene nykyistä (arvioinnin ajankohdan) tasoa huonommiksi ja että lajit eivät häiriinny merkittävästi (29).

28

29

Vaikka arvioinnissa olisi keskityttävä alueella merkittävässä määrin esiintyviin lintuihin sekä yhteisön tärkeinä pitämiin lajeihin ja luontotyyppeihin, on muistettava, että nämä kohdepiirteet ovat monimutkaisessa vuorovaikutuksessa myös muiden lajien, luontotyyppien ja luonnonympäristön kanssa. Tältä osin muut lajit voi olla syytä ottaa huomioon myös silloin, kun tarkastellaan suojeltuihin luontotyyppeihin kohdistuvia mahdollisia vaikutuksia, jos nämä lajit ovat kyseessä olevalle luontotyypille tyypillisiä kasvi- ja eläinlajeja (30) tai merkittävä osa ravintoketjua, josta Natura 2000 -alueen suojelun kohde on riippuvainen. Tämä otetaan huomioon alueen suojelutavoitteissa, ja asianmukaisessa arvioinnissa olisi tarvittaessa tarkasteltava suunnitelman tai hankkeen mahdollisia vaikutuksia näihin muihin lajeihin.

30

Myös maisemapiirteet, jotka edistävät verkoston ekologista yhtenäisyyttä, mukaan lukien sen kytkeytyneisyys, olisi tarvittaessa otettava huomioon arvioitaessa suunnitelmien ja hankkeiden vaikutuksia Natura 2000 -verkostoon (ks. taulukko 4).

b)   
  Määritetään suunnitelman tai hankkeen vaikutuksia ja arvioidaan niitä alueiden suojelutavoitteiden kannalta

Määritetään suunnitelman tai hankkeen vaikutuksia ja arvioidaan niitä alueiden suojelutavoitteiden kannalta

| Arvioinnissa on selvitettävä alan parhaan tieteellisen tuntemuksen valossa kaikki sellaiset suunnitelman tai hankkeen osa-alueet, jotka erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa voivat vaikuttaa alueen suojelutavoitteisiin.


  Vaikutusten arvioinnin on perustuttava objektiivisiin ja, mikäli mahdollista, kvantifioitaviin kriteereihin. Vaikutukset on ennustettava niin tarkasti kuin mahdollista, ja ennusteiden perusteet on ilmoitettava selkeästi ja kirjattava asianmukaisesta arvioinnista laadittavaan raporttiin.

  Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.6. |
| --- |

Arvioinnissa on selvitettävä alan parhaan tieteellisen tuntemuksen valossa kaikki sellaiset suunnitelman tai hankkeen osa-alueet, jotka erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa voivat vaikuttaa alueen suojelutavoitteisiin.

Arvioinnissa on selvitettävä alan parhaan tieteellisen tuntemuksen valossa kaikki sellaiset suunnitelman tai hankkeen osa-alueet, jotka erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa voivat vaikuttaa alueen suojelutavoitteisiin.

Vaikutusten arvioinnin on perustuttava objektiivisiin ja, mikäli mahdollista, kvantifioitaviin kriteereihin. Vaikutukset on ennustettava niin tarkasti kuin mahdollista, ja ennusteiden perusteet on ilmoitettava selkeästi ja kirjattava asianmukaisesta arvioinnista laadittavaan raporttiin.

Vaikutusten arvioinnin on perustuttava objektiivisiin ja, mikäli mahdollista, kvantifioitaviin kriteereihin. Vaikutukset on ennustettava niin tarkasti kuin mahdollista, ja ennusteiden perusteet on ilmoitettava selkeästi ja kirjattava asianmukaisesta arvioinnista laadittavaan raporttiin.

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.6.

Arvioinnin on katettava koko kyseisen suunnitelman tai hankkeen vaikutukset, mukaan lukien kaikki siihen kuuluvat toimet, kaikissa sen vaiheissa (valmistelu, rakentaminen, käyttö ja tarvittaessa käytöstäpoisto tai kunnostaminen). Arvioinnissa on tunnistettava ja eriteltävä erityyppiset vaikutukset, kuten suorat ja välilliset vaikutukset, väliaikaiset tai pysyvät vaikutukset, lyhyen ja pitkän aikavälin vaikutukset sekä kumulatiiviset vaikutukset.

Arvioinnissa analysoidaan tavallisesti seuraavia mahdollisia vaikutuksia:

| — | Välitön menetys: luontotyypin kattavuuden vähentyminen fyysisen tuhoutumisen vuoksi (esimerkiksi sen poistamisen tai rakennusmateriaalien tai sedimenttien sijoittamisen vuoksi); lajien lisääntymis-, ruokailu- ja levähdysalueiden menetys. |
| --- | --- |

—

Välitön menetys: luontotyypin kattavuuden vähentyminen fyysisen tuhoutumisen vuoksi (esimerkiksi sen poistamisen tai rakennusmateriaalien tai sedimenttien sijoittamisen vuoksi); lajien lisääntymis-, ruokailu- ja levähdysalueiden menetys.

Välitön menetys:

| — | Heikentyminen: luontotyypin laadun heikkeneminen, joka johtaa luonteenomaisten lajien määrän vähenemiseen tai yhteisön (lajikoostumus) rakenteen muutokseen. Tämä voi johtua abioottisten olosuhteiden muutoksista (esimerkiksi vedenkorkeus tai suspendoituneen sedimentin, pilaavien aineiden tai pölyn kertymisen lisääntyminen); lajien lisääntymis-, ruokailu- ja levähdysalueiden heikkeneminen. |
| --- | --- |

—

Heikentyminen: luontotyypin laadun heikkeneminen, joka johtaa luonteenomaisten lajien määrän vähenemiseen tai yhteisön (lajikoostumus) rakenteen muutokseen. Tämä voi johtua abioottisten olosuhteiden muutoksista (esimerkiksi vedenkorkeus tai suspendoituneen sedimentin, pilaavien aineiden tai pölyn kertymisen lisääntyminen); lajien lisääntymis-, ruokailu- ja levähdysalueiden heikkeneminen.

Heikentyminen:

| — | Häiriintyminen: muutos nykyisissä ympäristöolosuhteissa (esimerkiksi lisääntynyt melu tai valo taikka ihmisten ja ajoneuvojen lisääntynyt tiheys). Häiriöt voivat aiheuttaa muun muassa lajin yksilöiden siirtymistä, muutoksia lajin käyttäytymisessä tai sairastumis- tai kuolleisuusriskin lisääntymistä. |
| --- | --- |

—

Häiriintyminen: muutos nykyisissä ympäristöolosuhteissa (esimerkiksi lisääntynyt melu tai valo taikka ihmisten ja ajoneuvojen lisääntynyt tiheys). Häiriöt voivat aiheuttaa muun muassa lajin yksilöiden siirtymistä, muutoksia lajin käyttäytymisessä tai sairastumis- tai kuolleisuusriskin lisääntymistä.

Häiriintyminen:

| — | Pirstoutuminen: johtaa asiaankuuluvien luontotyyppien ja lajien levinneisyysalueiden muuttumiseen esimerkiksi luomalla fyysisiä tai ekologisia esteitä alueille, jotka ovat fyysisesti tai toiminnallisesti yhteydessä toisiinsa, tai jakamalla ne pienemmiksi erillisiksi alueiksi. |
| --- | --- |

—

Pirstoutuminen: johtaa asiaankuuluvien luontotyyppien ja lajien levinneisyysalueiden muuttumiseen esimerkiksi luomalla fyysisiä tai ekologisia esteitä alueille, jotka ovat fyysisesti tai toiminnallisesti yhteydessä toisiinsa, tai jakamalla ne pienemmiksi erillisiksi alueiksi.

Pirstoutuminen:

| — | Muut välilliset vaikutukset: epäsuora muutos ympäristön laatuun (joka johtuu esimerkiksi ravinteiden ja valon saatavuuden muutoksesta tai alueen haavoittuvuuden lisääntymisestä muille uusille uhkille, kuten haitallisille vieraslajeille tai ihmisten ja eläinten tunkeutumiselle alueelle). |
| --- | --- |

—

Muut välilliset vaikutukset: epäsuora muutos ympäristön laatuun (joka johtuu esimerkiksi ravinteiden ja valon saatavuuden muutoksesta tai alueen haavoittuvuuden lisääntymisestä muille uusille uhkille, kuten haitallisille vieraslajeille tai ihmisten ja eläinten tunkeutumiselle alueelle).

Muut välilliset vaikutukset:

Näitä vaikutuksia olisi analysoitava aluekohtaisten suojelutavoitteiden perusteella, mikä tarkoittaa sitä, että analyysi on tehtävä paitsi suhteessa alueella merkittävässä määrin esiintyvien luontotyyppien ja lajien nykyiseen tilaan myös suhteessa niiden suojelutavoitteiden mukaiseen haluttuun tilaan (esimerkiksi populaation koon tai luontotyypin kattavuuden lisääminen x prosentilla).

Aluekohtaisiin suojelutavoitteisiin perustuva vaikutusten analyysi on siis tehtävä myös niiden erityisten ominaisuuksien tai parametrien perusteella, jotka määrittävät suojeltujen piirteiden suojelun tason (esimerkiksi levinneisyysalue, elinympäristö, rakenne ja toiminta, populaation koko sekä tulevaisuudennäkymät).

Suunnitelman tai hankkeen kutakin näkökohtaa olisi tarkasteltava vuorotellen ja sen mahdollisia vaikutuksia olisi arvioitava alueen suojelutavoitteiden kannalta. Sen jälkeen tulisi tarkastella vaikutuksia kaikkiin luontotyyppeihin ja lajeihin, joihin vaikutukset kohdistuvat, yhdessä ja toisiinsa nähden niin, että myös niiden välinen vuorovaikutus voidaan ottaa huomioon.

Suunnitelman tai hankkeiden mahdollisten vaikutusten ennustamiseen voidaan käyttää erilaisia menetelmiä. Laatikossa 10 luetellaan esimerkkejä menetelmistä, joita voidaan käyttää vaikutusten ja niiden laajuuden ennustamiseen.

| Laatikko 10


  Esimerkkejä vaikutusten ennustamista koskevista menetelmistä


  Suorilla mittauksilla, kuten esimerkiksi hävinneen tai vahingoittuneen luontotyypin pinta-alan koon mittaamisella, voidaan hahmottaa lajien populaatioiden, elinympäristöjen ja yhteisöjen suhteellista menetystä.

  Vuokaavioilla sekä verkko- ja järjestelmäkaavioilla yksilöidään suorista ja välillisistä vaikutuksista johtuvia vaikutusketjuja niiden aiheutumistavan mukaisesti niin, että pystytään kuvaamaan keskinäisiä suhteita ja prosessipolkuja.

  Määrällisillä ennustemalleilla tehdään matemaattisia ennusteita, jotka perustuvat vaikutusten voimaa ja suuntaa koskeviin tietoihin ja oletuksiin. Malleista voidaan johtaa ennusteita, jotka ovat johdonmukaisia aiempien ja nykyisten tietojen kanssa (trendianalyysi, skenaariot ja muita olennaisia paikkoja koskeviin tietoihin perustuvat analogiat), ja tehdä intuitiivisia ennusteita. Joissakin yleisesti käytetyissä malleissa ennakoidaan pilaavien aineiden leviämistä ilmaan, maaperän eroosiota, jokien sedimenttikuormitusta ja saastuneiden jokien happipitoisuuden muutosta.

  Paikkatietojärjestelmiä (GIS) voidaan käyttää alueellisten suhteiden, kuten rajoitusten päällekkäisyyden, mallintamiseen tai herkkien alueiden tai luontotyyppien häviämisen kartoittamiseen. Paikkatietojärjestelmät koostuvat tietokonepohjaisesta kartografiasta, karttatietojen tallentamisesta ja tietokantojen hallintajärjestelmästä, johon tallennetaan attribuutteja, kuten maan käyttö tai kaltevuus. Paikkatietojärjestelmiin tallennettuja muuttujia voidaan katsella, yhdistellä ja analysoida nopeasti.

  Aiempia vastaavia hankkeita koskevista tiedoista voi olla hyötyä etenkin, jos niiden alun perin tehtyjä määrällisiä ennusteita on seurattu toiminnan aikana.

  Asiantuntijalausunto ja -arvio voi perustua aiempiin kokemuksiin ja kuulemisiin. |
| --- |

Laatikko 10

Laatikko 10

Esimerkkejä vaikutusten ennustamista koskevista menetelmistä

Esimerkkejä vaikutusten ennustamista koskevista menetelmistä

Suorilla mittauksilla, kuten esimerkiksi hävinneen tai vahingoittuneen luontotyypin pinta-alan koon mittaamisella, voidaan hahmottaa lajien populaatioiden, elinympäristöjen ja yhteisöjen suhteellista menetystä.

Suorilla mittauksilla

Vuokaavioilla sekä verkko- ja järjestelmäkaavioilla yksilöidään suorista ja välillisistä vaikutuksista johtuvia vaikutusketjuja niiden aiheutumistavan mukaisesti niin, että pystytään kuvaamaan keskinäisiä suhteita ja prosessipolkuja.

Vuokaavioilla sekä verkko- ja järjestelmäkaavioilla

Määrällisillä ennustemalleilla tehdään matemaattisia ennusteita, jotka perustuvat vaikutusten voimaa ja suuntaa koskeviin tietoihin ja oletuksiin. Malleista voidaan johtaa ennusteita, jotka ovat johdonmukaisia aiempien ja nykyisten tietojen kanssa (trendianalyysi, skenaariot ja muita olennaisia paikkoja koskeviin tietoihin perustuvat analogiat), ja tehdä intuitiivisia ennusteita. Joissakin yleisesti käytetyissä malleissa ennakoidaan pilaavien aineiden leviämistä ilmaan, maaperän eroosiota, jokien sedimenttikuormitusta ja saastuneiden jokien happipitoisuuden muutosta.

Määrällisillä ennustemalleilla

Paikkatietojärjestelmiä (GIS) voidaan käyttää alueellisten suhteiden, kuten rajoitusten päällekkäisyyden, mallintamiseen tai herkkien alueiden tai luontotyyppien häviämisen kartoittamiseen. Paikkatietojärjestelmät koostuvat tietokonepohjaisesta kartografiasta, karttatietojen tallentamisesta ja tietokantojen hallintajärjestelmästä, johon tallennetaan attribuutteja, kuten maan käyttö tai kaltevuus. Paikkatietojärjestelmiin tallennettuja muuttujia voidaan katsella, yhdistellä ja analysoida nopeasti.

Paikkatietojärjestelmiä

Aiempia vastaavia hankkeita koskevista tiedoista voi olla hyötyä etenkin, jos niiden alun perin tehtyjä määrällisiä ennusteita on seurattu toiminnan aikana.

Aiempia vastaavia hankkeita koskevista tiedoista

Asiantuntijalausunto ja -arvio voi perustua aiempiin kokemuksiin ja kuulemisiin.

Asiantuntijalausunto

Taulukossa 5 esitetään esimerkki järjestelmällisestä hankkeen osatekijöiden ja Natura 2000 -alueen suojeltujen piirteiden välisestä keskinäisestä analyysistä.

Taulukko 5

Taulukko 5

Esimerkki järjestelmällisestä hankkeen osien ja Natura 2000 -alueen suojeltujen piirteiden välisestä keskinäisestä analyysistä – yksinkertaistettu kalanviljelylaitosta koskeva esimerkki

Esimerkki järjestelmällisestä hankkeen osien ja Natura 2000 -alueen suojeltujen piirteiden välisestä keskinäisestä analyysistä – yksinkertaistettu kalanviljelylaitosta koskeva esimerkki

| Hankkeen vaihe | Hankkeen osa | Luontotyyppi 1
  Joki | Luontotyyppi 2
  Jokimetsät | Luontotyyppi 3
  Kosteat nummet | Laji 1
  Kalat | Laji 2
  Selkärangattomat | Laji 3
  Linnut |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Rakentaminen | Altaat | Joen uoman ja virtauksen muuttaminen
  (xx m – pituus) | Pinta-alan menetys
  (xx m2) | Pinta-alan menetys (xx m2) | | Muutokset lajiyhteisöissä | Häiriöt ja yksilöiden siirtyminen.
  Lisääntymisympäristön menetys |
| Rakennukset | | | Pinta-alan menetys (xx m2) | | Luontotyyppien häviäminen ja heikentyminen | |
| Tiet | | Paikalliset muutokset veden virtauksessa | Pinta-alan menetys (xx m2) | | Luontotyyppien häviäminen ja heikentyminen | |
| Toiminta | Kalojen ruokinta ja hoitaminen | Orgaanisten ja kemiallisten tuotteiden aiheuttama veden saastuminen | | | Veden saastumisesta johtuva luontotyypin laadun muutos | | Häiriöt ja yksilöiden siirtyminen |
| Vedenotto | Virtauksen heikkenemisestä johtuva luontotyypin muutos | | Virtauksen heikkenemisestä johtuva luontotyypin heikentyminen | Virtauksen heikkenemisestä johtuva luontotyypin heikentyminen | | |
| Valaistus | | | | | Häiriöt ja yksilöiden siirtyminen | Häiriöt ja yksilöiden siirtyminen |
| Melu | | | | | | Yksilöiden siirtyminen |

Hankkeen vaihe

Hankkeen osa

Luontotyyppi 1

Joki

Luontotyyppi 2

Jokimetsät

Luontotyyppi 3

Kosteat nummet

Laji 1

Kalat

Laji 2

Selkärangattomat

Laji 3

Linnut

Rakentaminen

Altaat

Joen uoman ja virtauksen muuttaminen

(xx m – pituus)

Pinta-alan menetys

(xx m2)

2

Pinta-alan menetys (xx m2)

2

Muutokset lajiyhteisöissä

Häiriöt ja yksilöiden siirtyminen.

Lisääntymisympäristön menetys

Rakennukset

Pinta-alan menetys (xx m2)

2

Luontotyyppien häviäminen ja heikentyminen

Tiet

Paikalliset muutokset veden virtauksessa

Pinta-alan menetys (xx m2)

2

Luontotyyppien häviäminen ja heikentyminen

Toiminta

Kalojen ruokinta ja hoitaminen

Orgaanisten ja kemiallisten tuotteiden aiheuttama veden saastuminen

Veden saastumisesta johtuva luontotyypin laadun muutos

Häiriöt ja yksilöiden siirtyminen

Vedenotto

Virtauksen heikkenemisestä johtuva luontotyypin muutos

Virtauksen heikkenemisestä johtuva luontotyypin heikentyminen

Virtauksen heikkenemisestä johtuva luontotyypin heikentyminen

Valaistus

Häiriöt ja yksilöiden siirtyminen

Häiriöt ja yksilöiden siirtyminen

Melu

Yksilöiden siirtyminen

Arvioinnin on perustuttava alan parhaaseen saatavilla olevaan tieteelliseen tietoon. Tämä tarkoittaa, että tietojen on oltava täydellisiä ja ajantasaisia. Tästä syystä on usein tarpeen tehdä kenttätutkimuksia tietoaukkojen täyttämiseksi ja täsmällisten tietojen keräämiseksi. Tähän voivat sisältyä esimerkiksi alueella tehtävät etsinnät (käyttämällä muun muassa näytteenottomenetelmiä, laskentoja ja inventaarioita), jotta voidaan yksilöidä tai vahvistaa luonnonpiirteiden tarkka sijainti ja levinneisyys suhteessa arvioitavan suunnitelman tai hankkeen suunniteltuihin toimiin ja niiden suojelun tilaan.

kenttätutkimuksia

Etukäteen tehtävästä kirjoituspöytätutkimuksesta voi olla hyötyä, kun tarkastellaan saatavilla olevaa tietoa ja tunnistetaan tietotarpeita, jotka edellyttävät lisäkenttätutkimusta. Tämä voi olla hyödyllinen käytäntö esimerkiksi silloin, kun työpöytätutkimuksella osoitetaan, että on haavoittuvia luontotyyppejä, joihin liittyy harvinaista kasvistoa ja/tai eläimistöä, tai että vaikutusalueella esiintyy lajeja, jotka ovat ratkaisevan tärkeitä alueen suojelutavoitteiden kannalta.

Kenttätutkimuksista saatujen tietojen olisi muodostettava objektiivinen perusta arviointiprosessille, joka on toteutettava aluekohtaiset suojelutavoitteet huomioon ottaen. Jotta kenttätutkimustiedot olisivat täydellisiä, on asetettava riittävä aikaväli, esimerkiksi yhden tai useamman vuoden tutkimus, joka kattaa koko kasvusyklin ja jossa otetaan huomioon luonnonvaraisen eläimistön kausiluonteisuus, tai eläimistötutkimukset, jotka on ehkä toistettava tietyn ajanjakson aikaisten populaatioiden ja kehityssuuntausten vahvistamiseksi.

Kun on kyse suurista rakennushankkeista, kuten esimerkiksi moottoriteistä, rautateistä, tuulivoimapuistoista, satamista tai vesiväylistä, joilla odotetaan niiden laajuuden ja luonteen vuoksi olevan merkittäviä vaikutuksia alueeseen, kenttätutkimuksia tarvitaan lähes aina. Niihin on sisällytettävä yksityiskohtainen kartoitus muun muassa suojelluista luontotyypeistä tai lajien lisääntymis- tai levähdyspaikoista (ellei joitakin näistä selvityksistä ja tutkimuksista ole jo tehty hiljattain esimerkiksi valmisteltaessa tai päivitettäessä käyttösuunnitelmaa tai arvioitaessa jotakin muuta alueen merkittävää kehityshanketta).

Vaikutus olisi määritettävä tai kirjattava käyttäen parametreja, joiden avulla voidaan arvioida alueella merkittävässä määrin esiintyvien luontotyyppien ja lajien erityisiin suojelutavoitteisiin kohdistuvan vaikutuksen laajuutta ja vakavuutta (ks. myös kohdassa 3.1.4 oleva merkittävyysindikaattoreita koskeva laatikko 7). Tähän voisi sisältyä esimerkiksi seuraavia parametreja:

Vaikutus olisi määritettävä tai kirjattava käyttäen parametreja

| — | Pysyvästi menetetyn (esimerkiksi kasvillisuuden raivaamisen tai sopivien lisääntymis- tai pesintäpaikkojen poistamisen vuoksi) luontotyypin tai lajin elinympäristön pinta-ala arvioituna suhteessa alueen luontotyypin pinta-alaan alueellisella, kansallisella ja eliömaantieteellisellä tasolla (menetetyn luontotyypin prosenttiosuus) ja aluekohtaisessa suojelutavoitteessa (johon voi sisältyä ennallistamistavoite) asetetun tavoitteen kannalta; |
| --- | --- |

—

Pysyvästi menetetyn (esimerkiksi kasvillisuuden raivaamisen tai sopivien lisääntymis- tai pesintäpaikkojen poistamisen vuoksi) luontotyypin tai lajin elinympäristön pinta-ala arvioituna suhteessa alueen luontotyypin pinta-alaan alueellisella, kansallisella ja eliömaantieteellisellä tasolla (menetetyn luontotyypin prosenttiosuus) ja aluekohtaisessa suojelutavoitteessa (johon voi sisältyä ennallistamistavoite) asetetun tavoitteen kannalta;

| — | Luontotyypin tai lajin elinympäristön pinta-ala, johon kohdistuu vaikutuksia (esimerkiksi saastuminen, melu tai muiden ekologisten olosuhteiden heikentyminen), arvioituna suhteessa alueen luontotyypin pinta-alan prosenttiosuuteen alueellisella, kansallisella ja eliömaantieteellisellä tasolla (prosenttiosuus luontotyypin pinta-alasta, johon kohdistuu vaikutuksia) ja aluekohtaisessa suojelutavoitteessa (johon voi sisältyä ennallistamistavoite) asetetun tavoitteen kannalta; |
| --- | --- |

—

Luontotyypin tai lajin elinympäristön pinta-ala, johon kohdistuu vaikutuksia (esimerkiksi saastuminen, melu tai muiden ekologisten olosuhteiden heikentyminen), arvioituna suhteessa alueen luontotyypin pinta-alan prosenttiosuuteen alueellisella, kansallisella ja eliömaantieteellisellä tasolla (prosenttiosuus luontotyypin pinta-alasta, johon kohdistuu vaikutuksia) ja aluekohtaisessa suojelutavoitteessa (johon voi sisältyä ennallistamistavoite) asetetun tavoitteen kannalta;

| — | Vaikutusten kohteena olevien paikallisten ja muuttavien lajien populaatioiden koko arvioituna suhteessa paikallisiin, alueellisiin, kansallisiin ja kansainvälisiin populaatioihin (prosenttiosuus populaatiosta, johon vaikutuksia kohdistuu) ja aluekohtaisessa suojelutavoitteessa (johon voi sisältyä tavoite populaation koon kasvattamisesta alueella) asetetun tavoitteen kannalta; |
| --- | --- |

—

Vaikutusten kohteena olevien paikallisten ja muuttavien lajien populaatioiden koko arvioituna suhteessa paikallisiin, alueellisiin, kansallisiin ja kansainvälisiin populaatioihin (prosenttiosuus populaatiosta, johon vaikutuksia kohdistuu) ja aluekohtaisessa suojelutavoitteessa (johon voi sisältyä tavoite populaation koon kasvattamisesta alueella) asetetun tavoitteen kannalta;

| — | Vaikutusten kohteena olevan luontotyypin tai lajin elinympäristön laatuun tai vaikutusten kohteena olevan lajin säilymiseen kohdistuvien vaikutusten (esimerkiksi saasteet, melu ja muiden ekologisten olosuhteiden heikentyminen) laajuus, kun otetaan huomioon niiden aluekohtaisen suojelutavoitteen (johon voi sisältyä ennallistamistavoite) mukaiset ekologiset vaatimukset kyseisellä alueella. |
| --- | --- |

—

Vaikutusten kohteena olevan luontotyypin tai lajin elinympäristön laatuun tai vaikutusten kohteena olevan lajin säilymiseen kohdistuvien vaikutusten (esimerkiksi saasteet, melu ja muiden ekologisten olosuhteiden heikentyminen) laajuus, kun otetaan huomioon niiden aluekohtaisen suojelutavoitteen (johon voi sisältyä ennallistamistavoite) mukaiset ekologiset vaatimukset kyseisellä alueella.

Kuten aiemmissa kohdissa on jo todettu, arvioinnissa ei pitäisi mahdollisia haitallisia vaikutuksia arvioitaessa ottaa huomioon ainoastaan kielteisiä muutoksia nykytilaan, vaan myös muutokset, jotka voivat estää suojelutavoitteiden saavuttamisen siltä osin kuin ne edellyttävät nykyisten olosuhteiden parantamista.

c)   
  Arvioidaan kumulatiivisia vaikutuksia, jotka liittyvät muihin suunnitelmiin ja hankkeisiin

Arvioidaan kumulatiivisia vaikutuksia, jotka liittyvät muihin suunnitelmiin ja hankkeisiin

Kumulatiiviset vaikutukset voivat johtua hankkeen (suunnitelman tai hankkeen) peräkkäisistä, vaiheittaisista ja/tai yhdistetyistä vaikutuksista, kun ne lisätään muihin olemassa oleviin, suunniteltuihin ja/tai kohtuudella ennakoitavissa oleviin kehityskulkuihin (ks. myös kohdassa 3.1.4 oleva Natura 2000 -alueeseen kohdistuvien kumulatiivisten vaikutusten arvioinnin keskeisiä vaiheita koskeva taulukko 2). Esimerkkejä kumulatiivisista vaikutuksista ovat muun muassa

| — | pilaavien aineiden suuremmat pitoisuudet (erityisesti vedessä ja maaperässä), jotka ylittävät alueella suojellun luontotyypin tai lajin ekologiset vaatimukset; |
| --- | --- |

—

pilaavien aineiden suuremmat pitoisuudet (erityisesti vedessä ja maaperässä), jotka ylittävät alueella suojellun luontotyypin tai lajin ekologiset vaatimukset;

| — | valuma-alueen veden virtauksen heikkeneminen useiden vedenottojen vuoksi alle tason, joka on alueella suojellun luontotyypin tai lajin ekologisten vaatimusten mukainen; |
| --- | --- |

—

valuma-alueen veden virtauksen heikkeneminen useiden vedenottojen vuoksi alle tason, joka on alueella suojellun luontotyypin tai lajin ekologisten vaatimusten mukainen;

| — | muuttoreittien tai luonnonvaraisten eläinten liikkumisen häiriintyminen; |
| --- | --- |

—

muuttoreittien tai luonnonvaraisten eläinten liikkumisen häiriintyminen;

| — | eri kehityssuunnista johtuva ekosysteemin luontotyyppeihin ja lajeihin kohdistuva lisääntynyt paine. |
| --- | --- |

—

eri kehityssuunnista johtuva ekosysteemin luontotyyppeihin ja lajeihin kohdistuva lisääntynyt paine.

Kumulatiiviset vaikutukset kattavat laajan kirjon eri maantieteellisten alueiden ja aikavälien vaikutuksia. Joissakin tapauksissa kumulatiivisia vaikutuksia syntyy, koska kehitteillä on samaa tyyppiä olevia hankkeita. Seuraavat ovat tärkeimpiä esimerkkejä:

samaa tyyppiä olevia hankkeita

| — | kun samaan jokeen tai saman valuma-alueen sisälle rakennetaan tai suunnitellaan useita vesivoimahankkeita; |
| --- | --- |

—

kun samaan jokeen tai saman valuma-alueen sisälle rakennetaan tai suunnitellaan useita vesivoimahankkeita;

| — | kun useita öljy- ja kaasuhankkeita tai mineraalien louhintaa koskevia hankkeita kehitetään toistensa lähelle; tai |
| --- | --- |

—

kun useita öljy- ja kaasuhankkeita tai mineraalien louhintaa koskevia hankkeita kehitetään toistensa lähelle; tai

| — | kun samalle muuttoreitille tai alueelle rakennetaan tai suunnitellaan useita tuulivoimapuistoja. |
| --- | --- |

—

kun samalle muuttoreitille tai alueelle rakennetaan tai suunnitellaan useita tuulivoimapuistoja.

Toisissa tapauksissa kumulatiivisia vaikutuksia aiheutuu samalla alueella toteutettavien erityyppisten hankkeiden, kuten mineraalien louhinta-alueen, kulkuteiden, siirtojohtojen ja muiden samankaltaisten maankäyttötapojen kehittämisen, yhteisvaikutuksesta. Joissakin tilanteissa saman hankkeen eri osatekijät toteutetaan ja arvioidaan erikseen, jolloin myös näiden osatekijöiden kumulatiivisista vaikutuksista olisi tehtävä kumulatiivisia vaikutuksia koskeva arviointi.

Muut suunnitelmat tai hankkeet, jotka voivat yhdessä tarkasteltavan suunnitelman tai hankkeen kanssa aiheuttaa merkittäviä vaikutuksia alueeseen, on otettava huomioon asianmukaisessa arvioinnissa. Ehdotettu tie kulkee esimerkissä lähellä Natura 2000 -aluetta, eikä sen aiheuttama häiriö (esimerkiksi melu) vaikuta merkittävästi alueella suojeltuihin lintulajeihin. Jos on kuitenkin olemassa muita olemassa olevia tai ehdotettuja hankkeita tai suunnitelmia (esimerkiksi tie Natura 2000 -alueen toisella puolella), kaikkien näiden hankkeiden kokonaismelutaso voi aiheuttaa merkittäviä häiriöitä kyseisille lintulajeille (melutasot, jotka ylittävät lajin ekologiset vaatimukset).

On myös huomattava, että kumulatiivisia vaikutuksia voi esiintyä silloin, kun alueet, joihin vaikutukset kohdistuvat, ovat vuorovaikutuksessa keskenään. Esimerkkinä tästä on tilanne, jossa ehdotettu hanke todennäköisesti alentaa vedenkorkeutta Natura 2000 -alueella. Vaikka resurssien väheneminen ei sinänsä ole välttämättä merkittävää, jos lannoite- ja torjunta-ainejäämiä pääsee alueelle läheiseltä intensiivisen viljelyn alueelta, alhaisempi vedenpinta voi merkitä korkeampia pilaavien aineiden pitoisuuksia valunnan yhteydessä siinä määrin, että yhteisvaikutus on merkittävä, eli pilaavien aineiden pitoisuudet ylittävät tason, joka on alueella suojeltavan luontotyypin tai lajin ekologisten vaatimusten mukainen.

Yhteisvaikutuksia olisi pitänyt tutkia jo selvitysvaiheessa (kohta 3.2), ja kaikki muut suunnitelmat ja hankkeet, jotka voivat vaikuttaa yhdessä, olisi pitänyt tunnistaa. Selvitysvaiheessa tehtävää arviointia on voitu yksinkertaistaa, mutta asianmukaista arviointia koskevassa vaiheessa olisi arvioitava kunnolla muiden sellaisten hankkeiden tai suunnitelmien havaitut vaikutukset, joilla voi olla vaikutuksia yhdessä arvioitavan suunnitelman tai hankkeen kanssa. Tämä edellyttää näiden muiden vaikutusten laajuuden mittaamista ja/tai määrittämistä sekä sellaisten Natura 2000 -alueiden piirteiden tunnistamista, joihin kohdistuu vaikutuksia.

Kuten kohdassa 3.1.4 todetaan, yhteisvaikutusta koskeva säännös koskee muita suunnitelmia tai hankkeita, jotka on jo toteutettu tai hyväksytty mutta jotka ovat vielä kesken taikka jotka on toimitettu hyväksyttäväksi.

muita suunnitelmia tai hankkeita, jotka on jo toteutettu tai hyväksytty mutta jotka ovat vielä kesken taikka jotka on toimitettu hyväksyttäväksi

| Sen lisäksi, että tarkastellaan arvioinnin ensisijaisena kohteena olevien suunnitelmien tai hankkeiden vaikutuksia, voi olla asianmukaista tarkastella vaikutuksia, joita on ollut jo toteutetuilla suunnitelmilla ja hankkeilla, mukaan lukien suunnitelmat ja hankkeet, jotka on toteutettu ennen direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä taikka ennen kuin alue on osoitettu suojelun kohteeksi. Tällaisten jo toteutettujen suunnitelmien ja hankkeiden vaikutukset ovat tavallisesti osa alueen lähtötilannetta, joka otetaan huomioon tässä vaiheessa.


  Suunnitelmat ja hankkeet, jotka on hyväksytty aikaisemmin mutta joita ei ole vielä alettu toteuttaa tai saatettu päätökseen, olisi myös sisällytettävä yhteisvaikutusta koskevan säännöksen soveltamisalaan. Muiden ehdotettujen suunnitelmien tai hankkeiden osalta olisi oikeusvarmuuden periaatteen vuoksi asianmukaista, että yhteisvaikutusta koskevan säännöksen soveltaminen rajoitetaan koskemaan niitä suunnitelmia, joita on tosiasiallisesti ehdotettu eli joista on toimitettu hyväksyntä- tai lupahakemus. Samalla on oltava ilmeistä, että ehdotettua suunnitelmaa tai hanketta arvioidessaan jäsenvaltiot eivät muodosta itselleen muita vielä ehdottamattomia tulevia suunnitelmia tai hankkeita tukevaa ennakkokäsitystä.

  Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.5.3. |
| --- |

Sen lisäksi, että tarkastellaan arvioinnin ensisijaisena kohteena olevien suunnitelmien tai hankkeiden vaikutuksia, voi olla asianmukaista tarkastella vaikutuksia, joita on ollut jo toteutetuilla suunnitelmilla ja hankkeilla, mukaan lukien suunnitelmat ja hankkeet, jotka on toteutettu ennen direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä taikka ennen kuin alue on osoitettu suojelun kohteeksi. Tällaisten jo toteutettujen suunnitelmien ja hankkeiden vaikutukset ovat tavallisesti osa alueen lähtötilannetta, joka otetaan huomioon tässä vaiheessa.

Sen lisäksi, että tarkastellaan arvioinnin ensisijaisena kohteena olevien suunnitelmien tai hankkeiden vaikutuksia, voi olla asianmukaista tarkastella vaikutuksia, joita on ollut jo toteutetuilla suunnitelmilla ja hankkeilla, mukaan lukien suunnitelmat ja hankkeet, jotka on toteutettu ennen direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä taikka ennen kuin alue on osoitettu suojelun kohteeksi. Tällaisten jo toteutettujen suunnitelmien ja hankkeiden vaikutukset ovat tavallisesti osa alueen lähtötilannetta, joka otetaan huomioon tässä vaiheessa.

Suunnitelmat ja hankkeet, jotka on hyväksytty aikaisemmin mutta joita ei ole vielä alettu toteuttaa tai saatettu päätökseen, olisi myös sisällytettävä yhteisvaikutusta koskevan säännöksen soveltamisalaan. Muiden ehdotettujen suunnitelmien tai hankkeiden osalta olisi oikeusvarmuuden periaatteen vuoksi asianmukaista, että yhteisvaikutusta koskevan säännöksen soveltaminen rajoitetaan koskemaan niitä suunnitelmia, joita on tosiasiallisesti ehdotettu eli joista on toimitettu hyväksyntä- tai lupahakemus. Samalla on oltava ilmeistä, että ehdotettua suunnitelmaa tai hanketta arvioidessaan jäsenvaltiot eivät muodosta itselleen muita vielä ehdottamattomia tulevia suunnitelmia tai hankkeita tukevaa ennakkokäsitystä.

Suunnitelmat ja hankkeet, jotka on hyväksytty aikaisemmin mutta joita ei ole vielä alettu toteuttaa tai saatettu päätökseen, olisi myös sisällytettävä yhteisvaikutusta koskevan säännöksen soveltamisalaan. Muiden ehdotettujen suunnitelmien tai hankkeiden osalta olisi oikeusvarmuuden periaatteen vuoksi asianmukaista, että yhteisvaikutusta koskevan säännöksen soveltaminen rajoitetaan koskemaan niitä suunnitelmia, joita on tosiasiallisesti ehdotettu eli joista on toimitettu hyväksyntä- tai lupahakemus. Samalla on oltava ilmeistä, että ehdotettua suunnitelmaa tai hanketta arvioidessaan jäsenvaltiot eivät muodosta itselleen muita vielä ehdottamattomia tulevia suunnitelmia tai hankkeita tukevaa ennakkokäsitystä.

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.5.3.

Kumulatiivisia vaikutuksia tarkasteltaessa käytettävä maantieteellinen laajuus määräytyy suunnitelman tai hankkeen tyypin sekä alueella merkittävässä määrin esiintyvien luontotyyppien ja lajien mukaan. Laajuus voi määräytyä esimerkiksi tietylle etäisyydelle, valuma-alueelle tai lintujen muuttoreitin varrelle. Sen olisi kuitenkin katettava koko se maantieteellinen alue, jolla kaikki suunnitelmaan tai hankkeeseen liittyvät toimet ja niiden kumulatiiviset vaikutukset ovat omiaan vaikuttamaan kyseisten Natura 2000 -alueiden suojelutavoitteisiin.

maantieteellinen laajuus

Suunnitelmatason arvioinnit soveltuvat erityisen hyvin kumulatiivisten vaikutusten ja synergiavaikutusten arviointiin, sillä niiden avulla voidaan ehkäistä myöhemmin hankevaiheessa ilmeneviä ongelmia, esimerkiksi kun on kyse vaikkapa liikennettä, energiaa ja vesihuoltoa koskevista alakohtaisista suunnitelmista, alueellisista suunnitelmista ja strategioista tai maankäyttösuunnitelmista. Tässä yhteydessä voi olla erityisen hyödyllistä tutustua muista samaan alueeseen vaikuttavista suunnitelmista ja hankkeista tehtyihin ympäristöarviointeihin (YVA ja asianmukainen arviointi, jos ne ovat saatavilla).

Suunnitelmatason

Näistä suunnitelmista tehtävässä asianmukaisessa arvioinnissa voidaan myös määrittää suunnitelman yksittäisten osien (hankkeiden) asianmukaisen arvioinnin laajuus niiden kumulatiivisten vaikutusten osalta. Esimerkiksi mineraalien louhintaa koskevan suunnitelman asianmukaisen arvioinnin laajuuden määrittämisen yhteydessä voi olla hyödyllistä määrittää, missä määrin laajempi louhinta-alueille johtava kulkuteiden verkosto voi vaikuttaa kumulatiivisiin vaikutuksiin esimerkiksi lajien populaatioihin vaikuttavan elinympäristön pirstoutumisen osalta.

Taulukossa 3 esitetään lähteet, joista voidaan saada tietoa muista suunnitelmista ja hankkeista, jotka voivat aiheuttaa kumulatiivisia vaikutuksia. Kumulatiivisten vaikutusten kokoamiseen käytettävät välineet, kuten tietokannat, joihin huomioon otettavat hankkeet ja suunnitelmat tallennetaan, ovat hyödyllisiä kumulatiivisten vaikutusten arvioinnin sujuvoittamisessa. Esimerkiksi yleiskuvan saaminen eri toimista helpottuu huomattavasti, jos käytössä on ajantasainen kansallinen tai alueellinen tietokanta, johon sisältyy mieluiten dynaaminen kartta ja jonka avulla käyttäjät voivat hakea tietoa kaikista hankkeista, myös niitä, jotka ovat vielä suunnitteluvaiheessa. Jotta kyseisistä tietokannoista olisi hyötyä asianmukaisessa arvioinnissa, toimivaltaisten viranomaisten olisi pyrittävä säilyttämään asiaankuuluvat asiakirjat verkossa (esimerkiksi vaikutustenarviointi, käyttöön otetut lieventävät toimenpiteet tai hyväksymiselle asetetut ehdot) myös lupien myöntämisen jälkeen.

tietokannat

Toimivaltaisia viranomaisia (luonnonsuojeluviranomaiset ja alakohtaiset viranomaiset) olisi kuultava, jotta voidaan kerätä tietoja muista suunnitelmista tai hankkeista, jotka olisi otettava huomioon arvioinnissa. Toimivaltaiset viranomaiset voivat myös edistää tai tukea kumulatiivisten vaikutusten arviointia, sillä niillä on paras yleiskuva ja tietämys muista toimista laajemmilla alueilla. Ne voivat myös kerätä kaikki tarvittavat tiedot ja toimittaa ne hankkeiden toteuttajille ja konsulteille.

Toimivaltaisia viranomaisia

Kumulatiivisten vaikutusten arvioinnissa voidaan käyttää tietoja useista eri lähteistä, kuten ympäristötutkimuksista ja -ohjelmista, strategisista, alakohtaisista ja alueellisista ympäristöarvioinneista, hanketason ympäristöarvioinneista, samankaltaisista tilanteista tehdyistä kumulatiivisten vaikutusten arvioinneista sekä erityisiä kysymyksiä koskevista kohdennetuista tutkimuksista. Myös asiantuntijaneuvonta voi olla hyvä kumulatiivisia vaikutuksia koskeva tietolähde.

lähteistä

Kumulatiivisten vaikutusten arvioinnissa voidaan käyttää monenlaisia menetelmiä ja välineitä, joihin kuuluu yleensä myös laajuuden määrittämistä koskeva vaihe ja arviointivaihe (ks. jäljempänä oleva kaavio 2).

menetelmiä ja välineitä

| Lähde: Euroopan komissio, 1999. Guidelines for the Assessment of Indirect and Cumulative Impacts as well as Impact Interactions. |
| --- |

Image 2

Lähde: Euroopan komissio, 1999. Guidelines for the Assessment of Indirect and Cumulative Impacts as well as Impact Interactions.

Lähde:

Kuulemiset, tarkistuslistat, kerrostetut kartat sekä verkko- ja järjestelmäanalyysit voivat olla sopivia välineitä laajuuden määrittämisessä, jossa yksilöidään mahdolliset vaikutukset, joita on tarkasteltava tarkemmin kumulatiivisten vaikutusten arvioinnissa.

| — | Verkko- ja järjestelmäanalyysit perustuvat siihen ajatukseen, että ympäristön yksittäisten piirteiden välillä on yhteyksiä ja vuorovaikutusreittejä ja että kun vaikutukset kohdistuvat erityisesti yhteen osatekijään, se vaikuttaa myös muihin osatekijän kanssa vuorovaikutuksessa oleviin piirteisiin. |
| --- | --- |

—

Verkko- ja järjestelmäanalyysit perustuvat siihen ajatukseen, että ympäristön yksittäisten piirteiden välillä on yhteyksiä ja vuorovaikutusreittejä ja että kun vaikutukset kohdistuvat erityisesti yhteen osatekijään, se vaikuttaa myös muihin osatekijän kanssa vuorovaikutuksessa oleviin piirteisiin.

Verkko- ja järjestelmäanalyysit

| — | Alueellisissa analyyseissä käytetään paikkatietojärjestelmiä (GIS) ja päällekkäiskarttoja, jotta voidaan määrittää, missä useiden eri toimien kumulatiiviset vaikutukset voivat ilmetä, ja tunnistaa vaikutusten välisiä vuorovaikutuksia. Sen avulla voidaan myös asettaa päällekkäin hankkeen vaikutus valittuihin vastaanottajaryhmiin, ominaisuuksiin tai resursseihin, jotta voidaan tunnistaa, missä vaikutukset olisivat suurimmat. |
| --- | --- |

—

Alueellisissa analyyseissä käytetään paikkatietojärjestelmiä (GIS) ja päällekkäiskarttoja, jotta voidaan määrittää, missä useiden eri toimien kumulatiiviset vaikutukset voivat ilmetä, ja tunnistaa vaikutusten välisiä vuorovaikutuksia. Sen avulla voidaan myös asettaa päällekkäin hankkeen vaikutus valittuihin vastaanottajaryhmiin, ominaisuuksiin tai resursseihin, jotta voidaan tunnistaa, missä vaikutukset olisivat suurimmat.

Alueellisissa analyyseissä

| — | Myös herkkyyskartoituksesta voi olla hyötyä, sillä sen avulla voidaan ennustaa tiettyjen toimien mahdollisia kumulatiivisia vaikutuksia luonnonpiirteisiin, jotka ovat alttiita kyseisten toimien vaikutuksille (ks. lisätiedot tämän ohjeasiakirjan kohdassa 4.2.2) (31). |
| --- | --- |

—

Myös herkkyyskartoituksesta voi olla hyötyä, sillä sen avulla voidaan ennustaa tiettyjen toimien mahdollisia kumulatiivisia vaikutuksia luonnonpiirteisiin, jotka ovat alttiita kyseisten toimien vaikutuksille (ks. lisätiedot tämän ohjeasiakirjan kohdassa 4.2.2) (31).

herkkyyskartoituksesta

31

| — | Kumulatiivisten vaikutusten tunnistamiseksi ja arvioimiseksi voidaan muodostaa asiantuntijapaneeleja. Matriisien avulla voidaan arvioida vaikutuksia ja tarkastella useiden toimien kumulatiivisia vaikutuksia tietyllä alueella tai tietyn piirteen osalta sekä vaikutusten välisiä vuorovaikutuksia. |
| --- | --- |

—

Kumulatiivisten vaikutusten tunnistamiseksi ja arvioimiseksi voidaan muodostaa asiantuntijapaneeleja. Matriisien avulla voidaan arvioida vaikutuksia ja tarkastella useiden toimien kumulatiivisia vaikutuksia tietyllä alueella tai tietyn piirteen osalta sekä vaikutusten välisiä vuorovaikutuksia.

asiantuntijapaneeleja

| — | Mallintaminen on analyyttinen väline, jonka avulla voidaan mitata syiden ja seurausten suhteita simuloimalla ympäristöolosuhteita. Tämä voi vaihdella ilmanlaadun tai melun mallintamisesta monimutkaista luonnonjärjestelmää edustavan mallin käyttöön. |
| --- | --- |

—

Mallintaminen on analyyttinen väline, jonka avulla voidaan mitata syiden ja seurausten suhteita simuloimalla ympäristöolosuhteita. Tämä voi vaihdella ilmanlaadun tai melun mallintamisesta monimutkaista luonnonjärjestelmää edustavan mallin käyttöön.

Mallintaminen

| — | Kantokykyä (32)
  koskevissa analyyseissä tarkastellaan vaikutusten kertymistä kynnysarvoihin nähden. Tietylle piirteelle tai vastaanottajalle ei ole kuitenkaan aina mahdollista asettaa kynnysarvoa tai kantokykyä. |
| --- | --- |

—

Kantokykyä (32)
  koskevissa analyyseissä tarkastellaan vaikutusten kertymistä kynnysarvoihin nähden. Tietylle piirteelle tai vastaanottajalle ei ole kuitenkaan aina mahdollista asettaa kynnysarvoa tai kantokykyä.

Kantokykyä

32

koskevissa analyyseissä

Valituista menetelmistä riippumatta ne olisi mukautettava analyysia varten käytettävissä oleviin tietoihin ja niillä olisi mahdollisuuksien mukaan toteutettava määrällinen arvio kumulatiivisista vaikutuksista. Jos kumulatiivisista vaikutuksista laaditaan laadullisia arvioita, niiden olisi perustuttava riippumattomista asiantuntijoista koostuvan paneelin yksimieliseen arvioon eikä yksittäisen asiantuntijan näkemykseen. Paneeli voi olla hyödyllinen ja jopa tarpeellinen esimerkiksi silloin, kun arvioitavat kumulatiiviset vaikutukset johtuvat eri hankkeista, kuten vesivoiman rakentamisesta, ruoppauksesta ja kastelusta samalla joella.

Valitun menetelmän ei tarvitse olla monimutkainen. Tavoitteena olisi oltava tulosten esittäminen siten, että toteuttaja, päätöksentekijä (eli toimivaltainen viranomainen) ja kansalaiset ymmärtävät ne helposti. Hallitukset voivat olla merkittävässä asemassa, jos ne tarjoavat ja panevat täytäntöön mahdollistavia kehyksiä, joilla ohjataan tätä työtä ja jotka auttavat tunnistamaan ja hallitsemaan kumulatiivisia vaikutuksia.

Laatikossa 11 esitetään esimerkki vaiheittaisesta prosessista kumulatiivisten vaikutusten arviointia varten. Prosessia on sovellettava joustavasti, eli vaiheet voidaan toteuttaa eri järjestyksessä, ja niitä voidaan joutua toteuttamaan toistuvasti siten, että joitakin vaiheita tarkastellaan uudelleen toisten vaiheiden tulosten perusteella.

| Laatikko 11


  Esimerkki kumulatiivisten vaikutusten arvioinnin toteuttamisprosessista



  Vaihe 1: Laajuuden määrittäminen








  — | Määritetään kumulatiivisten vaikutusten arvioinnin maantieteelliset rajat ja aikaväli. |
| --- | --- |

Laatikko 11

Laatikko 11

Esimerkki kumulatiivisten vaikutusten arvioinnin toteuttamisprosessista

Esimerkki kumulatiivisten vaikutusten arvioinnin toteuttamisprosessista

Vaihe 1: Laajuuden määrittäminen

Vaihe 1: Laajuuden määrittäminen

—

Määritetään kumulatiivisten vaikutusten arvioinnin maantieteelliset rajat ja aikaväli.

| — | Yksilöidään alueella merkittävässä määrin esiintyvät suojellut luontotyypit ja lajit sekä ekologiset prosessit, jotka on otettava huomioon. |
| --- | --- |

—

Yksilöidään alueella merkittävässä määrin esiintyvät suojellut luontotyypit ja lajit sekä ekologiset prosessit, jotka on otettava huomioon.

| — | Tunnistetaan muut olemassa olevat ja suunnitellut suunnitelmat ja hankkeet (ja ihmisen toimet), jotka vaikuttavat tai vaikuttaisivat kumulatiivisten vaikutusten arviointiin sisällytettäviin luonnonpiirteisiin. |
| --- | --- |

—

Tunnistetaan muut olemassa olevat ja suunnitellut suunnitelmat ja hankkeet (ja ihmisen toimet), jotka vaikuttavat tai vaikuttaisivat kumulatiivisten vaikutusten arviointiin sisällytettäviin luonnonpiirteisiin.

| — | Tunnistetaan luontaiset ympäristötekijät, jotka vaikuttavat myös kumulatiivisten vaikutusten arvioinnissa tarkasteltujen piirteiden tilaan. |
| --- | --- |

—

Tunnistetaan luontaiset ympäristötekijät, jotka vaikuttavat myös kumulatiivisten vaikutusten arvioinnissa tarkasteltujen piirteiden tilaan.

Vaihe 2: Suojeltuihin luontotyyppeihin ja lajeihin kohdistuvien kumulatiivisten vaikutusten arviointi

Vaihe 2: Suojeltuihin luontotyyppeihin ja lajeihin kohdistuvien kumulatiivisten vaikutusten arviointi

| — | Kerätään saatavilla olevaa tietoa muiden suunnitelmien, hankkeiden, toimien ja luonnollisten tekijöiden vaikutuksesta alueen luonnonpiirteille asetettuihin aluekohtaisiin suojelutavoitteisiin. |
| --- | --- |

—

Kerätään saatavilla olevaa tietoa muiden suunnitelmien, hankkeiden, toimien ja luonnollisten tekijöiden vaikutuksesta alueen luonnonpiirteille asetettuihin aluekohtaisiin suojelutavoitteisiin.

| — | Arvioidaan suojeltujen piirteiden aluekohtaisiin suojelutavoitteisiin kohdistuvat kumulatiiviset vaikutukset eli kokonaisvaikutus suojeltuihin piirteisiin, kun tutkittavana olevan suunnitelman tai hankkeen vaikutukset yhdistetään muihin suunnitelmiin tai hankkeisiin. |
| --- | --- |

—

Arvioidaan suojeltujen piirteiden aluekohtaisiin suojelutavoitteisiin kohdistuvat kumulatiiviset vaikutukset eli kokonaisvaikutus suojeltuihin piirteisiin, kun tutkittavana olevan suunnitelman tai hankkeen vaikutukset yhdistetään muihin suunnitelmiin tai hankkeisiin.

Vaihe 3: Ennakoitujen kumulatiivisten vaikutusten merkittävyyden arviointi

Vaihe 3: Ennakoitujen kumulatiivisten vaikutusten merkittävyyden arviointi

| — | Arvioidaan tarkasteltaviin luonnonpiirteisiin kohdistuvien ennakoitavien kumulatiivisten vaikutusten merkittävyyttä ottaen huomioon piirteiden suojelutavoitteet. Vaikutus on merkittävä esimerkiksi silloin, kun kumulatiivinen vaikutus luonnonpiirteiden tilaan lähestyy kyseisen piirteen suojelutavoitteessa määriteltyä tietyn ominaisuuden kynnysarvoa tai ylittää sen. |
| --- | --- |

—

Arvioidaan tarkasteltaviin luonnonpiirteisiin kohdistuvien ennakoitavien kumulatiivisten vaikutusten merkittävyyttä ottaen huomioon piirteiden suojelutavoitteet. Vaikutus on merkittävä esimerkiksi silloin, kun kumulatiivinen vaikutus luonnonpiirteiden tilaan lähestyy kyseisen piirteen suojelutavoitteessa määriteltyä tietyn ominaisuuden kynnysarvoa tai ylittää sen.

Vaihe 4: Kumulatiivisten vaikutusten hallinta

Vaihe 4: Kumulatiivisten vaikutusten hallinta

| — | Määritetään tarvittaessa täydentäviä lieventäviä toimenpiteitä, joilla vähennetään arvioitua suojeltuihin piirteisiin kohdistuvaa kumulatiivista vaikutusta (toisessa ja kolmannessa vaiheessa kuvattujen tehtävien suorittaminen on tarpeen tällaisen lisälieventämisen arvon arvioimiseksi). |
| --- | --- |

—

Määritetään tarvittaessa täydentäviä lieventäviä toimenpiteitä, joilla vähennetään arvioitua suojeltuihin piirteisiin kohdistuvaa kumulatiivista vaikutusta (toisessa ja kolmannessa vaiheessa kuvattujen tehtävien suorittaminen on tarpeen tällaisen lisälieventämisen arvon arvioimiseksi).

3.2.3   
  Vaihe 3: Selvitetään suunnitelman tai hankkeen vaikutukset Natura 2000 -alueen koskemattomuuteen

Vaihe 3: Selvitetään suunnitelman tai hankkeen vaikutukset Natura 2000 -alueen koskemattomuuteen

Suunnitelman tai hankkeen eri vaiheista todennäköisesti aiheutuvien vaikutusten ja muutosten laajuuden ja voimakkuuden tasosta kerättyjen tietojen ja siitä tehtyjen ennusteiden perusteella olisi nyt voitava arvioida suunnitelman tai hankkeen vaikutuksia alueen koskemattomuuteen.

Alueen koskemattomuuden kuvauksen ja vaikutustenarvioinnin olisi perustuttava parametreihin, joiden perusteella määritetään suojelutavoitteet ja jotka koskevat nimenomaisesti alueen luontotyyppejä ja lajeja sekä niiden ekologisia vaatimuksia. Tämä voi olla hyödyllistä myös suunnitelman tai hankkeen vaikutusten myöhemmässä täytäntöönpanon aikaisessa seurannassa.

| Ilmauksen ”koskemattomuus” sävyn tai tarkoituksen osalta on selvää, että kyse on ekologisesta koskemattomuudesta. Käsitteen voidaan katsoa tarkoittavan ehjänä tai täydellisenä olemista. Dynaamisessa ekologisessa kontekstissa siihen voidaan myös katsoa kuuluvan kestävyys ja kyky kehittyä tavoilla, jotka edistävät säilymistä.


  ”Alueen koskemattomuus” on hyödyllistä määritellä koko asianomaisen alueen ekologisen rakenteen, toiminnan ja ekologisten prosessien yhtenäiseksi kokonaisuudeksi, jonka turvin alueella pystytään ylläpitämään niitä luontotyyppejä, luontotyyppien kokonaisuuksia ja/tai lajien kantoja, joita varten asianomainen alue on osoitettu.


  Alueen voidaan katsoa olevan erittäin koskematon, mikäli sen sisäinen potentiaali saavuttaa alueen suojelutavoitteet realisoituu, sen itsekorjaava ja -uudistava kapasiteetti dynaamisissa olosuhteissa säilyy ja jos tämä kaikki vaatii vain hyvin vähän ulkoista hoidollista tukea.

  Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.6.4. |
| --- |

Ilmauksen ”koskemattomuus” sävyn tai tarkoituksen osalta on selvää, että kyse on ekologisesta koskemattomuudesta. Käsitteen voidaan katsoa tarkoittavan ehjänä tai täydellisenä olemista. Dynaamisessa ekologisessa kontekstissa siihen voidaan myös katsoa kuuluvan kestävyys ja kyky kehittyä tavoilla, jotka edistävät säilymistä.

Ilmauksen ”koskemattomuus” sävyn tai tarkoituksen osalta on selvää, että kyse on ekologisesta koskemattomuudesta. Käsitteen voidaan katsoa tarkoittavan ehjänä tai täydellisenä olemista. Dynaamisessa ekologisessa kontekstissa siihen voidaan myös katsoa kuuluvan kestävyys ja kyky kehittyä tavoilla, jotka edistävät säilymistä.

”Alueen koskemattomuus” on hyödyllistä määritellä koko asianomaisen alueen ekologisen rakenteen, toiminnan ja ekologisten prosessien yhtenäiseksi kokonaisuudeksi, jonka turvin alueella pystytään ylläpitämään niitä luontotyyppejä, luontotyyppien kokonaisuuksia ja/tai lajien kantoja, joita varten asianomainen alue on osoitettu.

”Alueen koskemattomuus” on hyödyllistä määritellä koko asianomaisen alueen ekologisen rakenteen, toiminnan ja ekologisten prosessien yhtenäiseksi kokonaisuudeksi, jonka turvin alueella pystytään ylläpitämään niitä luontotyyppejä, luontotyyppien kokonaisuuksia ja/tai lajien kantoja, joita varten asianomainen alue on osoitettu.

Alueen voidaan katsoa olevan erittäin koskematon, mikäli sen sisäinen potentiaali saavuttaa alueen suojelutavoitteet realisoituu, sen itsekorjaava ja -uudistava kapasiteetti dynaamisissa olosuhteissa säilyy ja jos tämä kaikki vaatii vain hyvin vähän ulkoista hoidollista tukea.

Alueen voidaan katsoa olevan erittäin koskematon, mikäli sen sisäinen potentiaali saavuttaa alueen suojelutavoitteet realisoituu, sen itsekorjaava ja -uudistava kapasiteetti dynaamisissa olosuhteissa säilyy ja jos tämä kaikki vaatii vain hyvin vähän ulkoista hoidollista tukea.

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.6.4.

”Alueen koskemattomuus” liittyy näin ollen alueen suojelutavoitteisiin, keskeisiin luonnonpiirteisiin sekä ekologiseen rakenteeseen ja toimintaan. Jos ehdotettu suunnitelma tai hanke ei vaaranna alueen suojelutavoitteiden toteutumista (erikseen ja yhdessä muiden suunnitelmien ja hankkeiden kanssa), alueen koskemattomuuteen ei katsota kohdistuvan kielteisiä vaikutuksia.

Alueen ”koskemattomuus” koskee myös tärkeimpiä ekologisia prosesseja ja tekijöitä, jotka ylläpitävät lajien ja luontotyyppien pitkäaikaista esiintymistä Natura 2000 -alueella. Tämä kuuluu yleensä alueen suojelutavoitteiden piiriin (esimerkiksi luontotyypin laadun parantamiseksi tai lajin levinneisyysalueen laajentamiseksi alueella). Näiden tekijöiden heikentyminen voi vaarantaa näiden tavoitteiden saavuttamisen ja vaikuttaa haitallisesti, vaikka vaikutukset eivät kohdistuisi suoraan lajeihin tai luontotyyppeihin. Esimerkiksi joen hydrologinen järjestelmä, jokimorfologian prosessit, eroosio sekä sedimentin kulkeutuminen ja kertyminen ovat ratkaisevia tekijöitä jokiluontotyyppien ja -lajien säilyttämisessä, mikä näkyy niiden suojelutavoitteissa. Näihin prosesseihin vaikuttaminen voi vaikuttaa alueen koskemattomuuteen, vaikka tunnettuihin luontotyyppeihin ja paikkoihin, joissa lajeja on todettu esiintyvän, ei kohdistuisikaan suoria vaikutuksia.

Kun todetaan, että osa alueella merkittävässä määrin esiintyvästä luontotyypistä tai lajipopulaatiosta menetetään pysyvästi tai että alueen ekologinen rakenne, toiminta ja prosessit heikkenevät pitkäkestoisesti hankkeen tai suunnitelman vuoksi, voidaan päätellä, että suunnitelma tai hanke vaikuttaa haitallisesti alueen koskemattomuuteen.

On kuitenkin myös otettava huomioon, että itsekorjautumis- tai palautumiskyky voi joissakin tapauksissa mahdollistaa alueen ekologisen rakenteen ja toimintojen elpymisen suhteellisen lyhyessä ajassa, ja esimerkiksi yhteisö tai lajipopulaatio voisi elpyä luonnostaan jonkin väliaikaisen häiriön jälkeen. Jos näin tapahtuu, voidaan katsoa, että hankkeella ei olisi haitallisia vaikutuksia alueen koskemattomuuteen. Itsekorjautumiskyky vaikuttaisi yleensä suojeltujen piirteiden suojelutavoitteisiin (esimerkiksi tiettyjen muutoskynnysten tai -rajojen määrittäminen, kuten muun muassa tietynasteisen tilapäisen sameuden salliminen jokien tai muiden vesistöjen kunnostamistöiden vuoksi).

Tilapäisten haitallisten vaikutusten aste voi määrittää, voidaanko alueeseen katsoa kohdistuvan haitallisia vaikutuksia. Jos luontotyypin elpymiseen tarvittavan ajan arvioidaan olevan päivien, viikkojen tai jopa muutaman kuukauden pituinen, voidaan katsoa, ettei alueen koskemattomuuteen kohdistu haitallisia vaikutuksia. Lyhyt häiriöjakso, joka vaikuttaa joihinkin luontotyyppeihin tai lajeihin, ei näin ollen välttämättä vaikuta haitallisesti alueen koskemattomuuteen. Tätä on kuitenkin analysoitava huolellisesti ja tapauskohtaisesti ottaen huomioon kyseisen alueen ekosysteemien kiertokulku, yhteisöjen rakenne, ekologiset toiminnot ja alueen prosessit.

Alueen koskemattomuuteen kohdistuvien vaikutusten arviointi voi olla suhteellisen yksinkertaista pienillä alueilla, joilla on vain yksi tai muutama luontotyyppi tai laji sekä selkeät ekologiset toiminnot. Vaikutuksia on kuitenkin vaikeampaa arvioida suurilla alueilla, joilla on monimutkaisia ekosysteemejä ja ekologisia toimintoja, joissa on monia luontotyyppejä ja lajeja.

Jotta alueen koskemattomuuteen kohdistuvia vaikutuksia voitaisiin arvioida järjestelmällisesti ja objektiivisesti, on tärkeää vahvistaa kynnysarvot ja tavoitteet kullekin sellaiselle ominaisuudelle, jolla määritetään alueella suojeltujen luontotyyppien ja lajien suojelutavoitteet. Jäljempänä olevassa laatikossa 12 on ohjeellinen tarkistuslista, jonka avulla voidaan määrittää, onko Natura 2000 -alueen koskemattomuus vaarantunut, ja joka perustuu parametreihin, joita käytetään alueilla suojeltujen luontotyyppien tai lajien suojelutavoitteiden määrittelyssä.

| Laatikko 12


  Alueen koskemattomuuteen kohdistuvien vaikutusten arviointi: esimerkki tarkistuslistasta

  Onko mahdollista, että suunnitelma tai hanke






  — | haittaa tai viivästyttää alueen suojelutavoitteiden saavuttamista? |
| --- | --- |

Laatikko 12

Laatikko 12

Alueen koskemattomuuteen kohdistuvien vaikutusten arviointi: esimerkki tarkistuslistasta

Alueen koskemattomuuteen kohdistuvien vaikutusten arviointi: esimerkki tarkistuslistasta

Onko mahdollista, että suunnitelma tai hanke

—

haittaa tai viivästyttää alueen suojelutavoitteiden saavuttamista?

| — | vähentää alueella esiintyvien suojeltujen luontotyyppien tai suojeltujen lajien elinympäristöjen pinta-alaa tai laatua? |
| --- | --- |

—

vähentää alueella esiintyvien suojeltujen luontotyyppien tai suojeltujen lajien elinympäristöjen pinta-alaa tai laatua?

| — | pienentää alueella merkittävässä määrin esiintyvien suojeltujen lajien populaatioiden kokoa? |
| --- | --- |

—

pienentää alueella merkittävässä määrin esiintyvien suojeltujen lajien populaatioiden kokoa?

| — | aiheuttaa häiriöitä, jotka voisivat vaikuttaa populaation kokoon tai tiheyteen tai lajien väliseen tasapainoon? |
| --- | --- |

—

aiheuttaa häiriöitä, jotka voisivat vaikuttaa populaation kokoon tai tiheyteen tai lajien väliseen tasapainoon?

| — | aiheuttaa alueella merkittävässä määrin esiintyvien suojeltujen lajien siirtymisen muualle ja siten pienentää kyseisten lajien levinneisyysaluetta alueella? |
| --- | --- |

—

aiheuttaa alueella merkittävässä määrin esiintyvien suojeltujen lajien siirtymisen muualle ja siten pienentää kyseisten lajien levinneisyysaluetta alueella?

| — | johtaa liitteessä I lueteltujen luontotyyppien tai lajien elinympäristöjen pirstoutumiseen? |
| --- | --- |

—

johtaa liitteessä I lueteltujen luontotyyppien tai lajien elinympäristöjen pirstoutumiseen?

| — | johtaa sellaisten keskeisten piirteiden, luonnollisten prosessien tai luonnonvarojen häviämiseen tai vähenemiseen, jotka ovat olennaisia alueella olevien asiaankuuluvien luontotyyppien ja lajien säilyttämisen tai ennalleen saattamisen kannalta (esimerkiksi puupeite, altistuminen vuorovesille, vuotuiset tulvat, saaliseläimet ja ravintovarannot)? |
| --- | --- |

—

johtaa sellaisten keskeisten piirteiden, luonnollisten prosessien tai luonnonvarojen häviämiseen tai vähenemiseen, jotka ovat olennaisia alueella olevien asiaankuuluvien luontotyyppien ja lajien säilyttämisen tai ennalleen saattamisen kannalta (esimerkiksi puupeite, altistuminen vuorovesille, vuotuiset tulvat, saaliseläimet ja ravintovarannot)?

| — | häiritsee tekijöitä, jotka auttavat säilyttämään alueen suotuisat olosuhteet tai joita tarvitaan niiden palauttamiseksi suotuisaan tilaan alueella? |
| --- | --- |

—

häiritsee tekijöitä, jotka auttavat säilyttämään alueen suotuisat olosuhteet tai joita tarvitaan niiden palauttamiseksi suotuisaan tilaan alueella?

| — | häiritsee niiden lajien tasapainoa, levinneisyyttä ja tiheyttä, jotka ovat alueen suotuisten olosuhteiden indikaattoreita? |
| --- | --- |

—

häiritsee niiden lajien tasapainoa, levinneisyyttä ja tiheyttä, jotka ovat alueen suotuisten olosuhteiden indikaattoreita?

3.2.4   
  Vaihe 4: Lieventävät toimenpiteet

Vaihe 4: Lieventävät toimenpiteet

| Jos asianmukaisen arvioinnin aikana on havaittu alueen koskemattomuuteen kohdistuvia haitallisia vaikutuksia tai niitä ei voida sulkea pois, kyseistä suunnitelmaa tai hanketta ei voida hyväksyä. Havaitun vaikutuksen suuruuden mukaan saattaa kuitenkin olla mahdollista soveltaa tiettyjä lieventäviä toimenpiteitä, joilla nämä vaikutukset voidaan estää tai niitä voidaan vähentää niin paljon, että ne eivät enää vaikuta haitallisesti alueen koskemattomuuteen.

  Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.6.6. |
| --- |

Jos asianmukaisen arvioinnin aikana on havaittu alueen koskemattomuuteen kohdistuvia haitallisia vaikutuksia tai niitä ei voida sulkea pois, kyseistä suunnitelmaa tai hanketta ei voida hyväksyä. Havaitun vaikutuksen suuruuden mukaan saattaa kuitenkin olla mahdollista soveltaa tiettyjä lieventäviä toimenpiteitä, joilla nämä vaikutukset voidaan estää tai niitä voidaan vähentää niin paljon, että ne eivät enää vaikuta haitallisesti alueen koskemattomuuteen.

Jos asianmukaisen arvioinnin aikana on havaittu alueen koskemattomuuteen kohdistuvia haitallisia vaikutuksia tai niitä ei voida sulkea pois, kyseistä suunnitelmaa tai hanketta ei voida hyväksyä. Havaitun vaikutuksen suuruuden mukaan saattaa kuitenkin olla mahdollista soveltaa tiettyjä lieventäviä toimenpiteitä, joilla nämä vaikutukset voidaan estää tai niitä voidaan vähentää niin paljon, että ne eivät enää vaikuta haitallisesti alueen koskemattomuuteen.

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.6.6.

Suunnitelman tai hankkeen toteuttaja voi ehdottaa lieventäviä toimenpiteitä tai toimivaltaiset kansalliset viranomaiset voivat vaatia niitä asianmukaisessa arvioinnissa yksilöityjen vaikutusten poistamiseksi, ehkäisemiseksi tai vähentämiseksi niin paljon, että niitä ei enää kohdistu alueen koskemattomuuteen.

Käytännössä lieventävien toimenpiteiden tarve tunnustetaan usein varhain suunnitelman tai hankkeen suunnittelu- tai aloitusvaiheessa (tarve voi käydä ilmi esimerkiksi toteuttajan tai hakijan ja luonnonsuojelualan neuvonantajien kesken käytävässä ennakkoarviointikeskustelussa) ja sisällytetään lupahakemukseen. Vaikka lieventäviä toimenpiteitä ei voida ottaa huomioon suunnitelman tai hankkeen selvityksessä, se, että ne on todettu tarpeellisiksi, voi suuresti edistää asianmukaista arviointia koskevan vaiheen tehokasta, vaikuttavaa ja oikea-aikaista toteuttamista ja näin ollen päätöstä siitä, voidaanko suunnitelma tai hanke hyväksyä 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

Lieventävien toimenpiteiden hierarkian mukaan ensin olisi pyrittävä välttämään vaikutuksia (eli estettävä merkittävien vaikutusten syntymistä) ja sitten vähentämään vaikutuksia (eli vähennettävä vaikutuksen laajuutta ja/tai todennäköisyyttä). Seuraavana olevassa taulukossa 6 annetaan esimerkkejä.

välttämään

vähentämään

Taulukko 6

Taulukko 6

Esimerkkejä lieventävistä toimenpiteistä

Esimerkkejä lieventävistä toimenpiteistä

| Vaikutusten välttäminen: |
| --- |
| — | tekniset ratkaisut suunnitelman tai hankkeen haitallisten vaikutusten ehkäisemiseksi (esimerkiksi melun-, valon- tai pölynpoistoratkaisut) |

Vaikutusten välttäminen:

—

tekniset ratkaisut suunnitelman tai hankkeen haitallisten vaikutusten ehkäisemiseksi (esimerkiksi melun-, valon- tai pölynpoistoratkaisut)

| — | hankkeiden osien sijoittaminen siten, että vältetään herkkiä alueita (kokonaiset Natura 2000 -alueet tai Natura 2000 -alueisiin kuuluvat tai näitä alueita yhdistävät keskeiset alueet) |
| --- | --- |

—

hankkeiden osien sijoittaminen siten, että vältetään herkkiä alueita (kokonaiset Natura 2000 -alueet tai Natura 2000 -alueisiin kuuluvat tai näitä alueita yhdistävät keskeiset alueet)

| — | suoja-aidat ja muut toimenpiteet kasvillisuudelle tai luonnonvaraisille eläimille aiheutuvien vahinkojen estämiseksi |
| --- | --- |

—

suoja-aidat ja muut toimenpiteet kasvillisuudelle tai luonnonvaraisille eläimille aiheutuvien vahinkojen estämiseksi

| — | töiden välttäminen herkkien ajanjaksojen aikana (esimerkiksi lajin lisääntymiskausi) |
| --- | --- |

—

töiden välttäminen herkkien ajanjaksojen aikana (esimerkiksi lajin lisääntymiskausi)

| — | töiden koordinoinnin optimointi kumulatiivisten vaikutusten välttämiseksi. |
| --- | --- |

—

töiden koordinoinnin optimointi kumulatiivisten vaikutusten välttämiseksi.

Vaikutuksen vähentäminen:

| — | päästöjen rajoittaminen |
| --- | --- |

—

päästöjen rajoittaminen

| — | meluesteet, kuten suojukset |
| --- | --- |

—

meluesteet, kuten suojukset

| — | pilaavien aineiden sieppaajat |
| --- | --- |

—

pilaavien aineiden sieppaajat

| — | valvottu pääsy herkille alueille rakentamisen tai käytön aikana |
| --- | --- |

—

valvottu pääsy herkille alueille rakentamisen tai käytön aikana

| — | luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston risteyspaikat (esimerkiksi sillat, tunnelit ja ”ekokanavat”) |
| --- | --- |

—

luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston risteyspaikat (esimerkiksi sillat, tunnelit ja ”ekokanavat”)

| — | vaikutuksia aiheuttavien toimien mukauttaminen siten, että vaikutuksia vähennetään mahdollisuuksien mukaan (muun muassa melu, valo ja pöly). |
| --- | --- |

—

vaikutuksia aiheuttavien toimien mukauttaminen siten, että vaikutuksia vähennetään mahdollisuuksien mukaan (muun muassa melu, valo ja pöly).

Suunnitelmien tasolla lieventäviin toimenpiteisiin voi kuulua esimerkiksi sellaisten suunnitelman osien siirtäminen tai poistaminen, joilla on havaittu olevan merkittäviä haitallisia vaikutuksia alueen koskemattomuuteen. Ehdotettuja toimenpiteitä voidaan mukauttaa koko arviointiprosessin ajan. Korkealla suunnittelun tasolla (esimerkiksi kansallisissa tai alueellisissa suunnitelmissa) lieventäminen voisi merkitä sitä, että sovitaan mahdollisista toimenpiteistä, jotka määritetään yksityiskohtaisemmin alemmalla tasolla. Määrityksessä noudatetaan niitä ekologisia, sijainnillisia, ajallisia, oikeudellisia ja taloudellisia parametrejä, jotka on täytettävä kaikkien suunnitteluhakemusten osalta.

Lieventäviä toimenpiteitä ei pidä sekoittaa korvaaviin toimenpiteisiin, joita tarkastellaan ainoastaan 6 artiklan 4 kohdan mukaisessa menettelyssä (ks. tämän asiakirjan kohta 3.3.3).

ei pidä sekoittaa korvaaviin toimenpiteisiin

| Lieventävät toimenpiteet
  ovat toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on minimoida tai jopa poistaa kielteiset vaikutukset, joita suunnitelman tai hankkeen toteuttamisesta todennäköisesti aiheutuu, niin, että alueen koskemattomuuteen ei kohdistu haitallisia vaikutuksia. Näitä toimenpiteitä tarkastellaan 6 artiklan 3 kohdan yhteydessä, ja ne ovat kiinteä osa suunnitelman tai hankkeen eritelmiä tai edellytys suunnitelman tai hankkeen hyväksymiselle.


  Korvaavat toimenpiteet
  ovat riippumattomia hankkeesta (mahdolliset hankkeeseen liittyvät lieventävät toimenpiteet mukaan lukien). Niiden tarkoituksena on olla vastapainona suunnitelman tai hankkeen jäljelle jääville kielteisille vaikutuksille siten, että Natura 2000 -verkoston yleinen ekologinen yhtenäisyys säilyy. Näitä toimenpiteitä voidaan tarkastella ainoastaan 6 artiklan 4 kohdan yhteydessä.

  Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 5.4.1. |
| --- |

Lieventävät toimenpiteet
  ovat toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on minimoida tai jopa poistaa kielteiset vaikutukset, joita suunnitelman tai hankkeen toteuttamisesta todennäköisesti aiheutuu, niin, että alueen koskemattomuuteen ei kohdistu haitallisia vaikutuksia. Näitä toimenpiteitä tarkastellaan 6 artiklan 3 kohdan yhteydessä, ja ne ovat kiinteä osa suunnitelman tai hankkeen eritelmiä tai edellytys suunnitelman tai hankkeen hyväksymiselle.

Lieventävät toimenpiteet

ovat toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on minimoida tai jopa poistaa kielteiset vaikutukset, joita suunnitelman tai hankkeen toteuttamisesta todennäköisesti aiheutuu, niin, että alueen koskemattomuuteen ei kohdistu haitallisia vaikutuksia. Näitä toimenpiteitä tarkastellaan 6 artiklan 3 kohdan yhteydessä, ja ne ovat kiinteä osa suunnitelman tai hankkeen eritelmiä tai edellytys suunnitelman tai hankkeen hyväksymiselle.

Korvaavat toimenpiteet
  ovat riippumattomia hankkeesta (mahdolliset hankkeeseen liittyvät lieventävät toimenpiteet mukaan lukien). Niiden tarkoituksena on olla vastapainona suunnitelman tai hankkeen jäljelle jääville kielteisille vaikutuksille siten, että Natura 2000 -verkoston yleinen ekologinen yhtenäisyys säilyy. Näitä toimenpiteitä voidaan tarkastella ainoastaan 6 artiklan 4 kohdan yhteydessä.

Korvaavat toimenpiteet

ovat riippumattomia hankkeesta (mahdolliset hankkeeseen liittyvät lieventävät toimenpiteet mukaan lukien). Niiden tarkoituksena on olla vastapainona suunnitelman tai hankkeen jäljelle jääville kielteisille vaikutuksille siten, että Natura 2000 -verkoston yleinen ekologinen yhtenäisyys säilyy. Näitä toimenpiteitä voidaan tarkastella ainoastaan 6 artiklan 4 kohdan yhteydessä.

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 5.4.1.

Erityisesti toimenpiteitä, jotka eivät ole toiminnallisesti osa hanketta, kuten luontotyypin parantaminen ja ennallistaminen (vaikka ne lisäisivätkin luontotyypin pinta-alaa vaikutusten kohteena olevalla alueella (33)) tai lajien lisääntymis- tai levähdyspaikkojen luominen ja parantaminen, ei pidä katsoa lieventäviksi toimenpiteiksi, sillä ne eivät sinänsä vähennä hankkeen kielteisiä vaikutuksia. Tällaiset toimenpiteet täyttävät pikemminkin korvaavien toimenpiteiden kriteerit, jos ne eivät kuulu alueen suojelun edellyttämiin tavanomaisiin käytäntöihin.

33

Jokainen lieventävä toimenpide on kuvattava yksityiskohtaisesti ja täsmennettävä, miten se poistaa tai vähentää todettuja haitallisia vaikutuksia ja miten, milloin ja kuka sen toteuttaa. Seuraavat seikat on ilmoitettava:

Jokainen lieventävä toimenpide on kuvattava yksityiskohtaisesti

| — | Vaikutukset, joihin lieventävillä toimenpiteillä pyritään puuttumaan, mukaan lukien tiedot asiaankuuluvista parametreista (esimerkiksi huonontuneiden yhteisön tärkeinä pitämien luontotyyppien pinta-ala ja niiden suojeluaste alueella tai lajipopulaatio, johon kohdistuu häiriöitä). |
| --- | --- |

—

Vaikutukset, joihin lieventävillä toimenpiteillä pyritään puuttumaan, mukaan lukien tiedot asiaankuuluvista parametreista (esimerkiksi huonontuneiden yhteisön tärkeinä pitämien luontotyyppien pinta-ala ja niiden suojeluaste alueella tai lajipopulaatio, johon kohdistuu häiriöitä).

| — | Ehdotettujen lieventävien toimenpiteiden toteuttamisen odotetut tulokset kunkin parametrin osalta (esimerkiksi luontotyypin pinta-ala, lajin populaation koko tai rakenne ja toiminnot). |
| --- | --- |

—

Ehdotettujen lieventävien toimenpiteiden toteuttamisen odotetut tulokset kunkin parametrin osalta (esimerkiksi luontotyypin pinta-ala, lajin populaation koko tai rakenne ja toiminnot).

| — | Ehdotettujen toimenpiteiden tekninen ja tieteellinen toteutettavuus ja odotettu tehokkuus. |
| --- | --- |

—

Ehdotettujen toimenpiteiden tekninen ja tieteellinen toteutettavuus ja odotettu tehokkuus.

| — | Toteuttamisesta vastaava henkilö tai elin. |
| --- | --- |

—

Toteuttamisesta vastaava henkilö tai elin.

| — | Sen alueen hoito, jolla lieventäviä toimenpiteitä toteutetaan (menetelmät ja kesto). |
| --- | --- |

—

Sen alueen hoito, jolla lieventäviä toimenpiteitä toteutetaan (menetelmät ja kesto).

| — | Toimenpiteiden sijainti ja ajoitus suhteessa suunnitelmaan tai hankkeeseen. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteiden sijainti ja ajoitus suhteessa suunnitelmaan tai hankkeeseen.

| — | Toimenpiteiden täytäntöönpanon valvontamenetelmät. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteiden täytäntöönpanon valvontamenetelmät.

| — | Toimenpiteiden rahoitus. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteiden rahoitus.

| — | Seurantaohjelma toimenpiteiden vaikuttavuuden todentamiseksi ja tarvittaessa niiden mukauttamiseksi. |
| --- | --- |

—

Seurantaohjelma toimenpiteiden vaikuttavuuden todentamiseksi ja tarvittaessa niiden mukauttamiseksi.

Lieventävien toimenpiteiden vaikuttavuus on osoitettava esimerkiksi viittaamalla niiden onnistuneeseen toteuttamiseen muissa samankaltaisissa hankkeissa, ja sitä on seurattava ottamalla käyttöön järjestelmä, jolla seurataan tuloksia ja toteutetaan korjaavia toimenpiteitä, jos puutteita havaitaan. Vaikuttavuuden arvioinnissa voidaan käyttää seuraavaa tarkistuslistaa.

Lieventävien toimenpiteiden vaikuttavuus

| Laatikko 13


  Lieventävien toimenpiteiden vaikuttavuuden arviointi







  — | Ovatko lieventävät toimenpiteet toteutettavissa arvioitavana olevassa suunnitelmassa tai hankkeessa? |
| --- | --- |

Laatikko 13

Laatikko 13

Lieventävien toimenpiteiden vaikuttavuuden arviointi

Lieventävien toimenpiteiden vaikuttavuuden arviointi

—

Ovatko lieventävät toimenpiteet toteutettavissa arvioitavana olevassa suunnitelmassa tai hankkeessa?

| — | Kohdennetaanko lieventävät toimenpiteet selkeästi asianmukaisessa arvioinnissa yksilöityihin vaikutuksiin? Pystytäänkö lieventävillä toimenpiteillä vähentämään näitä vaikutuksia niin, ettei niitä enää pidetä merkittävinä? |
| --- | --- |

—

Kohdennetaanko lieventävät toimenpiteet selkeästi asianmukaisessa arvioinnissa yksilöityihin vaikutuksiin? Pystytäänkö lieventävillä toimenpiteillä vähentämään näitä vaikutuksia niin, ettei niitä enää pidetä merkittävinä?

| — | Onko käytettävissä riittävästi keinoja ja resursseja lieventävien toimenpiteiden toteuttamiseksi? |
| --- | --- |

—

Onko käytettävissä riittävästi keinoja ja resursseja lieventävien toimenpiteiden toteuttamiseksi?

| — | Onko ehdotettujen lieventävien toimenpiteiden aiemmasta onnistuneesta toteuttamisesta olemassa tietoja? |
| --- | --- |

—

Onko ehdotettujen lieventävien toimenpiteiden aiemmasta onnistuneesta toteuttamisesta olemassa tietoja?

| — | Onko tietoja rajoittavista tekijöistä ja ehdotettujen toimenpiteiden onnistumis- tai epäonnistumisasteista? |
| --- | --- |

—

Onko tietoja rajoittavista tekijöistä ja ehdotettujen toimenpiteiden onnistumis- tai epäonnistumisasteista?

| — | Onko laadittu kattava suunnitelma siitä, miten lieventävät toimenpiteet toteutetaan ja miten niitä ylläpidetään (mukaan lukien tarvittaessa seuranta ja arviointi)? |
| --- | --- |

—

Onko laadittu kattava suunnitelma siitä, miten lieventävät toimenpiteet toteutetaan ja miten niitä ylläpidetään (mukaan lukien tarvittaessa seuranta ja arviointi)?

Lieventävien toimenpiteiden seuranta on ratkaisevan tärkeää, jotta voidaan tarkistaa niiden täytäntöönpanon onnistuminen ja oikea-aikaisuus ja havaita mahdolliset odottamattomat, lisätoimenpiteitä edellyttävät vaikutukset.

seuranta

Lieventävien toimenpiteiden toimivuus on osoitettava ennen suunnitelman tai hankkeen hyväksymistä. Kun lieventävien toimenpiteiden vaikuttavuus riippuu vakaista luonnonolosuhteista tai luonnonprosesseista, jotka voivat muuttua (esimerkiksi tulvien, kuivuuden, myrskyjen tai muiden tapahtumien vuoksi), seurantaa olisi harjoitettava myös odotettujen tulosten todentamiseksi ja sellaisten mahdollisten muutosten havaitsemiseksi, jotka edellyttävät toimenpiteiden mukauttamista tai uudelleenohjelmointia.

Seurannan tulokset olisi annettava myös toimivaltaisille viranomaisille, jotta voidaan tarvittaessa suunnitella sopivia toimintavaihtoehtoja, joilla esimerkiksi korjataan lieventävien toimenpiteiden ilmeisiä puutteita tai reagoidaan odottamattomiin vaikutuksiin tai sellaisiin vaikutuksiin, joiden osalta on havaittu vain riski. Taulukossa 7 on esimerkki matriisista, jossa esitetään tiedot lieventävistä toimenpiteistä.

Lieventävän toimenpiteen täytäntöönpanon odotetut tulokset arvioinnissa havaittujen vaikutusten ehkäisemisen tai vähentämisen osalta olisi dokumentoitava asianmukaisesti.

Taulukossa 8 on esimerkki matriisista, jossa esitetään lieventävän toimenpiteen jälkeisen arvioinnin tulokset.

Taulukko 7

Taulukko 7

Tiedot suunnitelmalle tai hankkeelle ehdotetuista lieventävistä toimenpiteistä

Tiedot suunnitelmalle tai hankkeelle ehdotetuista lieventävistä toimenpiteistä

| Havaitut haitalliset vaikutukset (luettelo) | Toimenpiteiden kuvaus sekä yksityiskohtaiset tiedot täytäntöönpanosta, tehokkuudesta ja seurannasta |
| --- | --- |
| Vaikutus 1 | Toimenpide 1 |
| Nimi tai kuvaus | Selitetään, miten toimenpide auttaa välttämään tai vähentämään alueen koskemattomuuteen kohdistuvia vaikutuksia. | Selitetään, miten toimenpide toteutetaan ja kuka sen toteuttaa. | Osoitetaan sen vaikuttavuus (esimerkiksi tieteellisen näytön tai asiantuntemuksen perusteella). | Esitetään toteutuksen aikataulu suhteessa suunnitelmaan tai hankkeeseen. | Kuvataan ehdotettu seurantajärjestelmä ja raportointivaatimukset sekä se, miten mahdolliset odottamattomat vaikutukset otetaan huomioon. |
| | Esitetään yksityiskohtaiset tiedot lieventävästä toimenpiteestä ja selostetaan tekijät, joilla puututaan haitallisiin vaikutuksiin. | Tähän voi sisältyä yksityiskohtaisia tietoja oikeudellisesti sitovista sopimuksista, jotka olisi tehtävä ennen suunnitelman tai hankkeen hyväksymistä. | Tähän voi sisältyä seuraavien seikkojen arviointi: i) samankaltaisista hankkeista tai suunnitelmista saadut raportit tai näyttö; ii) asianomaisten asiantuntijoiden lausunnot; tai iii) asianomaisen luonnonsuojeluviraston tuki. | Joitakin lieventäviä toimenpiteitä voidaan sisällyttää suunnitelmaan tai hankkeeseen, ja joissakin tapauksissa lieventäminen toteutetaan lisätoimenpiteinä joko ennen suunnitelman tai hankkeen hyväksymistä tai pian sen jälkeen. | Tämä voidaan tehdä oikeudellisesti sitovilla sopimuksilla ennen suunnitelman tai hankkeen hyväksymistä. |
| | | | | | |
| | | | | | |

Havaitut haitalliset vaikutukset (luettelo)

Toimenpiteiden kuvaus sekä yksityiskohtaiset tiedot täytäntöönpanosta, tehokkuudesta ja seurannasta

Vaikutus 1

Vaikutus 1

Toimenpide 1

Toimenpide 1

Nimi tai kuvaus

Selitetään, miten toimenpide auttaa välttämään tai vähentämään alueen koskemattomuuteen kohdistuvia vaikutuksia.

Selitetään, miten toimenpide toteutetaan ja kuka sen toteuttaa.

Osoitetaan sen vaikuttavuus (esimerkiksi tieteellisen näytön tai asiantuntemuksen perusteella).

Esitetään toteutuksen aikataulu suhteessa suunnitelmaan tai hankkeeseen.

Kuvataan ehdotettu seurantajärjestelmä ja raportointivaatimukset sekä se, miten mahdolliset odottamattomat vaikutukset otetaan huomioon.

Esitetään yksityiskohtaiset tiedot lieventävästä toimenpiteestä ja selostetaan tekijät, joilla puututaan haitallisiin vaikutuksiin.

Esitetään yksityiskohtaiset tiedot lieventävästä toimenpiteestä ja selostetaan tekijät, joilla puututaan haitallisiin vaikutuksiin.

Tähän voi sisältyä yksityiskohtaisia tietoja oikeudellisesti sitovista sopimuksista, jotka olisi tehtävä ennen suunnitelman tai hankkeen hyväksymistä.

Tähän voi sisältyä yksityiskohtaisia tietoja oikeudellisesti sitovista sopimuksista, jotka olisi tehtävä ennen suunnitelman tai hankkeen hyväksymistä.

Tähän voi sisältyä seuraavien seikkojen arviointi: i) samankaltaisista hankkeista tai suunnitelmista saadut raportit tai näyttö; ii) asianomaisten asiantuntijoiden lausunnot; tai iii) asianomaisen luonnonsuojeluviraston tuki.

Tähän voi sisältyä seuraavien seikkojen arviointi: i) samankaltaisista hankkeista tai suunnitelmista saadut raportit tai näyttö; ii) asianomaisten asiantuntijoiden lausunnot; tai iii) asianomaisen luonnonsuojeluviraston tuki.

Joitakin lieventäviä toimenpiteitä voidaan sisällyttää suunnitelmaan tai hankkeeseen, ja joissakin tapauksissa lieventäminen toteutetaan lisätoimenpiteinä joko ennen suunnitelman tai hankkeen hyväksymistä tai pian sen jälkeen.

Joitakin lieventäviä toimenpiteitä voidaan sisällyttää suunnitelmaan tai hankkeeseen, ja joissakin tapauksissa lieventäminen toteutetaan lisätoimenpiteinä joko ennen suunnitelman tai hankkeen hyväksymistä tai pian sen jälkeen.

Tämä voidaan tehdä oikeudellisesti sitovilla sopimuksilla ennen suunnitelman tai hankkeen hyväksymistä.

Tämä voidaan tehdä oikeudellisesti sitovilla sopimuksilla ennen suunnitelman tai hankkeen hyväksymistä.

Taulukko 8

Taulukko 8

Yhteenveto arvioinnin tuloksista lieventävien toimenpiteiden toteuttamisen jälkeen

Yhteenveto arvioinnin tuloksista lieventävien toimenpiteiden toteuttamisen jälkeen

| Alueen merkitykselliset piirteet | Lyhyt kuvaus vaikutuksista tai haitoista | Vaikutusten merkitys tai mittakaava | Ehdotettujen lieventävien toimenpiteiden kuvaus | Vaikutusten lieventämisen odotetut tulokset |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Luontotyypit






  — | ... |

Alueen merkitykselliset piirteet

Lyhyt kuvaus vaikutuksista tai haitoista

Vaikutusten merkitys tai mittakaava

Ehdotettujen lieventävien toimenpiteiden kuvaus

Vaikutusten lieventämisen odotetut tulokset

Luontotyypit

—

...

| — | ... |
| --- | --- |

—

...

Lajit

| — | ... |
| --- | --- |

—

...

| — | ... |
| --- | --- |

—

...

Muut alueen koskemattomuuden kannalta merkittävät luonnonpiirteet

3.2.5   
  Asianmukaisen arvioinnin päätelmät

Asianmukaisen arvioinnin päätelmät

Luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaisen arvioinnin on sisällettävä alan parhaaseen tieteelliseen tietämykseen perustuvat täydelliset, tarkat ja lopulliset havainnot ja päätelmät. Sen avulla on voitava poistaa kaikki tieteelliseltä kannalta järkevät epäilyt ehdotetun suunnitelman tai hankkeen vaikutuksista kyseiseen suojelualueeseen.

Asianmukaisen arvioinnin päätelmien on selvästi liityttävä alueen koskemattomuuteen ja sen suojelutavoitteisiin. Jos arvioinnissa todetaan, että alueen koskemattomuudelle aiheutuu haitallisia vaikutuksia, siinä olisi selvennettävä, mille näkökohdille voi lieventämisen jälkeen edelleen aiheutua haitallisia vaikutuksia. Tämä on tärkeää, jos suunnitelmaa tai hanketta tarkastellaan tarkemmin 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti.

Seuraavalla sivulla olevassa taulukossa 9 on esimerkki mahdollisesta mallista, jolla asianmukaisen arvioinnin tulokset voidaan kirjata.

Taulukko 9

Taulukko 9

Esimerkki asianmukaisen arvioinnin kirjaamisesta

Esimerkki asianmukaisen arvioinnin kirjaamisesta

| Alue 1: SPA Xxx | Lyhyt kuvaus: Erityisellä suojelualueella (SPA) on Xxxxxx-alueen laajimmat suot. Alueella sijaitsevien rannikon luontotyyppien laaja monimuotoisuus tukee merkittäviä määriä vesilintuja ympäri vuoden. |
| --- | --- |
| Mahdollinen vaikutus | Piirre, johon vaikutus kohdistuu | Suojelutavoitteet | Yhden suunnitelman tai hankkeen haitallinen vaikutus piirteeseen | Suunnitelman tai hankkeen haitallinen vaikutus kyseiseen piirteeseen yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa | Haitallisten vaikutusten mahdollinen välttäminen tai lieventäminen | Päätelmä: haitalliset vaikutukset alueen koskemattomuuteen: Kyllä. Ei. Epävarma. Pitkä aikaväli. Lyhyt aikaväli |
| Luontotyypin häviäminen
  Lajin häiriintyminen | Rannikon luontotyyppien linnut:
  ...
  ...
  (lajien nimet) | Säilytetään lajien populaatio ja levinneisyys... (yksityiskohtaiset tiedot suhteessa suojelutavoitteisiin).
  Säilytetään rakenne ja toiminnot sekä niitä tukevat prosessit, joista lajien elinympäristöt ovat riippuvaisia... (yksityiskohtaiset tiedot suhteessa suojelutavoitteisiin). | Suunnitelman X-osa pienentää lajien käytettävissä olevan marskimaan pinta-alaa. Asianmukaisessa arvioinnissa on arvioitu 110 hehtaarin mahdollinen menetys. | Haitalliset vaikutukset voivat yhdessä muiden suunnitelmien kanssa lisätä alueisiin kohdistuvia välillisiä paineita. Muihin hankkeisiin liittyvästä virkistyskäytön lisääntymisestä johtuvalla häiriön lisääntymisellä olisi haitallisia vaikutuksia alueeseen. | Ei | Kyllä – pitkä aikaväli |
| Luontotyypin heikentyminen | kosteiden alankoniittyjen linnut
  ...
  ...
  (lajien nimet) | Säilytetään lajien populaatio ja levinneisyys... (yksityiskohtaiset tiedot suhteessa suojelutavoitteisiin). Säilytetään rakenne ja toiminnot sekä niitä tukevat prosessit, joista lajien elinympäristöt ovat riippuvaisia... (yksityiskohtaiset tiedot suhteessa suojelutavoitteisiin). | Suunnitelman Y-osa voi aiheuttaa vedenvirtausjärjestelmän muutoksen, joka saattaa vaikuttaa lajeille soveltuvan elinympäristön tarjoaviin kosteisiin niittyihin... (yksityiskohtaiset tiedot suhteessa suojelutavoitteisiin) | Ei odotettavissa | Epävarma | Epävarma (Y-osaa ei ole määritelty yksityiskohtaisesti, joten vaikutuksia virtausjärjestelmään ei voida arvioida ja mitata asianmukaisesti). |
| ... | | | | | | |

Alue 1: SPA Xxx

Alue 1: SPA Xxx

Lyhyt kuvaus: Erityisellä suojelualueella (SPA) on Xxxxxx-alueen laajimmat suot. Alueella sijaitsevien rannikon luontotyyppien laaja monimuotoisuus tukee merkittäviä määriä vesilintuja ympäri vuoden.

Lyhyt kuvaus

Mahdollinen vaikutus

Piirre, johon vaikutus kohdistuu

Suojelutavoitteet

Yhden suunnitelman tai hankkeen haitallinen vaikutus piirteeseen

Suunnitelman tai hankkeen haitallinen vaikutus kyseiseen piirteeseen yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa

Haitallisten vaikutusten mahdollinen välttäminen tai lieventäminen

Päätelmä: haitalliset vaikutukset alueen koskemattomuuteen: Kyllä. Ei. Epävarma. Pitkä aikaväli. Lyhyt aikaväli

Luontotyypin häviäminen

Lajin häiriintyminen

Rannikon luontotyyppien linnut:

...

...

(lajien nimet)

Säilytetään lajien populaatio ja levinneisyys... (yksityiskohtaiset tiedot suhteessa suojelutavoitteisiin).

Säilytetään rakenne ja toiminnot sekä niitä tukevat prosessit, joista lajien elinympäristöt ovat riippuvaisia... (yksityiskohtaiset tiedot suhteessa suojelutavoitteisiin).

Suunnitelman X-osa pienentää lajien käytettävissä olevan marskimaan pinta-alaa. Asianmukaisessa arvioinnissa on arvioitu 110 hehtaarin mahdollinen menetys.

Haitalliset vaikutukset voivat yhdessä muiden suunnitelmien kanssa lisätä alueisiin kohdistuvia välillisiä paineita. Muihin hankkeisiin liittyvästä virkistyskäytön lisääntymisestä johtuvalla häiriön lisääntymisellä olisi haitallisia vaikutuksia alueeseen.

Ei

Kyllä – pitkä aikaväli

Luontotyypin heikentyminen

kosteiden alankoniittyjen linnut

...

...

(lajien nimet)

Säilytetään lajien populaatio ja levinneisyys... (yksityiskohtaiset tiedot suhteessa suojelutavoitteisiin). Säilytetään rakenne ja toiminnot sekä niitä tukevat prosessit, joista lajien elinympäristöt ovat riippuvaisia... (yksityiskohtaiset tiedot suhteessa suojelutavoitteisiin).

Suunnitelman Y-osa voi aiheuttaa vedenvirtausjärjestelmän muutoksen, joka saattaa vaikuttaa lajeille soveltuvan elinympäristön tarjoaviin kosteisiin niittyihin... (yksityiskohtaiset tiedot suhteessa suojelutavoitteisiin)

Ei odotettavissa

Epävarma

Epävarma (Y-osaa ei ole määritelty yksityiskohtaisesti, joten vaikutuksia virtausjärjestelmään ei voida arvioida ja mitata asianmukaisesti).

...

Asianmukaisen arvioinnin jälkeen sen päätelmät olisi esitettävä selkeästi raportissa, jossa

| a) | kuvaillaan suunnitelma tai hanke riittävän yksityiskohtaisesti, jotta yleisö voi saada käsityksen sen luonteesta, laajuudesta ja tavoitteista; |
| --- | --- |

a)

kuvaillaan suunnitelma tai hanke riittävän yksityiskohtaisesti, jotta yleisö voi saada käsityksen sen luonteesta, laajuudesta ja tavoitteista;

| b) | kuvataan Natura 2000 -alueen lähtötilanne ja sen suojelutavoitteet; |
| --- | --- |

b)

kuvataan Natura 2000 -alueen lähtötilanne ja sen suojelutavoitteet;

| c) | yksilöidään suunnitelman tai hankkeen haitalliset vaikutukset Natura 2000 -alueeseen aluekohtaisten suojelutavoitteiden kannalta; |
| --- | --- |

c)

yksilöidään suunnitelman tai hankkeen haitalliset vaikutukset Natura 2000 -alueeseen aluekohtaisten suojelutavoitteiden kannalta;

| d) | selitetään, miten näitä vaikutuksia vältetään tai vähennetään riittävästi lieventämällä niitä; |
| --- | --- |

d)

selitetään, miten näitä vaikutuksia vältetään tai vähennetään riittävästi lieventämällä niitä;

| e) | määritetään lieventävien toimenpiteiden turvaamisen, toteuttamisen ja seurannan aikataulu ja mekanismit; |
| --- | --- |

e)

määritetään lieventävien toimenpiteiden turvaamisen, toteuttamisen ja seurannan aikataulu ja mekanismit;

| f) | tehdään asianmukaisesti perustellut päätelmät alueen koskemattomuuteen kohdistuvista vaikutuksista. |
| --- | --- |

f)

tehdään asianmukaisesti perustellut päätelmät alueen koskemattomuuteen kohdistuvista vaikutuksista.

Asianmukaista arviointia koskeva raportti olisi laadittava selkeästi, ja siinä olisi oltava i) helposti seurattavat näyttöketjut (jotka esimerkiksi johtavat toiminnasta paineisiin ja vaikutusten kohteena olevien luonnonpiirteiden herkkyyksiin ja haavoittuvuuksiin) ja ii) riittävä näyttö tai analyysi, joka soveltuu asianomaisten luonnonsuojeluvirastojen ja yleisön kuulemiseen.

Joidenkin suunnitelman osatekijöiden tai osien osalta alueen koskemattomuuteen kohdistuvat haitalliset vaikutukset voivat olla epävarmoja tai niitä ei ole mahdollista määrittää riittävän luotettavasti. Tällaisia näkökohtia olisi kuitenkin vielä tarkasteltava lähemmin. Monet kansalliset strategiat sisältävät keskeisiä suunniteltuja investointeja, kuten uusia säännöstelyaltaita tai liikennekäytäviä, jotka voivat vaikuttaa Natura 2000 -alueisiin mutta joiden tarkkaa sijaintia, suunnittelua tai toimintaa koskevia yksityiskohtia ei ole vielä määritetty. Tällaiset tekijät on arvioitava asianmukaisesti hanketasolla. Tällaisissa tapauksissa tämä seikka, eli jäljellä oleva epävarmuus, olisi kirjattava arvioinnin tuloksiin, ja tällaiset suunnitelmien osat tai osatekijät on arvioitava asianmukaisesti hanketasolla (ks. myös kohta 4.2).

Asianmukaisen arvioinnin päätelmien ja mahdollisten sovittujen lieventävien toimenpiteiden tai ehtojen olisi myös oltava osa lupaa tai mitä tahansa muuta päätöstä, joka koskee tarkasteltavaa suunnitelmaa tai hanketta.

| Päätöksen tekeminen asianmukaisen arvioinnin perusteella



  Toimivaltaisten viranomaisten tehtävänä on hyväksyä suunnitelma tai hanke niiden johtopäätösten perusteella, jotka asianmukaisessa arvioinnissa on tehty suunnitelman tai hankkeen vaikutuksista kyseessä olevaan Natura 2000 -alueeseen. Hyväksyntä voidaan antaa vasta sen jälkeen, kun viranomaiset ovat saaneet varmuuden siitä, ettei suunnitelma tai hanke vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen haitallisesti. Näin on silloin, kun ei ole olemassa mitään tieteelliseltä kannalta järkevää epäilyä tällaisten vaikutusten aiheutumatta jäämisestä.


  Kun suunnitelmasta tai hankkeesta kyseisen alueen koskemattomuudelle aiheutuvien haitallisten vaikutusten puuttuminen on epävarmaa, toimivaltaisen viranomaisen on kieltäydyttävä hyväksymästä sitä (asia C-127/02, 57 kohta).

  Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.7.3. |
| --- |

Päätöksen tekeminen asianmukaisen arvioinnin perusteella

Päätöksen tekeminen asianmukaisen arvioinnin perusteella

Toimivaltaisten viranomaisten tehtävänä on hyväksyä suunnitelma tai hanke niiden johtopäätösten perusteella, jotka asianmukaisessa arvioinnissa on tehty suunnitelman tai hankkeen vaikutuksista kyseessä olevaan Natura 2000 -alueeseen. Hyväksyntä voidaan antaa vasta sen jälkeen, kun viranomaiset ovat saaneet varmuuden siitä, ettei suunnitelma tai hanke vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen haitallisesti. Näin on silloin, kun ei ole olemassa mitään tieteelliseltä kannalta järkevää epäilyä tällaisten vaikutusten aiheutumatta jäämisestä.

Toimivaltaisten viranomaisten tehtävänä on hyväksyä suunnitelma tai hanke niiden johtopäätösten perusteella, jotka asianmukaisessa arvioinnissa on tehty suunnitelman tai hankkeen vaikutuksista kyseessä olevaan Natura 2000 -alueeseen. Hyväksyntä voidaan antaa vasta sen jälkeen, kun viranomaiset ovat saaneet varmuuden siitä, ettei suunnitelma tai hanke vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen haitallisesti. Näin on silloin, kun ei ole olemassa mitään tieteelliseltä kannalta järkevää epäilyä tällaisten vaikutusten aiheutumatta jäämisestä.

Kun suunnitelmasta tai hankkeesta kyseisen alueen koskemattomuudelle aiheutuvien haitallisten vaikutusten puuttuminen on epävarmaa, toimivaltaisen viranomaisen on kieltäydyttävä hyväksymästä sitä (asia C-127/02, 57 kohta).

Kun suunnitelmasta tai hankkeesta kyseisen alueen koskemattomuudelle aiheutuvien haitallisten vaikutusten puuttuminen on epävarmaa, toimivaltaisen viranomaisen on kieltäydyttävä hyväksymästä sitä (asia C-127/02, 57 kohta).

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.7.3.

Kohdan 3.2 lopussa olevassa laatikossa 16 esitetään raportointimalli asianmukaisen arvioinnin tulosten esittämiseen.

Jos toimivaltainen viranomainen katsoo, että haitallisia vaikutuksia aiheutuu tai että niitä ei voida sulkea pois, suunnitelmaa tai hanketta ei voida toteuttaa (ellei sovelleta 6 artiklan 4 kohdan mukaisia edellytyksiä – ks. kohta 3.3).

3.2.6   
  Muut näkökohdat: kuulemiset, asianmukaisen arvioinnin laatu ja oikeussuojan saatavuus

Muut näkökohdat: kuulemiset, asianmukaisen arvioinnin laatu ja oikeussuojan saatavuus

Kuulemiset

Kuulemiset

Asiantuntijoiden, muiden viranomaisten, kansalaisjärjestöjen, vaikutusten kohteeksi mahdollisesti joutuvien ryhmien tai kansalaisten kuuleminen voi parantaa ympäristöön liittyvää tietoa, joka on asianmukaisen arvioinnin suorittajien ja päätöksentekijöiden saatavilla. Se voi auttaa esimerkiksi ympäristövaikutusten tunnistamisessa tai soveltuvien lieventävien toimenpiteiden suunnittelemisessa. Kuulemiset voivat myös auttaa minimoimaan mahdollisia ristiriitoja ja viivästyksiä.

Asianomaisten viranomaisten, biologian tai ekologian asiantuntijoiden sekä asianomaisten teollisuudenalojen ja politiikanalojen, sidosryhmien ja kansalaisjärjestöjen edustajien kuuleminen 6 artiklan 3 kohdassa säädettyjen menettelyjen aikana parantaa tiedon saatavuutta ja eri näkökulmien huomioon ottamista.

Luonnonsuojeluviranomaisten ja alakohtaisten viranomaisten olisi tehtävä yhteistyötä arviointiprosessin aikana sen varmistamiseksi, että i) asianmukainen arviointi perustuu parhaisiin saatavilla oleviin tietoihin ja kokemuksiin ja että ii) kaikki asiaankuuluvat näkökohdat otetaan asianmukaisesti huomioon.

| Yleisön osallistuminen 6 artiklan 3 kohdan mukaiseen menettelyyn



  Luontodirektiiviin ei sisälly selväsanaista velvoitetta kuulla kansalaisia silloin, kun hyväksytään sellaisia suunnitelmia tai hankkeita, jotka edellyttävät asianmukaista arviointia. Direktiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaan kansalaisia on kuultava vain ”tarvittaessa”. Tuomioistuin on kuitenkin selventänyt Århusin yleissopimuksen (34)
  vaatimusten perusteella, että asianosaisilla kansalaisilla, tunnustetut ympäristönsuojelujärjestöt mukaan lukien, on oikeus osallistua lupamenettelyyn (asia C-243/15, 49 kohta). Tähän oikeuteen kuuluu eritoten ”oikeus ’osallistua tehokkaasti ympäristöä koskevaan päätöksentekoon’ esittämällä ’kirjallisesti tai tarvittaessa julkisessa kuulemistilaisuudessa tai vastauksena hakijalle toimitettuun pyyntöön kaikki huomautukset, tiedot, analyysit tai mielipiteet, joita yleisö pitää ehdotetun toimen kannalta oleellisina’” (asia C-243/15, 46 kohta).

  Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.7.2. |
| --- |

Yleisön osallistuminen 6 artiklan 3 kohdan mukaiseen menettelyyn

Yleisön osallistuminen 6 artiklan 3 kohdan mukaiseen menettelyyn

Luontodirektiiviin ei sisälly selväsanaista velvoitetta kuulla kansalaisia silloin, kun hyväksytään sellaisia suunnitelmia tai hankkeita, jotka edellyttävät asianmukaista arviointia. Direktiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaan kansalaisia on kuultava vain ”tarvittaessa”. Tuomioistuin on kuitenkin selventänyt Århusin yleissopimuksen (34)
  vaatimusten perusteella, että asianosaisilla kansalaisilla, tunnustetut ympäristönsuojelujärjestöt mukaan lukien, on oikeus osallistua lupamenettelyyn (asia C-243/15, 49 kohta). Tähän oikeuteen kuuluu eritoten ”oikeus ’osallistua tehokkaasti ympäristöä koskevaan päätöksentekoon’ esittämällä ’kirjallisesti tai tarvittaessa julkisessa kuulemistilaisuudessa tai vastauksena hakijalle toimitettuun pyyntöön kaikki huomautukset, tiedot, analyysit tai mielipiteet, joita yleisö pitää ehdotetun toimen kannalta oleellisina’” (asia C-243/15, 46 kohta).

Luontodirektiiviin ei sisälly selväsanaista velvoitetta kuulla kansalaisia silloin, kun hyväksytään sellaisia suunnitelmia tai hankkeita, jotka edellyttävät asianmukaista arviointia. Direktiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaan kansalaisia on kuultava vain ”tarvittaessa”. Tuomioistuin on kuitenkin selventänyt Århusin yleissopimuksen

34

vaatimusten perusteella, että asianosaisilla kansalaisilla, tunnustetut ympäristönsuojelujärjestöt mukaan lukien, on oikeus osallistua lupamenettelyyn (asia C-243/15, 49 kohta). Tähän oikeuteen kuuluu eritoten ”oikeus ’osallistua tehokkaasti ympäristöä koskevaan päätöksentekoon’ esittämällä ’kirjallisesti tai tarvittaessa julkisessa kuulemistilaisuudessa tai vastauksena hakijalle toimitettuun pyyntöön kaikki huomautukset, tiedot, analyysit tai mielipiteet, joita yleisö pitää ehdotetun toimen kannalta oleellisina’” (asia C-243/15, 46 kohta).

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.7.2.

Kun asianmukainen arviointi koordinoidaan tai toteutetaan yhdessä ympäristövaikutusten arvioinnin (YVA) tai strategisen ympäristöarvioinnin (SYA) kanssa, siihen voidaan soveltaa myös kyseisten direktiivien mukaisia yleisön osallistumista koskevia säännöksiä. On kuitenkin tärkeää, että asianmukaisen arvioinnin tulokset erotetaan YVA:n tai SYA:n tuloksista. Tämä on tarpeen 6 artiklan 3 kohdan toisen virkkeen asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi (suunnitelma tai hanke voidaan hyväksyä vasta, kun on varmistuttu siitä, että se ei vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen).

YVA-direktiivissä (6 artikla) edellytetään, että jäsenvaltiot i) varmistavat asiaankuuluvien viranomaisten kuulemisen sekä ii) tarjoavat ajoissa ja toimivalla tavalla mahdollisuuksia tiedottaa yleisölle ja antavat yleisölle, jota asia koskee, mahdollisuuden osallistua ympäristöä koskevaan päätöksentekomenettelyyn. Tähän sisältyy kohtuullisten määräaikojen asettaminen osallistumisen eri vaiheille. SYA-direktiivin 6 artiklassa säädetään vastaavanlaisista vaatimuksista.

| Yleisön osallistuminen YVA- ja SYA-direktiivien nojalla



  YVA-direktiivi


  Johdanto:







  — | Yleisön
  tehokas
  osallistuminen
  päätöksentekomenettelyyn mahdollistaa sen, että yleisö voi ilmaista ja päätöksentekijät voivat ottaa huomioon mielipiteet ja huolenaiheet, joilla voi olla merkitystä itse päätöksiin, mikä puolestaan lisää päätöksenteon vastuullisuutta ja avoimuutta sekä yleisön tietoisuutta ympäristökysymyksistä ja tukea tehdyille päätöksille. |
| --- | --- |

Yleisön osallistuminen YVA- ja SYA-direktiivien nojalla

Yleisön osallistuminen YVA- ja SYA-direktiivien nojalla

YVA-direktiivi

YVA-direktiivi

Johdanto:

Johdanto:

—

Yleisön
  tehokas
  osallistuminen
  päätöksentekomenettelyyn mahdollistaa sen, että yleisö voi ilmaista ja päätöksentekijät voivat ottaa huomioon mielipiteet ja huolenaiheet, joilla voi olla merkitystä itse päätöksiin, mikä puolestaan lisää päätöksenteon vastuullisuutta ja avoimuutta sekä yleisön tietoisuutta ympäristökysymyksistä ja tukea tehdyille päätöksille.

Yleisön

tehokas

osallistuminen

päätöksentekomenettelyyn mahdollistaa sen, että yleisö voi ilmaista ja päätöksentekijät voivat ottaa huomioon mielipiteet ja huolenaiheet, joilla voi olla merkitystä itse päätöksiin, mikä puolestaan lisää päätöksenteon vastuullisuutta ja avoimuutta sekä yleisön tietoisuutta ympäristökysymyksistä ja tukea tehdyille päätöksille.

| — | Sen vuoksi olisi lisättävä yleisön osallistumista, mukaan lukien yhdistykset, järjestöt ja ryhmät, erityisesti valtioista riippumattomat järjestöt, jotka edistävät ympäristönsuojelua, myös edistämällä yleisölle annettavaa ympäristökasvatusta. |
| --- | --- |

—

Sen vuoksi olisi lisättävä yleisön osallistumista, mukaan lukien yhdistykset, järjestöt ja ryhmät, erityisesti valtioista riippumattomat järjestöt, jotka edistävät ympäristönsuojelua, myös edistämällä yleisölle annettavaa ympäristökasvatusta.

Sen vuoksi olisi lisättävä yleisön osallistumista, mukaan lukien yhdistykset, järjestöt ja ryhmät, erityisesti valtioista riippumattomat järjestöt, jotka edistävät ympäristönsuojelua, myös edistämällä yleisölle annettavaa ympäristökasvatusta.

| — | Århusin yleissopimuksen tavoitteisiin kuuluu pyrkimys taata, että yleisö voi osallistua päätöksentekoon ympäristöasioissa tarkoituksena osaltaan suojella oikeutta elää yksilön terveyden ja hyvinvoinnin kannalta riittävän laadukkaassa ympäristössä. Århusin yleissopimuksen 6 artiklassa määrätään yleisön osallistumisesta päätöksiin, jotka liittyvät yleissopimuksen liitteessä I lueteltuihin toimiin tai muihin toimiin, joita ei ole lueteltu liitteessä mutta joilla voi olla merkittäviä ympäristövaikutuksia. |
| --- | --- |

—

Århusin yleissopimuksen tavoitteisiin kuuluu pyrkimys taata, että yleisö voi osallistua päätöksentekoon ympäristöasioissa tarkoituksena osaltaan suojella oikeutta elää yksilön terveyden ja hyvinvoinnin kannalta riittävän laadukkaassa ympäristössä. Århusin yleissopimuksen 6 artiklassa määrätään yleisön osallistumisesta päätöksiin, jotka liittyvät yleissopimuksen liitteessä I lueteltuihin toimiin tai muihin toimiin, joita ei ole lueteltu liitteessä mutta joilla voi olla merkittäviä ympäristövaikutuksia.

Århusin yleissopimuksen tavoitteisiin kuuluu pyrkimys taata, että yleisö voi osallistua päätöksentekoon ympäristöasioissa tarkoituksena osaltaan suojella oikeutta elää yksilön terveyden ja hyvinvoinnin kannalta riittävän laadukkaassa ympäristössä. Århusin yleissopimuksen 6 artiklassa määrätään yleisön osallistumisesta päätöksiin, jotka liittyvät yleissopimuksen liitteessä I lueteltuihin toimiin tai muihin toimiin, joita ei ole lueteltu liitteessä mutta joilla voi olla merkittäviä ympäristövaikutuksia.

6 artiklan 2 kohta: Jotta varmistetaan yleisön, jota asia koskee, tehokas osallistuminen päätöksentekoon, yleisölle on ilmoitettava sähköisesti ja julkisin ilmoituksin tai muulla asianmukaisella tavalla seuraavat seikat 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen ympäristöä koskevien päätöksentekomenettelyjen varhaisessa vaiheessa ja viimeistään heti, kun tiedot voidaan kohtuudella antaa:

6 artiklan 2 kohta: Jotta varmistetaan yleisön, jota asia koskee, tehokas osallistuminen päätöksentekoon, yleisölle on ilmoitettava sähköisesti ja julkisin ilmoituksin tai muulla asianmukaisella tavalla seuraavat seikat 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen ympäristöä koskevien päätöksentekomenettelyjen varhaisessa vaiheessa ja viimeistään heti, kun tiedot voidaan kohtuudella antaa:

SYA-direktiivi

SYA-direktiivi

Johdanto: Päätöksenteon avoimuuden edistämiseksi ja sen varmistamiseksi, että arviointia varten toimitetut tiedot ovat kattavat ja luotettavat, on tarpeen säätää, että asianomaisia ympäristöstä vastaavia viranomaisia ja yleisöä kuullaan suunnitelmien ja ohjelmien arvioinnin kuluessa, ja että näille annetaan riittävä aika tulla kuulluksi ja esittää mielipiteensä.

Johdanto: Päätöksenteon avoimuuden edistämiseksi ja sen varmistamiseksi, että arviointia varten toimitetut tiedot ovat kattavat ja luotettavat, on tarpeen säätää, että asianomaisia ympäristöstä vastaavia viranomaisia ja yleisöä kuullaan suunnitelmien ja ohjelmien arvioinnin kuluessa, ja että näille annetaan riittävä aika tulla kuulluksi ja esittää mielipiteensä.

6 artiklan 4 kohta: Jäsenvaltioiden on määritettävä 2 kohdan soveltamista varten yleisö, mukaan lukien yleisö, joihin tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluva päätöksenteko vaikuttaa tai todennäköisesti vaikuttaa tai joita se koskee, mukaan lukien asiaankuuluvat valtioista riippumattomat järjestöt, kuten ympäristönsuojelua edistävät tai muut kyseeseen tulevat järjestöt.

6 artiklan 4 kohta: Jäsenvaltioiden on määritettävä 2 kohdan soveltamista varten yleisö, mukaan lukien yleisö, joihin tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluva päätöksenteko vaikuttaa tai todennäköisesti vaikuttaa tai joita se koskee, mukaan lukien asiaankuuluvat valtioista riippumattomat järjestöt, kuten ympäristönsuojelua edistävät tai muut kyseeseen tulevat järjestöt.

Asianmukaisen arvioinnin laadun varmistaminen

Asianmukaisen arvioinnin laadun varmistaminen

Kuten edellä todetaan, asianmukaisen arvioinnin on perustuttava alan parhaaseen tieteelliseen tietoon. Näin ollen asianmukaisen arvioinnin on oltava sellaisen henkilön tai henkilöiden tekemä, jolla tai joilla on tarvittava ekologinen asiantuntemus ja kokemus. Tutkimusta olisi tarvittaessa täydennettävä lisäasiantuntemuksella ja -kokemuksella (esimerkiksi geologia, hydrologia, tekniikka tai suunnittelu sekä ympäristölainsäädäntö), ja se olisi toteutettava tieteellisesti kattavalla, ammattimaisella ja objektiivisella tavalla.

Vaikka asianmukaisen arvioinnin perustana olevan tutkimuksen yleensä toimittavat suunnitelman tai hankkeen hyväksymistä hakevat tahot, toimivaltaisten viranomaisten olisi varmistuttava siitä, että tutkimus on riittävällä asiantuntemuksella tehty, riittävän laaja ja kohdennettu riittävällä tavalla kyseessä oleviin ekologisiin tai muihin kysymyksiin (esimerkiksi hydrologiset kysymykset). Niiden olisi varmistettava myös tieteellisten menetelmien ja vaikutusten arvioinnin riittävä pätevyys ja standardien noudattaminen. Näiden laatuvaatimusten täyttämiseksi jotkin maat ovat ottaneet käyttöön sertifiointijärjestelmän tai kelpuuttamis- tai lupajärjestelmän niitä varten, jotka suorittavat asianmukaisen arviointiin liittyvän tutkimuksen (ks. laatikko 14).

| YVA-direktiivin mukaisen ympäristövaikutusten arviointiselostuksen laadun varmistaminen


  Ympäristövaikutusten arviointiselostuksen perusteellisuuden ja laadun takaamiseksi







  a) | hankkeen toteuttajan on varmistettava, että ympäristövaikutusten arviointiselostuksen laativat pätevät asiantuntijat; |
| --- | --- |

YVA-direktiivin mukaisen ympäristövaikutusten arviointiselostuksen laadun varmistaminen

YVA-direktiivin mukaisen ympäristövaikutusten arviointiselostuksen laadun varmistaminen

Ympäristövaikutusten arviointiselostuksen perusteellisuuden ja laadun takaamiseksi

Ympäristövaikutusten arviointiselostuksen perusteellisuuden ja laadun takaamiseksi

a)

hankkeen toteuttajan on varmistettava, että ympäristövaikutusten arviointiselostuksen laativat pätevät asiantuntijat;

hankkeen toteuttajan on varmistettava, että ympäristövaikutusten arviointiselostuksen laativat pätevät asiantuntijat;

| b) | toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että sillä on, tai sillä on tarvittaessa käytettävissään, riittävä asiantuntemus ympäristövaikutusten arviointiselostuksen tarkistamista varten; ja |
| --- | --- |

b)

toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että sillä on, tai sillä on tarvittaessa käytettävissään, riittävä asiantuntemus ympäristövaikutusten arviointiselostuksen tarkistamista varten; ja

toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että sillä on, tai sillä on tarvittaessa käytettävissään, riittävä asiantuntemus ympäristövaikutusten arviointiselostuksen tarkistamista varten; ja

| c) | toimivaltaisen viranomaisen on tarvittaessa pyrittävä saamaan hankkeen toteuttajalta liitteen IV mukaisia lisätietoja, joilla on välitöntä merkitystä perustellun päätelmän tekemiselle hankkeen merkittävistä ympäristövaikutuksista. |
| --- | --- |

c)

toimivaltaisen viranomaisen on tarvittaessa pyrittävä saamaan hankkeen toteuttajalta liitteen IV mukaisia lisätietoja, joilla on välitöntä merkitystä perustellun päätelmän tekemiselle hankkeen merkittävistä ympäristövaikutuksista.

toimivaltaisen viranomaisen on tarvittaessa pyrittävä saamaan hankkeen toteuttajalta liitteen IV mukaisia lisätietoja, joilla on välitöntä merkitystä perustellun päätelmän tekemiselle hankkeen merkittävistä ympäristövaikutuksista.

Jäsenvaltioiden on tarvittaessa varmistettava, että kaikki viranomaiset, joilla on hallussaan olennaista tietoa, erityisesti 3 artiklan osalta, pitävät sen hankkeesta vastaavan saatavilla.

Jäsenvaltioiden on tarvittaessa varmistettava, että kaikki viranomaiset, joilla on hallussaan olennaista tietoa, erityisesti 3 artiklan osalta, pitävät sen hankkeesta vastaavan saatavilla.

(YVA-direktiivin 5 artiklan 3 ja 4 kohta)

| Laatikko 14


  Luvan saaneiden asiantuntijoiden käyttö asianmukaisessa arvioinnissa Tšekissä

  Tšekissä asianmukaisia arviointeja saavat tehdä ainoastaan luvan saaneet asiantuntijat. Lupajärjestelmä perustuu Tšekin luonnonsuojelulakiin ja sen yksityiskohdista säädetään ministeriön asetuksella. Ensimmäinen luvan saamisen perusedellytys on biologian tai ekologian tutkinnon tai ekologian valtiontutkinnon suorittaminen. Tästä säännöstä ei voida poiketa, sillä alan kokemus on osoittanut, että ekologian tuntemus on oikeiden arviointien olennainen edellytys.
  Lupakoe koostuu ekologiaa, eläintiedettä, kasvitiedettä ja kansallista lainsäädäntöä (viimeksi mainittu liittyy asianmukaista arviointia ja YVA:a tai SYA:a koskeviin kysymyksiin) koskevasta kirjallisesta kokeesta ja tapaustutkimuksen suullisesta esittelystä. Kokeet järjestetään noin kahdesti vuodessa, niiden vaatimustaso on melko korkea, ja niissä painotetaan erityisesti ekologista tietämystä. Ympäristöministeriö myöntää kokeen läpäiseville hakijoille luvan viideksi vuodeksi.
  Lupajärjestelmä on tuottanut myönteisiä tuloksia, ja se on parantanut asianmukaisen arvioinnin prosessia kokonaisuudessaan. Luvan saaneet arvioijat järjestävät säännöllisiä tapaamisia, joissa vaihdetaan kokemuksia ja keskustellaan vaikeista tapauksista. Ympäristöministeriö tilasi tämän vuoksi arvioijilta useita käytännön ohjeasiakirjoja asianmukaisten arviointien parantamiseksi ja yhdenmukaisen lähestymistavan varmistamiseksi. |
| --- |

Laatikko 14

Laatikko 14

Luvan saaneiden asiantuntijoiden käyttö asianmukaisessa arvioinnissa Tšekissä

Luvan saaneiden asiantuntijoiden käyttö asianmukaisessa arvioinnissa Tšekissä

Tšekissä asianmukaisia arviointeja saavat tehdä ainoastaan luvan saaneet asiantuntijat. Lupajärjestelmä perustuu Tšekin luonnonsuojelulakiin ja sen yksityiskohdista säädetään ministeriön asetuksella. Ensimmäinen luvan saamisen perusedellytys on biologian tai ekologian tutkinnon tai ekologian valtiontutkinnon suorittaminen. Tästä säännöstä ei voida poiketa, sillä alan kokemus on osoittanut, että ekologian tuntemus on oikeiden arviointien olennainen edellytys.

Lupakoe koostuu ekologiaa, eläintiedettä, kasvitiedettä ja kansallista lainsäädäntöä (viimeksi mainittu liittyy asianmukaista arviointia ja YVA:a tai SYA:a koskeviin kysymyksiin) koskevasta kirjallisesta kokeesta ja tapaustutkimuksen suullisesta esittelystä. Kokeet järjestetään noin kahdesti vuodessa, niiden vaatimustaso on melko korkea, ja niissä painotetaan erityisesti ekologista tietämystä. Ympäristöministeriö myöntää kokeen läpäiseville hakijoille luvan viideksi vuodeksi.

Lupajärjestelmä on tuottanut myönteisiä tuloksia, ja se on parantanut asianmukaisen arvioinnin prosessia kokonaisuudessaan. Luvan saaneet arvioijat järjestävät säännöllisiä tapaamisia, joissa vaihdetaan kokemuksia ja keskustellaan vaikeista tapauksista. Ympäristöministeriö tilasi tämän vuoksi arvioijilta useita käytännön ohjeasiakirjoja asianmukaisten arviointien parantamiseksi ja yhdenmukaisen lähestymistavan varmistamiseksi.

Riippumatta siitä, noudatetaanko 6 artiklan 3 kohtaa nykyisten ympäristövaikutusten arviointia koskevien menettelyjen vai muiden erityisten lähestymistapojen avulla, 6 artiklan 3 kohdan mukaisten arviointien tulosten pitäisi mahdollistaa lopulta tehtävien päätösten täydellinen jäljitettävyys.

| Laatikko 15


  Osatekijät, joilla varmistetaan asianmukaisen arvioinnin laatu

  Arvioinnissa






  — | otetaan huomioon kaikki Natura 2000 -alueen koskemattomuuteen vaikuttavat tekijät, jotka on esitetty alueen suojelutavoitteissa, käyttösuunnitelmassa (jos se on saatavilla) ja tietolomakkeessa, sekä kyseisten luontotyyppien ja lajien merkitys verkoston kannalta, ja se perustuu alan parhaaseen saatavilla olevaan tieteelliseen tietoon; |
| --- | --- |

Laatikko 15

Laatikko 15

Osatekijät, joilla varmistetaan asianmukaisen arvioinnin laatu

Osatekijät, joilla varmistetaan asianmukaisen arvioinnin laatu

Arvioinnissa

—

otetaan huomioon kaikki Natura 2000 -alueen koskemattomuuteen vaikuttavat tekijät, jotka on esitetty alueen suojelutavoitteissa, käyttösuunnitelmassa (jos se on saatavilla) ja tietolomakkeessa, sekä kyseisten luontotyyppien ja lajien merkitys verkoston kannalta, ja se perustuu alan parhaaseen saatavilla olevaan tieteelliseen tietoon;

| — | otetaan huomioon alueen asema, sen tehtävä eliömaantieteellisellä alueella ja Natura 2000 -verkoston ekologinen yhtenäisyys; |
| --- | --- |

—

otetaan huomioon alueen asema, sen tehtävä eliömaantieteellisellä alueella ja Natura 2000 -verkoston ekologinen yhtenäisyys;

| — | selvitetään perusteellisesti kaikki suunnitelman tai hankkeen alueeseen kohdistuvat mahdolliset vaikutukset, jotka voivat olla merkittäviä, ja otetaan huomioon myös kumulatiiviset vaikutukset, joita arvioitavana oleva suunnitelma tai hanke on omiaan aiheuttamaan yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa; |
| --- | --- |

—

selvitetään perusteellisesti kaikki suunnitelman tai hankkeen alueeseen kohdistuvat mahdolliset vaikutukset, jotka voivat olla merkittäviä, ja otetaan huomioon myös kumulatiiviset vaikutukset, joita arvioitavana oleva suunnitelma tai hanke on omiaan aiheuttamaan yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa;

| — | suunnitelmaan tai hankkeeseen sisällytetään tarvittaessa toimivia lieventäviä toimenpiteitä alueeseen kohdistuvien kielteisten vaikutusten välttämiseksi, vähentämiseksi tai jopa poistamiseksi; |
| --- | --- |

—

suunnitelmaan tai hankkeeseen sisällytetään tarvittaessa toimivia lieventäviä toimenpiteitä alueeseen kohdistuvien kielteisten vaikutusten välttämiseksi, vähentämiseksi tai jopa poistamiseksi;

| — | käytetään parhaita saatavilla olevia tekniikoita ja menetelmiä sen arvioimiseksi, miten laajoja vaikutuksia suunnitelmalla tai hankkeella on alueen (alueiden) ekologiseen koskemattomuuteen; |
| --- | --- |

—

käytetään parhaita saatavilla olevia tekniikoita ja menetelmiä sen arvioimiseksi, miten laajoja vaikutuksia suunnitelmalla tai hankkeella on alueen (alueiden) ekologiseen koskemattomuuteen;

| — | on vankat indikaattorit suunnitelman tai hankkeen toteuttamisen seuraamiseksi. |
| --- | --- |

—

on vankat indikaattorit suunnitelman tai hankkeen toteuttamisen seuraamiseksi.

Natura 2000 -alueista vastaavat viranomaiset voivat 6 artiklan 3 kohdan mukaisen arvioinnin vaatimukset täyttääkseen laatia virallisia eritelmiä siitä, millaisia tietoja ja kriteerejä on käytettävä asianmukaista arviointia tehtäessä.

On erittäin suositeltavaa, että hyviä käytäntöjä jaetaan kaikkien niiden kanssa, joita asianmukainen arviointi koskee, ja että koulutusta annetaan kaikille niille, joita asianmukainen arviointi koskee (esimerkiksi asianomaiset lakisääteiset viranomaiset kaikilla hallinnon tasoilla, konsultit sekä, hankkeiden tai suunnitelmien toteuttajat).

| Laatikko 16


  Esimerkki asianmukaista arviointia koskevan raportin sisällöstä


  Suunnitelman tai hankkeen kuvaus


  Tarkoitus, laajuus, sijainti ja pääasialliset toimet


  Natura 2000 -alueet, joihin todennäköisesti kohdistuu vaikutuksia, ja niiden suojelutavoitteet


  Kuvaus niistä Natura 2000 -alueista, joihin vaikutuksia todennäköisesti kohdistuu, niistä lajeista ja luontotyypeistä, joita varten alueet on osoitettu, ja niiden suojelun tilasta sekä alueiden suojelutavoitteista.


  Arvio suunnitelman tai hankkeen vaikutuksista alueen koskemattomuuteen







  — | Kuvaillaan suunnitelman tai hankkeen osatekijät (erikseen tai yhdessä muiden hankkeiden tai suunnitelmien kanssa), joilla on todennäköisesti merkittäviä vaikutuksia Natura 2000 -alueeseen (käytetään selvitysvaiheen arvioinnin tuloksia). |
| --- | --- |

Laatikko 16

Laatikko 16

Esimerkki asianmukaista arviointia koskevan raportin sisällöstä

Esimerkki asianmukaista arviointia koskevan raportin sisällöstä

Suunnitelman tai hankkeen kuvaus

Suunnitelman tai hankkeen kuvaus

Tarkoitus, laajuus, sijainti ja pääasialliset toimet

Tarkoitus, laajuus, sijainti ja pääasialliset toimet

Natura 2000 -alueet, joihin todennäköisesti kohdistuu vaikutuksia, ja niiden suojelutavoitteet

Natura 2000 -alueet, joihin todennäköisesti kohdistuu vaikutuksia, ja niiden suojelutavoitteet

Kuvaus niistä Natura 2000 -alueista, joihin vaikutuksia todennäköisesti kohdistuu, niistä lajeista ja luontotyypeistä, joita varten alueet on osoitettu, ja niiden suojelun tilasta sekä alueiden suojelutavoitteista.

Kuvaus niistä Natura 2000 -alueista, joihin vaikutuksia todennäköisesti kohdistuu, niistä lajeista ja luontotyypeistä, joita varten alueet on osoitettu, ja niiden suojelun tilasta sekä alueiden suojelutavoitteista.

Arvio suunnitelman tai hankkeen vaikutuksista alueen koskemattomuuteen

Arvio suunnitelman tai hankkeen vaikutuksista alueen koskemattomuuteen

—

Kuvaillaan suunnitelman tai hankkeen osatekijät (erikseen tai yhdessä muiden hankkeiden tai suunnitelmien kanssa), joilla on todennäköisesti merkittäviä vaikutuksia Natura 2000 -alueeseen (käytetään selvitysvaiheen arvioinnin tuloksia).

Kuvaillaan suunnitelman tai hankkeen osatekijät (erikseen tai yhdessä muiden hankkeiden tai suunnitelmien kanssa), joilla on todennäköisesti merkittäviä vaikutuksia Natura 2000 -alueeseen (käytetään selvitysvaiheen arvioinnin tuloksia).

| — | Kuvaillaan, miten suunnitelma tai hanke vaikuttaa alueella suojeltuihin lajeihin ja luontotyyppeihin ja miten se vaikuttaa alueen suojelutavoitteiden saavuttamiseen (esimerkiksi luontotyypin menetys, pirstoutuminen, lajeille aiheutuvat häiriöt, lajien kuolleisuus, kemialliset muutokset sekä hydrologiset tai geologiset muutokset). Huomioidaan epävarmuustekijät ja mahdolliset tiedonpuutteet. |
| --- | --- |

—

Kuvaillaan, miten suunnitelma tai hanke vaikuttaa alueella suojeltuihin lajeihin ja luontotyyppeihin ja miten se vaikuttaa alueen suojelutavoitteiden saavuttamiseen (esimerkiksi luontotyypin menetys, pirstoutuminen, lajeille aiheutuvat häiriöt, lajien kuolleisuus, kemialliset muutokset sekä hydrologiset tai geologiset muutokset). Huomioidaan epävarmuustekijät ja mahdolliset tiedonpuutteet.

Kuvaillaan, miten suunnitelma tai hanke vaikuttaa alueella suojeltuihin lajeihin ja luontotyyppeihin ja miten se vaikuttaa alueen suojelutavoitteiden saavuttamiseen (esimerkiksi luontotyypin menetys, pirstoutuminen, lajeille aiheutuvat häiriöt, lajien kuolleisuus, kemialliset muutokset sekä hydrologiset tai geologiset muutokset). Huomioidaan epävarmuustekijät ja mahdolliset tiedonpuutteet.

| — | Ilmoitetaan, vaikuttaako suunnitelma tai hanke alueen koskemattomuuteen. |
| --- | --- |

—

Ilmoitetaan, vaikuttaako suunnitelma tai hanke alueen koskemattomuuteen.

Ilmoitetaan, vaikuttaako suunnitelma tai hanke alueen koskemattomuuteen.

| — | Huomioidaan epävarmuustekijät ja mahdolliset tiedonpuutteet. |
| --- | --- |

—

Huomioidaan epävarmuustekijät ja mahdolliset tiedonpuutteet.

Huomioidaan epävarmuustekijät ja mahdolliset tiedonpuutteet.

Lieventävät toimenpiteet

Lieventävät toimenpiteet

| — | Kuvaillaan, mitä lieventäviä toimenpiteitä on otettava käyttöön alueen koskemattomuuteen kohdistuvien haitallisten vaikutusten välttämiseksi tai vähentämiseksi, ja osoitetaan, että lieventävillä toimenpiteillä vähennetään vaikutuksia tuloksellisesti niin, että ne eivät ole enää merkittäviä. |
| --- | --- |

—

Kuvaillaan, mitä lieventäviä toimenpiteitä on otettava käyttöön alueen koskemattomuuteen kohdistuvien haitallisten vaikutusten välttämiseksi tai vähentämiseksi, ja osoitetaan, että lieventävillä toimenpiteillä vähennetään vaikutuksia tuloksellisesti niin, että ne eivät ole enää merkittäviä.

Kuvaillaan, mitä lieventäviä toimenpiteitä on otettava käyttöön alueen koskemattomuuteen kohdistuvien haitallisten vaikutusten välttämiseksi tai vähentämiseksi, ja osoitetaan, että lieventävillä toimenpiteillä vähennetään vaikutuksia tuloksellisesti niin, että ne eivät ole enää merkittäviä.

| — | Huomioidaan epävarmuustekijät ja mahdolliset tiedonpuutteet. |
| --- | --- |

—

Huomioidaan epävarmuustekijät ja mahdolliset tiedonpuutteet.

Huomioidaan epävarmuustekijät ja mahdolliset tiedonpuutteet.

| — | Hahmotellaan suunniteltu seuranta. |
| --- | --- |

—

Hahmotellaan suunniteltu seuranta.

Hahmotellaan suunniteltu seuranta.

Päätelmät

Päätelmät

Ilmoitetaan, voiko suunnitelma tai hanke vaikuttaa alueen koskemattomuuteen tai vaikuttaako suunnitelma tai hanke siihen, tai että suunnitelma tai hanke ei varmasti vaikuta alueen koskemattomuuteen (ottaen huomioon ennalta varautumisen periaate).

Ilmoitetaan, voiko suunnitelma tai hanke vaikuttaa alueen koskemattomuuteen tai vaikuttaako suunnitelma tai hanke siihen, tai että suunnitelma tai hanke ei varmasti vaikuta alueen koskemattomuuteen (ottaen huomioon ennalta varautumisen periaate).

Asianmukaisen arvioinnin laadinnassa käytettävät lähteet

Asianmukaisen arvioinnin laadinnassa käytettävät lähteet

Ilmoitetaan käytetyt tietolähteet.

Ilmoitetaan käytetyt tietolähteet.

Kuulemisen tulokset

Kuulemisen tulokset

Ilmoitetaan kuultujen virastojen, elinten tai asiantuntijoiden nimet.

Ilmoitetaan kuultujen virastojen, elinten tai asiantuntijoiden nimet.

Annetaan yhteenveto vastauksista.

Annetaan yhteenveto vastauksista.

Oikeussuojan saatavuus

Oikeussuojan saatavuus

Euroopan unionin tuomioistuin on myös tunnustanut yleisön, ympäristönsuojelujärjestöt mukaan lukien, oikeuden riitauttaa viranomaisten antamat asianmukaista arviointia koskevat päätökset (asia C-243/15, 56–61 kohta), mukaan lukien arvioinnin perusteella tehtävien johtopäätösten asianmukaisuus siltä osin kuin on kyse kyseisestä suunnitelmasta tai hankkeesta johtuvista alueen koskemattomuuteen kohdistuvista vaaroista.

3.3   Vaihe 3: 6 artiklan 4 kohdan mukainen menettely

Vaihe 3: 6 artiklan 4 kohdan mukainen menettely

| Luontodirektiivin 6 artiklan 4 kohta antaa mahdollisuuden poikkeamiseen 6 artiklan 3 kohdan yleisestä säännöstä, mutta sitä ei sovelleta automaattisesti. Viranomaisen tehtävänä on päättää, voidaanko poikkeusta 6 artiklan 3 kohdasta soveltaa. Direktiivin 6 artiklan 4 kohdan soveltamisen on tapahduttava direktiivissä vahvistetussa järjestyksessä – eli vasta sen jälkeen, kun kaikki 6 artiklan 3 kohdan säännöksissä edellytetyt vaiheet on toteutettu asianmukaisesti.
  Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 5.2. |
| --- |

Luontodirektiivin 6 artiklan 4 kohta antaa mahdollisuuden poikkeamiseen 6 artiklan 3 kohdan yleisestä säännöstä, mutta sitä ei sovelleta automaattisesti. Viranomaisen tehtävänä on päättää, voidaanko poikkeusta 6 artiklan 3 kohdasta soveltaa. Direktiivin 6 artiklan 4 kohdan soveltamisen on tapahduttava direktiivissä vahvistetussa järjestyksessä – eli vasta sen jälkeen, kun kaikki 6 artiklan 3 kohdan säännöksissä edellytetyt vaiheet on toteutettu asianmukaisesti.

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 5.2.

Toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä suunnitelmia tai hankkeita, joiden osalta asianmukaisessa arvioinnissa ei voida sulkea pois haitallisia vaikutuksia asianomaisten alueiden koskemattomuuteen, ainoastaan, jos sovelletaan 6 artiklan 4 kohdan säännösten mukaista poikkeusta.

Näihin säännöksiin sisältyy kolme keskeistä vaatimusta, jotka on täytettävä ja dokumentoitava:

| 1. | vaihtoehtoja on harkittu ja voidaan osoittaa, että hyväksyttäväksi ehdotettu vaihtoehto on vähiten haitallinen luontotyypeille ja lajeille sekä Natura 2000 -alueen koskemattomuudelle ja ettei ole olemassa muuta toteuttamiskelpoista vaihtoehtoa, joka ei vaikuttaisi haitallisesti alueen koskemattomuuteen; |
| --- | --- |

1.

vaihtoehtoja on harkittu ja voidaan osoittaa, että hyväksyttäväksi ehdotettu vaihtoehto on vähiten haitallinen luontotyypeille ja lajeille sekä Natura 2000 -alueen koskemattomuudelle ja ettei ole olemassa muuta toteuttamiskelpoista vaihtoehtoa, joka ei vaikuttaisi haitallisesti alueen koskemattomuuteen;

| 2. | on olemassa erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavia syitä, mukaan lukien ”sosiaaliset tai taloudelliset syyt”; |
| --- | --- |

2.

on olemassa erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavia syitä, mukaan lukien ”sosiaaliset tai taloudelliset syyt”;

| 3. | kaikki tarvittavat korvaavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että Natura 2000 -verkoston yleinen kokonaisuus säilyy yhtenäisenä, toteutetaan. |
| --- | --- |

3.

kaikki tarvittavat korvaavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että Natura 2000 -verkoston yleinen kokonaisuus säilyy yhtenäisenä, toteutetaan.

Näitä kolmea keskeistä vaatimusta käsitellään seuraavissa kohdissa.

3.3.1   
  Vaihe 1: Vaihtoehtoisten ratkaisujen tutkiminen

Vaihe 1: Vaihtoehtoisten ratkaisujen tutkiminen

| Toimivaltaisten kansallisten viranomaisten on varmistettava, että kaikki toteutuskelpoiset vaihtoehdot, joilla suunnitelman/hankkeen tavoitteet voidaan saavuttaa, on tutkittu yhtä yksityiskohtaisesti. Tämän arvioinnin on perustuttava siihen, mitä lajeja ja luontotyyppejä varten alue on osoitettu ja mitä suojelutavoitteita alueelle on asetettu.


  Vaihtoehtojen puuttuminen on osoitettava ennen kuin tutkitaan, onko suunnitelma tai hanke tarpeen erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä (tuomioistuimen antama tuomio asiassa Castro Verde, C-239/04, 36–39 kohta).

  Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 5.3.1. |
| --- |

Toimivaltaisten kansallisten viranomaisten on varmistettava, että kaikki toteutuskelpoiset vaihtoehdot, joilla suunnitelman/hankkeen tavoitteet voidaan saavuttaa, on tutkittu yhtä yksityiskohtaisesti. Tämän arvioinnin on perustuttava siihen, mitä lajeja ja luontotyyppejä varten alue on osoitettu ja mitä suojelutavoitteita alueelle on asetettu.

Toimivaltaisten kansallisten viranomaisten on varmistettava, että kaikki toteutuskelpoiset vaihtoehdot, joilla suunnitelman/hankkeen tavoitteet voidaan saavuttaa, on tutkittu yhtä yksityiskohtaisesti. Tämän arvioinnin on perustuttava siihen, mitä lajeja ja luontotyyppejä varten alue on osoitettu ja mitä suojelutavoitteita alueelle on asetettu.

Vaihtoehtojen puuttuminen on osoitettava ennen kuin tutkitaan, onko suunnitelma tai hanke tarpeen erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä (tuomioistuimen antama tuomio asiassa Castro Verde, C-239/04, 36–39 kohta).

Vaihtoehtojen puuttuminen on osoitettava ennen kuin tutkitaan, onko suunnitelma tai hanke tarpeen erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä (tuomioistuimen antama tuomio asiassa Castro Verde, C-239/04, 36–39 kohta).

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 5.3.1.

Ensimmäinen direktiivin 6 artiklan 4 kohdan menettelyä koskeva velvoite on tutkia, onko suunnitelmalle tai hankkeelle vaihtoehtoisia ratkaisuja. Vaihtoehtoisilla ratkaisuilla voidaan viitata hankkeen vaihtoehtoiseen suunnitteluun (esimerkiksi tien erilainen reitti tai kaistojen erilainen määrä). Niillä voidaan myös tarkoittaa laajempia vaihtoehtoja saman kokonaistavoitteen saavuttamiseksi. Esimerkiksi rautatieyhteyden parantamista voitaisiin pitää vaihtoehtona uudelle tielle tai tuulivoimaloita vaihtoehtona vesivoimalaitokselle.

Luontodirektiivin 6 artiklan 4 kohdan mukaisten vaihtoehtoisten ratkaisujen tarkastelu käsittää seuraavat tehtävät:

| — | vaihtoehtoisten ratkaisujen määrittäminen; |
| --- | --- |

—

vaihtoehtoisten ratkaisujen määrittäminen;

| — | tarkasteltujen vaihtoehtojen vertaileva arviointi; |
| --- | --- |

—

tarkasteltujen vaihtoehtojen vertaileva arviointi;

| — | direktiivin 6 artiklan 4 kohdan mukaisten mahdollisten vaihtoehtojen puuttumisen perusteleminen (tarvittaessa). |
| --- | --- |

—

direktiivin 6 artiklan 4 kohdan mukaisten mahdollisten vaihtoehtojen puuttumisen perusteleminen (tarvittaessa).

a)   
  Vaihtoehtoisten ratkaisujen määrittäminen

Vaihtoehtoisten ratkaisujen määrittäminen

Ensimmäisenä tehtävänä on tarkastella mahdollisia vaihtoehtoja suunnitelman tai hankkeen tavoitteiden saavuttamiseksi. Ratkaisevaa on pohtia ”ei tehdä mitään” -skenaariota, jota kutsutaan myös nollavaihtoehdoksi ja joka on vaihtoehtojen vertailun perusta.

Vaihtoehdot voivat koostua erilaisista

| — | ehdotetun hankkeen tavoitteiden saavuttamisen keinoista; |
| --- | --- |

—

ehdotetun hankkeen tavoitteiden saavuttamisen keinoista;

| — | mahdollisesti hankkeen käytettävissä olevista sijainneista, kun otetaan huomioon suojellut luontotyypit ja lajit, esimerkiksi määrittelemällä erilaisia maaliikennekäytäviä teiden ja moottoriteiden yleissuunnitelmissa tai määrittelemällä erilaisia asuinrakentamisvyöhykkeitä; |
| --- | --- |

—

mahdollisesti hankkeen käytettävissä olevista sijainneista, kun otetaan huomioon suojellut luontotyypit ja lajit, esimerkiksi määrittelemällä erilaisia maaliikennekäytäviä teiden ja moottoriteiden yleissuunnitelmissa tai määrittelemällä erilaisia asuinrakentamisvyöhykkeitä;

| — | hankkeen laajuuksista ja ko’oista; |
| --- | --- |

—

hankkeen laajuuksista ja ko’oista;

| — | hankkeen suunnitteluratkaisuista; |
| --- | --- |

—

hankkeen suunnitteluratkaisuista;

| — | tekniikoista ja valmistus- tai toimintamenetelmistä, joita käytetään hankkeen toteuttamisessa; |
| --- | --- |

—

tekniikoista ja valmistus- tai toimintamenetelmistä, joita käytetään hankkeen toteuttamisessa;

| — | eri toimien ja tehtävien aikatauluista kussakin toteutusvaiheessa, mukaan lukien rakentamisen, käytön, kunnossapidon ja tarvittaessa käytöstäpoiston tai kunnostamisen aikana. |
| --- | --- |

—

eri toimien ja tehtävien aikatauluista kussakin toteutusvaiheessa, mukaan lukien rakentamisen, käytön, kunnossapidon ja tarvittaessa käytöstäpoiston tai kunnostamisen aikana.

Luontoon perustuvat ratkaisut (toisin kuin perinteinen ”harmaa infrastruktuuri”) voivat usein olla yhtä toteuttamiskelpoisia ja vähemmän haitallisia Natura 2000 -alueille. Esimerkiksi luonnontilaisemman jokiuoman ja siihen liittyvien kosteikkojen palauttaminen voi taata samanlaisen tai paremman tulvasuojelun kuin keinotekoiset suojapadot ja/tai säännöstelyaltaat ja samalla vaikuttaa huomattavasti vähemmän suojeltuihin luontotyyppeihin ja lajeihin tai jopa parantaa niiden tilaa. Tällaiset vaihtoehdot olisi näin ollen otettava asianmukaisesti huomioon käytettävissä olevia vaihtoehtoja analysoitaessa.

Suunnitelmien osalta kansallisilla tai alueellisilla politiikoilla ja strategioilla sekä muilla asiakirjoilla, joissa määritetään alakohtaisia politiikkoja (esimerkiksi uusiutuvaa energiaa tai muuta infrastruktuurin kehittämistä koskevat politiikat), tarjotaan puitteet mahdollisten vaihtoehtoisten ratkaisujen laajuuden ja tyypin arvioimiseksi. Suunnitteluprosessi soveltuu erityisen hyvin vaihtoehtojen analysointiin, sillä se on toistuva prosessi, jonka avulla voidaan tarjota ratkaisuja, joilla suojellaan Natura 2000 -alueita ja taataan toimintojen kestävä kehittäminen yhteiskunnan tarpeiden mukaisesti.

Vaihtoehtoja olisi harkittava kaikkien niiden suunnitelman osien, toimintojen ja toimien osalta, joiden on todettu vaikuttavan haitallisesti Natura 2000 -alueen (tai Natura 2000 -alueiden) koskemattomuuteen.

Kuten kohdassa 3.2.6 todetaan, suunnitelmien osalta tietyt suunnitelman osat tai toimet voivat olla riittämättömästi määriteltyjä, mikä rajoittaa vaihtoehtojen arviointia. Kohtuulliset vaihtoehdot olisi kuitenkin edelleen määritettävä, kuvattava ja arvioitava niin, että otetaan huomioon suunnitelman tai ohjelman tavoitteet ja maantieteellinen ulottuvuus. Tätä edellytetään myös SYA-direktiivissä (5 artikla).

Direktiivin 6 artiklan 4 kohdan mukaisten menettelyjen täytäntöönpano voi olla helpompaa, jos suunnitelman tai hankkeen toteuttajat keskustelevat mahdollisista vaihtoehdoista toimivaltaisten viranomaisten ja/tai lakisääteisten luonnonsuojeluviranomaisten kanssa prosessin varhaisessa vaiheessa.

Julkisilla kuulemismenettelyillä, kuten SYA- ja YVA-direktiiveissä säädetyillä menettelyillä, tarjotaan soveltuvat puitteet vaihtoehtojen löytämiselle.

b)   
  Tarkasteltujen vaihtoehtojen vertaileva arviointi

Tarkasteltujen vaihtoehtojen vertaileva arviointi

Toimivaltaisten viranomaisten tehtävänä on arvioida vaihtoehtoisten ratkaisujen suhteellinen vaikutus 6 artiklan 4 kohdan mukaisen päätöksen perustelemiseksi. Toimivaltaisten viranomaisten on määritettävä, onko hyväksyttäväksi esitetty vaihtoehto vähiten haitallinen luontotyypeille ja lajeille sekä kyseisen Natura 2000 -alueen tai kyseisten Natura 2000 -alueiden koskemattomuudelle. Vaihtoehtoisten ratkaisujen arviointi on tarpeen, vaikka investointi olisi jo etukäteen perusteltu erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavilla syillä esimerkiksi kansallisen lainsäädännön nojalla.

Eri vaihtoehtoja on verrattava ottaen huomioon niiden vaikutukset alueella merkittävässä määrin esiintyviin luontotyyppeihin ja lajeihin ja niiden suojelutavoitteisiin sekä alueen koskemattomuuteen ja sen merkitykseen Natura 2000 -verkoston ekologiselle yhtenäisyydelle.

Kunkin vaihtoehdon tunnistetut vaikutukset on kuvattava täydellisesti ja täsmällisesti ja mitattava mahdollisuuksien mukaan seuraavien seikkojen osalta (luettelo ei ole tyhjentävä) ja siten, että otetaan huomioon aluekohtaiset suojelutavoitteet:

| — | Natura 2000 -alueet, joihin kohdistuu vaikutuksia; |
| --- | --- |

—

Natura 2000 -alueet, joihin kohdistuu vaikutuksia;

| — | menetettyjen ja heikentyneiden luontotyyppien pinta-ala; |
| --- | --- |

—

menetettyjen ja heikentyneiden luontotyyppien pinta-ala;

| — | vaikutusten kohteena olevien lajien populaatiomäärät; |
| --- | --- |

—

vaikutusten kohteena olevien lajien populaatiomäärät;

| — | tärkeiden toimintojen heikentyminen; |
| --- | --- |

—

tärkeiden toimintojen heikentyminen;

| — | häiriöt; |
| --- | --- |

—

häiriöt;

| — | lajien populaatioiden siirtyminen muualle. |
| --- | --- |

—

lajien populaatioiden siirtyminen muualle.

Tämän pitäisi olla perustana vaihtoehtojen vertailulle ja sen määrittämiselle, mitkä vaihtoehdot ovat vähiten haitallisia Natura 2000 -alueille ja niillä merkittävässä määrin esiintyville lajeille ja luontotyypeille, kun otetaan huomioon aluekohtaiset suojelutavoitteet. Tämä on määritettävä laadullisten ja määrällisten kriteerien perusteella.

Toisessa vaiheessa vaihtoehtoisten ratkaisujen valinnassa voidaan ottaa huomioon muita perusteita, kuten sosiaaliset näkökohdat ja analysoitujen vaihtoehtojen taloudelliset kustannukset.

| Vaihtoehtojen arvioinnissa tarkasteltavista vaiheista aiheutuvat taloudelliset kustannukset eivät saa olla vaihtoehtoisten ratkaisujen valinnassa ainoa määräävä tekijä. Toisin sanoen hankkeen toteuttaja ei voi todeta, että vaihtoehtoja ei ole tutkittu siksi, että ne maksaisivat liikaa.
  (Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 5.3.1.) |
| --- |

Vaihtoehtojen arvioinnissa tarkasteltavista vaiheista aiheutuvat taloudelliset kustannukset eivät saa olla vaihtoehtoisten ratkaisujen valinnassa ainoa määräävä tekijä. Toisin sanoen hankkeen toteuttaja ei voi todeta, että vaihtoehtoja ei ole tutkittu siksi, että ne maksaisivat liikaa.

(Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 5.3.1.)

Laatikossa 17 esitetään yhteenveto vaihtoehtojen arvioinnissa suoritettavista tehtävistä.

| Laatikko 17


  Vaihtoehtoisten ratkaisujen arviointi







  — | Kuullaan asianomaisia virastoja ja organisaatioita; |
| --- | --- |

Laatikko 17

Laatikko 17

Vaihtoehtoisten ratkaisujen arviointi

Vaihtoehtoisten ratkaisujen arviointi

—

Kuullaan asianomaisia virastoja ja organisaatioita;

| — | hyödynnetään 6 artiklan 3 kohdan mukaisten arviointien selvitystä ja asianmukaista arviointia koskevien vaiheiden loppuun saattamiseksi kerättyjä tietoja; |
| --- | --- |

—

hyödynnetään 6 artiklan 3 kohdan mukaisten arviointien selvitystä ja asianmukaista arviointia koskevien vaiheiden loppuun saattamiseksi kerättyjä tietoja;

| — | yksilöidään suunnitelman tai hankkeen keskeiset tavoitteet ja luonnehditaan niitä, myös laajalta (strategiselta) kannalta (35); |
| --- | --- |

—

yksilöidään suunnitelman tai hankkeen keskeiset tavoitteet ja luonnehditaan niitä, myös laajalta (strategiselta) kannalta (35);

35

| — | yksilöidään kaikki vaihtoehtoiset keinot hankkeen tai suunnitelman tavoitteiden saavuttamiseksi; |
| --- | --- |

—

yksilöidään kaikki vaihtoehtoiset keinot hankkeen tai suunnitelman tavoitteiden saavuttamiseksi;

| — | annetaan mahdollisimman paljon tietoa, tunnustetaan tiedonpuutteet ja ilmoitetaan tietolähteet; |
| --- | --- |

—

annetaan mahdollisimman paljon tietoa, tunnustetaan tiedonpuutteet ja ilmoitetaan tietolähteet;

| — | arvioidaan kunkin vaihtoehdon vaikutuksia (laadullisesti ja määrällisesti) alueen suojelutavoitteiden saavuttamiseen. |
| --- | --- |

—

arvioidaan kunkin vaihtoehdon vaikutuksia (laadullisesti ja määrällisesti) alueen suojelutavoitteiden saavuttamiseen.

Jäljempänä olevassa taulukossa 10 esitetään matriisi vaihtoehtojen yksilöimiseksi ja arvioimiseksi. Matriisia voidaan käyttää myös vaihtoehtojen arvioinnin tulosten raportointiin.

Taulukko 10

Taulukko 10

Vaihtoehtoisten ratkaisujen arviointia koskeva matriisi

Vaihtoehtoisten ratkaisujen arviointia koskeva matriisi

| Vaihtoehtoisten ratkaisujen arviointi |
| --- |
| Suunnitelman tai hankkeen kuvaus ja tavoitteet | ”Ei tehdä mitään” -skenaario |
| Suunnitelman tai hankkeen arvioidut haitalliset vaikutukset Natura 2000 -alueeseen asianmukaisen arvioinnin perusteella |
| Vertaaminen suunnitelmaan tai hankkeeseen |
| Mahdolliset vaihtoehtoiset ratkaisut | Näyttö vaihtoehtoisten ratkaisujen arvioinnista | Kuvaile suhteelliset vaikutukset Natura 2000 -alueen suojelutavoitteiden saavuttamiseen (suuremmat tai vähemmän haitalliset vaikutukset) |
| Vaihtoehtoiset sijainnit tai reitit |
| Vaihtoehto 1 | | |
| Vaihtoehto 2 | | |
| Vaihtoehto 3 | | |
| Vaihtoehtoinen koko ja laajuus |
| Vaihtoehto 1 | | |
| Vaihtoehto 2 | | |
| Vaihtoehto 3 | | |
| Vaihtoehtoiset keinot tavoitteiden saavuttamiseksi (esimerkiksi kysynnän hallinta) |
| Vaihtoehto 1 | | |
| Vaihtoehto 2 | | |
| Vaihtoehto 3 | | |
| | Vertaaminen suunnitelmaan tai hankkeeseen (jatkuu) | |
| Mahdolliset vaihtoehtoiset ratkaisut | Vaihtoehtoisten ratkaisujen arviointitapaa koskeva näyttö | Kuvaile suhteelliset vaikutukset Natura 2000 -alueen suojelutavoitteiden saavuttamiseen (suuremmat tai vähemmän haitalliset vaikutukset) |
| | Vaihtoehtoiset menetelmät (rakentaminen, käyttö ja käytöstäpoisto) | |
| Vaihtoehto 1 | | |
| Vaihtoehto 2 | | |
| Vaihtoehto 3 | | |
| | Vaihtoehtoiset aikataulut | |
| Vaihtoehto 1 | | |
| Vaihtoehto 2 | | |
| Vaihtoehto 3 | | |
| Vaihtoehtojen arviointia koskevat päätelmät |

Vaihtoehtoisten ratkaisujen arviointi

Vaihtoehtoisten ratkaisujen arviointi

Suunnitelman tai hankkeen kuvaus ja tavoitteet

”Ei tehdä mitään” -skenaario

Suunnitelman tai hankkeen arvioidut haitalliset vaikutukset Natura 2000 -alueeseen asianmukaisen arvioinnin perusteella

Vertaaminen suunnitelmaan tai hankkeeseen

Vertaaminen suunnitelmaan tai hankkeeseen

Mahdolliset vaihtoehtoiset ratkaisut

Näyttö vaihtoehtoisten ratkaisujen arvioinnista

Kuvaile suhteelliset vaikutukset Natura 2000 -alueen suojelutavoitteiden saavuttamiseen (suuremmat tai vähemmän haitalliset vaikutukset)

Vaihtoehtoiset sijainnit tai reitit

Vaihtoehtoiset sijainnit tai reitit

Vaihtoehto 1

Vaihtoehto 2

Vaihtoehto 3

Vaihtoehtoinen koko ja laajuus

Vaihtoehtoinen koko ja laajuus

Vaihtoehto 1

Vaihtoehto 2

Vaihtoehto 3

Vaihtoehtoiset keinot tavoitteiden saavuttamiseksi (esimerkiksi kysynnän hallinta)

Vaihtoehtoiset keinot tavoitteiden saavuttamiseksi (esimerkiksi kysynnän hallinta)

Vaihtoehto 1

Vaihtoehto 2

Vaihtoehto 3

Vertaaminen suunnitelmaan tai hankkeeseen (jatkuu)

Vertaaminen suunnitelmaan tai hankkeeseen (jatkuu)

Mahdolliset vaihtoehtoiset ratkaisut

Vaihtoehtoisten ratkaisujen arviointitapaa koskeva näyttö

Kuvaile suhteelliset vaikutukset Natura 2000 -alueen suojelutavoitteiden saavuttamiseen (suuremmat tai vähemmän haitalliset vaikutukset)

Vaihtoehtoiset menetelmät (rakentaminen, käyttö ja käytöstäpoisto)

Vaihtoehtoiset menetelmät (rakentaminen, käyttö ja käytöstäpoisto)

Vaihtoehto 1

Vaihtoehto 2

Vaihtoehto 3

Vaihtoehtoiset aikataulut

Vaihtoehtoiset aikataulut

Vaihtoehto 1

Vaihtoehto 2

Vaihtoehto 3

Vaihtoehtojen arviointia koskevat päätelmät

Vaihtoehtojen arviointia koskevat päätelmät

Laatikossa 18 esitetään esimerkkejä vaihtoehdoista, joita on tarkasteltu luontodirektiivin 6 artiklan 4 kohdan mukaisten komission lausuntoja koskevien ilmoitusten yhteydessä (36).

36

| Laatikko 18


  Esimerkkejä 6 artiklan 4 kohdan mukaisessa menettelyssä tarkastelluista vaihtoehdoista


  Tapaus 1: Joen laivaliikenneväylän syventäminen ja leventäminen

  Hankkeessa syvennettiin ja levennettiin Main-joen laivaliikenneväylää Wipfeldin, Garstadtin ja Schweinfurtin osuuksilla Baijerin osavaltiossa Saksassa.
  Asianmukaisessa arvioinnissa todettiin, että hankkeella olisi merkittäviä vaikutuksia kahteen Natura 2000 -alueeseen ja että kahdelle luontotyypille aiheutuisi välitöntä vahinkoa niin, että ensisijaisen luontotyypin 91E0* pinta-alan menetys olisi 9 460 m2 ja luontotyypin 6510 pinta-alan menetys 6 440 m2.
  Nollavaihtoehdon lisäksi tarkasteltiin kolmea muuta vaihtoehtoa. Nollavaihtoehto osoitti jokiliikennettä koskevien tavoitteiden merkityksen. Yksi vaihtoehdoista hylättiin, sillä se olisi vaikuttanut kielteisesti toiseen Natura 2000 -alueeseen ja pidentänyt sekä rakennusaikaa että hankkeen alueellista laajuutta. Toinen vaihtoehto hylättiin, koska vaikka sillä olisi ollut vähemmän haitallisia ekologisia vaikutuksia, se ei olisi parantanut joen merenkulkuominaisuuksia, mikä on yksi hankkeen tavoitteista.
  Valitulla vaihtoehdolla luotiin jatkuva laivaväylä, jonka vähimmäisleveys ja -syvyys ovat yhdenmukaiset ja joka rajoittuu pääasiassa nykyiseen jokiuomaan. Vaikka se vaikutti kahteen edellä mainittuun yhteisön tärkeänä pitämään luontotyyppiin, toimivaltaiset viranomaiset katsoivat, että ehdotetulla ratkaisulla saavutetaan paras tasapaino ekologisten tavoitteiden ja jokiliikennettä koskevien tavoitteiden välillä. Luontotyyppien menetys korvattiin riittävällä tavalla.

  Tapaus 2: Kauko- ja esikaupunkiliikenteen rautatieyhteys

  Hanke koski kauko- ja esikaupunkiliikenteen rautatieyhteyttä Bad Cannstattin kaupunkialueelta Stuttgartiin (Saksa). Sen katsottiin vaikuttavan merkittävästi Natura 2000 -alueeseen, jolla on ensisijaisesti suojeltavan lajin, eli erakkokuoriaisen (Osmoderma eremita), tärkeä elinympäristö.
  Viranomaiset tarkastelivat reittivaihtoehtoja, jotka kattoivat koko osuuden, osan siitä ja ”nollavaihtoehdon”. Jälkimmäinen ei olisi täyttänyt hankkeen kriteerejä, jotka koskevat Stuttgartin ja Bad Cannstattin asemien yhdistämistä ja Neckar-joen ylittävän rautatiesillan kunnostamista. Kaikki muut vaihtoehtoiset ratkaisut olisivat vaikuttaneet merkittävästi Natura 2000 -alueeseen, mukaan lukien vyöhykkeet, joilla esiintyy ensisijaisesti suojeltavia lajeja, ja ratkaisujen vertailussa osoitettiin, että jotkin niistä olisivat kattaneet suuremman osan Natura 2000 -alueesta kuin valittu vaihtoehto tai olisivat johtaneet suuremman elinympäristöjä kyseisille lajeille tarjoavien puiden määrän kaatamiseen. Ehdotettu ratkaisu tarjosi näin ollen parhaan mahdollisen ekologisten ja taloudellisten tavoitteiden välisen tasapainon.

  Tapaus 3: Uuden sataman rakentaminen

  Hanke koski uuden sataman rakentamista Kanariansaarten Teneriffalla sijaitsevaan Granadillaan. Hankkeen katsottiin vaikuttavan haitallisesti kahteen Natura 2000 -alueeseen, jotka on osoitettu ensisijaisesti suojeltavaa valekarettikilpikonnaa (Caretta caretta) ja ensisijaisesti suojeltavaa luontotyyppiä 2130 (rannikoiden kiinteät ruohokasvillisuuden peittämät dyynit, ”harmaat dyynit”) varten.
  Espanjan viranomaiset tutkivat useita vaihtoehtoja, mukaan lukien mahdollisuus olla rakentamatta lisää satamakapasiteettia (nollavaihtoehto) sekä Santa Cruzin nykyisen sataman laajentaminen ja kehittäminen. Nollavaihtoehto hylättiin, sillä olemassa olevat satamarakenteet eivät olisi pystyneet vastaamaan odotettavissa olevaan meriliikenteen kasvuun ja koska satamakapasiteetin lisääminen oli välttämätöntä saaren taloudellisen kehityksen kannalta. Santa Cruzin olemassa olevien satamarakenteiden laajentaminen ei olisi ollut useista teknisistä syistä mahdollista. Muita vaihtoehtoisia sijoituspaikkoja ei voitu valita eri tekijöiden, kuten rannikon merenpohjan syvyyden, riittävän lähellä suunniteltua sijoituspaikkaa sijaitsevan louhoksen puuttumisen, vapaan käsittely- ja logistiikkatoimintoja varten käytettävän viereisen maa-alueen saatavuuden, riittävien sisämaahan johtavien liikenneyhteyksien sekä sataman käyttäjien riittävän läheisyyden, vuoksi. |
| --- |

Laatikko 18

Laatikko 18

Esimerkkejä 6 artiklan 4 kohdan mukaisessa menettelyssä tarkastelluista vaihtoehdoista

Esimerkkejä 6 artiklan 4 kohdan mukaisessa menettelyssä tarkastelluista vaihtoehdoista

Tapaus 1: Joen laivaliikenneväylän syventäminen ja leventäminen

Tapaus 1: Joen laivaliikenneväylän syventäminen ja leventäminen

Hankkeessa syvennettiin ja levennettiin Main-joen laivaliikenneväylää Wipfeldin, Garstadtin ja Schweinfurtin osuuksilla Baijerin osavaltiossa Saksassa.

Asianmukaisessa arvioinnissa todettiin, että hankkeella olisi merkittäviä vaikutuksia kahteen Natura 2000 -alueeseen ja että kahdelle luontotyypille aiheutuisi välitöntä vahinkoa niin, että ensisijaisen luontotyypin 91E0* pinta-alan menetys olisi 9 460 m2 ja luontotyypin 6510 pinta-alan menetys 6 440 m2.

2

2

Nollavaihtoehdon lisäksi tarkasteltiin kolmea muuta vaihtoehtoa. Nollavaihtoehto osoitti jokiliikennettä koskevien tavoitteiden merkityksen. Yksi vaihtoehdoista hylättiin, sillä se olisi vaikuttanut kielteisesti toiseen Natura 2000 -alueeseen ja pidentänyt sekä rakennusaikaa että hankkeen alueellista laajuutta. Toinen vaihtoehto hylättiin, koska vaikka sillä olisi ollut vähemmän haitallisia ekologisia vaikutuksia, se ei olisi parantanut joen merenkulkuominaisuuksia, mikä on yksi hankkeen tavoitteista.

Valitulla vaihtoehdolla luotiin jatkuva laivaväylä, jonka vähimmäisleveys ja -syvyys ovat yhdenmukaiset ja joka rajoittuu pääasiassa nykyiseen jokiuomaan. Vaikka se vaikutti kahteen edellä mainittuun yhteisön tärkeänä pitämään luontotyyppiin, toimivaltaiset viranomaiset katsoivat, että ehdotetulla ratkaisulla saavutetaan paras tasapaino ekologisten tavoitteiden ja jokiliikennettä koskevien tavoitteiden välillä. Luontotyyppien menetys korvattiin riittävällä tavalla.

Tapaus 2: Kauko- ja esikaupunkiliikenteen rautatieyhteys

Tapaus 2: Kauko- ja esikaupunkiliikenteen rautatieyhteys

Hanke koski kauko- ja esikaupunkiliikenteen rautatieyhteyttä Bad Cannstattin kaupunkialueelta Stuttgartiin (Saksa). Sen katsottiin vaikuttavan merkittävästi Natura 2000 -alueeseen, jolla on ensisijaisesti suojeltavan lajin, eli erakkokuoriaisen (Osmoderma eremita), tärkeä elinympäristö.

Osmoderma eremita

Viranomaiset tarkastelivat reittivaihtoehtoja, jotka kattoivat koko osuuden, osan siitä ja ”nollavaihtoehdon”. Jälkimmäinen ei olisi täyttänyt hankkeen kriteerejä, jotka koskevat Stuttgartin ja Bad Cannstattin asemien yhdistämistä ja Neckar-joen ylittävän rautatiesillan kunnostamista. Kaikki muut vaihtoehtoiset ratkaisut olisivat vaikuttaneet merkittävästi Natura 2000 -alueeseen, mukaan lukien vyöhykkeet, joilla esiintyy ensisijaisesti suojeltavia lajeja, ja ratkaisujen vertailussa osoitettiin, että jotkin niistä olisivat kattaneet suuremman osan Natura 2000 -alueesta kuin valittu vaihtoehto tai olisivat johtaneet suuremman elinympäristöjä kyseisille lajeille tarjoavien puiden määrän kaatamiseen. Ehdotettu ratkaisu tarjosi näin ollen parhaan mahdollisen ekologisten ja taloudellisten tavoitteiden välisen tasapainon.

Tapaus 3: Uuden sataman rakentaminen

Tapaus 3: Uuden sataman rakentaminen

Hanke koski uuden sataman rakentamista Kanariansaarten Teneriffalla sijaitsevaan Granadillaan. Hankkeen katsottiin vaikuttavan haitallisesti kahteen Natura 2000 -alueeseen, jotka on osoitettu ensisijaisesti suojeltavaa valekarettikilpikonnaa (Caretta caretta) ja ensisijaisesti suojeltavaa luontotyyppiä 2130 (rannikoiden kiinteät ruohokasvillisuuden peittämät dyynit, ”harmaat dyynit”) varten.

Caretta caretta

Espanjan viranomaiset tutkivat useita vaihtoehtoja, mukaan lukien mahdollisuus olla rakentamatta lisää satamakapasiteettia (nollavaihtoehto) sekä Santa Cruzin nykyisen sataman laajentaminen ja kehittäminen. Nollavaihtoehto hylättiin, sillä olemassa olevat satamarakenteet eivät olisi pystyneet vastaamaan odotettavissa olevaan meriliikenteen kasvuun ja koska satamakapasiteetin lisääminen oli välttämätöntä saaren taloudellisen kehityksen kannalta. Santa Cruzin olemassa olevien satamarakenteiden laajentaminen ei olisi ollut useista teknisistä syistä mahdollista. Muita vaihtoehtoisia sijoituspaikkoja ei voitu valita eri tekijöiden, kuten rannikon merenpohjan syvyyden, riittävän lähellä suunniteltua sijoituspaikkaa sijaitsevan louhoksen puuttumisen, vapaan käsittely- ja logistiikkatoimintoja varten käytettävän viereisen maa-alueen saatavuuden, riittävien sisämaahan johtavien liikenneyhteyksien sekä sataman käyttäjien riittävän läheisyyden, vuoksi.

c)   
  Tulokset – vaihtoehtojen puuttumisen perustelut

Tulokset – vaihtoehtojen puuttumisen perustelut

Kun vaihtoehtoisten ratkaisujen arviointi on saatettu päätökseen, kaikki harkitut vaihtoehdot, niiden arvioinnin tulokset sekä virastot ja muut elimet, joita on kuultu, olisi tallennettava. Tarkoituksena on määrittää, voidaanko objektiivisesti päätellä, ettei vaihtoehtoisia ratkaisuja ole olemassa. Jos on tunnistettu vaihtoehtoisia ratkaisuja, joilla joko vältetään alueeseen kohdistuvat haitalliset vaikutukset tai jotka johtavat vähemmän vakaviin vaikutuksiin, on tarpeen arvioida niiden mahdolliset vaikutukset asianmukaisessa arvioinnissa. Jos sitä vastoin voidaan kohtuudella ja objektiivisesti päätellä, että vaihtoehtoja ei ole, on siirryttävä 6 artiklan 4 kohdan mukaisen menettelyn seuraavaan vaiheeseen.

3.3.2   
  Vaihe 2: Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavien syiden tutkiminen

Vaihe 2: Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavien syiden tutkiminen

Jos ei ole olemassa vaihtoehtoisia ratkaisuja, jotka eivät vaikuta haitallisesti kyseisen Natura 2000 -alueen koskemattomuuteen, tai kun on olemassa ratkaisuja, joilla on alueeseen kohdistuvia vielä haitallisempia ympäristövaikutuksia, toimivaltaisten viranomaisten on tutkittava, onko olemassa sellaisia erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavia syitä, mukaan lukien sosiaaliset tai taloudelliset syyt, jotka edellyttävät kyseisen suunnitelman tai hankkeen toteuttamista.

| Käsitettä ”erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavat syyt” ei määritellä direktiivissä. Sen 6 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa mainitaan kuitenkin tällaisista erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä esimerkkeinä ihmisen terveys, yleinen turvallisuus ja ensisijaisen tärkeät suotuisat vaikutukset ympäristöön.


  ”Muista erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä”, jotka ovat luonteeltaan sosiaalisia tai taloudellisia, käy sanamuodon perusteella selväksi, että vain yleiset edut, olivatpa ne julkisten tai yksityisten tahojen edistämiä, voidaan ottaa huomioon direktiivin suojelutavoitteiden vastapainona. Yksityisten tahojen kehittämät hankkeet tulevat näin ollen kyseeseen vain silloin, kun ne todistetusti palvelevat tällaisia yleisiä etuja.


  On kohtuullista katsoa, että ”erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavat syyt, mukaan lukien sosiaaliset tai taloudelliset syyt” tarkoittavat tilanteita, joissa aiotut suunnitelmat tai hankkeet osoittautuvat välttämättömiksi:







  — | kansalaisten elämän suojelua edistävien perusarvojen (terveys, turvallisuus, ympäristö) turvaamiseen tähtäävien toimien tai politiikkojen osana; |
| --- | --- |

Käsitettä ”erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavat syyt” ei määritellä direktiivissä. Sen 6 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa mainitaan kuitenkin tällaisista erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä esimerkkeinä ihmisen terveys, yleinen turvallisuus ja ensisijaisen tärkeät suotuisat vaikutukset ympäristöön.

Käsitettä ”erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavat syyt” ei määritellä direktiivissä. Sen 6 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa mainitaan kuitenkin tällaisista erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä esimerkkeinä ihmisen terveys, yleinen turvallisuus ja ensisijaisen tärkeät suotuisat vaikutukset ympäristöön.

”Muista erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä”, jotka ovat luonteeltaan sosiaalisia tai taloudellisia, käy sanamuodon perusteella selväksi, että vain yleiset edut, olivatpa ne julkisten tai yksityisten tahojen edistämiä, voidaan ottaa huomioon direktiivin suojelutavoitteiden vastapainona. Yksityisten tahojen kehittämät hankkeet tulevat näin ollen kyseeseen vain silloin, kun ne todistetusti palvelevat tällaisia yleisiä etuja.

”Muista erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä”, jotka ovat luonteeltaan sosiaalisia tai taloudellisia, käy sanamuodon perusteella selväksi, että vain yleiset edut, olivatpa ne julkisten tai yksityisten tahojen edistämiä, voidaan ottaa huomioon direktiivin suojelutavoitteiden vastapainona. Yksityisten tahojen kehittämät hankkeet tulevat näin ollen kyseeseen vain silloin, kun ne todistetusti palvelevat tällaisia yleisiä etuja.

On kohtuullista katsoa, että ”erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavat syyt, mukaan lukien sosiaaliset tai taloudelliset syyt” tarkoittavat tilanteita, joissa aiotut suunnitelmat tai hankkeet osoittautuvat välttämättömiksi:

On kohtuullista katsoa, että ”erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavat syyt, mukaan lukien sosiaaliset tai taloudelliset syyt” tarkoittavat tilanteita, joissa aiotut suunnitelmat tai hankkeet osoittautuvat välttämättömiksi:

—

kansalaisten elämän suojelua edistävien perusarvojen (terveys, turvallisuus, ympäristö) turvaamiseen tähtäävien toimien tai politiikkojen osana;

kansalaisten elämän suojelua edistävien perusarvojen (terveys, turvallisuus, ympäristö) turvaamiseen tähtäävien toimien tai politiikkojen osana;

| — | valtion ja yhteiskunnan perustana olevien politiikkojen osana; |
| --- | --- |

—

valtion ja yhteiskunnan perustana olevien politiikkojen osana;

valtion ja yhteiskunnan perustana olevien politiikkojen osana;

| — | osana sellaisten luonteeltaan taloudellisten tai sosiaalisten toimintojen suorittamista, joilla täytetään julkisen palvelun erityisiä velvoitteita. |
| --- | --- |

—

osana sellaisten luonteeltaan taloudellisten tai sosiaalisten toimintojen suorittamista, joilla täytetään julkisen palvelun erityisiä velvoitteita.

osana sellaisten luonteeltaan taloudellisten tai sosiaalisten toimintojen suorittamista, joilla täytetään julkisen palvelun erityisiä velvoitteita.

Toimivaltaisten viranomaisten tehtävänä on punnita, onko suunnitelmalla tai hankkeella erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavia syitä, joita voidaan pitää tärkeämpinä kuin luontotyyppien ja luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelutavoitetta. Viranomaiset voivat hyväksyä suunnitelman tai hankkeen vain, jos suunnitelman tai hankkeen pakottavat syyt ovat tärkeämpiä kuin suunnitelman tai hankkeen vaikutus suojelutavoitteisiin.

Toimivaltaisten viranomaisten tehtävänä on punnita, onko suunnitelmalla tai hankkeella erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavia syitä, joita voidaan pitää tärkeämpinä kuin luontotyyppien ja luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelutavoitetta. Viranomaiset voivat hyväksyä suunnitelman tai hankkeen vain, jos suunnitelman tai hankkeen pakottavat syyt ovat tärkeämpiä kuin suunnitelman tai hankkeen vaikutus suojelutavoitteisiin.

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 5.3.2.

Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavia syitä määrittäessään toimivaltaisen viranomaisen on otettava huomioon kaikki tekijät eli se, onko suunnitelma tai hanke

| — | erittäin tärkeä: suunnitelma tai hanke palvelee oleellista yleistä etua yksityisten etujen sijaan; |
| --- | --- |

—

erittäin tärkeä: suunnitelma tai hanke palvelee oleellista yleistä etua yksityisten etujen sijaan;

erittäin tärkeä:

| — | pakottava: suunnitelmasta tai hankkeesta koituva etu on suurempi kuin asianmukaisessa arvioinnissa yksilöity alueen koskemattomuuteen kohdistuva haitta (tai mahdollinen haitta); |
| --- | --- |

—

pakottava: suunnitelmasta tai hankkeesta koituva etu on suurempi kuin asianmukaisessa arvioinnissa yksilöity alueen koskemattomuuteen kohdistuva haitta (tai mahdollinen haitta);

pakottava:

| — | yleisen edun mukainen: suunnitelma tai hanke on esimerkiksi olennainen osa valtion ja yhteiskunnan julkisia politiikkoja. |
| --- | --- |

—

yleisen edun mukainen: suunnitelma tai hanke on esimerkiksi olennainen osa valtion ja yhteiskunnan julkisia politiikkoja.

yleisen edun mukainen:

Yleinen etu voi syntyä kansallisella, alueellisella tai paikallisella tasolla, mutta tasosta riippumatta myös muiden testin osatekijöiden on täytyttävä. Käytännössä suunnitelmat ja hankkeet, jotka ovat yhdenmukaisia kansallisten tai alueellisten strategisten suunnitelmien tai poliitikkojen (jotka on esimerkiksi määritetty kansallisessa infrastruktuurisuunnitelmassa) kanssa, ovat todennäköisemmin yleisen edun mukaisia. On kuitenkin edelleen harkittava, onko tämä etu tietyssä tapauksessa tärkeämpi kuin haitta, joka aiheutuu kyseisille alueille, ja voidaanko erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavien syiden olemassaolo näin ollen osoittaa. Myös niiden suunnitelmien tai hankkeiden, mukaan lukien pienemmän maantieteellisen mittakaavan suunnitelmat tai hankkeet, jotka eivät kuulu kansallisiin strategisiin suunnitelmiin, osalta voidaan osoittaa erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavien syiden olemassaolo.

Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavia syitä on arvioitava tapauskohtaisesti i) kyseisen suunnitelman tai hankkeen tavoitteiden ja ii) sen asianmukaisessa arvioinnissa yksilöityjen Natura 2000 -alueisiin kohdistuvien erityisten vaikutusten perusteella.

Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavien syiden tarkasteleminen suhteessa suojelutavoitteisiin

Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavien syiden tarkasteleminen suhteessa suojelutavoitteisiin

Suunnitelman tai hankkeen tavoitteiden kuvaus voi jo sisältää osatekijöitä, joita voidaan käyttää erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavien syiden olemassaolon arvioinnissa. Tässä arvioinnissa, samoin kuin vähemmän haitallisten vaihtoehtojen määrittämistä koskevassa arvioinnissa, on tarkasteltava mahdollisia erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavia syitä suhteessa tarkasteltavana olevan suunnitelman tai hankkeen toteuttamisesta Natura 2000 -alueelle aiheutuvaan vahinkoon siten, että otetaan huomioon alueen suojelutavoitteet ja alueen yleinen merkitys niille lajeille ja luontotyypeille, joita varten alue on osoitettu.

Mitä tärkeämpiä tai haavoittuvampia vaikutusten kohteena olevan alueen suojeluarvot ovat, sitä rajoitetumpi on sen soveltamisala, että erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavat syyt voidaan katsoa hyväksyttäviksi ja että alueelle asianmukaisen arvioinnin mukaisesti aiheutuva vahinko on perusteltavissa.

Kun vaikutuksia kohdistuu ensisijaisesti suojeltavaan luontotyyppiin tai ensisijaisesti suojeltavaan lajiin, ainoat näkökohdat, jotka voidaan ottaa huomioon luontodirektiivin 6 artiklan 4 kohdan mukaisina erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavina syinä, ovat ihmisen terveyteen tai yleiseen turvallisuuteen tai ensisijaisen tärkeisiin suotuisiin vaikutuksiin ympäristöön liittyvät näkökohdat. Jonkin muun erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavan syyn käyttämiseksi tarvitaan komission lausunto.

Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavien syiden perustana olevat osatekijät voidaan sisällyttää jossain määrin suunnitelmien tai ohjelmien kuvaukseen ja erityisesti kehittämistoimien taustalla olevien tavoitteiden selvitykseen. Tällaiset syyt on myös täsmennettävä asianmukaisen hallintotason (esimerkiksi alueellinen tai kansallinen taso) virallisella päätöksellä, ja ne on dokumentoitava selkeästi.

Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavien syiden tarkasteleminen voi olla olennainen osa strategista suunnittelua tietyillä politiikan aloilla (esimerkiksi tulvariskien hallinta), joilla on merkitystä ihmisten terveyden, yleisen turvallisuuden tai julkishyödykkeiden suojelun kannalta. Niiden toimien osalta, jotka todennäköisesti ovat perusteltuja erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavien syiden kannalta, tarve tarkastella vaihtoehtoja ja korvaavia toimenpiteitä voidaan näin ollen ottaa huomioon jo suunnitteluprosessin varhaisessa vaiheessa (ks. jäljempänä laatikossa 20 oleva esimerkki).

Jäljempänä olevassa laatikossa 19 esitetään esimerkkejä erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä, joita sovelletaan luontodirektiivin 6 artiklan 4 kohdan mukaisia komission lausuntoja (37) koskevien pyyntöjen yhteydessä.

37

| Laatikko 19


  Esimerkkejä 6 artiklan 4 kohdan mukaisista erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä


  Tapaus 1: Laivaliikenneväylän syventäminen ja leventäminen (38)

  Main-joki on osa Euroopan laajuista verkkoa (TEN), ja se on ainoa sisävesiväylä, joka yhdistää useita jäsenvaltioita Kaakkois-Eurooppaan. Sillä on tärkeä tehtävä Rotterdamin (NL) ja Constanţan (RO) välisenä rajatylittävänä tavaraliikennereittinä, ja se on siksi taloudellisesti merkittävä.
  Hanke on yksi viimeisimmistä puuttuvista yhteyksistä, joita tarvitaan tämän väylän mukauttamiseksi uuteen poliittiseen ja taloudelliseen kehitykseen ja laajentuneen Euroopan unionin vaatimuksiin. Tällä hetkellä tämä Main-joen osa muodostaa 30 kilometrin pituisen pullonkaulan, jossa laivojen leveys ja syvyys ovat edelleen rajalliset.

  Tapaus 2: Kauko- ja esikaupunkiliikenteen rautatieyhteys (39)

  Viranomaisten mukaan hankkeella parannetaan alueellisia ja pitkän matkan henkilöliikennepalveluja sekä luodaan ja vahvistetaan alueiden välisiä yhteyksiä muihin kehitysalueisiin. Se olisi osa kehäjärjestelmää, jota tarvitaan alueen rautatieliikenteen parantamiseksi. Hankkeeseen sisältyisi myös yli 100 vuotta vanhan sillan uudelleenrakentaminen.

  Tapaus 3: Uuden sataman rakentaminen (40)

  Teneriffan saari (Kanariansaaret, Espanja) on erittäin riippuvainen meriliikenteestä ja tehokkaasta satamajärjestelmästä. Pääkaupungissa tällä hetkellä sijaitseva pääsatama on yhä ruuhkaisempi.
  Uusi satama lisäisi paljon tarvittua kapasiteettia i) ottamaan vastaan meriliikenteen tulevan kasvun, erityisesti konttiliikenteen, jonka ennustetaan lisääntyvän saarella merkittävästi, ja ii) purkamaan olemassa olevan sataman ruuhkia. Uuden sataman odotetaan tuottavan hyvän taloudellisen tuoton ja tarjoavan saarelle myös mahdollisuuden houkutella kansainvälistä konttien jälleenlaivausliikennettä. |
| --- |

Laatikko 19

Laatikko 19

Esimerkkejä 6 artiklan 4 kohdan mukaisista erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä

Esimerkkejä 6 artiklan 4 kohdan mukaisista erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä

Tapaus 1: Laivaliikenneväylän syventäminen ja leventäminen (38)

Tapaus 1: Laivaliikenneväylän syventäminen ja leventäminen

38

Main-joki on osa Euroopan laajuista verkkoa (TEN), ja se on ainoa sisävesiväylä, joka yhdistää useita jäsenvaltioita Kaakkois-Eurooppaan. Sillä on tärkeä tehtävä Rotterdamin (NL) ja Constanţan (RO) välisenä rajatylittävänä tavaraliikennereittinä, ja se on siksi taloudellisesti merkittävä.

Hanke on yksi viimeisimmistä puuttuvista yhteyksistä, joita tarvitaan tämän väylän mukauttamiseksi uuteen poliittiseen ja taloudelliseen kehitykseen ja laajentuneen Euroopan unionin vaatimuksiin. Tällä hetkellä tämä Main-joen osa muodostaa 30 kilometrin pituisen pullonkaulan, jossa laivojen leveys ja syvyys ovat edelleen rajalliset.

Tapaus 2: Kauko- ja esikaupunkiliikenteen rautatieyhteys (39)

Tapaus 2: Kauko- ja esikaupunkiliikenteen rautatieyhteys

39

Viranomaisten mukaan hankkeella parannetaan alueellisia ja pitkän matkan henkilöliikennepalveluja sekä luodaan ja vahvistetaan alueiden välisiä yhteyksiä muihin kehitysalueisiin. Se olisi osa kehäjärjestelmää, jota tarvitaan alueen rautatieliikenteen parantamiseksi. Hankkeeseen sisältyisi myös yli 100 vuotta vanhan sillan uudelleenrakentaminen.

Tapaus 3: Uuden sataman rakentaminen (40)

Tapaus 3: Uuden sataman rakentaminen

40

Teneriffan saari (Kanariansaaret, Espanja) on erittäin riippuvainen meriliikenteestä ja tehokkaasta satamajärjestelmästä. Pääkaupungissa tällä hetkellä sijaitseva pääsatama on yhä ruuhkaisempi.

Uusi satama lisäisi paljon tarvittua kapasiteettia i) ottamaan vastaan meriliikenteen tulevan kasvun, erityisesti konttiliikenteen, jonka ennustetaan lisääntyvän saarella merkittävästi, ja ii) purkamaan olemassa olevan sataman ruuhkia. Uuden sataman odotetaan tuottavan hyvän taloudellisen tuoton ja tarjoavan saarelle myös mahdollisuuden houkutella kansainvälistä konttien jälleenlaivausliikennettä.

3.3.3   
  Vaihe 3: Korvaavien toimenpiteiden määrittäminen, arviointi ja hyväksyminen

Vaihe 3: Korvaavien toimenpiteiden määrittäminen, arviointi ja hyväksyminen

Kun on täysin varmistettu ja dokumentoitu, että ei ole vaihtoehtoja, jotka olisivat vähemmän haitallisia alueelle, ja että erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavat syyt ovat perusteltuja, on toteutettava kaikki korvaavat toimenpiteet Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden yhtenäisyyden suojelemiseksi.

| Korvaavat toimenpiteet ovat suunnitelma- tai hankekohtaisia toimenpiteitä, jotka toteutetaan lintu- ja luontodirektiiveihin perustuvien tavanomaisten velvoitteiden lisäksi. Näillä toimenpiteillä pyritään hyvittämään nimenomaisesti se kielteinen vaikutus, joka suunnitelmalla tai hankkeella on kyseessä oleviin lajeihin tai luontotyyppeihin. Ne ovat ”viimesijaisia keinoja”, joihin turvaudutaan vasta siinä vaiheessa, kun muut direktiivissä säädetyt varokeinot on käytetty ja kun on kaikesta huolimatta päätetty harkita Natura 2000 -alueeseen kielteisesti vaikuttavan suunnitelman tai hankkeen toteuttamista tai kun tällaista vaikutusta ei voida sulkea pois.


  Korvaavien toimenpiteiden on vaikutettava Natura 2000 -alueen suojelutavoitteisiin ja kielteisten vaikutusten kohteena oleviin luontotyyppeihin ja lajeihin laadun, määrän, toimintojen ja suojelun tason osalta vastaavassa määrin. Samalla on myös löydettävä korvaava alue, jonka merkitys eliömaantieteellisen levinneisyyden kannalta on vastaava.

  Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 5.4. |
| --- |

Korvaavat toimenpiteet ovat suunnitelma- tai hankekohtaisia toimenpiteitä, jotka toteutetaan lintu- ja luontodirektiiveihin perustuvien tavanomaisten velvoitteiden lisäksi. Näillä toimenpiteillä pyritään hyvittämään nimenomaisesti se kielteinen vaikutus, joka suunnitelmalla tai hankkeella on kyseessä oleviin lajeihin tai luontotyyppeihin. Ne ovat ”viimesijaisia keinoja”, joihin turvaudutaan vasta siinä vaiheessa, kun muut direktiivissä säädetyt varokeinot on käytetty ja kun on kaikesta huolimatta päätetty harkita Natura 2000 -alueeseen kielteisesti vaikuttavan suunnitelman tai hankkeen toteuttamista tai kun tällaista vaikutusta ei voida sulkea pois.

Korvaavat toimenpiteet ovat suunnitelma- tai hankekohtaisia toimenpiteitä, jotka toteutetaan lintu- ja luontodirektiiveihin perustuvien tavanomaisten velvoitteiden lisäksi. Näillä toimenpiteillä pyritään hyvittämään nimenomaisesti se kielteinen vaikutus, joka suunnitelmalla tai hankkeella on kyseessä oleviin lajeihin tai luontotyyppeihin. Ne ovat ”viimesijaisia keinoja”, joihin turvaudutaan vasta siinä vaiheessa, kun muut direktiivissä säädetyt varokeinot on käytetty ja kun on kaikesta huolimatta päätetty harkita Natura 2000 -alueeseen kielteisesti vaikuttavan suunnitelman tai hankkeen toteuttamista tai kun tällaista vaikutusta ei voida sulkea pois.

Korvaavien toimenpiteiden on vaikutettava Natura 2000 -alueen suojelutavoitteisiin ja kielteisten vaikutusten kohteena oleviin luontotyyppeihin ja lajeihin laadun, määrän, toimintojen ja suojelun tason osalta vastaavassa määrin. Samalla on myös löydettävä korvaava alue, jonka merkitys eliömaantieteellisen levinneisyyden kannalta on vastaava.

Korvaavien toimenpiteiden on vaikutettava Natura 2000 -alueen suojelutavoitteisiin ja kielteisten vaikutusten kohteena oleviin luontotyyppeihin ja lajeihin laadun, määrän, toimintojen ja suojelun tason osalta vastaavassa määrin. Samalla on myös löydettävä korvaava alue, jonka merkitys eliömaantieteellisen levinneisyyden kannalta on vastaava.

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 5.4.

a)   Korvaavien toimenpiteiden päätyypit

Korvaavien toimenpiteiden päätyypit

Luontodirektiivin 6 artiklan 4 kohdan mukaisten korvaavien toimenpiteiden on i) liityttävä tarkasteltavana olevaan suunnitelmaan tai hankkeeseen ja ii) oltava laajempia kuin Natura 2000 -alueiden osoittamiseksi, suojelemiseksi ja käyttämiseksi vaadittavat toimenpiteet, jotka on vahvistettu alueen suojelutavoitteissa.

Korvaavina toimenpiteinä ei voida pitää i) alueen käyttösuunnitelman täytäntöönpanoa, ii) sellaisia toimenpiteitä alueen luontotyypin suojelun tason parantamiseksi, jotka on jo suunniteltu suunnitelmasta tai hankkeesta riippumatta, tai iii) yhteisön jo tärkeänä pitämän alueen osoittamista erityisten suojelutoimien alueeksi. Korvaavilla toimenpiteillä olisi sen sijaan täydennettävä suojelutoimenpiteitä, jotka on vahvistettava ja pantava täytäntöön Natura 2000 -alueella, sekä muita luonnonsuojeludirektiiveissä edellytettyjä suojelusäännöksiä tai EU:n lainsäädännössä säädettyjä velvoitteita.

ei voida

Jäljempänä olevassa taulukossa 11 esitetään esimerkkejä korvaavista toimenpiteistä sekä liitännäistoimenpiteistä, jotka mahdollistavat niiden täytäntöönpanon ja helpottavat sitä. On tärkeää huomata, että kaikkien näiden toimenpiteiden on ulotuttava luonnonsuojeludirektiivien mukaisia tavanomaisia velvoitteita pidemmälle, mukaan lukien alueiden osoittamiseen, käyttöön ja ennalleen saattamiseen liittyvät velvoitteet.

toimenpiteiden on ulotuttava luonnonsuojeludirektiivien mukaisia tavanomaisia velvoitteita pidemmälle

Taulukko 11

Taulukko 11

Esimerkkejä 6 artiklan 4 kohdan mukaisista korvaavista toimenpiteistä

Esimerkkejä 6 artiklan 4 kohdan mukaisista korvaavista toimenpiteistä

| Korvaava toimenpide | Kuvaus |
| --- | --- |
| Luontotyyppien ennalleen saattaminen tai parantaminen olemassa olevilla alueilla | Luontotyypin pinta-alan lisääminen kyseisellä alueella tai luontotyypin saattaminen ennalleen toisella Natura 2000 -alueella tavalla, joka on oikeassa suhteessa suunnitelman tai hankkeen aiheuttamaan menetykseen, jos tätä ei ole jo otettu huomioon aluekohtaisissa suojelutavoitteissa. |
| Luontotyyppien luominen uudelleen | Luontotyypin luominen tai palauttaminen uudelle tai laajennetulle alueelle, joka liitetään Natura 2000 -verkostoon sen suojelua tai hoitoa varten. |
| Uuden Natura 2000 -verkoston alueen osoittaminen ja siihen liittyvien hoitotoimenpiteiden toteuttaminen | Uuden riittävän laadukkaan alueen osoittaminen lintu- tai luontodirektiivin mukaisesti ja asianmukaisten suojelutoimenpiteiden täytäntöönpano. |
| Lajien palauttaminen, elvyttäminen ja vahvistaminen, mukaan lukien saalislajien vahvistaminen | Lajien palauttaminen alueille, joilta lajit ovat hävinneet (edellyttäen, että tällainen palauttaminen on tieteellisesti perusteltua), tai lajien populaatioiden istuttaminen alueille, joilla ne taantuvat, sekä tämän jälkeinen kyseisten alueiden suojelu ja hoito käyttö lajien hyväksi. |
| Mahdolliset liitännäistoimenpiteet | Kuvaus |
| Maanhankinta ja asianmukaisten suojelutoimenpiteiden vahvistaminen tai täytäntöönpano | Maa-alueen hankkiminen luonnonsuojelua varten ja asianmukaisten suojelutoimenpiteiden vahvistaminen tai täytäntöönpano. |
| Luonnonsuojelua koskevien oikeuksien hankkiminen ja asianmukaisten suojelutoimenpiteiden vahvistaminen tai täytäntöönpano | Maa- tai merialueen hallintaoikeuksien hankkiminen ja asianmukaisten suojelutoimenpiteiden vahvistaminen tai täytäntöönpano. |
| Varauksien luominen | Sellaisten maa- tai merialueen käyttöä koskevien rajoitusten asettaminen, jotka ovat tiukempia kuin luonnonsuojeludirektiivien muiden säännösten noudattamisen edellyttämät rajoitukset. |
| Uhkien vähentäminen | Uhkien (muiden uhkien) vähentäminen joko yhteen lähteeseen kohdistettavilla toimilla tai kaikkiin uhkatekijöihin kohdistettavilla koordinoiduilla toimilla. |

Korvaava toimenpide

Kuvaus

Luontotyyppien ennalleen saattaminen tai parantaminen olemassa olevilla alueilla

Luontotyypin pinta-alan lisääminen kyseisellä alueella tai luontotyypin saattaminen ennalleen toisella Natura 2000 -alueella tavalla, joka on oikeassa suhteessa suunnitelman tai hankkeen aiheuttamaan menetykseen, jos tätä ei ole jo otettu huomioon aluekohtaisissa suojelutavoitteissa.

Luontotyyppien luominen uudelleen

Luontotyypin luominen tai palauttaminen uudelle tai laajennetulle alueelle, joka liitetään Natura 2000 -verkostoon sen suojelua tai hoitoa varten.

Uuden Natura 2000 -verkoston alueen osoittaminen ja siihen liittyvien hoitotoimenpiteiden toteuttaminen

Uuden riittävän laadukkaan alueen osoittaminen lintu- tai luontodirektiivin mukaisesti ja asianmukaisten suojelutoimenpiteiden täytäntöönpano.

Lajien palauttaminen, elvyttäminen ja vahvistaminen, mukaan lukien saalislajien vahvistaminen

Lajien palauttaminen alueille, joilta lajit ovat hävinneet (edellyttäen, että tällainen palauttaminen on tieteellisesti perusteltua), tai lajien populaatioiden istuttaminen alueille, joilla ne taantuvat, sekä tämän jälkeinen kyseisten alueiden suojelu ja hoito käyttö lajien hyväksi.

Mahdolliset liitännäistoimenpiteet

Kuvaus

Maanhankinta ja asianmukaisten suojelutoimenpiteiden vahvistaminen tai täytäntöönpano

Maa-alueen hankkiminen luonnonsuojelua varten ja asianmukaisten suojelutoimenpiteiden vahvistaminen tai täytäntöönpano.

Luonnonsuojelua koskevien oikeuksien hankkiminen ja asianmukaisten suojelutoimenpiteiden vahvistaminen tai täytäntöönpano

Maa- tai merialueen hallintaoikeuksien hankkiminen ja asianmukaisten suojelutoimenpiteiden vahvistaminen tai täytäntöönpano.

Varauksien luominen

Sellaisten maa- tai merialueen käyttöä koskevien rajoitusten asettaminen, jotka ovat tiukempia kuin luonnonsuojeludirektiivien muiden säännösten noudattamisen edellyttämät rajoitukset.

Uhkien vähentäminen

Uhkien (muiden uhkien) vähentäminen joko yhteen lähteeseen kohdistettavilla toimilla tai kaikkiin uhkatekijöihin kohdistettavilla koordinoiduilla toimilla.

Mahdollisuudet suunnitella ja toteuttaa toimivia korvaavia toimenpiteitä vaihtelevat eri luontotyyppien ja lajien sekä paikallisten olosuhteiden mukaan. Vaikka on olemassa monia hyviä esimerkkejä onnistuneesta kosteikkolintuja tai sammakkoeläinten lisääntymistä varten tarkoitettujen uusien elinympäristöjen ennalleen saattamisesta tai luomisesta, monien lajien ja luontotyyppien osalta toimivia ennallistamistekniikoita ei vielä tunneta hyvin tai niitä ei ole saatavilla.

Kaikissa tapauksissa korvaamistarkoituksessa tehtävän ekosysteemien ja lajien elinympäristöjen ennalleen saattamisen ja uudelleenluomisen on perustuttava vankkaan tietämykseen ennallistamisekologiasta (41).

41

Joissakin tapauksissa asianmukainen korvaaminen ennalleen saattamalla ei ole välttämättä mahdollista. Näin voi olla erityisesti seuraavissa tilanteissa:

| — | Uhanalaisille lajeille tai luontotyypeille elintärkeitä paikkoja aiotaan tuhota, mutta niitä ei voida korvata vastaavilla keskeisillä paikoilla (esimerkiksi soveltuvat paikat, joilla on samanlainen merkitys lajin levinneisyysalueella kuin paikoilla, joihin kohdistuu vaikutuksia). |
| --- | --- |

—

Uhanalaisille lajeille tai luontotyypeille elintärkeitä paikkoja aiotaan tuhota, mutta niitä ei voida korvata vastaavilla keskeisillä paikoilla (esimerkiksi soveltuvat paikat, joilla on samanlainen merkitys lajin levinneisyysalueella kuin paikoilla, joihin kohdistuu vaikutuksia).

| — | Ennalleen saattaminen ei ole mahdollista joko siksi, että se vaatisi erittäin pitkän ajan (esimerkiksi turvesuon tosiasiallinen ennalleen saattaminen vaatisi muutamia tuhansia vuosia), tai siksi, että lajin tai luontotyypin ennallistamisekologiasta ei ole riittävästi tietoa (esimerkiksi kalkkikivilähteet tai luonnontilaiset letot). |
| --- | --- |

—

Ennalleen saattaminen ei ole mahdollista joko siksi, että se vaatisi erittäin pitkän ajan (esimerkiksi turvesuon tosiasiallinen ennalleen saattaminen vaatisi muutamia tuhansia vuosia), tai siksi, että lajin tai luontotyypin ennallistamisekologiasta ei ole riittävästi tietoa (esimerkiksi kalkkikivilähteet tai luonnontilaiset letot).

Luontodirektiivin 6 artiklan 4 kohdan noudattamista ei ole varmistettu, jos vahingoittuneiden luontotyyppien ja lajien tuloksellista ennalleen saattamista ei voida taata. Edellä kuvatuissa tilanteissa voi kuitenkin korvaavana toimenpiteenä olla mahdollista osoittaa uusi alue, jolla on sopiva alue samaa luontotyyppiä tai samoja luontotyyppejä kuin mihin kohdistuu vaikutuksia, sekä suojella ja hoitaa sitä (ks. edellä oleva taulukko 12).

b)   Korvaavien toimenpiteiden ja tavoitteiden asettamista ohjaavat periaatteet

Korvaavien toimenpiteiden ja tavoitteiden asettamista ohjaavat periaatteet

Direktiivin 6 artiklan 4 kohdan mukaisten korvaavien toimenpiteiden päätavoitteena on säilyttää Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden yhtenäisyys. Näin ollen on tarkasteltava kahta näkökohtaa, jotka määrittävät korvaavien toimenpiteiden suunnittelun ja täytäntöönpanon, eli oikeasuhteisuutta ja ekologista toimivuutta.

oikeasuhteisuutta

ekologista toimivuutta

Nämä kaksi periaatetta määrittävät suunnitelman tai hankkeen haitallisten vaikutusten korvaamiseksi tarvittavien toimenpiteiden laajuuden ja tavoitetason. Korvaavilla toimenpiteillä olisi myös pyrittävä korvaamaan pahimmat mahdolliset todennäköisiä haitallisia vaikutuksia koskevat skenaariot.

| Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden yhtenäisyyden varmistamiseksi hanketta varten ehdotettujen korvaavien toimenpiteiden olisi näin ollen a) kohdistuttava oikeassa suhteessa kielteisten vaikutusten kohteena oleviin luontotyyppeihin ja lajeihin; ja b) tuotettava toimintoja, jotka vastaavat alkuperäisen alueen valinnan perusteena olleita toimintoja erityisesti riittävän maantieteellisen levinneisyyden osalta. Näin ollen ei riitä, että korvaavat toimenpiteet koskettavat samaa luonnonmaantieteellistä aluetta samassa jäsenvaltiossa. |
| --- |

Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden yhtenäisyyden varmistamiseksi hanketta varten ehdotettujen korvaavien toimenpiteiden olisi näin ollen a) kohdistuttava oikeassa suhteessa kielteisten vaikutusten kohteena oleviin luontotyyppeihin ja lajeihin; ja b) tuotettava toimintoja, jotka vastaavat alkuperäisen alueen valinnan perusteena olleita toimintoja erityisesti riittävän maantieteellisen levinneisyyden osalta. Näin ollen ei riitä, että korvaavat toimenpiteet koskettavat samaa luonnonmaantieteellistä aluetta samassa jäsenvaltiossa.

Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden yhtenäisyyden varmistamiseksi hanketta varten ehdotettujen korvaavien toimenpiteiden olisi näin ollen a) kohdistuttava oikeassa suhteessa kielteisten vaikutusten kohteena oleviin luontotyyppeihin ja lajeihin; ja b) tuotettava toimintoja, jotka vastaavat alkuperäisen alueen valinnan perusteena olleita toimintoja erityisesti riittävän maantieteellisen levinneisyyden osalta. Näin ollen ei riitä, että korvaavat toimenpiteet koskettavat samaa luonnonmaantieteellistä aluetta samassa jäsenvaltiossa.

| Alkuperäisen alueen ja korvaavien toimenpiteiden alueen välinen etäisyys ei välttämättä ole este, kunhan se ei vaikuta alueen toimivuuteen, sen merkitykseen maantieteellisen levinneisyyden kannalta ja sen alkuperäisen valinnan perusteisiin.

  Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 5.4.2. |
| --- |

Alkuperäisen alueen ja korvaavien toimenpiteiden alueen välinen etäisyys ei välttämättä ole este, kunhan se ei vaikuta alueen toimivuuteen, sen merkitykseen maantieteellisen levinneisyyden kannalta ja sen alkuperäisen valinnan perusteisiin.

Alkuperäisen alueen ja korvaavien toimenpiteiden alueen välinen etäisyys ei välttämättä ole este, kunhan se ei vaikuta alueen toimivuuteen, sen merkitykseen maantieteellisen levinneisyyden kannalta ja sen alkuperäisen valinnan perusteisiin.

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 5.4.2.

Korvaavien toimenpiteiden oikeasuhteisuus

Korvaavien toimenpiteiden oikeasuhteisuus

Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden yhtenäisyyden säilyttäminen tarkoittaa sen varmistamista, että ehdotetut korvaavat toimenpiteet kohdistuvat luontotyyppeihin ja lajeihin samassa suhteessa kuin alueeseen kohdistuvat haitalliset vaikutukset. Toimivaltaisten viranomaisten on sen vuoksi määritettävä vaikutusten kohteena olevien Natura 2000 -piirteiden suhteellinen merkitys ja niihin kohdistuvat kielteiset vaikutukset määrällisten ja laadullisten kriteerien perusteella. Näin asetetaan korvaavien toimenpiteiden perustaso.

| Korvaavuussuhteet voidaan määritellä parhaiten tapauskohtaisesti. Ne on aluksi määritettävä 6 artiklan 3 kohdan mukaan toteutetusta asianmukaisesta arvioinnista saatujen tietojen pohjalta ja niillä on varmistettava ekologinen toimivuus. Korvaavuussuhteet voidaan myöhemmin määritellä uudelleen tehokkuuden seurannasta saatujen tulosten perusteella. Lopullinen päätös korvaavien toimenpiteiden laajuudesta on perusteltava.


  Yleisesti hyväksytään, että korvaavuussuhteiden pitäisi yleensä olla selvästi enemmän kuin 1:1. Korvaavuussuhde 1:1 tai sitä pienempi suhde voikin tulla kyseeseen lähinnä vain silloin, kun pystytään osoittamaan, että tällä laajuudella toimenpiteillä onnistutaan täysimääräisesti palauttamaan rakenne ja toiminnot ennalleen lyhyellä aikavälillä (esimerkiksi vaarantamatta niiden luontotyyppien tai keskeisten lajien kantojen säilymistä, joihin suunnitelma tai hanke todennäköisesti vaikuttaa, tai niille asetettuja suojelutavoitteita).

  Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 5.5.4. |
| --- |

Korvaavuussuhteet voidaan määritellä parhaiten tapauskohtaisesti. Ne on aluksi määritettävä 6 artiklan 3 kohdan mukaan toteutetusta asianmukaisesta arvioinnista saatujen tietojen pohjalta ja niillä on varmistettava ekologinen toimivuus. Korvaavuussuhteet voidaan myöhemmin määritellä uudelleen tehokkuuden seurannasta saatujen tulosten perusteella. Lopullinen päätös korvaavien toimenpiteiden laajuudesta on perusteltava.

Korvaavuussuhteet voidaan määritellä parhaiten tapauskohtaisesti. Ne on aluksi määritettävä 6 artiklan 3 kohdan mukaan toteutetusta asianmukaisesta arvioinnista saatujen tietojen pohjalta ja niillä on varmistettava ekologinen toimivuus. Korvaavuussuhteet voidaan myöhemmin määritellä uudelleen tehokkuuden seurannasta saatujen tulosten perusteella. Lopullinen päätös korvaavien toimenpiteiden laajuudesta on perusteltava.

Yleisesti hyväksytään, että korvaavuussuhteiden pitäisi yleensä olla selvästi enemmän kuin 1:1. Korvaavuussuhde 1:1 tai sitä pienempi suhde voikin tulla kyseeseen lähinnä vain silloin, kun pystytään osoittamaan, että tällä laajuudella toimenpiteillä onnistutaan täysimääräisesti palauttamaan rakenne ja toiminnot ennalleen lyhyellä aikavälillä (esimerkiksi vaarantamatta niiden luontotyyppien tai keskeisten lajien kantojen säilymistä, joihin suunnitelma tai hanke todennäköisesti vaikuttaa, tai niille asetettuja suojelutavoitteita).

Yleisesti hyväksytään, että korvaavuussuhteiden pitäisi yleensä olla selvästi enemmän kuin 1:1. Korvaavuussuhde 1:1 tai sitä pienempi suhde voikin tulla kyseeseen lähinnä vain silloin, kun pystytään osoittamaan, että tällä laajuudella toimenpiteillä onnistutaan täysimääräisesti palauttamaan rakenne ja toiminnot ennalleen lyhyellä aikavälillä (esimerkiksi vaarantamatta niiden luontotyyppien tai keskeisten lajien kantojen säilymistä, joihin suunnitelma tai hanke todennäköisesti vaikuttaa, tai niille asetettuja suojelutavoitteita).

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 5.5.4.

Korvaavien toimenpiteiden ekologinen toimivuus ja sijainti

Korvaavien toimenpiteiden ekologinen toimivuus ja sijainti

Sen lisäksi, että korvaavien toimenpiteiden on kohdistuttava vastaavassa suhteessa niihin luontotyyppeihin ja lajeihin, joihin kohdistuu kielteisiä vaikutuksia, niillä on myös tarjottava ekologisia toimintoja, jotka vastaavat niitä toimintoja, joiden perusteella Natura 2000 -alue on alun perin valittu.

Korvaavien toimenpiteiden laajuus määräytyy niiden erityisten vaatimusten mukaan, jotka koskevat tiettyjen ekologisten toimintojen ja rakenteiden palauttamista, jotka todennäköisesti menetetään tai jotka todennäköisesti heikentyvät suunnitelman tai hankkeen toteuttamisen seurauksena. Erityistä huomiota on kiinnitettävä luontotyyppeihin tai lajien elinympäristöihin, joiden ekologisen toimivuuden palauttaminen kestää pitkän aikaa.

| Yleisesti ollaan yhtä mieltä siitä, että kyseisten ekologisten kohteiden ennalleen palauttamiseen tarvittavien paikallisten olosuhteiden on löydyttävä mahdollisimman läheltä suunnitelman tai hankkeen vahingoittamaa aluetta. Korvaavien toimenpiteiden toteuttaminen asianomaisella Natura 2000 -alueella tai sen läheisyydessä paikassa, jossa on sopivat olosuhteet toimenpiteiden onnistumiselle, on näin ollen suositeltavin ratkaisu. Tämä ei kuitenkaan ole aina mahdollista, ja siksi luontodirektiivin vaatimukset täyttävien toteutuspaikkojen etsinnässä tavoitteille on määritettävä ensisijaisuusjärjestys:








  1) | Korvaavien toimenpiteiden toteuttaminen asianomaisella Natura 2000 -alueella, mikäli alueella on olemassa ekologisen yhtenäisyyden ja verkoston toimivuuden varmistamiseen tarvittavat osatekijät. |
| --- | --- |

Yleisesti ollaan yhtä mieltä siitä, että kyseisten ekologisten kohteiden ennalleen palauttamiseen tarvittavien paikallisten olosuhteiden on löydyttävä mahdollisimman läheltä suunnitelman tai hankkeen vahingoittamaa aluetta. Korvaavien toimenpiteiden toteuttaminen asianomaisella Natura 2000 -alueella tai sen läheisyydessä paikassa, jossa on sopivat olosuhteet toimenpiteiden onnistumiselle, on näin ollen suositeltavin ratkaisu. Tämä ei kuitenkaan ole aina mahdollista, ja siksi luontodirektiivin vaatimukset täyttävien toteutuspaikkojen etsinnässä tavoitteille on määritettävä ensisijaisuusjärjestys:

Yleisesti ollaan yhtä mieltä siitä, että kyseisten ekologisten kohteiden ennalleen palauttamiseen tarvittavien paikallisten olosuhteiden on löydyttävä mahdollisimman läheltä suunnitelman tai hankkeen vahingoittamaa aluetta. Korvaavien toimenpiteiden toteuttaminen asianomaisella Natura 2000 -alueella tai sen läheisyydessä paikassa, jossa on sopivat olosuhteet toimenpiteiden onnistumiselle, on näin ollen suositeltavin ratkaisu. Tämä ei kuitenkaan ole aina mahdollista, ja siksi luontodirektiivin vaatimukset täyttävien toteutuspaikkojen etsinnässä tavoitteille on määritettävä ensisijaisuusjärjestys:

1)

1)

Korvaavien toimenpiteiden toteuttaminen asianomaisella Natura 2000 -alueella, mikäli alueella on olemassa ekologisen yhtenäisyyden ja verkoston toimivuuden varmistamiseen tarvittavat osatekijät.

Korvaavien toimenpiteiden toteuttaminen asianomaisella Natura 2000 -alueella, mikäli alueella on olemassa ekologisen yhtenäisyyden ja verkoston toimivuuden varmistamiseen tarvittavat osatekijät.

| 2) | Korvaavien toimenpiteiden toteuttaminen asianomaisen Natura 2000 -alueen ulkopuolella mutta samassa topografisessa tai maisemallisessa kokonaisuudessa, mikäli toimenpiteet ovat toteutettavissa niin, että alueella voi olla samanlainen tehtävä ekologisessa rakenteessa ja/tai verkoston toiminnassa. Uusi sijaintipaikka voi olla toinen Natura 2000 -alueeksi osoitettu alue tai alue, jota ei ole osoitettu suojeltavaksi. Jälkimmäisessä tapauksessa alue on osoitettava Natura 2000 -alueeksi ja sen on täytettävä kaikki luonnonsuojeludirektiivien vaatimukset. |
| --- | --- |

2)

2)

Korvaavien toimenpiteiden toteuttaminen asianomaisen Natura 2000 -alueen ulkopuolella mutta samassa topografisessa tai maisemallisessa kokonaisuudessa, mikäli toimenpiteet ovat toteutettavissa niin, että alueella voi olla samanlainen tehtävä ekologisessa rakenteessa ja/tai verkoston toiminnassa. Uusi sijaintipaikka voi olla toinen Natura 2000 -alueeksi osoitettu alue tai alue, jota ei ole osoitettu suojeltavaksi. Jälkimmäisessä tapauksessa alue on osoitettava Natura 2000 -alueeksi ja sen on täytettävä kaikki luonnonsuojeludirektiivien vaatimukset.

Korvaavien toimenpiteiden toteuttaminen asianomaisen Natura 2000 -alueen ulkopuolella mutta samassa topografisessa tai maisemallisessa kokonaisuudessa, mikäli toimenpiteet ovat toteutettavissa niin, että alueella voi olla samanlainen tehtävä ekologisessa rakenteessa ja/tai verkoston toiminnassa. Uusi sijaintipaikka voi olla toinen Natura 2000 -alueeksi osoitettu alue tai alue, jota ei ole osoitettu suojeltavaksi. Jälkimmäisessä tapauksessa alue on osoitettava Natura 2000 -alueeksi ja sen on täytettävä kaikki luonnonsuojeludirektiivien vaatimukset.

| 3) | Korvaavien toimenpiteiden toteuttaminen Natura 2000 -alueen ulkopuolella eri topografisessa tai maisemallisessa kokonaisuudessa. Uusi sijaintipaikka voi olla toinen Natura 2000 -alueeksi osoitettu alue. Jos korvaavat toimenpiteet toteutetaan alueella, jota ei ole osoitettu suojeltavaksi, se on osoitettava Natura 2000 -alueeksi ja sen on täytettävä kaikki luonnonsuojeludirektiivien vaatimukset. |
| --- | --- |

3)

3)

Korvaavien toimenpiteiden toteuttaminen Natura 2000 -alueen ulkopuolella eri topografisessa tai maisemallisessa kokonaisuudessa. Uusi sijaintipaikka voi olla toinen Natura 2000 -alueeksi osoitettu alue. Jos korvaavat toimenpiteet toteutetaan alueella, jota ei ole osoitettu suojeltavaksi, se on osoitettava Natura 2000 -alueeksi ja sen on täytettävä kaikki luonnonsuojeludirektiivien vaatimukset.

Korvaavien toimenpiteiden toteuttaminen Natura 2000 -alueen ulkopuolella eri topografisessa tai maisemallisessa kokonaisuudessa. Uusi sijaintipaikka voi olla toinen Natura 2000 -alueeksi osoitettu alue. Jos korvaavat toimenpiteet toteutetaan alueella, jota ei ole osoitettu suojeltavaksi, se on osoitettava Natura 2000 -alueeksi ja sen on täytettävä kaikki luonnonsuojeludirektiivien vaatimukset.

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 5.5.5.

Jäljempänä olevassa laatikossa 20 on yksinkertaistettu esimerkki ekologisiin toimintoihin liittyvien korvaavien toimenpiteiden laajuuden määrittelystä.

| Laatikko 20

  Ekologisiin toimintoihin liittyvien korvaavien toimenpiteiden laajuuden määrittely – esimerkki erityisestä suojelualueesta


  Ekologinen toiminto, johon suunnitelma tai hanke vaikuttaa: pohjoiseen suuntaavien muuttolintulajien levähdysalueet, jotka sijaitsevat erityisellä suojelualueella.

  Korvaavan toimenpiteen painopiste:







  a) | Korvaavilla toimenpiteillä on tarjottava vaihtoehtoisia levähdysalueita muuttolintulajipopulaatioille. |
| --- | --- |

Laatikko 20

Ekologisiin toimintoihin liittyvien korvaavien toimenpiteiden laajuuden määrittely – esimerkki erityisestä suojelualueesta

Ekologisiin toimintoihin liittyvien korvaavien toimenpiteiden laajuuden määrittely – esimerkki erityisestä suojelualueesta

Ekologinen toiminto, johon suunnitelma tai hanke vaikuttaa: pohjoiseen suuntaavien muuttolintulajien levähdysalueet, jotka sijaitsevat erityisellä suojelualueella.

Ekologinen toiminto, johon suunnitelma tai hanke vaikuttaa:

Korvaavan toimenpiteen painopiste:

Korvaavan toimenpiteen painopiste:

a)

Korvaavilla toimenpiteillä on tarjottava vaihtoehtoisia levähdysalueita muuttolintulajipopulaatioille.

| b) | Kohdelajeille soveltuvien uusien levähdysalueiden on sijaittava täsmällisesti samalla muuttoreitillä. |
| --- | --- |

b)

Kohdelajeille soveltuvien uusien levähdysalueiden on sijaittava täsmällisesti samalla muuttoreitillä.

| c) | Uusien soveltuvien levähdysalueiden on oltava helposti niiden lintujen saatavilla, jotka käyttävät alkuperäistä Natura 2000 -aluetta, johon hanke vaikuttaa (42). Uuden elinympäristön kantokyvyn on oltava vähintään yhtä hyvä kuin kyseisen alueen kantokyky. Uudet levähdysalueet olisi suojeltava ennen kyseisen hankkeen toteuttamista. |
| --- | --- |

c)

Uusien soveltuvien levähdysalueiden on oltava helposti niiden lintujen saatavilla, jotka käyttävät alkuperäistä Natura 2000 -aluetta, johon hanke vaikuttaa (42). Uuden elinympäristön kantokyvyn on oltava vähintään yhtä hyvä kuin kyseisen alueen kantokyky. Uudet levähdysalueet olisi suojeltava ennen kyseisen hankkeen toteuttamista.

42

Sellaisia uusia samoille lajeille tarkoitettuja levähdysalueita, jotka sijaitsevat muuttoreitin ulkopuolella tai muuttoreitin sisäpuolella mutta kaukana levähdyspaikasta, johon kohdistuu vaikutuksia, ei voida pitää soveltuvana korvaavana toimenpiteenä. Tämä johtuu siitä, että uudelleen luotu ekologinen toimivuus ei riittäisi varmistamaan verkoston ekologista yhtenäisyyttä.

Tämän luvun lopussa on yhteenvetotarkistuslista keskeisistä kysymyksistä, jotka on otettava huomioon korvaavia toimenpiteitä suunniteltaessa (taulukko 15).

c)   Korvaavien toimenpiteiden ajoitus

Korvaavien toimenpiteiden ajoitus

Aika on ratkaiseva tekijä korvaavien toimenpiteiden suunnittelussa, sillä niiden olisi oltava käytössä, täysin toimintakykyisiä ja vaikuttavia ennen kuin alueelle tapahtuu vahinkoa.

| Korvaavien toimenpiteiden ajoituksesta on päätettävä tapauskohtaisesti. Käyttöön otettavan aikataulun avulla on varmistettava niiden ekologisten prosessien jatkuvuus, jotka ovat välttämättömiä Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden yhtenäisyyttä edistävien rakenteen ja toimintojen säilyttämiselle. Tämä edellyttää suunnitelman tai hankkeen toteutuksen ja korvaavien toimenpiteiden toteutuksen tiivistä koordinointia. Se riippuu myös muun muassa siitä, kuinka paljon aikaa tarvitaan luontotyyppien kehittymiseen ja/tai lajien kantojen elpymiseen tai vakiintumiseen tietyllä alueella.


  Lisäksi on otettava huomioon myös muita tekijöitä ja prosesseja:







  — | Alue ei saa kärsiä peruuttamatonta vahinkoa ennen kuin korvaavat toimenpiteet on toteutettu. |
| --- | --- |

Korvaavien toimenpiteiden ajoituksesta on päätettävä tapauskohtaisesti. Käyttöön otettavan aikataulun avulla on varmistettava niiden ekologisten prosessien jatkuvuus, jotka ovat välttämättömiä Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden yhtenäisyyttä edistävien rakenteen ja toimintojen säilyttämiselle. Tämä edellyttää suunnitelman tai hankkeen toteutuksen ja korvaavien toimenpiteiden toteutuksen tiivistä koordinointia. Se riippuu myös muun muassa siitä, kuinka paljon aikaa tarvitaan luontotyyppien kehittymiseen ja/tai lajien kantojen elpymiseen tai vakiintumiseen tietyllä alueella.

Korvaavien toimenpiteiden ajoituksesta on päätettävä tapauskohtaisesti. Käyttöön otettavan aikataulun avulla on varmistettava niiden ekologisten prosessien jatkuvuus, jotka ovat välttämättömiä Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden yhtenäisyyttä edistävien rakenteen ja toimintojen säilyttämiselle. Tämä edellyttää suunnitelman tai hankkeen toteutuksen ja korvaavien toimenpiteiden toteutuksen tiivistä koordinointia. Se riippuu myös muun muassa siitä, kuinka paljon aikaa tarvitaan luontotyyppien kehittymiseen ja/tai lajien kantojen elpymiseen tai vakiintumiseen tietyllä alueella.

Lisäksi on otettava huomioon myös muita tekijöitä ja prosesseja:

Lisäksi on otettava huomioon myös muita tekijöitä ja prosesseja:

—

Alue ei saa kärsiä peruuttamatonta vahinkoa ennen kuin korvaavat toimenpiteet on toteutettu.

Alue ei saa kärsiä peruuttamatonta vahinkoa ennen kuin korvaavat toimenpiteet on toteutettu.

| — | Korvaavien toimenpiteiden tulosten on oltava käytännössä toteutuneet silloin, kun vahinko toteutuu asianomaisella alueella. Tietyissä olosuhteissa, joissa tämä ei ole täysin mahdollista, edellytetään ylimääräisiä korvaavia toimenpiteitä odotusaikana aiheutuvien menetysten vastapainoksi. |
| --- | --- |

—

Korvaavien toimenpiteiden tulosten on oltava käytännössä toteutuneet silloin, kun vahinko toteutuu asianomaisella alueella. Tietyissä olosuhteissa, joissa tämä ei ole täysin mahdollista, edellytetään ylimääräisiä korvaavia toimenpiteitä odotusaikana aiheutuvien menetysten vastapainoksi.

Korvaavien toimenpiteiden tulosten on oltava käytännössä toteutuneet silloin, kun vahinko toteutuu asianomaisella alueella. Tietyissä olosuhteissa, joissa tämä ei ole täysin mahdollista, edellytetään ylimääräisiä korvaavia toimenpiteitä odotusaikana aiheutuvien menetysten vastapainoksi.

| — | Ajalliset viiveet sallitaan vain, jos on varmistauduttu siitä, että ne eivät vaaranna tavoitetta, jonka mukaan Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden yhtenäisyydelle ei saa aiheutua ”nettotappioita”. |
| --- | --- |

—

Ajalliset viiveet sallitaan vain, jos on varmistauduttu siitä, että ne eivät vaaranna tavoitetta, jonka mukaan Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden yhtenäisyydelle ei saa aiheutua ”nettotappioita”.

Ajalliset viiveet sallitaan vain, jos on varmistauduttu siitä, että ne eivät vaaranna tavoitetta, jonka mukaan Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden yhtenäisyydelle ei saa aiheutua ”nettotappioita”.

| — | Ajallisia viiveitä ei esimerkiksi voida hyväksyä silloin, jos ne johtavat jonkin sellaisen alueella suojellun lajin kannan pienenemiseen, joka mainitaan luontodirektiivin liitteessä II tai lintudirektiivin liitteessä I; luontodirektiivin liitteessä II lueteltuihin ensisijaisesti suojeltaviin lajeihin on kiinnitettävä erityistä huomiota. |
| --- | --- |

—

Ajallisia viiveitä ei esimerkiksi voida hyväksyä silloin, jos ne johtavat jonkin sellaisen alueella suojellun lajin kannan pienenemiseen, joka mainitaan luontodirektiivin liitteessä II tai lintudirektiivin liitteessä I; luontodirektiivin liitteessä II lueteltuihin ensisijaisesti suojeltaviin lajeihin on kiinnitettävä erityistä huomiota.

Ajallisia viiveitä ei esimerkiksi voida hyväksyä silloin, jos ne johtavat jonkin sellaisen alueella suojellun lajin kannan pienenemiseen, joka mainitaan luontodirektiivin liitteessä II tai lintudirektiivin liitteessä I; luontodirektiivin liitteessä II lueteltuihin ensisijaisesti suojeltaviin lajeihin on kiinnitettävä erityistä huomiota.

| — | Korvaavia toimenpiteitä voidaan mahdollisesti vähentää asteittain ajan mittaan sen mukaan, odotetaanko merkittävien kielteisten vaikutusten ilmenevän lyhyellä, keskipitkällä vai pitkällä aikavälillä. |
| --- | --- |

—

Korvaavia toimenpiteitä voidaan mahdollisesti vähentää asteittain ajan mittaan sen mukaan, odotetaanko merkittävien kielteisten vaikutusten ilmenevän lyhyellä, keskipitkällä vai pitkällä aikavälillä.

Korvaavia toimenpiteitä voidaan mahdollisesti vähentää asteittain ajan mittaan sen mukaan, odotetaanko merkittävien kielteisten vaikutusten ilmenevän lyhyellä, keskipitkällä vai pitkällä aikavälillä.

Erityistoimenpiteet sellaisten väliaikaisten menetysten korvaamiseksi, joita aiheutuu ennen suojelutavoitteiden saavuttamista, voivat olla suositeltavia. Kaikkien korvaavien toimenpiteiden toteuttamiseen tarvittavien teknisten, oikeudellisten tai taloudellisten säännösten on oltava valmiina ennen kuin suunnitelman tai hankkeen toteutus alkaa, jotta voidaan välttyä mahdollisilta ennakoimattomilta viivästyksiltä, jotka saattaisivat heikentää toimenpiteiden tehoa.

Erityistoimenpiteet sellaisten väliaikaisten menetysten korvaamiseksi, joita aiheutuu ennen suojelutavoitteiden saavuttamista, voivat olla suositeltavia. Kaikkien korvaavien toimenpiteiden toteuttamiseen tarvittavien teknisten, oikeudellisten tai taloudellisten säännösten on oltava valmiina ennen kuin suunnitelman tai hankkeen toteutus alkaa, jotta voidaan välttyä mahdollisilta ennakoimattomilta viivästyksiltä, jotka saattaisivat heikentää toimenpiteiden tehoa.

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 5.5.6.

Ekologisen toimivuuden parantamiseen, ennallistamiseen tai palauttamiseen tarvittava aika määräytyy luontotyyppien ja lajien biologian ja ekologian mukaan. Tätä on sen vuoksi arvioitava tapauskohtaisesti, ja se voi edellyttää tutkimuksia tai ennalleen saattamista koskevan näytön etsimistä samanlaisista tilanteista.

Jäljempänä olevassa laatikossa 21 annetaan esimerkki niitty-yhteisöjen ennalleen saattamista koskevasta mahdollisesta viiveestä.

| Laatikko 21


  Laidunmaayhteisöjen ennalleen saattamiseen tarvittava aika

  Seitsemästä eri Euroopan maasta peräisin olevissa 22 tutkimuksessa on tietoja laidunmaayhteisöjen ennalleen saattamiseen kuluvasta ajasta. Tähän sisältyy 16 toistettua koetta, joista yhdeksän oli kontrolloituja kokeita ja kolme uudelleentarkasteluja. Kuudessa tutkimuksessa havaittiin positiivisia ennalleen saattamista koskevia merkkejä alle viidessä vuodessa ja 11 tutkimuksessa kymmenen vuoden aikana, kun taas kahdessa tutkimuksessa ennalleen saattaminen kesti yli kymmenen vuotta. Kuudessa muussa tutkimuksessa havaittiin ennalleen saattamisen jälkeisiä vähäisiä tai hitaita kasviyhteisöjen muutoksia.

  Lähde: Restoration Evidence. Action: Restore/create species-rich, semi-natural grassland, http://www.restorationevidence.org |
| --- |

Laatikko 21

Laatikko 21

Laidunmaayhteisöjen ennalleen saattamiseen tarvittava aika

Laidunmaayhteisöjen ennalleen saattamiseen tarvittava aika

Seitsemästä eri Euroopan maasta peräisin olevissa 22 tutkimuksessa on tietoja laidunmaayhteisöjen ennalleen saattamiseen kuluvasta ajasta. Tähän sisältyy 16 toistettua koetta, joista yhdeksän oli kontrolloituja kokeita ja kolme uudelleentarkasteluja. Kuudessa tutkimuksessa havaittiin positiivisia ennalleen saattamista koskevia merkkejä alle viidessä vuodessa ja 11 tutkimuksessa kymmenen vuoden aikana, kun taas kahdessa tutkimuksessa ennalleen saattaminen kesti yli kymmenen vuotta. Kuudessa muussa tutkimuksessa havaittiin ennalleen saattamisen jälkeisiä vähäisiä tai hitaita kasviyhteisöjen muutoksia.

Lähde: Restoration Evidence. Action: Restore/create species-rich, semi-natural grassland, http://www.restorationevidence.org

Lähde: Restoration Evidence. Action: Restore/create species-rich, semi-natural grassland, http://www.restorationevidence.org

d)   Luontodirektiivin 6 artiklan 4 kohdan mukaisten korvaavien toimenpiteiden arviointi ja seuranta

Luontodirektiivin 6 artiklan 4 kohdan mukaisten korvaavien toimenpiteiden arviointi ja seuranta

Natura 2000 -verkoston yhtenäisyyden säilyttämistä koskevan velvoitteen noudattamiseksi 6 artiklan 4 kohdan mukaisessa korvaavien toimenpiteiden ohjelmassa on osoitettava toimenpiteiden tehokkuus ja esitettävä tätä koskevat asiakirjat.

Maantieteellinen sijainti, laajuus ja ajoitus ovat kaikki ratkaisevia tekijöitä korvaavien toimenpiteiden onnistumisen kannalta. Riittävät korvaavuussuhteet ovat myös ratkaisevan tärkeitä, jotta voidaan varmistaa korvaavien toimenpiteiden tehokkuus ennen suunnitelman tai hankkeen vaikutusten ilmenemistä.

Korvaavien toimenpiteiden suunnittelun ja täytäntöönpanon on oltava kattavaa ja tieteellisesti perusteltua:

kattavaa

tieteellisesti perusteltua

| — | Korvattaviin suojelutavoitteisiin, keskeisiin piirteisiin ja ekologiseen toimivuuteen kohdennetaan toimenpiteitä oikeassa suhteessa. |
| --- | --- |

—

Korvattaviin suojelutavoitteisiin, keskeisiin piirteisiin ja ekologiseen toimivuuteen kohdennetaan toimenpiteitä oikeassa suhteessa.

| — | Toimenpiteisiin on sisällytetty tarvittavat liitännäistoimenpiteet, mukaan lukien tekniset, hallinnolliset ja rahoitukselliset toimenpiteet. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteisiin on sisällytetty tarvittavat liitännäistoimenpiteet, mukaan lukien tekniset, hallinnolliset ja rahoitukselliset toimenpiteet.

| — | Kunkin toimenpiteen yksittäisten tehtävien toteuttamisaikataulu, mukaan lukien kunnossapitotöiden ja seurannan järjestäminen, on riittävän yksityiskohtainen. |
| --- | --- |

—

Kunkin toimenpiteen yksittäisten tehtävien toteuttamisaikataulu, mukaan lukien kunnossapitotöiden ja seurannan järjestäminen, on riittävän yksityiskohtainen.

| — | Kunkin korvaavan toimenpiteen tehokkuuden osoittava tieteellinen perusta selitetään ja todistetaan erityisesti sen vaikutuksen osalta, jota sillä pyritään korvaamaan. |
| --- | --- |

—

Kunkin korvaavan toimenpiteen tehokkuuden osoittava tieteellinen perusta selitetään ja todistetaan erityisesti sen vaikutuksen osalta, jota sillä pyritään korvaamaan.

| — | Kunkin ehdotetun toimenpiteen odotettujen tulosten saavuttamisen aikataulu on ilmoitettu. |
| --- | --- |

—

Kunkin ehdotetun toimenpiteen odotettujen tulosten saavuttamisen aikataulu on ilmoitettu.

| — | Toimenpiteiden täytäntöönpanon priorisointi on perusteltua Natura 2000 -suojelutavoitteiden ja tieteellisen näytön perusteella. |
| --- | --- |

—

Toimenpiteiden täytäntöönpanon priorisointi on perusteltua Natura 2000 -suojelutavoitteiden ja tieteellisen näytön perusteella.

Jäljempänä esitetään joitakin tehokkaita korvaavia toimenpiteitä koskevia keskeisiä tekijöitä, jotka liittyvät niiden sijaintiin, ajoitukseen ja laajuuteen. Esimerkkejä siitä, miten näitä osatekijöitä on sovellettu käytännössä, annetaan liitteen kohdassa 3.

Taulukko 12

Taulukko 12

Toimivien korvaavien toimenpiteiden keskeiset osatekijät

Toimivien korvaavien toimenpiteiden keskeiset osatekijät

| Sijainti | Valitun alueen on mahdollistettava Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden säilyttäminen yhtenäisenä. |
| --- | --- |
| Valitulla alueella tulisi olla korvaavien toimenpiteiden edellyttämät asianmukaisen arvioinnin tuloksiin perustuvat erityispiirteet, rakenne ja toiminnot, tai alueella pitäisi pystyä kehittämään tällaiset erityispiirteet, rakenne ja toiminnot. |
| Alueen valinnassa on otettava asianmukaisesti huomioon laadulliset ekologiset näkökohdat, kuten heikentyvien ominaisuuksien ainutlaatuisuus. |
| Valittu alue on määritettävä analysoimalla huolellisesti paikallisia ekologisia olosuhteita, jotta korvaavat toimenpiteet ovat sekä toteutettavissa että mahdollisimman lähellä aluetta, johon suunnitelma tai hanke vaikuttaa. |
| Valitun alueen on (luontodirektiivin mukaisesti osoitettujen alueiden tapauksessa) sijaittava samalla eliömaantieteellisellä alueella tai (lintudirektiivin mukaisesti osoitettujen alueiden tapauksessa) lintulajin samalla esiintymisalueella, muuttoreitillä tai talvehtimisalueella asianomaisessa jäsenvaltiossa. |
| Laajuus | Laajuus määritetään seuraavien tekijöiden perusteella:






  — | suunnitelman tai hankkeen kielteisten vaikutusten laajuus keskeisiin piirteisiin ja ekologisiin prosesseihin, jotka heikentävät Natura 2000 -alueen koskemattomuutta; |

Sijainti

Sijainti

Valitun alueen on mahdollistettava Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden säilyttäminen yhtenäisenä.

Valitulla alueella tulisi olla korvaavien toimenpiteiden edellyttämät asianmukaisen arvioinnin tuloksiin perustuvat erityispiirteet, rakenne ja toiminnot, tai alueella pitäisi pystyä kehittämään tällaiset erityispiirteet, rakenne ja toiminnot.

Alueen valinnassa on otettava asianmukaisesti huomioon laadulliset ekologiset näkökohdat, kuten heikentyvien ominaisuuksien ainutlaatuisuus.

Valittu alue on määritettävä analysoimalla huolellisesti paikallisia ekologisia olosuhteita, jotta korvaavat toimenpiteet ovat sekä toteutettavissa että mahdollisimman lähellä aluetta, johon suunnitelma tai hanke vaikuttaa.

Valitun alueen on (luontodirektiivin mukaisesti osoitettujen alueiden tapauksessa) sijaittava samalla eliömaantieteellisellä alueella tai (lintudirektiivin mukaisesti osoitettujen alueiden tapauksessa) lintulajin samalla esiintymisalueella, muuttoreitillä tai talvehtimisalueella asianomaisessa jäsenvaltiossa.

Laajuus

Laajuus

Laajuus määritetään seuraavien tekijöiden perusteella:

—

suunnitelman tai hankkeen kielteisten vaikutusten laajuus keskeisiin piirteisiin ja ekologisiin prosesseihin, jotka heikentävät Natura 2000 -alueen koskemattomuutta;

| — | tieteellinen näyttö toimenpiteiden kyvystä saavuttaa odotetut tulokset Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden yhtenäisyyden säilyttämiseksi. |
| --- | --- |

—

tieteellinen näyttö toimenpiteiden kyvystä saavuttaa odotetut tulokset Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden yhtenäisyyden säilyttämiseksi.

Laajuus määritetään parhaiten tapauskohtaisesti 6 artiklan 3 kohdan mukaisesta asianmukaisesta arvioinnista saatujen tietojen perusteella.

Laajuus määritetään alussa siten, että toimilla pyritään korvaamaan pahimmat mahdolliset todennäköisiä haitallisia vaikutuksia koskevat skenaariot.

Laajuus varmistetaan seuraamalla ekologista toimivuutta koskevia tuloksia ja raportoimalla niistä.

Ajoitus

Ajoitus

Aikataulun avulla on varmistettava niiden ekologisten prosessien jatkuvuus, jotka ovat välttämättömiä Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden yhtenäisyyttä edistävien toimintojen ja rakenteen säilyttämiselle.

Aikataulussa otetaan huomioon suunnitelman tai hankkeen toteuttamisen ja korvaavien toimenpiteiden täytäntöönpanon välinen tarvittava koordinointi.

Aikataulu määritetään sen perusteella, kuinka paljon aikaa tarvitaan luontotyyppien kehittymiseen ja/tai lajien kantojen elpymiseen tai vakiintumiseen tietyllä alueella.

Aikatauluun on sisällyttävä oikeudelliset takeet, joita tarvitaan korvaavien toimenpiteiden pitkän aikavälin toteutukseen sekä turvattavien alueiden suojeluun, seurantaan ja hoitoon ennen kuin luontotyyppeihin ja/tai lajeihin kohdistuvia vaikutuksia ilmenee.

Aikataulu voi edellyttää erityisten toimenpiteiden toteuttamista sellaisten väliaikaisten menetysten korvaamiseksi, joita aiheutuu ennen suojelutavoitteiden saavuttamista.

Aikataulu edellyttää sellaisten vankkojen ja kattavien seurantaohjelmien laatimista, joiden avulla voidaan arvioida korvaavien toimenpiteiden onnistumista.

Tuloksellisten korvaavien toimenpiteiden täytäntöönpano on todennettava asianmukaisen seurannan avulla.

seurannan

Toimiva seurantaprosessi voi edellyttää seuraavia osatekijöitä:

| — | toimivaltaisen viranomaisen kanssa laadittava seurantasuunnitelma; |
| --- | --- |

—

toimivaltaisen viranomaisen kanssa laadittava seurantasuunnitelma;

| — | erikoistuneen yrityksen tai muun tahon palkkaaminen suorittamaan seuranta; |
| --- | --- |

—

erikoistuneen yrityksen tai muun tahon palkkaaminen suorittamaan seuranta;

| — | seurattavien osatekijöiden tunnistaminen: muun muassa eläimistön ja kasviston ominaisuudet, veden virtaus ja maaperän laatu; |
| --- | --- |

—

seurattavien osatekijöiden tunnistaminen: muun muassa eläimistön ja kasviston ominaisuudet, veden virtaus ja maaperän laatu;

| — | raportoinnin aikataulusta sopiminen (esimerkiksi vuosittain tai joka toinen vuosi); |
| --- | --- |

—

raportoinnin aikataulusta sopiminen (esimerkiksi vuosittain tai joka toinen vuosi);

| — | seurantaraportista sopiminen; |
| --- | --- |

—

seurantaraportista sopiminen;

| — | töiden edistymistä koskevat asiakirjat (esimerkiksi kuvat ja kenttäraportit); |
| --- | --- |

—

töiden edistymistä koskevat asiakirjat (esimerkiksi kuvat ja kenttäraportit);

| — | mekanismi tulosten tallentamiseksi ja jakamiseksi; |
| --- | --- |

—

mekanismi tulosten tallentamiseksi ja jakamiseksi;

| — | yhteistyö tutkijoiden kanssa korvaavien toimenpiteiden tulosten julkaisemiseksi tieteellisessä artikkelissa. |
| --- | --- |

—

yhteistyö tutkijoiden kanssa korvaavien toimenpiteiden tulosten julkaisemiseksi tieteellisessä artikkelissa.

Korvaavien toimenpiteiden seurannassa ja arvioinnissa on myös oltava mahdollisuus ottaa huomioon Natura 2000 -alueisiin kohdistuvat haitalliset vaikutukset, joita ei ole voitu ennakoida asianmukaisessa arvioinnissa. Jos korvaavat toimenpiteet osoittautuvat riittämättömiksi näiden uusien vaikutusten korvaamiseksi, niitä saatetaan joutua muuttamaan siten, että lopullinen tavoite, eli Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden säilyminen yhtenäisenä, säilyy toteuttamiskelpoisena.

Korvaavien toimenpiteiden seuranta olisi koordinoitava tiiviisti vaikutusten ja lieventävien toimenpiteiden yleisen seurannan kanssa (ks. kohta 3.2.4). Tämä lähestymistapa vastaa EU:n politiikan vaatimusta koordinoida eri säädöksiin perustuvia seurantaohjelmia niiden hallinnoinnin tehostamiseksi.

Joissakin tapauksissa voidaan vaatia joustavaa hallintaa, joka on järjestelmällinen lähestymistapa suojelutoimien parantamiseen ja mukauttamiseen hallinnoinnin tuloksista oppimalla, ja se voidaan varmistaa oikeudellisella sopimuksella. Tässä yhteydessä joustavaa hallintaa voidaan käyttää korvaavien toimenpiteiden täytäntöönpanon parantamiseen silloin, kun epävarmuustekijät saattavat aiheuttaa tarpeen arvioida toimenpiteiden todellisia tuloksia säännöllisesti. Tämä on erityisen tärkeää silloin, kun vaikutusten laajuus ja siten myös korvaavien toimenpiteiden laajuus on epäselvä (esimerkiksi, kun korvataan vaikutuksia, jotka aiheutuvat rannikon tulvantorjunnan kehittämisestä suojellusta alueesta maalle päin).

e)   Korvaavien toimenpiteiden asettaminen suunnitelmille

Korvaavien toimenpiteiden asettaminen suunnitelmille

Suunnitelmavaiheessa voi olla joitakin tarvittavien korvaavien toimenpiteiden asettamista koskevia rajoituksia. Korvaavien toimenpiteiden tarpeen määrittely perustuu suunnitelman tiettyjen Natura 2000 -alueiden kohdepiirteisiin kohdistuvien haitallisten vaikutusten arviointiin ja tunnistamiseen. Jos luontotyyppeihin, lajeihin tai luonnollisiin prosesseihin kohdistuvista ennakoiduista vaikutuksista ollaan riittävän varmoja ja jos näiden vaikutusten laajuus ja suuruus tunnetaan hyvin, voi olla mahdollista määrittää asianmukaiset korvaavat toimenpiteet, soveltuva sijainti ja sopiva ajoitus.

Itse suunnitelmista saattaa kuitenkin puuttua yksityiskohtaista tietoa joidenkin suunnitelman osien vaikutuksista. Tällaisissa tapauksissa voi olla mahdollista määrittää ainoastaan sellaiset korvaavat toimenpiteet, jotka ovat tarpeen hanketasolla, esimerkiksi tiettyjen luontotyyppien menetyksen korvaamiseksi tai uusien elinympäristöjen tarjoamiseksi tietyille lajeille. Tarpeista olisi mahdollisuuksien mukaan esitettävä määrällinen selvitys esimerkiksi ennalleen saatettavan luontotyypin pinta-alana.

Kaikissa tapauksissa olisi huolehdittava siitä, että tarvittavat korvaavat toimenpiteet määritetään, suunnitellaan ja toteutetaan asianmukaisella tasolla. Suunnitelmaan voitaisiin sisällyttää korvaavien toimenpiteiden alustava määritelmä. Tähän olisi liitettävä suuntaviivat, kriteerit ja lähestymistavat, jotka olisi määritettävä täydellisemmin ja yksityiskohtaisemmin, kun suunnitelman kehittäminen mahdollistaa tämän tehtävän suorittamisen.

Jäljempänä olevassa taulukossa 13 esitetään yleiskatsaus kysymyksiin, jotka liittyvät korvaavia toimenpiteitä koskevan ohjelman suunnitteluun, toteuttamiseen ja seurantaan.

Taulukko 13

Taulukko 13

Suunnitelmien korvaavia toimenpiteitä koskevassa ohjelmassa huomioon otettavat näkökohdat

Suunnitelmien korvaavia toimenpiteitä koskevassa ohjelmassa huomioon otettavat näkökohdat

| Korvaavien toimenpiteiden alue: |
| --- |
| — | korvaavien toimenpiteiden sijainti ja pinta-alat (mukaan lukien kartat); sekä |

Korvaavien toimenpiteiden alue:

Korvaavien toimenpiteiden alue:

—

korvaavien toimenpiteiden sijainti ja pinta-alat (mukaan lukien kartat); sekä

| — | korvaavien toimenpiteiden alueiden tila ja kunto. |
| --- | --- |

—

korvaavien toimenpiteiden alueiden tila ja kunto.

Lajit ja luontotyypit, joihin kohdistuu korvaavia toimenpiteitä:

Lajit ja luontotyypit, joihin kohdistuu korvaavia toimenpiteitä:

| — | korvaavien toimenpiteiden kohteena olevien lajien ja luontotyyppien aikaisempi tila ja kunto korvaavien toimenpiteiden alueilla; sekä |
| --- | --- |

—

korvaavien toimenpiteiden kohteena olevien lajien ja luontotyyppien aikaisempi tila ja kunto korvaavien toimenpiteiden alueilla; sekä

| — | selvitys siitä, miten ehdotettujen korvaavien toimenpiteiden odotetaan korvaavan alueen koskemattomuuteen kohdistuvat haitalliset vaikutukset ja mahdollistavan Natura 2000 -verkoston kokonaisuuden yhtenäisyyden säilyttämisen. |
| --- | --- |

—

selvitys siitä, miten ehdotettujen korvaavien toimenpiteiden odotetaan korvaavan alueen koskemattomuuteen kohdistuvat haitalliset vaikutukset ja mahdollistavan Natura 2000 -verkoston kokonaisuuden yhtenäisyyden säilyttämisen.

Tekninen suorituskyky:

Tekninen suorituskyky:

| — | ehdotettujen korvaavien toimenpiteiden toteuttamiseksi käyttöön otetut tekniikat ja menetelmät; sekä |
| --- | --- |

—

ehdotettujen korvaavien toimenpiteiden toteuttamiseksi käyttöön otetut tekniikat ja menetelmät; sekä

| — | arvio niiden odotetusta tehokkuudesta. |
| --- | --- |

—

arvio niiden odotetusta tehokkuudesta.

Hallinnolliset määräykset:

Hallinnolliset määräykset:

| — | korvaavien toimenpiteiden toteuttamisen helpottamiseksi käyttöön otettujen hallinnollisten toimenpiteiden loppuun saattaminen (esimerkiksi mahdolliset suunnittelutakeet); sekä |
| --- | --- |

—

korvaavien toimenpiteiden toteuttamisen helpottamiseksi käyttöön otettujen hallinnollisten toimenpiteiden loppuun saattaminen (esimerkiksi mahdolliset suunnittelutakeet); sekä

| — | niiden hallinnollisten lisätoimenpiteiden määrittäminen, jotka saattavat olla tarpeen korvaavien toimenpiteiden toteuttamisen täysimittaisen tehokkuuden takaamiseksi. |
| --- | --- |

—

niiden hallinnollisten lisätoimenpiteiden määrittäminen, jotka saattavat olla tarpeen korvaavien toimenpiteiden toteuttamisen täysimittaisen tehokkuuden takaamiseksi.

Korvaavien toimenpiteiden ajoitus:

Korvaavien toimenpiteiden ajoitus:

| — | korvaavien toimenpiteiden toteutusaikataulu (ottaen huomioon pitkän aikavälin toteutus – ks. jäljempänä oleva kustannuksia koskeva osio) sekä maininta siitä, milloin odotetut tulokset saavutetaan. |
| --- | --- |

—

korvaavien toimenpiteiden toteutusaikataulu (ottaen huomioon pitkän aikavälin toteutus – ks. jäljempänä oleva kustannuksia koskeva osio) sekä maininta siitä, milloin odotetut tulokset saavutetaan.

| — | aikataulu seurantatulosten toimittamiseksi toimivaltaisille viranomaisille; sekä |
| --- | --- |

—

aikataulu seurantatulosten toimittamiseksi toimivaltaisille viranomaisille; sekä

| — | korvaavien toimenpiteiden ohjelmaan liittyvien seurantatehtävien vastaanottamisen aikataulu. |
| --- | --- |

—

korvaavien toimenpiteiden ohjelmaan liittyvien seurantatehtävien vastaanottamisen aikataulu.

Korvaavien toimenpiteiden kustannukset:

Korvaavien toimenpiteiden kustannukset:

| — | toteutettavien toimenpiteiden todelliset kustannukset; |
| --- | --- |

—

toteutettavien toimenpiteiden todelliset kustannukset;

| — | kustannuspoikkeamat verrattuna korvaavien toimenpiteiden ohjelmassa suunniteltuihin kustannuksiin; sekä |
| --- | --- |

—

kustannuspoikkeamat verrattuna korvaavien toimenpiteiden ohjelmassa suunniteltuihin kustannuksiin; sekä

| — | hallinnollisesta yhteensovittamistoimesta riippuvainen kustannusten ajallinen eriyttäminen (esimerkiksi maanhankinta, resurssien käyttöä koskeviin oikeuksiin liittyvät kertaluonteiset maksut ja/tai säännölliset maksut tiettyihin toistuviin toimenpiteisiin). |
| --- | --- |

—

hallinnollisesta yhteensovittamistoimesta riippuvainen kustannusten ajallinen eriyttäminen (esimerkiksi maanhankinta, resurssien käyttöä koskeviin oikeuksiin liittyvät kertaluonteiset maksut ja/tai säännölliset maksut tiettyihin toistuviin toimenpiteisiin).

Taulukko 14

Taulukko 14

Yhteenvetotarkistuslista keskeisistä kysymyksistä, jotka on otettava huomioon korvaavia toimenpiteitä suunniteltaessa

Yhteenvetotarkistuslista keskeisistä kysymyksistä, jotka on otettava huomioon korvaavia toimenpiteitä suunniteltaessa

| Toimintalinja | Kuvaus | Sisällytettävät osatekijät |
| --- | --- | --- |
| Tekniset näkökohdat | Tekninen suunnitelma

  Toteutettavat toimet ja niiden merkityksellisyys seuraavien seikkojen mukaisesti:






  — | alkuperäisen alueen suojelutavoitteet; ja |

Toimintalinja

Kuvaus

Sisällytettävät osatekijät

Tekniset näkökohdat

Tekniset näkökohdat

Tekninen suunnitelma

Tekninen suunnitelma

Toteutettavat toimet ja niiden merkityksellisyys seuraavien seikkojen mukaisesti:

—

alkuperäisen alueen suojelutavoitteet; ja

| — | niiden suhde Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden yhtenäisenä säilyttämiseen. |
| --- | --- |

—

niiden suhde Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden yhtenäisenä säilyttämiseen.

Tavoitteet ja kohdearvot, jotka vastaavat alueen suojelutavoitteita

Tavoitteet ja kohdearvot

Kuvaus ehdotetuista korvaavista toimenpiteistä

Kuvaus

Näyttö toimenpiteiden teknisestä toteutettavuudesta niiden suojelutavoitteisiin nähden – ekologinen toimivuus

Näyttö toimenpiteiden teknisestä toteutettavuudesta

Tieteellisesti vankka selvitys toimien tehokkuudesta suunnitelman tai hankkeen kielteisten vaikutusten korvaamisessa

Tieteellisesti vankka selvitys toimien tehokkuudesta

Toimien priorisointi luonnonsuojelutavoitteiden mukaisesti – luonnonsuojelutavoitteiden mukainen aikataulu

Toimien priorisointi

aikataulu

Seurannan pääpiirteet – toiminnoittain ja yleisesti

Seurannan

Rahoitus

Rahoitus

Rahoitussuunnitelma

Rahoitussuunnitelma

Korvaavia toimenpiteitä koskevan ohjelman toteuttamisesta aiheutuvat taloudelliset kustannukset

Talousarvion erittely kustannuslajeittain

kustannuslajeittain

Talousarvion erittely toteutusaikataulun mukaan

toteutusaikataulun

Toimenpiteiden taloudellisen toteutettavuuden osoittaminen vaaditun ajoituksen ja varojen hyväksymisaikataulun mukaisesti

taloudellisen toteutettavuuden osoittaminen

Oikeudelliset ja hallinnolliset näkökohdat

Oikeudelliset ja hallinnolliset näkökohdat

Luonnonsuojelua koskevat suojatoimet

Luonnonsuojelua koskevat suojatoimet

Hallinnointioikeuksien toteutettavuuden analyysi: toimityyppien ja soveltuvien sijaintien mukaan (esimerkiksi osto, vuokraus ja hallinnointi)

Hallinnointioikeuksien toteutettavuuden analyysi

Näyttö toimenpiteiden oikeudellisesta ja/tai taloudellisesta toteutettavuudesta vaaditussa aikataulussa

Näyttö toimenpiteiden oikeudellisesta ja/tai taloudellisesta toteutettavuudesta

Yleisölle tiedottamista koskevien vaatimusten määrittäminen

Yleisölle tiedottamista koskevien vaatimusten

Koordinointi ja yhteistyö – viranomaiset

Koordinointi ja yhteistyö – viranomaiset

Tehtävät ja vastuut täytäntöönpanossa ja raportoinnissa

Tehtävät ja vastuut täytäntöönpanossa ja raportoinnissa

Kuulemis-, koordinointi- ja yhteistyötarpeet aikataulun mukaisesti: Natura 2000 -viranomaisten, arviointiviranomaisten ja suunnitelman tai hankkeen toteuttajan laatimasta korvaavien toimenpiteiden ohjelmasta sopiminen ja sen hyväksyminen

Kuulemis-, koordinointi- ja yhteistyötarpeet

Seurantasuunnitelma, joka perustuu suojelutavoitteiden mukaisiin edistymistä kuvaaviin indikaattoreihin sekä raportointiaikatauluun ja mahdollisiin yhteyksiin olemassa oleviin arviointi- ja seurantavelvoitteisiin

Seurantasuunnitelma

4.   STRATEGINEN SUUNNITTELU JA SUUNNITELMIEN ASIANMUKAINEN ARVIOINTI

STRATEGINEN SUUNNITTELU JA SUUNNITELMIEN ASIANMUKAINEN ARVIOINTI

4.1   Strateginen suunnittelu

Strateginen suunnittelu

Toimiva tapa ehkäistä ristiriitoja Natura 2000 -alueiden ja EU:n suojelemien lajien ja luontotyyppien kanssa on tarkastella uusien hankkeiden ympäristövaikutuksia jo varhaisessa vaiheessa strategisen suunnittelun tasolla. Tämä voidaan toteuttaa alueellisen tai kansallisen alakohtaisia toimia (esimerkiksi energia-ala, liikenne, kaivannaistoiminta ja vesiviljely) koskevan kehittämissuunnitelman avulla tai maankäyttösuunnitelmien tai muiden aluesuunnitelmien avulla. Strategisen suunnitelman avulla ympäristöolosuhteet ja -vaatimukset, erityisesti luonnonsuojeluun liittyvät olosuhteet ja vaatimukset, voidaan sisällyttää jo varhaisessa suunnitteluvaiheessa, jolloin voidaan myöhemmin hanketasolla välttää mahdollisten ristiriitojen riski tai lieventää sitä sekä määrittää tämän mukaisesti yksittäisten kehityshankkeiden toteutettavuus ja toteuttamiskeinot.

Luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdan soveltamisen yhteydessä strategisen suunnittelun avulla on paljon helpompi tarkastella suunniteltujen toimien mahdollisia vaikutuksia Natura 2000 -alueisiin laajemmassa mittakaavassa ja kokonaisvaltaisesti. Näin alueiden herkkyydet otetaan huomioon varhaisessa vaiheessa, kun käytettävissä on enemmän vaihtoehtoja kehitystavoitteiden saavuttamiseksi ja samalla niiden mahdollisten ympäristövaikutusten vähentämiseksi. Tämä auttaa esimerkiksi yksilöimään soveltuvia tai soveltumattomia alueita tietyille toiminnoille ja minimoimaan mahdollisten ristiriitojen riskin Natura 2000 -alueiden kanssa yksittäisten hankkeiden tasolla.

| Strategisella suunnittelulla voidaan






  — | edistää vuorovaikutteisempaa ja avoimempaa suunnitteluprosessia ja kannustaa varhaisessa vaiheessa käytävään ja toistuvaan vuoropuheluun muun muassa asiaankuuluvien viranomaisten ja eturyhmien kanssa, mikä voi merkittävästi lyhentää lupamenettelyyn kuluvaa kokonaisaikaa; |
| --- | --- |

Strategisella suunnittelulla voidaan

—

edistää vuorovaikutteisempaa ja avoimempaa suunnitteluprosessia ja kannustaa varhaisessa vaiheessa käytävään ja toistuvaan vuoropuheluun muun muassa asiaankuuluvien viranomaisten ja eturyhmien kanssa, mikä voi merkittävästi lyhentää lupamenettelyyn kuluvaa kokonaisaikaa;

| — | tarjota laajemmat ja sopivammat puitteet mahdollisten muihin suunnitelmiin tai hankkeisiin liittyvien kumulatiivisten vaikutusten sekä toteuttamiskelpoisten vaihtoehtojen tarkasteluun; |
| --- | --- |

—

tarjota laajemmat ja sopivammat puitteet mahdollisten muihin suunnitelmiin tai hankkeisiin liittyvien kumulatiivisten vaikutusten sekä toteuttamiskelpoisten vaihtoehtojen tarkasteluun;

| — | auttaa välttämään tai vähentämään mahdollisia aluekohtaisia ristiriitoja rakennusprosessin myöhemmässä vaiheessa, jolloin taloudelliset ja oikeudelliset resurssit on jo sidottu ja liikkumavaraa on vähemmän; |
| --- | --- |

—

auttaa välttämään tai vähentämään mahdollisia aluekohtaisia ristiriitoja rakennusprosessin myöhemmässä vaiheessa, jolloin taloudelliset ja oikeudelliset resurssit on jo sidottu ja liikkumavaraa on vähemmän;

| — | antaa toteuttajille asiaankuuluvaa tietoa ja oikeusvarmuutta ympäristönäkökohdista, jotka voidaan joutua ottamaan huomioon jo alkuperäisen hankekonseptin aikana; |
| --- | --- |

—

antaa toteuttajille asiaankuuluvaa tietoa ja oikeusvarmuutta ympäristönäkökohdista, jotka voidaan joutua ottamaan huomioon jo alkuperäisen hankekonseptin aikana;

| — | olla kustannustehokkaampia pitkällä aikavälillä (jos mahdolliset lieventävät toimenpiteet otetaan huomioon varhaisessa suunnitteluvaiheessa, niiden sisällyttäminen on todennäköisesti teknisesti helpompaa ja halvempaa); |
| --- | --- |

—

olla kustannustehokkaampia pitkällä aikavälillä (jos mahdolliset lieventävät toimenpiteet otetaan huomioon varhaisessa suunnitteluvaiheessa, niiden sisällyttäminen on todennäköisesti teknisesti helpompaa ja halvempaa);

| — | analysoida laajoja vaihtoehtoja, kuten vihreän infrastruktuurin käyttöönottoa ”harmaan infrastruktuurin” sijasta; saada aikaan uusien, luovien ja innovatiivisten ratkaisujen (mukaan lukien luontoon perustuvat ratkaisut) kehittämistä ja mahdollisia kaikkia hyödyttäviä tilanteita; |
| --- | --- |

—

analysoida laajoja vaihtoehtoja, kuten vihreän infrastruktuurin käyttöönottoa ”harmaan infrastruktuurin” sijasta; saada aikaan uusien, luovien ja innovatiivisten ratkaisujen (mukaan lukien luontoon perustuvat ratkaisut) kehittämistä ja mahdollisia kaikkia hyödyttäviä tilanteita;

| — | parantaa osaltaan hankkeiden ja niistä vastaavien laitosten julkisuuskuvaa. |
| --- | --- |

—

parantaa osaltaan hankkeiden ja niistä vastaavien laitosten julkisuuskuvaa.

Tämän asiakirjan liitteessä olevassa kohdassa 5 esitetään esimerkkejä Natura 2000 -verkoston kannalta merkityksellisestä strategisesta suunnittelusta.

4.2   Suunnitelmien asianmukainen arviointi

Suunnitelmien asianmukainen arviointi

Ympäristönäkökohtien huomioon ottamista strategisen suunnittelun tasolla koskeva yleinen menettelykehys perustuu strategiseen ympäristöarviointiin (SYA), kuten SYA-direktiivissä (43) säädetään. Suunnitelmasta on SYA-direktiivin 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti tehtävä SYA, jos sen katsotaan edellyttävän luontodirektiivin mukaista asianmukaista arviointia (eli jos suunnitelmalla voi olla merkittäviä vaikutuksia Natura 2000 -alueeseen (44)).

43

44

Luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohtaa sovelletaan kaikkiin suunnitelmiin, jotka ovat omiaan vaikuttamaan Natura 2000 -alueisiin merkittävästi. Kuten edellä ja 6 artiklaa koskevassa oppaassa selitetään, käsitteellä ”suunnitelma” on laaja merkitys, joka kattaa maankäyttösuunnitelmat ja merialueiden aluesuunnitelmat (45) sekä alakohtaiset suunnitelmat tai ohjelmat.

45

Tällaisten suunnitelmien 6 artiklan 3 kohdan mukaisessa arvioinnissa ja niiden asianmukaisessa arvioinnissa noudatetaan tämän asiakirjan luvussa 3 kuvattuja vaiheita. Suunnitelmien arviointiin liittyy kuitenkin myös tiettyjä erityispiirteitä, jotka kuvataan tarkemmin jäljempänä. Nämä erityispiirteet liittyvät mahdollisiin rajoituksiin ja rajoitteisiin sekä soveltuviin lähestymistapoihin, joita voidaan käyttää niiden vaikeuksien ja epävarmuustekijöiden ratkaisemiseksi, jotka liittyvät yksityiskohtaisen tiedon puutteeseen tai suunnitelman kaikkien osatekijöiden, osien ja toimien riittämättömään määrittelyyn.

Itse suunnitelman yksityiskohtaisuus määrittää asianmukaisen arvioinnin laajuuden, mutta kaikissa tapauksissa arvioinnissa on pyrittävä tunnistamaan herkät tai haavoittuvat alueet tai muut mahdolliset riskit tai ristiriidat Natura 2000 -alueiden kanssa, jotta ne voidaan ottaa huomioon suunnitteluprosessin myöhemmissä vaiheissa.

Esimerkiksi kunta- tai kaupunkisuunnitelmiin voi sisältyä riittävästi yksityiskohtia, joiden perusteella Natura 2000 -alueisiin kohdistuvat mahdolliset haitalliset vaikutukset voidaan määrittää suhteellisen varmasti. Toisaalta laajemmissa alueellisen tai kansallisen tason aluesuunnitelmissa tai alakohtaisissa suunnitelmissa, joiden tärkeimpien osien sijainnista ja suunnittelusta ei ole kaikilta osin vielä päätetty, voi olla mahdollista yksilöidä suunnitelman tiettyjen toimien tai osien mahdollisia vaikutuksia vain yleisellä tasolla ilman, että niitä eriteltäisiin aluekohtaisesti. Laajemmissa suunnitelmissa voidaan kuitenkin suunnata jatkokehitystä alueille, joilla riski mahdollisiin ristiriitoihin Natura 2000 -verkoston kanssa on pienempi (esimerkiksi luonnonvaraisten eläinten ja kasvien herkkyyskartat).

Arvioinnin olisi oltava laajuudeltaan oikeassa suhteessa maantieteelliseen laajuuteen, suunnitelman yksityiskohtaisuuteen ja todennäköisten vaikutusten luonteeseen ja laajuuteen. Joissakin tapauksissa ei ehkä ole mahdollista analysoida tässä vaiheessa yksityiskohtaisesti kaikkia yksittäisiin alueisiin kohdistuvia mahdollisia vaikutuksia. On kuitenkin tehtävä riittävä analyysi, jotta voidaan tunnistaa

| — | tärkeimmät Natura 2000 -verkoston tason vaikutukset, mukaan lukien niiden Natura 2000 -alueiden yksilöinti, joihin todennäköisesti kohdistuu vaikutuksia, sekä mahdolliset vaikutukset alueiden yhteyksiin ottaen huomioon luonnonsuojeludirektiivien nojalla suojeltuja lajeja ja luontotyyppejä koskevat mahdolliset kansalliset tai alueelliset suojelutavoitteet; |
| --- | --- |

—

tärkeimmät Natura 2000 -verkoston tason vaikutukset, mukaan lukien niiden Natura 2000 -alueiden yksilöinti, joihin todennäköisesti kohdistuu vaikutuksia, sekä mahdolliset vaikutukset alueiden yhteyksiin ottaen huomioon luonnonsuojeludirektiivien nojalla suojeltuja lajeja ja luontotyyppejä koskevat mahdolliset kansalliset tai alueelliset suojelutavoitteet;

| — | mahdolliset laajat lieventävät toimenpiteet, kuten biologiselta monimuotoisuudeltaan herkkien alueiden poissulkeminen tai tiettyjen standardien ja parhaiden käytäntöjen soveltaminen (esimerkiksi luonnonvaraisten eläinten kulkuväylien vähimmäistiheys, melusuojien käyttö ja lisääntymisaikojen kunnioittaminen); |
| --- | --- |

—

mahdolliset laajat lieventävät toimenpiteet, kuten biologiselta monimuotoisuudeltaan herkkien alueiden poissulkeminen tai tiettyjen standardien ja parhaiden käytäntöjen soveltaminen (esimerkiksi luonnonvaraisten eläinten kulkuväylien vähimmäistiheys, melusuojien käyttö ja lisääntymisaikojen kunnioittaminen);

| — | mahdolliset vaihtoehdot, mukaan lukien hankkeiden eri sijainnit tai eri menetelmät odotettujen tulosten saavuttamiseksi (esimerkiksi eri liikennemuotojen tai energiantuotantoteknologioiden käyttö); |
| --- | --- |

—

mahdolliset vaihtoehdot, mukaan lukien hankkeiden eri sijainnit tai eri menetelmät odotettujen tulosten saavuttamiseksi (esimerkiksi eri liikennemuotojen tai energiantuotantoteknologioiden käyttö);

| — | mahdolliset kumulatiiviset vaikutukset ottaen huomioon muut olemassa olevat tai ehdotetut suunnitelmat, ohjelmat ja strategiat. |
| --- | --- |

—

mahdolliset kumulatiiviset vaikutukset ottaen huomioon muut olemassa olevat tai ehdotetut suunnitelmat, ohjelmat ja strategiat.

Strategisissa suunnitelmissa, joissa ei ole mahdollista yksilöidä yksittäisiin alueisiin kohdistuvia vaikutuksia, analyysissä olisi keskityttävä vähintäänkin mahdollisiin vaikutuksiin ja merkittäviin riskeihin. Aluekohtaiset vaikutukset on sen jälkeen analysoitava hanketasolla. Tällaisissa tapauksissa asianmukaisessa arvioinnissa olisi keskityttävä ainakin niiden Natura 2000 -alueiden määrittämiseen, joihin voi kohdistua haitallisia vaikutuksia, ja niiden EU:n suojelemien luontotyyppien ja lajien määrittämiseen, joihin voi kohdistua vaikutuksia (myös Natura 2000 -verkoston ulkopuolella), sekä yhteyksiin ja pirstoutumiseen kohdistuviin vaikutuksiin ja muihin verkoston mittakaavan vaikutuksiin. Tämän pitäisi auttaa ohjaamaan yksittäisten hankkeiden arvioinnin laajuutta ja painopistettä.

Jos Natura 2000 -alueiden olennaisiin piirteisiin ja niiden suojelutavoitteisiin kohdistuvista haitallisista vaikutuksista on epävarmuutta, voi olla aiheellista tehdä ja kirjata riskinarviointi, jossa voidaan ottaa huomioon seuraavat näkökohdat:

| — | suunnitelman mahdolliset vaarat ja niiden todennäköiset vaikutukset erityisten suojelutoimien alueen tai yhteisön tärkeänä pitämän alueen suojelutavoitteisiin taikka erityisen suojelualueen piirteet; |
| --- | --- |

—

suunnitelman mahdolliset vaarat ja niiden todennäköiset vaikutukset erityisten suojelutoimien alueen tai yhteisön tärkeänä pitämän alueen suojelutavoitteisiin taikka erityisen suojelualueen piirteet;

| — | kunkin vaaran osalta todennäköisyys, että vaara vaikuttaa erityisten suojelutoimien alueen tai erityisen suojelualueen suojelutavoitteisiin; |
| --- | --- |

—

kunkin vaaran osalta todennäköisyys, että vaara vaikuttaa erityisten suojelutoimien alueen tai erityisen suojelualueen suojelutavoitteisiin;

| — | kunkin vaaran osalta vaikutuksen suuruus, todennäköinen kesto ja peruuttamattomuus tai palautuvuus (esitetään lyhyesti tehdyt oletukset tai näyttö, jota on käytetty päätelmän tekemisessä). |
| --- | --- |

—

kunkin vaaran osalta vaikutuksen suuruus, todennäköinen kesto ja peruuttamattomuus tai palautuvuus (esitetään lyhyesti tehdyt oletukset tai näyttö, jota on käytetty päätelmän tekemisessä).

Olisi kuitenkin muistettava, että perimmäisenä tavoitteena on aina välttää tai poistaa Natura 2000 -alueiden koskemattomuuteen kohdistuvien haittavaikutusten riski tai poistaa kaikki perustellut syyt epäillä, että tällaisia haitallisia vaikutuksia voi ilmetä suunnitelman täytäntöönpanon yhteydessä.

Luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaisen suunnitelmien vaikutusten arvioinnissa ja sovellettavien YVA-menettelyjen mukaisesti tehtävässä arvioinnissa voidaan tunnistaa suunnitelman toimia tai osatekijöitä, jotka varmasti vahingoittavat Natura 2000 -alueiden koskemattomuutta, vaikka lieventäviä toimenpiteitä toteutettaisiinkin. Tällaiset toimet tai osatekijät voitaisiin sen vuoksi sulkea tässä vaiheessa pois suunnitelmasta. Arvioinnilla voitaisiin lisäksi antaa yleiskuva siitä, mitkä muut toimet voivat olla haitallisia suojelluille luontotyypeille ja lajeille, ja siten kohdentaa arviointi paremmin hanketasolla.

Suunnitelman puitteissa toteutettavien tulevien hankkeiden olisi kuitenkin oltava strategista aluesuunnitelmaa tai strategista alakohtaista suunnitelmaa varten tehdyn asianmukaisen arvioinnin tulosten mukaisia. Tämä ei korvaa vaatimusta kyseisestä suunnitelmasta johtuvien tulevien hankkeiden asianmukaisesta arvioinnista.

Suunnitelmien asianmukaisen arvioinnin ja strategisen ympäristöarvioinnin välillä on selkeitä yhteyksiä ja samankaltaisuuksia, joita käsitellään kohdassa 5. Näin ollen suositellaan SYA:n ja asianmukaisen arvioinnin yhteensovittamista. Nämä ovat rinnakkaisia mutta erillisiä prosesseja, jotka ovat yleensä päällekkäisiä mutta jotka eroavat toisistaan myös monilta keskeisiltä osin. Asianmukainen arviointi on suppeampi ja edellyttää tiukempia testejä, ja sen ytimessä on Natura 2000 -alueiden suojelu. Asianmukaisen arvioinnin tulokset ja suositukset ovat pakollisia. Ne on sisällytettävä hyväksyttäväksi esitettävään suunnitelmaan ja niiden on oltava osa sitä. Toisin sanoen asianmukaisen arvioinnin tuloksia ei ainoastaan tule ottaa huomioon, vaan niiden perusteella määräytyy se, hyväksytäänkö suunnitelma tai hanke vai ei.

On suositeltavaa säilyttää erillistä asianmukaista arviointia koskevaa asiakirja-aineistoa koko suunnitelman valmistelu- tai tarkistusprosessin ajan. Asiakirja-aineistossa olisi oltava jäljennökset kaikista asianmukaisen arvioinnin kannalta merkityksellisistä asiakirjoista, ja siihen on hyvä tallentaa, miten ympäristönäkökohdat on sisällytetty suunnitelmaan.

Voi olla aiheellista suunnitella sekä jatkotoimia että uudelleenarviointia odotettavissa olevien suunnitelman koko elinkaaren aikaisten vaikutusten ja riskien osalta. Näin varmistetaan, että ennusteet ja arviot ovat realistisia ja että niissä yksilöidään mahdolliset uudet vaikutukset, joita ei ole otettu huomioon tiedonpuutteen vuoksi tai jotka johtuvat suunnitelmaan sisällytetyistä uusista osatekijöistä tai siihen tehdyistä muutoksista. Suunnitelman ”lopullisen” asianmukaisen arvioinnin on perustuttava sen lopulliseen versioon. Jos suunnitelmaa muutetaan merkittävästi milloin tahansa ennen sen hyväksymistä, muutokset olisi myös käsiteltävä asianmukaisen arvioinnin toistuvassa prosessissa.

4.3   Herkkyyskartoitus

Herkkyyskartoitus

Soveltuvien sijaintien yksilöiminen tai soveltumattomien sijaintien pois sulkeminen voi olla osa suunnitelmien asianmukaista arviointia. Sen on perustuttava asianmukaiseen analyysiin siitä, missä määrin EU:n suojellut luontotyypit ja lajit, joita esiintyy ehdotetun kehityshankkeen koko alueella, altistuvat suunnitelluille toimille.

Herkkyyskartoitus on menetelmä, jota käytetään usein sellaisten alueiden tunnistamiseen, jotka voivat olla erityisen herkkiä alakohtaisten toimien kehittämiselle. Sitä käytetään usein esimerkiksi tunnistamaan herkkiä lintu- ja lepakkoalueita, jotka eivät ehkä sovellu tuulivoiman rakentamiseen, tai mahdollisia teollisen toiminnan tai asuntorakentamisen ristiriita-alueita.

Herkkyyskarttoja voidaan käyttää suunnitteluprosessin varhaisessa vaiheessa sellaisten alueiden yksilöimiseksi, joilla on tietyille vaikutuksille tai tietylle toiminnalle herkkiä ekologisia yhteisöjä. Niitä voidaan hyödyntää strategista suunnittelua koskevissa päätöksissä kehittämisprosessin alustavassa alueen valintavaiheessa, ja niitä voidaan käyttää alueellisella, kansallisella tai kansainvälisellä tasolla.

Herkkyyskartoitukseen perustuvat lähestymistavat eivät korvaa luontodirektiivin 6 artiklan mukaisen aluekohtaisen asianmukaisen arvioinnin ja ympäristövaikutusten arviointien (YVA) tarvetta. Niitä voidaan kuitenkin käyttää asianmukaisen arvioinnin tai YVA:n aikana ja hanketta koskevan luvan myöntämisen jälkeen sijoituspaikan määrittämisessä ja mahdollisissa hoitomääräyksissä.

Herkkyyskartoituksessa käytetään paikkatietojärjestelmiä (GIS) sellaisten sijainti- ja paikkatietojen keräämiseen, analysointiin ja esittämiseen, jotka perustuvat olemassa oleviin lajeihin ja/tai alueisiin liittyviin biologista monimuotoisuutta koskeviin sijaintitietoihin. Joskus tietoja on kuitenkin kerättävä erityisesti kyseisen suunnitelman kannalta merkityksellisen herkkyyskartan laatimista varten.

Herkkyyskarttoja on päivitettävä säännöllisesti. Näiden päivitysten tiheys ja laajuus on tärkeä näkökohta, joka on otettava huomioon herkkyyskarttojen suunnittelussa, sillä ekologiset yhteisöt ovat dynaamisia ja niiden käyttäytymistä voi joskus olla vaikea ennustaa. Sen vuoksi luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston herkkyyttä koskevia karttoja olisi aina tulkittava varoen.

Komissio on tuottanut luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston herkkyyskartoitusta koskevan käsikirjan (46), joka on käytännön opas uusiutuvaan energiaan liittyvien teknologioiden herkkyyskartoituksen lähestymistapojen kehittämistä varten. Tässä käsikirjassa esitetään yleiskatsaus tietokokonaisuuksiin, menetelmiin ja GIS-sovelluksiin. Siinä keskitytään EU:n luontodirektiiveillä suojeltuihin lajeihin ja luontotyyppeihin, erityisesti lintuihin, lepakoihin ja merinisäkkäisiin. Se sisältää myös vaiheittaisen lähestymistavan luonnonvaraista eläimistöä ja kasvistoa koskevien herkkyyskarttojen laatimiseen, joka esitetään jäljempänä olevassa laatikossa 22.

46

| Laatikko 22


  Vaiheittainen lähestymistapa herkkyyskartoitukseen










  1) | Määritetään, minkälaisia kehityshankkeita (muun muassa hankkeet, toimet ja infrastruktuuri) otetaan huomioon ja mihin lajeihin ja luontotyyppeihin todennäköisesti kohdistuu vaikutuksia. Tässä yhteydessä otetaan huomioon seuraavat seikat:







  — | lajit tai luontotyypit, jotka todennäköisesti osuvat hankkeen alueelle (missä tahansa sen elinkaaren vaiheessa), sekä kaikki elinkaaren vaiheet (esimerkiksi lisääntyminen ja muutto), |
| --- | --- | --- |

Laatikko 22

Laatikko 22

Vaiheittainen lähestymistapa herkkyyskartoitukseen

Vaiheittainen lähestymistapa herkkyyskartoitukseen

1)

1)

Määritetään, minkälaisia kehityshankkeita (muun muassa hankkeet, toimet ja infrastruktuuri) otetaan huomioon ja mihin lajeihin ja luontotyyppeihin todennäköisesti kohdistuu vaikutuksia. Tässä yhteydessä otetaan huomioon seuraavat seikat:

—

lajit tai luontotyypit, jotka todennäköisesti osuvat hankkeen alueelle (missä tahansa sen elinkaaren vaiheessa), sekä kaikki elinkaaren vaiheet (esimerkiksi lisääntyminen ja muutto),

| — | hankkeen eri vaiheet (esimerkiksi rakentamis- ja käyttövaiheet) ja niihin liittyvä infrastruktuuri, |
| --- | --- |

—

hankkeen eri vaiheet (esimerkiksi rakentamis- ja käyttövaiheet) ja niihin liittyvä infrastruktuuri,

| — | mitkä lajit tai luontotyypit ovat herkkiä hankkeelle, |
| --- | --- |

—

mitkä lajit tai luontotyypit ovat herkkiä hankkeelle,

| — | mitä lajeja tai luontotyyppejä on suojeltava (esimerkiksi luonnonsuojeludirektiiveissä luetellut lajit tai luontotyypit), |
| --- | --- |

—

mitä lajeja tai luontotyyppejä on suojeltava (esimerkiksi luonnonsuojeludirektiiveissä luetellut lajit tai luontotyypit),

| — | mitä vaikutuksia lajeihin kohdistuu: esimerkiksi elinympäristöjen menetys ja heikentyminen, törmääminen infrastruktuuriin, välttäminen, siirtyminen sekä estevaikutukset. |
| --- | --- |

—

mitä vaikutuksia lajeihin kohdistuu: esimerkiksi elinympäristöjen menetys ja heikentyminen, törmääminen infrastruktuuriin, välttäminen, siirtyminen sekä estevaikutukset.

| 2) | Kerätään levinneisyyttä koskevia tietoaineistoja herkistä lajeista, luontotyypeistä ja muista merkityksellisistä tekijöistä.







  — | Tarkistetaan, mitä tietoja on jo saatavilla, ja päätetään, olisiko kerättävä lisätietoja. |
| --- | --- | --- |

2)

2)

Kerätään levinneisyyttä koskevia tietoaineistoja herkistä lajeista, luontotyypeistä ja muista merkityksellisistä tekijöistä.

—

Tarkistetaan, mitä tietoja on jo saatavilla, ja päätetään, olisiko kerättävä lisätietoja.

| — | Jos tietoaineistot ovat alueellisesti puutteellisia, harkitaan, onko tarpeen käyttää luontotyyppi- ja ympäristöennusteisiin perustuvaa mallintamista, jotta voidaan ennustaa levinneisyyttä otoksessa aliedustetuissa kohteissa |
| --- | --- |

—

Jos tietoaineistot ovat alueellisesti puutteellisia, harkitaan, onko tarpeen käyttää luontotyyppi- ja ympäristöennusteisiin perustuvaa mallintamista, jotta voidaan ennustaa levinneisyyttä otoksessa aliedustetuissa kohteissa

| — | On myös tärkeää tuoda esiin tietopuutteet ja muut menetelmiin liittyvät puutteet. |
| --- | --- |

—

On myös tärkeää tuoda esiin tietopuutteet ja muut menetelmiin liittyvät puutteet.

| 3) | Kehitetään herkkyyttä koskeva pisteytysjärjestelmä







  — | Annetaan lajeille ja luontotyypeille herkkyyspisteet asiaankuuluvien ominaisuuksien perusteella (esimerkiksi elinympäristön haavoittuvuus, suojelun taso ja lajien käyttäytyminen) |
| --- | --- | --- |

3)

3)

Kehitetään herkkyyttä koskeva pisteytysjärjestelmä

—

Annetaan lajeille ja luontotyypeille herkkyyspisteet asiaankuuluvien ominaisuuksien perusteella (esimerkiksi elinympäristön haavoittuvuus, suojelun taso ja lajien käyttäytyminen)

| 4) | Luodaan kartta







  — | Määritetään, mikä on esimerkiksi sopivin kartoitusmuoto, GIS-ohjelmisto ja kartoitusyksikkö. |
| --- | --- | --- |

4)

4)

Luodaan kartta

—

Määritetään, mikä on esimerkiksi sopivin kartoitusmuoto, GIS-ohjelmisto ja kartoitusyksikkö.

| — | Luodaan ruudukko sopivan kartoitusyksikön perusteella ja lisätään sen päälle lajien levinneisyystiedot (tai mallit) ja mahdollisesti muut hyödylliset tietoaineistot, mukaan lukien asiaankuuluvat puskurivyöhykkeet. |
| --- | --- |

—

Luodaan ruudukko sopivan kartoitusyksikön perusteella ja lisätään sen päälle lajien levinneisyystiedot (tai mallit) ja mahdollisesti muut hyödylliset tietoaineistot, mukaan lukien asiaankuuluvat puskurivyöhykkeet.

| — | Yksilöidään kussakin ruudussa esiintyvät lajit. |
| --- | --- |

—

Yksilöidään kussakin ruudussa esiintyvät lajit.

| — | Lasketaan pisteet kunkin ruudun osalta lajin herkkyyttä koskevien pisteytysjärjestelmien avulla. |
| --- | --- |

—

Lasketaan pisteet kunkin ruudun osalta lajin herkkyyttä koskevien pisteytysjärjestelmien avulla.

| 5) | Tulkitaan karttaa







  — | Ryhmitellään herkkyyspisteet luokkiin, jotka osoittavat niiden herkkyystason (esimerkiksi erittäin korkea, korkea, keskitasoinen ja alhainen) tai joihin liittyy tietty määräys (esimerkiksi kielletyt alueet tai matalan riskin alueet). |
| --- | --- | --- |

5)

5)

Tulkitaan karttaa

—

Ryhmitellään herkkyyspisteet luokkiin, jotka osoittavat niiden herkkyystason (esimerkiksi erittäin korkea, korkea, keskitasoinen ja alhainen) tai joihin liittyy tietty määräys (esimerkiksi kielletyt alueet tai matalan riskin alueet).

| — | Laaditaan ohjeaineistoa, jossa selitetään, mitä tietoja käytetään, miten kartta luodaan, miten sitä olisi tulkittava ja mitä tulkinnassa olisi otettava huomioon. |
| --- | --- |

—

Laaditaan ohjeaineistoa, jossa selitetään, mitä tietoja käytetään, miten kartta luodaan, miten sitä olisi tulkittava ja mitä tulkinnassa olisi otettava huomioon.

Jäljempänä esitetään kansallisia esimerkkejä herkkyyskartoituksesta.

| Laatikko 23


  Alankomaiden kansallinen tuulivoimapuistoja koskeva herkkyyskartta

  Alankomaiden kansallinen tuuliturbiiniriskikartta on alueellinen kartoitusväline maalle rakennettavien tuulivoimapuistojen varhaista hankeselvitystä varten. Välineessä keskitytään maalintupopulaatioihin, ja se sisältää ornitologisesti merkittäviä alueita, kuten muuttoliikkeen keskittymiä, luonnonarvoltaan merkittäviä viljelymaita ja tärkeitä pesimäpaikkoja. Välineellä mitataan lintulajeihin kohdistuvaa riskiä niiden suojelun merkityksen kannalta. Siihen ei sisälly minkäänlaista arviointia lajien alttiudesta törmäyksille.
  Tietoja koottiin useista eri lähteistä, kuten kansallisesta lisääntyvien lintujen laskennasta, vesilintulaskennoista, alueelle muuttaneiden lintujen laskennoista, lintujen törmäysmallin tiedoista (BAMBAS, lentävien lintujen biomassa), Natura 2000 -alueista ja erityisistä harvinaisten lintujen luetteloinneista. Tietoihin sisällytettiin myös tiedot lintujen muuton kannalta keskeisistä paikoista. Tiettyjen herkkien lintulajien tai lajiryhmien osalta laadittiin riskikarttoja yksittäisinä kerroksina. Tällaisia karttakerroksia laadittiin esimerkiksi vesilinnuista, niittylinnuista, joutsenista ja hanhista sekä Natura 2000 -alueista ja uhanalaisten lajien luettelon lajien ravinnonhankinta-alueista. Lopullinen riskikartta koottiin yksittäisistä kerroksista.
  Kartan kunkin kerroksen osalta Alankomaiden karttaruudut luokiteltiin alhaisen, kohtalaisen tai suuren riskin alueiksi niiden merkityksen ja/tai niillä esiintyvien lajien lukumäärän perusteella. Kunkin lajin osalta yksilöitiin puskurivyöhykkeet, jotka merkittiin karttoihin. Eri karttaruutujen pistemäärät yhdistettiin lopulliseen karttaan.
  Tämä väline on osoittautunut erittäin hyödylliseksi selvitysvälineeksi. Karttaa ei ole virallisesti hyväksytty Alankomaiden suunnittelujärjestelmään, mutta sitä käytetään silti laajalti.





  Yleinen riskikartta, jossa kuvataan riskiä suurimmasta riskistä (violetti) suhteellisen alhaiseen riskiin (vaaleansininen).
  (Lähde: Aarts, B. and Bruinzeel, L. (2009) De nationale windmolenrisicokaart voor vogels. SOVON Vogelonderzoek Nederland/Altenburg & Wymenga. Saatavilla osoitteessa
  https://assets.vogelbescherming.nl/docs/e3b4524d-5cc2-4565-a65e-3226a124837e.pdf?_ga=2.19770104.1164016512.551712082-129991070.1550147440) |
| --- |

Laatikko 23

Laatikko 23

Alankomaiden kansallinen tuulivoimapuistoja koskeva herkkyyskartta

Alankomaiden kansallinen tuulivoimapuistoja koskeva herkkyyskartta

Alankomaiden kansallinen tuuliturbiiniriskikartta on alueellinen kartoitusväline maalle rakennettavien tuulivoimapuistojen varhaista hankeselvitystä varten. Välineessä keskitytään maalintupopulaatioihin, ja se sisältää ornitologisesti merkittäviä alueita, kuten muuttoliikkeen keskittymiä, luonnonarvoltaan merkittäviä viljelymaita ja tärkeitä pesimäpaikkoja. Välineellä mitataan lintulajeihin kohdistuvaa riskiä niiden suojelun merkityksen kannalta. Siihen ei sisälly minkäänlaista arviointia lajien alttiudesta törmäyksille.

Tietoja koottiin useista eri lähteistä, kuten kansallisesta lisääntyvien lintujen laskennasta, vesilintulaskennoista, alueelle muuttaneiden lintujen laskennoista, lintujen törmäysmallin tiedoista (BAMBAS, lentävien lintujen biomassa), Natura 2000 -alueista ja erityisistä harvinaisten lintujen luetteloinneista. Tietoihin sisällytettiin myös tiedot lintujen muuton kannalta keskeisistä paikoista. Tiettyjen herkkien lintulajien tai lajiryhmien osalta laadittiin riskikarttoja yksittäisinä kerroksina. Tällaisia karttakerroksia laadittiin esimerkiksi vesilinnuista, niittylinnuista, joutsenista ja hanhista sekä Natura 2000 -alueista ja uhanalaisten lajien luettelon lajien ravinnonhankinta-alueista. Lopullinen riskikartta koottiin yksittäisistä kerroksista.

Kartan kunkin kerroksen osalta Alankomaiden karttaruudut luokiteltiin alhaisen, kohtalaisen tai suuren riskin alueiksi niiden merkityksen ja/tai niillä esiintyvien lajien lukumäärän perusteella. Kunkin lajin osalta yksilöitiin puskurivyöhykkeet, jotka merkittiin karttoihin. Eri karttaruutujen pistemäärät yhdistettiin lopulliseen karttaan.

Tämä väline on osoittautunut erittäin hyödylliseksi selvitysvälineeksi. Karttaa ei ole virallisesti hyväksytty Alankomaiden suunnittelujärjestelmään, mutta sitä käytetään silti laajalti.

Image 3

Yleinen riskikartta, jossa kuvataan riskiä suurimmasta riskistä (violetti) suhteellisen alhaiseen riskiin (vaaleansininen).

(Lähde: Aarts, B. and Bruinzeel, L. (2009) De nationale windmolenrisicokaart voor vogels. SOVON Vogelonderzoek Nederland/Altenburg & Wymenga. Saatavilla osoitteessa

Lähde

https://assets.vogelbescherming.nl/docs/e3b4524d-5cc2-4565-a65e-3226a124837e.pdf?_ga=2.19770104.1164016512.551712082-129991070.1550147440)

| Laatikko 24


  Itävallan vesivoimahankkeiden herkkyyskartoitusväline

  Vesivoiman kehittämisessä olisi noudatettava strategista lähestymistapaa, jotta jäljellä olevia merkittäviä, herkkiä ja koskemattomia jokiosuuksia voidaan suojella. Maailman luonnonsäätiö (WWF) laati tämän tueksi yleissuunnitelman, jolla tarjotaan teknisesti vankka päätöksentekoperusta Itävallan vesistöjen suojelutarpeen arvioimiselle (WWF Ökomasterplan, 2009). Tutkimus julkaistiin vuonna 2009, ja siinä arvioitiin ensimmäistä kertaa Itävallan 53 suurimman, valuma-alueiltaan yli 500 neliökilometrin joen ekologista merkitystä. Siinä esitetään myös EU:n vesipolitiikan puitedirektiivin täytäntöönpanosta Itävallassa vastaavan ministeriön jokien nykyistä tilaa koskevan analyysin viralliset tiedot ja annetaan suojeluun liittyvää tietoa esimerkiksi Natura 2000 -alueista ja muista suojelualueista.
  Kaikki vesialueet luokiteltiin ja asetettiin tärkeysjärjestykseen erilaisten valintaperusteiden mukaan (muun muassa ekologinen tila, suojelualueiden tila, hydromorfologia ja peräkkäisten vapaan virtauksen osioiden pituus) ja jokainen jokiosuus luokiteltiin johonkin seuraavista herkkyysluokista:






  — | Herkkyysluokka 1: hyvin suuri suojelun tarve ekologisen tilan vuoksi |
| --- | --- |

Laatikko 24

Laatikko 24

Itävallan vesivoimahankkeiden herkkyyskartoitusväline

Itävallan vesivoimahankkeiden herkkyyskartoitusväline

Vesivoiman kehittämisessä olisi noudatettava strategista lähestymistapaa, jotta jäljellä olevia merkittäviä, herkkiä ja koskemattomia jokiosuuksia voidaan suojella. Maailman luonnonsäätiö (WWF) laati tämän tueksi yleissuunnitelman, jolla tarjotaan teknisesti vankka päätöksentekoperusta Itävallan vesistöjen suojelutarpeen arvioimiselle (WWF Ökomasterplan, 2009). Tutkimus julkaistiin vuonna 2009, ja siinä arvioitiin ensimmäistä kertaa Itävallan 53 suurimman, valuma-alueiltaan yli 500 neliökilometrin joen ekologista merkitystä. Siinä esitetään myös EU:n vesipolitiikan puitedirektiivin täytäntöönpanosta Itävallassa vastaavan ministeriön jokien nykyistä tilaa koskevan analyysin viralliset tiedot ja annetaan suojeluun liittyvää tietoa esimerkiksi Natura 2000 -alueista ja muista suojelualueista.

Kaikki vesialueet luokiteltiin ja asetettiin tärkeysjärjestykseen erilaisten valintaperusteiden mukaan (muun muassa ekologinen tila, suojelualueiden tila, hydromorfologia ja peräkkäisten vapaan virtauksen osioiden pituus) ja jokainen jokiosuus luokiteltiin johonkin seuraavista herkkyysluokista:

—

Herkkyysluokka 1: hyvin suuri suojelun tarve ekologisen tilan vuoksi

| — | Herkkyysluokka 2: hyvin suuri suojelun tarve varantojen tilan vuoksi |
| --- | --- |

—

Herkkyysluokka 2: hyvin suuri suojelun tarve varantojen tilan vuoksi

| — | Herkkyysluokka 3: suuri suojelun tarve morfologian vuoksi |
| --- | --- |

—

Herkkyysluokka 3: suuri suojelun tarve morfologian vuoksi

| — | Herkkyysluokka 4: suuri suojelun tarve yhtäjaksoisen vapaan virtauksen vuoksi |
| --- | --- |

—

Herkkyysluokka 4: suuri suojelun tarve yhtäjaksoisen vapaan virtauksen vuoksi

| — | Herkkyysluokka 5: mahdollinen suojelun tarve ympäristön tilan arviointia varten olevan tietokannan puuttumisen vuoksi |
| --- | --- |

—

Herkkyysluokka 5: mahdollinen suojelun tarve ympäristön tilan arviointia varten olevan tietokannan puuttumisen vuoksi

| — | Herkkyysluokka 6: mahdollinen suojelun tarve |
| --- | --- |

—

Herkkyysluokka 6: mahdollinen suojelun tarve

| — | Herkkyysluokka 7: vähäinen suojelun tarve |
| --- | --- |

—

Herkkyysluokka 7: vähäinen suojelun tarve

| — | Herkkyysluokka 8: alueella harjoitetaan jo energiantuotantoa |
| --- | --- |

—

Herkkyysluokka 8: alueella harjoitetaan jo energiantuotantoa

| — | Puutteelliset tiedot (ekologinen tila ja hydromorfologia) |
| --- | --- |

—

Puutteelliset tiedot (ekologinen tila ja hydromorfologia)

Image 4

| Laatikko 25


  Verkkoalustat herkkyyskarttojen käyttöön Irlannissa

  Verkkoalusta mahdollistaa ympäristön herkkyyden ja maankäytön ristiriitojen mahdollisuuden nopean ja vuorovaikutteisen alueellisen tarkastelun. Niillä voidaan tukea strategista ympäristöarviointia ja asianmukaista arviointia sekä viime kädessä tietoon perustuvaa suunnittelua ja päätöksentekoa. Esimerkiksi Irlannin biologisen monimuotoisuuden tietokeskuksen portaalin kautta on saatavilla verkkotyökalun avulla lintujen herkkyyttä tuulienergialle koskeva kartta.





  Lähde: https://maps.biodiversityireland.ie/Map |
| --- |

Laatikko 25

Laatikko 25

Verkkoalustat herkkyyskarttojen käyttöön Irlannissa

Verkkoalustat herkkyyskarttojen käyttöön Irlannissa

Verkkoalusta mahdollistaa ympäristön herkkyyden ja maankäytön ristiriitojen mahdollisuuden nopean ja vuorovaikutteisen alueellisen tarkastelun. Niillä voidaan tukea strategista ympäristöarviointia ja asianmukaista arviointia sekä viime kädessä tietoon perustuvaa suunnittelua ja päätöksentekoa. Esimerkiksi Irlannin biologisen monimuotoisuuden tietokeskuksen portaalin kautta on saatavilla verkkotyökalun avulla lintujen herkkyyttä tuulienergialle koskeva kartta.

Image 5

Lähde: https://maps.biodiversityireland.ie/Map

4.4   Kuuleminen ja vuoropuhelu strategisessa suunnittelussa

Kuuleminen ja vuoropuhelu strategisessa suunnittelussa

Vuoropuhelun ja kuulemisen hyödyt tunnustetaan, ja yhä useammat suunnittelijat ottavat nyt käyttöön vuorovaikutteisemman ja avoimemman suunnitteluprosessin. Tämä lähestymistapa kannustaa ympäristöviranomaisten ja sidosryhmien varhaiseen kuulemiseen, joka on tärkeä tekijä varmistettaessa, että löydetään hyväksyttäviä ja kestäviä ratkaisuja.

Strategisen suunnittelun aikana järjestettävä kuuleminen on myös tärkeää, jotta voidaan päästä yhteisymmärrykseen käsiteltävistä kysymyksistä. Se kannustaa myös tiiviimpään yhteistyöhön suunnitelman arvioinnissa havaittuja ekologisia vaikutuksia koskevien ratkaisujen (eli mahdollisten vaihtoehtojen tai lieventävien toimenpiteiden) määrittämisessä.

Luonnonsuojeluviranomaisten kuuleminen ja vuoropuhelu niiden kanssa alusta alkaen on olennaisen tärkeää, jotta voidaan tunnistaa mahdolliset herkkiin alueisiin ja lajeihin liittyvät riskit ja ristiriidat, ymmärtää paremmin suunniteltujen hankkeiden luontotyypeille ja lajeille aiheuttamaa haavoittuvuutta sekä suunnitella ja toteuttaa asianmukainen arviointi. SYA-direktiivissä edellytetään myös muiden viranomaisten, kansalaisjärjestöjen, sidosryhmien ja yleisön kuulemista (ks. YVA- ja SYA-direktiivien mukaista yleisön osallistumista koskeva laatikko sivulla 47).

Osallistuminen on tärkeää suunnitelman määrittelyvaiheessa sekä vuorovaikutteisessa ja toistuvassa prosessissa, jossa ongelma-alueille haetaan realistisia vaihtoehtoisia ratkaisuja. Tältä osin on tärkeää yksilöidä sidosryhmät ja ottaa ne mukaan kuulemisiin, sillä näin varmistetaan, että strategisessa suunnitteluprosessissa otetaan huomioon kaikki mahdollisia ristiriitoja koskevat relevantit tiedot.

Hankkeen toteuttajien ja toimivaltaisten viranomaisten olisi oltava tiiviisti yhteydessä jo mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, jos on odotettavissa, että 6 artiklan 4 kohdan mukaista poikkeusta harkitaan. Yhteydenpitoon on syytä ehdotuksen laatimisen alkuvaiheessa tai muutoin heti, kun on selvää, että poikkeusta saatetaan tarvita. Niiden olisi myös varmistettava, että poikkeuksen edellytykset tutkitaan ja dokumentoidaan perusteellisesti, sillä näin vältetään päätöksentekoprosessin viivästyminen ja varmistetaan, että päätös on avoin ja perusteltu.

5.   YHTEYDET MUIHIN YMPÄRISTÖARVIOINTIMENETTELYIHIN: YVA-direktiivi, SYA-direktiivi ja vesipolitiikan puitedirektiivi

YHTEYDET MUIHIN YMPÄRISTÖARVIOINTIMENETTELYIHIN: YVA-direktiivi, SYA-direktiivi ja vesipolitiikan puitedirektiivi

5.1   Ympäristöarviointien sujuvoittaminen

Ympäristöarviointien sujuvoittaminen

Ympäristövaikutusten arviointi on menettely, jolla varmistetaan, että päätösten ympäristövaikutukset otetaan huomioon ennen niitä koskevien päätösten tekemistä. Useissa EU:n säädöksissä on ympäristöarviointimenettelyjä koskevia säännöksiä. Tämä koskee luontodirektiivin 6 artiklan lisäksi erityisesti ympäristövaikutusten arviointia (YVA) koskevaa direktiiviä (47), strategista ympäristöarviointia (SYA) koskevaa direktiiviä (48) ja vesipolitiikan puitedirektiivin (49) 4 artiklan 7 kohtaa.

47

48

49

Näihin direktiiveihin sisältyvien ympäristöarviointia koskevien vaatimusten yhdentäminen ja yhteensovittaminen voi parantaa merkittävästi ympäristölupamenettelyjen tehokkuutta. YVA-direktiivi sisältää säännöksiä, joilla yksinkertaistetaan EU:n eri direktiiveissä, kuten luontodirektiivissä ja vesipolitiikan puitedirektiivissä, edellytettyjä ympäristöasioihin liittyviä arviointimenettelyjä. Siinä edellytetään erityisesti, että jäsenvaltiot varmistavat tarvittaessa, että käytössä on yhteensovitetut ja/tai yhteiset menettelyt, jotka täyttävät kyseisen unionin lainsäädännön vaatimukset (YVA-direktiivin 2 artiklan 3 kohta).

SYA-direktiivin 11 artiklan 2 kohdassa säädetään myös yhteensovitetuista tai yhteisistä ympäristöarviointimenettelyistä, jotka perustuvat samanaikaisesti SYA-direktiiviin ja muuhun EU:n lainsäädäntöön. Niillä pyritään välttämään arviointien päällekkäisyyttä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kunkin direktiivin erityisten vaatimusten soveltamista.

Komissio on julkaissut ympäristöarviointien sujuvoittamista koskevan ohjeasiakirjan (50).

50

5.2   Ympäristövaikutusten arviointi, strateginen ympäristöarviointi ja asianmukainen arviointi

Ympäristövaikutusten arviointi, strateginen ympäristöarviointi ja asianmukainen arviointi

YVA- ja SYA-direktiiveissä edellytetään, että hankkeille, suunnitelmille ja ohjelmille, joilla todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia, tehdään ympäristöarviointi ennen niiden hyväksymistä.

Suunnitelmien tai hankkeiden merkittävien vaikutusten arviointia koskeva vaatimus voi johtua yhdessä SYA- tai YVA-direktiivistä ja luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdasta. Tällöin arviointi- ja lupamenettelyt voidaan toteuttaa yhdessä tai yhteensovitetusti, kuten YVA- ja SYA-direktiiveissä säädetään. Näiden direktiivien mukaisesti suoritettavat arvioinnit eivät kuitenkaan voi korvata luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdassa säädettyä menettelyä ja velvoitteita, sillä kumpikaan menettely ei syrjäytä toista.

Asianmukainen arviointi voidaan esittää joko YVA- tai SYA-selostuksessa tai erillisessä raportissa. Kummassakin tapauksessa asianmukaisen arvioinnin kannalta olennaiset tiedot ja päätelmät on voitava erottaa YVA:n tai SYA:n tiedoista ja päätelmistä. Tämä on tarpeen, sillä YVA ja SYA sekä asianmukaista arviointia koskevat menettelyt eroavat toisistaan merkittävästi (ks. jäljempänä oleva kohta 5.2.2).

| On ensiarvoisen tärkeää, että asianmukaisessa arvioinnissa edellytettävät tiedot ja arvioinnin johtopäätökset ovat ympäristövaikutusten arviointiraportissa selvästi erotettavissa ja tunnistettavissa niin, että niitä voidaan tarkastella erillään yleisen YVA:n tai SYA:n tiedoista ja johtopäätöksistä. Tämä on välttämätöntä, sillä ympäristövaikutusten arvioinnin (YVA) / strategisen ympäristöarvioinnin (SYA) ja asianmukaisen arvioinnin menettelyissä on merkittäviä eroja, mikä tarkoittaa, että
  SYA tai YVA ei voi korvata asianmukaista arviointia, koska kumpikaan menettely ei syrjäytä toista.
  Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.6.1. |
| --- |

On ensiarvoisen tärkeää, että asianmukaisessa arvioinnissa edellytettävät tiedot ja arvioinnin johtopäätökset ovat ympäristövaikutusten arviointiraportissa selvästi erotettavissa ja tunnistettavissa niin, että niitä voidaan tarkastella erillään yleisen YVA:n tai SYA:n tiedoista ja johtopäätöksistä. Tämä on välttämätöntä, sillä ympäristövaikutusten arvioinnin (YVA) / strategisen ympäristöarvioinnin (SYA) ja asianmukaisen arvioinnin menettelyissä on merkittäviä eroja, mikä tarkoittaa, että
  SYA tai YVA ei voi korvata asianmukaista arviointia, koska kumpikaan menettely ei syrjäytä toista.

On ensiarvoisen tärkeää, että asianmukaisessa arvioinnissa edellytettävät tiedot ja arvioinnin johtopäätökset ovat ympäristövaikutusten arviointiraportissa selvästi erotettavissa ja tunnistettavissa niin, että niitä voidaan tarkastella erillään yleisen YVA:n tai SYA:n tiedoista ja johtopäätöksistä. Tämä on välttämätöntä, sillä ympäristövaikutusten arvioinnin (YVA) / strategisen ympäristöarvioinnin (SYA) ja asianmukaisen arvioinnin menettelyissä on merkittäviä eroja, mikä tarkoittaa, että

SYA tai YVA ei voi korvata asianmukaista arviointia, koska kumpikaan menettely ei syrjäytä toista

Lisätietoja on saatavilla 6 artiklaa koskevan oppaan kohdassa 4.6.1.

5.2.1   
  YVA:n tai SYA:n ja asianmukaisen arvioinnin sujuvoittamisen mahdollisuudet ja hyödyt

YVA:n tai SYA:n ja asianmukaisen arvioinnin sujuvoittamisen mahdollisuudet ja hyödyt

YVA:n tai SYA:n ja asianmukaisten arviointien sujuvoittamisesta on monia etuja. Ne voivat esimerkiksi auttaa ymmärtämään paremmin eri ympäristötekijöiden välisiä suhteita, välttämään päällekkäisiä arviointeja, tehostamaan arviointien suorittamiseen tarvittavien resurssien käyttöä ja parantamaan lupamenettelyjen koordinointia.

Asianmukaisen arvioinnin ja YVA:n tai SYA:n tehokkaan sujuvoittamisen keskeisiä osatekijöitä ovat muun muassa

| — | vastuuviranomaisten välinen tiivis yhteistyö; |
| --- | --- |

—

vastuuviranomaisten välinen tiivis yhteistyö;

| — | asianmukainen laajuuden määrittäminen, joka on yleinen käytäntö YVA- ja SYA-menettelyissä; |
| --- | --- |

—

asianmukainen laajuuden määrittäminen, joka on yleinen käytäntö YVA- ja SYA-menettelyissä;

| — | tiivis yhteistyö ja asianmukainen tiedonvaihto YVA:a tai SYA:a valmistelevien asiantuntijoiden ja asianmukaisen arvioinnin suorittavien asiantuntijoiden välillä (esimerkiksi melu-, ilma-, vesi- ja maaperäkysymyksiä koskevat tiedot, jotka asianomainen asiantuntija toimittaa biologisen monimuotoisuuden asiantuntijalle); |
| --- | --- |

—

tiivis yhteistyö ja asianmukainen tiedonvaihto YVA:a tai SYA:a valmistelevien asiantuntijoiden ja asianmukaisen arvioinnin suorittavien asiantuntijoiden välillä (esimerkiksi melu-, ilma-, vesi- ja maaperäkysymyksiä koskevat tiedot, jotka asianomainen asiantuntija toimittaa biologisen monimuotoisuuden asiantuntijalle);

| — | toimivaltaisen viranomaisen suorittama laadunvalvonta; |
| --- | --- |

—

toimivaltaisen viranomaisen suorittama laadunvalvonta;

| — | selkeät ja erilliset päätelmät kustakin sujuvoitetusta arviointimenettelystä. |
| --- | --- |

—

selkeät ja erilliset päätelmät kustakin sujuvoitetusta arviointimenettelystä.

Useat YVA- ja SYA-direktiivien säännökset ovat merkityksellisiä 6 artiklan 3 kohdan mukaisen asianmukaisen arvioinnin kannalta, ja niillä voidaan edistää sen laatua sujuvoitetun täytäntöönpanon yhteydessä. Niitä ovat muun muassa seuraavat:

Laajuuden määrittäminen:

Laajuuden määrittäminen

”Toimivaltaisen viranomaisen on annettava hankkeen toteuttajan pyynnöstä lausunto, jossa määritetään niiden tietojen laajuus ja tarkkuus, jotka hankkeen toteuttajan on sisällytettävä ympäristövaikutusten arviointiselostukseen [...]” (YVA-direktiivin 5 artiklan 2 kohta).

Toimivaltaisen viranomaisen on annettava hankkeen toteuttajan pyynnöstä lausunto, jossa määritetään niiden tietojen laajuus ja tarkkuus, jotka hankkeen toteuttajan on sisällytettävä ympäristövaikutusten arviointiselostukseen

SYA-direktiivissä säädetään ympäristöalan toimivaltaisten viranomaisten pakollisesta kuulemisesta ympäristöselostuksen laadun parantamiseksi: ”Tämän direktiivin 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja viranomaisia on kuultava, kun päätetään ympäristöselostuksessa annettavien tietojen laajuudesta ja yksityiskohtaisuudesta” (SYA-direktiivin 5 artiklan 4 kohta).

Arvioinnin laadun ja perusteellisuuden varmistaminen:

Arvioinnin laadun ja perusteellisuuden varmistaminen

”[H]ankkeen toteuttajan on varmistettava, että ympäristövaikutusten arviointiselostuksen laativat pätevät asiantuntijat; toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että sillä on, tai sillä on tarvittaessa käytettävissään, riittävä asiantuntemus ympäristövaikutusten arviointiselostuksen tarkistamista varten; ja toimivaltaisen viranomaisen on tarvittaessa pyrittävä saamaan hankkeen toteuttajalta [...] lisätietoja, joilla on välitöntä merkitystä perustellun päätelmän tekemiselle hankkeen merkittävistä ympäristövaikutuksista” (YVA-direktiivin 5 artiklan 3 kohta).

[H]ankkeen toteuttajan on varmistettava, että ympäristövaikutusten arviointiselostuksen laativat pätevät asiantuntijat; toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että sillä on, tai sillä on tarvittaessa käytettävissään, riittävä asiantuntemus ympäristövaikutusten arviointiselostuksen tarkistamista varten; ja toimivaltaisen viranomaisen on tarvittaessa pyrittävä saamaan hankkeen toteuttajalta

lisätietoja, joilla on välitöntä merkitystä perustellun päätelmän tekemiselle hankkeen merkittävistä ympäristövaikutuksista

Kuuleminen ja yleisön osallistuminen:

Kuuleminen ja yleisön osallistuminen

”Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niille ympäristöasioista vastaaville tai paikallisen ja alueellisen toimivallan perusteella toimiville viranomaisille, joita hanke todennäköisesti koskee, annetaan mahdollisuus ilmaista kantansa hankkeen toteuttajan toimittamien tietojen ja lupahakemuksen osalta [...] Jotta varmistetaan yleisön, jota asia koskee, tehokas osallistuminen päätöksentekoon, yleisölle on ilmoitettava sähköisesti ja julkisin ilmoituksin tai muulla asianmukaisella tavalla seuraavat seikat [...] ympäristöä koskevien päätöksentekomenettelyjen varhaisessa vaiheessa ja viimeistään heti, kun tiedot voidaan kohtuudella antaa” (YVA-direktiivin 6 artikla).

Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niille ympäristöasioista vastaaville tai paikallisen ja alueellisen toimivallan perusteella toimiville viranomaisille, joita hanke todennäköisesti koskee, annetaan mahdollisuus ilmaista kantansa hankkeen toteuttajan toimittamien tietojen ja lupahakemuksen osalta

Jotta varmistetaan yleisön, jota asia koskee, tehokas osallistuminen päätöksentekoon, yleisölle on ilmoitettava sähköisesti ja julkisin ilmoituksin tai muulla asianmukaisella tavalla seuraavat seikat

ympäristöä koskevien päätöksentekomenettelyjen varhaisessa vaiheessa ja viimeistään heti, kun tiedot voidaan kohtuudella antaa

”Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lopputulokset [...] [siitä], onko [...] suunnitelmilla ja ohjelmilla todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, [...] ovat yleisön saatavilla, mukaan lukien perusteet, joiden vuoksi [...] ympäristöarviointia ei ole vaadittu” (SYA-direktiivin 3 artikla).

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lopputulokset

, onko

suunnitelmilla ja ohjelmilla todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia,

ovat yleisön saatavilla, mukaan lukien perusteet, joiden vuoksi

ympäristöarviointia ei ole vaadittu

”[V]iranomaisille ja [...] yleisölle on annettava hyvissä ajoin todellinen mahdollisuus esittää asianmukaisen ajan kuluessa mielipiteensä suunnitelma- tai ohjelmaluonnoksesta sekä siihen liitetystä ympäristöselostuksesta ennen suunnitelman tai ohjelman hyväksymistä tai sitä koskevan lainsäädäntömenettelyn aloittamista. Jäsenvaltioiden on nimettävä ne asiassa kuultavat viranomaiset, joita suunnitelmien ja ohjelmien toteuttamisesta aiheutuvat ympäristövaikutukset todennäköisesti koskevat sen vuoksi, että ne vastaavat erityisesti ympäristöasioista. Jäsenvaltioiden on määritettävä [...] yleisö, mukaan lukien yleisö, joihin tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluva päätöksenteko vaikuttaa tai todennäköisesti vaikuttaa tai joita se koskee, mukaan lukien asiaankuuluvat valtioista riippumattomat järjestöt, kuten ympäristönsuojelua edistävät tai muut kyseeseen tulevat järjestöt” (SYA-direktiivin 6 artikla).

[V]iranomaisille ja

yleisölle on annettava hyvissä ajoin todellinen mahdollisuus esittää asianmukaisen ajan kuluessa mielipiteensä suunnitelma- tai ohjelmaluonnoksesta sekä siihen liitetystä ympäristöselostuksesta ennen suunnitelman tai ohjelman hyväksymistä tai sitä koskevan lainsäädäntömenettelyn aloittamista. Jäsenvaltioiden on nimettävä ne asiassa kuultavat viranomaiset, joita suunnitelmien ja ohjelmien toteuttamisesta aiheutuvat ympäristövaikutukset todennäköisesti koskevat sen vuoksi, että ne vastaavat erityisesti ympäristöasioista. Jäsenvaltioiden on määritettävä

yleisö, mukaan lukien yleisö, joihin tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluva päätöksenteko vaikuttaa tai todennäköisesti vaikuttaa tai joita se koskee, mukaan lukien asiaankuuluvat valtioista riippumattomat järjestöt, kuten ympäristönsuojelua edistävät tai muut kyseeseen tulevat järjestöt

Seuranta:

Seuranta

”Jäsenvaltioiden on [...] varmistettava, että hankkeen toteuttaja toteuttaa hankkeen ominaisuudet ja/tai toimenpiteet, joilla pyritään välttämään, ehkäisemään tai vähentämään ja, jos mahdollista, poistamaan merkittäviä haitallisia ympäristövaikutuksia, sekä määritettävä merkittävien haitallisten ympäristövaikutusten seurantamenettelyt” (YVA-direktiivin 8 a artikla).

Jäsenvaltioiden on

varmistettava, että hankkeen toteuttaja toteuttaa hankkeen ominaisuudet ja/tai toimenpiteet, joilla pyritään välttämään, ehkäisemään tai vähentämään ja, jos mahdollista, poistamaan merkittäviä haitallisia ympäristövaikutuksia, sekä määritettävä merkittävien haitallisten ympäristövaikutusten seurantamenettelyt

”Jäsenvaltioiden on seurattava suunnitelmien ja ohjelmien toteuttamisen merkittäviä ympäristövaikutuksia, jotta ne voivat muun muassa osoittaa odottamattomat haitalliset vaikutukset aikaisessa vaiheessa ja ryhtyä tarpeellisiin parannustoimiin” (SYA-direktiivin 10 artikla).

Jäsenvaltioiden on seurattava suunnitelmien ja ohjelmien toteuttamisen merkittäviä ympäristövaikutuksia, jotta ne voivat muun muassa osoittaa odottamattomat haitalliset vaikutukset aikaisessa vaiheessa ja ryhtyä tarpeellisiin parannustoimiin

Tiedottaminen yleisölle ja kuultaville viranomaisille:

Tiedottaminen yleisölle ja kuultaville viranomaisille

”Kun päätös luvan myöntämisestä tai myöntämättä jättämisestä on tehty, toimivaltaisen viranomaisen tai toimivaltaisten viranomaisten on tiedotettava asiasta viipymättä yleisölle ja [...] viranomaisille [joita hanke todennäköisesti koskee] [...] ja varmistettava, että seuraavat tiedot ovat [...] saatavilla [...]: [...] päätöksen sisältö ja siihen mahdollisesti liittyvät ehdot; päätöksen perusteena olevat tärkeimmät seikat ja näkökohdat” (YVA-direktiivin 9 artikla).

Kun päätös luvan myöntämisestä tai myöntämättä jättämisestä on tehty, toimivaltaisen viranomaisen tai toimivaltaisten viranomaisten on tiedotettava asiasta viipymättä yleisölle ja

viranomaisille

ja varmistettava, että seuraavat tiedot ovat

saatavilla

päätöksen sisältö ja siihen mahdollisesti liittyvät ehdot; päätöksen perusteena olevat tärkeimmät seikat ja näkökohdat

Eturistiriidat:

Eturistiriidat

”Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltainen viranomainen tai toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat tästä direktiivistä johtuvat velvoitteet puolueettomasti eivätkä joudu eturistiriitatilanteeseen. Jos toimivaltainen viranomainen on myös hankkeen toteuttaja, jäsenvaltioiden on hallinnollisen toimivallan järjestelmässään vähintään eriytettävä asianmukaisesti tästä direktiivistä johtuvia velvoitteita toteuttavien viranomaisten ne tehtävät, jotka aiheuttavat eturistiriitoja” (YVA-direktiivin 9 a artikla).

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltainen viranomainen tai toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat tästä direktiivistä johtuvat velvoitteet puolueettomasti eivätkä joudu eturistiriitatilanteeseen. Jos toimivaltainen viranomainen on myös hankkeen toteuttaja, jäsenvaltioiden on hallinnollisen toimivallan järjestelmässään vähintään eriytettävä asianmukaisesti tästä direktiivistä johtuvia velvoitteita toteuttavien viranomaisten ne tehtävät, jotka aiheuttavat eturistiriitoja

Rajat ylittävät vaikutukset:

Rajat ylittävät vaikutukset

YVA-direktiivin 7 artiklassa säädetään rajat ylittäviä vaikutuksia aiheuttavien hankkeiden arvioinnista, mukaan lukien vaatimukset ilmoittaa toiselle jäsenvaltiolle, jos suunnitelmasta tai hankkeesta todennäköisesti aiheutuu merkittäviä kyseiseen jäsenvaltioon kohdistuvia vaikutuksia. Jäsenvaltio, johon saattaa kohdistua vaikutuksia, voi halutessaan osallistua arviointiin. EU on allekirjoittanut valtioiden rajat ylittävien ympäristövaikutusten arviointia koskevan yleissopimuksen (Espoon yleissopimus). Rajat ylittävien hankkeiden arviointimenettelyjen yhteensovittamiseksi ja sujuvoittamiseksi ja erityisesti yleissopimuksen mukaisten neuvottelujen järjestämiseksi asianomaiset jäsenvaltiot voivat perustaa yhteisen elimen, jossa kaikilla on yhtä suuri edustus.

Valtioiden välisiä neuvotteluja käsitellään ja säännellään myös SYA-direktiivissä (7 artikla). Nämä valtioiden välisiä neuvotteluja koskevat säännökset ovat erittäin merkityksellisiä myös luonnonsuojeludirektiivien ja Natura 2000 -verkoston yleisten tavoitteiden kannalta. Tämä johtuu siitä, että ne ovat tärkeä ennaltaehkäisevä väline sellaisen suunnitelman tai hankkeen asianmukaisen arvioinnin aikana, jonka haitalliset vaikutukset voivat vaarantaa näiden tavoitteiden saavuttamisen naapurijäsenvaltiossa.

5.2.2   
  Asianmukaisen arvioinnin erityispiirteet ja erot YVA- tai SYA-menettelyjen kanssa

Asianmukaisen arvioinnin erityispiirteet ja erot YVA- tai SYA-menettelyjen kanssa

Vaikka luontodirektiivin ja YVA- tai SYA-direktiivien mukaisten ympäristöarviointien sujuvoittaminen on hyödyllistä ja suositeltavaa useimmissa tapauksissa, on tärkeää muistaa arviointien erityispiirteet ja niiden soveltamisalan ja painopisteiden erot. Myös tiettyjen käsitteiden käyttö ja arviointien seuraukset voivat olla erilaisia. Erityisesti:

| — | Asianmukaisessa arvioinnissa keskitytään Natura 2000 -alueiden eli Euroopan kannalta merkittävien biologisesti monimuotoisten alueiden suojeluun, ja siksi siinä tarvitaan tiukempia testejä. Sen päätelmät ovat sitovia, sillä niissä määritetään, voidaanko suunnitelma tai hanke hyväksyä (toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä suunnitelman tai hankkeen vasta varmistuttuaan siitä, että suunnitelma tai hanke ei vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen). Toisaalta YVA:n tai SYA:n tulokset on otettava huomioon kehityshankkeen lupamenettelyssä tai suunnitelman valmistelussa ja hyväksymisessä. |
| --- | --- |

—

Asianmukaisessa arvioinnissa keskitytään Natura 2000 -alueiden eli Euroopan kannalta merkittävien biologisesti monimuotoisten alueiden suojeluun, ja siksi siinä tarvitaan tiukempia testejä. Sen päätelmät ovat sitovia, sillä niissä määritetään, voidaanko suunnitelma tai hanke hyväksyä (toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä suunnitelman tai hankkeen vasta varmistuttuaan siitä, että suunnitelma tai hanke ei vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen). Toisaalta YVA:n tai SYA:n tulokset on otettava huomioon kehityshankkeen lupamenettelyssä tai suunnitelman valmistelussa ja hyväksymisessä.

sitovia

vasta varmistuttuaan siitä, että suunnitelma tai hanke ei vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen

on otettava huomioon

| — | Yhteensovitettujen tai yhteisten menettelyjen yhteydessä olisi järkevää suorittaa asianmukainen arviointi jo prosessin alkuvaiheessa. Näin vältyttäisiin mahdollisesti kalliilta ja pitkäkestoiselta YVA- tai SYA-menettelyltä, jos asianmukaisen arvioinnin päätelmät ovat jo kielteisiä, jolloin lupaa ei voida myöntää 6 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti (ellei suunnitelmaa tai hanketta voida toteuttaa 6 artiklan 4 kohdan säännösten nojalla). |
| --- | --- |

—

Yhteensovitettujen tai yhteisten menettelyjen yhteydessä olisi järkevää suorittaa asianmukainen arviointi jo prosessin alkuvaiheessa. Näin vältyttäisiin mahdollisesti kalliilta ja pitkäkestoiselta YVA- tai SYA-menettelyltä, jos asianmukaisen arvioinnin päätelmät ovat jo kielteisiä, jolloin lupaa ei voida myöntää 6 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti (ellei suunnitelmaa tai hanketta voida toteuttaa 6 artiklan 4 kohdan säännösten nojalla).

| — | YVA-direktiivin mukaisesti lieventävillä ja korvaavilla toimenpiteillä pyritään välttämään, ehkäisemään tai vähentämään ja, jos mahdollista, poistamaan merkittäviä haitallisia ympäristövaikutuksia, erityisesti luonnonsuojeludirektiivien nojalla suojeltaviin lajeihin ja luontotyyppeihin kohdistuvia vaikutuksia. Näin ollen korvaavia toimenpiteitä voidaan harkita myös lieventämishierarkian yhteydessä jäljelle jäävien vaikutusten korvaamiseksi, jotta vältetään biologisen monimuotoisuuden nettomenetykset.
  Sen sijaan luontodirektiivin nojalla arvioitavissa suunnitelmissa ja hankkeissa lieventäviä toimenpiteitä, joilla vältetään, ehkäistään tai vähennetään alueen koskemattomuuteen kohdistuvia merkittäviä haitallisia vaikutuksia, tarkastellaan 6 artiklan 3 kohdan mukaisessa asianmukaisessa arvioinnissa, mutta korvaavia toimenpiteitä jäljelle jäävien vaikutusten korvaamiseksi käytetään vasta viimeisenä keinona 6 artiklan 4 kohdan mukaisessa menettelyssä. Näin tapahtuisi, jos suunnitelma tai hanke päätetään toteuttaa asianmukaisen arvioinnin kielteisistä päätelmistä huolimatta. Tällöin on ensin osoitettava, ettei ole olemassa vaihtoehtoisia ratkaisuja, joilla vältettäisiin Natura 2000 -alueiden koskemattomuuteen kohdistuvat vaikutukset, ja että suunnitelma tai hanke on perusteltu erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä. |
| --- | --- |

—

YVA-direktiivin mukaisesti lieventävillä ja korvaavilla toimenpiteillä pyritään välttämään, ehkäisemään tai vähentämään ja, jos mahdollista, poistamaan merkittäviä haitallisia ympäristövaikutuksia, erityisesti luonnonsuojeludirektiivien nojalla suojeltaviin lajeihin ja luontotyyppeihin kohdistuvia vaikutuksia. Näin ollen korvaavia toimenpiteitä voidaan harkita myös lieventämishierarkian yhteydessä jäljelle jäävien vaikutusten korvaamiseksi, jotta vältetään biologisen monimuotoisuuden nettomenetykset.

välttämään, ehkäisemään tai vähentämään ja, jos mahdollista, poistamaan merkittäviä haitallisia ympäristövaikutuksia

Sen sijaan luontodirektiivin nojalla arvioitavissa suunnitelmissa ja hankkeissa lieventäviä toimenpiteitä, joilla vältetään, ehkäistään tai vähennetään alueen koskemattomuuteen kohdistuvia merkittäviä haitallisia vaikutuksia, tarkastellaan 6 artiklan 3 kohdan mukaisessa asianmukaisessa arvioinnissa, mutta korvaavia toimenpiteitä jäljelle jäävien vaikutusten korvaamiseksi käytetään vasta viimeisenä keinona 6 artiklan 4 kohdan mukaisessa menettelyssä. Näin tapahtuisi, jos suunnitelma tai hanke päätetään toteuttaa asianmukaisen arvioinnin kielteisistä päätelmistä huolimatta. Tällöin on ensin osoitettava, ettei ole olemassa vaihtoehtoisia ratkaisuja, joilla vältettäisiin Natura 2000 -alueiden koskemattomuuteen kohdistuvat vaikutukset, ja että suunnitelma tai hanke on perusteltu erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä.

| — | Lisäksi sen arviointivaiheen osalta, jossa ”lieventäviä toimenpiteitä” harkitaan, YVA-direktiivin mukaisesti lieventäminen voidaan ottaa huomioon jo selvitysvaiheessa. Tällaisia toimenpiteitä ei voida harkita 6 artiklan 3 kohdan mukaisen menettelyn ”selvitysvaiheessa”, vaan vasta kun haitallisia vaikutuksia analysoidaan varsinaisessa asianmukaista arviointia koskevassa vaiheessa. |
| --- | --- |

—

Lisäksi sen arviointivaiheen osalta, jossa ”lieventäviä toimenpiteitä” harkitaan, YVA-direktiivin mukaisesti lieventäminen voidaan ottaa huomioon jo selvitysvaiheessa. Tällaisia toimenpiteitä ei voida harkita 6 artiklan 3 kohdan mukaisen menettelyn ”selvitysvaiheessa”, vaan vasta kun haitallisia vaikutuksia analysoidaan varsinaisessa asianmukaista arviointia koskevassa vaiheessa.

| Toimenpiteillä, joita toteutetaan merkittävien haitallisten ympäristövaikutusten välttämiseksi, ehkäisemiseksi, vähentämiseksi ja mikäli mahdollista poistamiseksi erityisesti niiden lajien ja luontotyyppien osalta, joita suojellaan neuvoston direktiivin 92/43/ETY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY nojalla, olisi osaltaan voitava välttää kaikenlainen ympäristön laadun huonontuminen ja luonnon monimuotoisuuden yleinen köyhtyminen. [...]


  Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että hankkeen rakentamisesta ja toiminnasta aiheutuvien haitallisten ympäristövaikutusten seuraamiseksi toteutetaan rajoittamis- ja korvaamistoimenpiteitä ja määritetään asianmukaisia menettelyjä, jotta voidaan muun muassa kartoittaa ennakoimattomat merkittävät haittavaikutukset ja ryhtyä asianmukaisiin korjaaviin toimiin.


  Direktiivin 2014/52/EU johdanto-osa (11 ja 35 kappale). |
| --- |

Toimenpiteillä, joita toteutetaan merkittävien haitallisten ympäristövaikutusten välttämiseksi, ehkäisemiseksi, vähentämiseksi ja mikäli mahdollista poistamiseksi erityisesti niiden lajien ja luontotyyppien osalta, joita suojellaan neuvoston direktiivin 92/43/ETY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY nojalla, olisi osaltaan voitava välttää kaikenlainen ympäristön laadun huonontuminen ja luonnon monimuotoisuuden yleinen köyhtyminen. [...]

Toimenpiteillä, joita toteutetaan merkittävien haitallisten ympäristövaikutusten välttämiseksi, ehkäisemiseksi, vähentämiseksi ja mikäli mahdollista poistamiseksi erityisesti niiden lajien ja luontotyyppien osalta, joita suojellaan neuvoston direktiivin 92/43/ETY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY nojalla, olisi osaltaan voitava välttää kaikenlainen ympäristön laadun huonontuminen ja luonnon monimuotoisuuden yleinen köyhtyminen. [...]

Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että hankkeen rakentamisesta ja toiminnasta aiheutuvien haitallisten ympäristövaikutusten seuraamiseksi toteutetaan rajoittamis- ja korvaamistoimenpiteitä ja määritetään asianmukaisia menettelyjä, jotta voidaan muun muassa kartoittaa ennakoimattomat merkittävät haittavaikutukset ja ryhtyä asianmukaisiin korjaaviin toimiin.

Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että hankkeen rakentamisesta ja toiminnasta aiheutuvien haitallisten ympäristövaikutusten seuraamiseksi toteutetaan rajoittamis- ja korvaamistoimenpiteitä ja määritetään asianmukaisia menettelyjä, jotta voidaan muun muassa kartoittaa ennakoimattomat merkittävät haittavaikutukset ja ryhtyä asianmukaisiin korjaaviin toimiin.

Direktiivin 2014/52/EU johdanto-osa (11 ja 35 kappale).

Direktiivin 2014/52/EU johdanto-osa (11 ja 35 kappale).

5.2.3   
  SYA:n, YVA:n tai asianmukaisen arvioinnin suhde luonnonsuojeludirektiivien tiukkoihin lajien suojelua koskeviin säännöksiin

SYA:n, YVA:n tai asianmukaisen arvioinnin suhde luonnonsuojeludirektiivien tiukkoihin lajien suojelua koskeviin säännöksiin

YVA-direktiivin 3 artiklassa säädetään, että ”[y]mpäristövaikutusten arvioinnilla tunnistetaan, kuvataan ja arvioidaan tarkoituksenmukaisella tavalla kussakin yksittäistapauksessa hankkeen merkittävät välittömät ja välilliset vaikutukset: [...] b) luonnon monimuotoisuuteen, erityisesti niihin lajeihin ja luontotyyppeihin, jotka on suojeltu direktiivin 92/43/ETY ja direktiivin 2009/147/EY nojalla”. Vastaavia säännöksiä sovelletaan SYA-direktiivin 5 artiklan 1 kohdan mukaisiin suunnitelmiin.

Tässä yhteydessä on tärkeää huomata, että luonnonsuojeludirektiiveissä säädetään lintudirektiivin 4 artiklassa ja luontodirektiivin 6 artiklassa säädetyn alueiden suojelun lisäksi tiettyjen lajien tiukasta suojelusta koko niiden luontaisella levinneisyysalueella EU:ssa eli sekä Natura 2000 -alueilla että niiden ulkopuolella. Näitä suojelutoimenpiteitä sovelletaan luontodirektiivin liitteessä IV lueteltuihin lajeihin ja kaikkiin EU:ssa esiintyviin luonnonvaraisiin lintulajeihin. Tarkat säännöt vahvistetaan lintudirektiivin 5 artiklassa sekä luontodirektiivin 12 artiklassa (eläinten osalta) ja 13 artiklassa (kasvien osalta).

Käytännössä näissä säännöksissä vaaditaan jäsenvaltioita kieltämään

| — | lajien tahallinen pyydystäminen tai tappaminen |
| --- | --- |

—

lajien tahallinen pyydystäminen tai tappaminen

| — | näiden lajien tahallinen häiritseminen erityisesti niiden lisääntymis-, jälkeläistenhoito-, talvehtimis- ja muuttoaikana |
| --- | --- |

—

näiden lajien tahallinen häiritseminen erityisesti niiden lisääntymis-, jälkeläistenhoito-, talvehtimis- ja muuttoaikana

| — | lajien lisääntymis- tai levähdyspaikkojen heikentäminen ja hävittäminen |
| --- | --- |

—

lajien lisääntymis- tai levähdyspaikkojen heikentäminen ja hävittäminen

| — | lajien pesien ja munien tahallinen tuhoaminen tai suojeltujen kasvien irtikiskominen tai hävittäminen. |
| --- | --- |

—

lajien pesien ja munien tahallinen tuhoaminen tai suojeltujen kasvien irtikiskominen tai hävittäminen.

Suunnitelman toteuttaminen taikka hankkeen kehittäminen tai toiminta voi johtaa ristiriitoihin näiden kieltojen kanssa. Hankkeen toteuttajan olisi sen vuoksi yhdessä toimivaltaisen viranomaisen kanssa tarkistettava asianmukaisen arvioinnin ja YVA:n tai SYA:n aikana, onko suunnitelma tai hanke näiden tiukkojen lajien suojelua koskevien säännösten mukainen. Tällainen tarkistus edellyttää sellaisten lajien ja niiden elinympäristöjen tunnistamista, joihin saattaa kohdistua vaikutuksia, niiden esiintymisen todentamista suunnitelman tai hankkeen vaikutusalueella ja niiden lisääntymis- tai levähdyspaikkojen tarkistamista sekä lajeihin kohdistuvien mahdollisten vaikutusten ja soveltuvien lieventävien toimenpiteiden analysointia. Jos lajin yksilöihin tai niiden lisääntymis- ja levähdyspaikkoihin kohdistuvat vaikutukset vahvistetaan tai jos niitä ei voida sulkea pois, voidaan vaatia poikkeuksia lajien tiukasta suojelusta.

On kuitenkin huomattava, että poikkeukset ovat sallittuja vain rajoitetuissa tapauksissa, esimerkiksi kansanterveyttä ja yleistä turvallisuutta koskevista syistä, edellyttäen, ettei muuta tyydyttävää vaihtoehtoa ole ja että näiden poikkeusten seuraukset eivät ole ristiriidassa direktiivien kokonaistavoitteiden kanssa. Poikkeusten soveltamista koskevat edellytykset vahvistetaan lintudirektiivin 9 artiklassa ja luontodirektiivin 16 artiklassa.

On myös tärkeää huomata, että näitä säännöksiä voidaan soveltaa myös suunnitelmiin ja hankkeisiin, jotka on jätetty selvityksen perusteella asianmukaisen arvioinnin ja/tai YVA:n tai SYA:n ulkopuolelle. Tällaisissa tapauksissa on analysoitava erillisessä menettelyssä, voidaanko soveltaa lintudirektiivin 9 artiklan ja luontodirektiivin 16 artiklan mukaisia poikkeuksia.

Lupa poiketa lajien tiukasta suojelusta voidaan myöntää erillisenä päätöksenä tai osana yhdistelmälupaa, joka annetaan erilaisten arviointien ja lupamenettelyjen perusteella. Siinä on joka tapauksessa täsmennettävä selkeästi tällaisen poikkeuksen syyt ja edellytykset.

Lisätietoja tiukoista lajien suojelua koskevista vaatimuksista, mukaan lukien viimeisimmät ohjeet, on saatavilla Euroopan komission verkkosivustolla (51).

Lisätietoja tiukoista lajien suojelua koskevista vaatimuksista, mukaan lukien viimeisimmät ohjeet, on saatavilla Euroopan komission verkkosivustolla

51

5.3   Vesipolitiikan puitedirektiivin 4 artiklan 7 kohdan mukaiset arvioinnit, jotka on sovitettu yhteen luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaisen menettelyn kanssa tai sisällytetty siihen

Vesipolitiikan puitedirektiivin 4 artiklan 7 kohdan mukaiset arvioinnit, jotka on sovitettu yhteen luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaisen menettelyn kanssa tai sisällytetty siihen

Vesipolitiikan puitedirektiivin ja luontodirektiivin välillä on myös vahva yhteys. Molempia voidaan soveltaa, ainakin osittain, samaan ympäristöön eli vesiekosysteemeihin ja niistä suoraan riippuvaisiin maaekosysteemeihin ja kosteikkoihin. Niillä on myös pitkälti samanlaiset tavoitteet, sillä niillä pyritään varmistamaan, että vesiekosysteemien tila ei heikkene ja että niiden ekologinen tila paranee. Tämän vuoksi ne tulisi tarvittaessa panna täytäntöön koordinoidusti, jotta voidaan varmistaa, että ne toimivat yhtenäisesti (52).

52

Luontodirektiivin tapaan myös vesipolitiikan puitedirektiivi sisältää erityisiä säännöksiä vesimuodostumia koskevien uusien hankkeiden vaikutusten arvioinnista. Viranomaiset voivat vesipolitiikan puitedirektiivin 4 artiklan 7 kohdan mukaisesti hyväksyä poikkeuksia sellaisten uusien muutosten ja kestävän kehityksen mukaisten ihmisten toimien osalta, jotka i) johtavat vesimuodostuman tilan huononemiseen tai ii) estävät hyvän ekologisen tilan tai potentiaalin taikka pohjaveden hyvän tilan saavuttamisen tietyin edellytyksin (53).

53

Vesipolitiikan puitedirektiivin 4 artiklan 8 kohdan mukaisesti jäsenvaltioiden on vesipolitiikan puitedirektiivin 4 artiklan 7 kohtaa soveltaessaan varmistettava, että soveltaminen on sopusoinnussa EU:n muun ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon kanssa. Toisin sanoen, jos hankkeelle myönnetään vesipolitiikan puitedirektiivin 4 artiklan 7 kohdan mukainen poikkeus, siinä on silti tarvittaessa noudatettava luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohtaa.

Jos muutos voi vaikuttaa sekä vesipolitiikan puitedirektiivin tavoitteisiin että Natura 2000 -alueeseen, on noudatettava sekä vesipolitiikan puitedirektiivin 4 artiklan 7 kohdan mukaista menettelyä että luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaista arviointimenettelyä. Tämä olisi toteutettava mieluiten koordinoidusti tai yhdennetysti, kuten myös YVA-direktiivissä suositellaan. Kussakin arvioinnissa painotetaan eri asioita: ensin mainitussa arvioidaan, onko hanke omiaan vaarantamaan vesipolitiikan puitedirektiivin ensisijaisten tavoitteiden saavuttamisen, kun taas jälkimmäisessä arvioidaan, vaikuttaako hanke haitallisesti Natura 2000 -alueen koskemattomuuteen.

Tämä ei kuitenkaan estä arviointien tiettyjen osien sovittamista yhteen esimerkiksi kyselytutkimusten ja kuulemisten avulla. On korostettava, että jos vesipolitiikan puitedirektiivin mukainen menettely voi johtaa luvan myöntämiseen, mutta suunnitelma tai hanke on ristiriidassa Natura 2000 -vaatimusten kanssa, lupaa ei voida myöntää, ellei 6 artiklan 4 kohdan säännöksistä muuta johdu.

Vaikka asianmukaista arviointia koskevien menettelyjen yhdistäminen YVA-direktiivin mukaisiin menettelyihin on pakollista, vesipolitiikan puitedirektiivin osalta se on harkinnanvaraista. Useat jäsenvaltiot ovat kuitenkin jo säätäneet yhdennetyistä menettelyistä tai ovat parhaillaan ottamassa niitä käyttöön sellaisia tapauksia varten, joissa YVA, asianmukainen arviointi ja vesipolitiikan puitedirektiivin 4 artiklan 7 kohdan mukainen arviointi ovat kaikki tarpeen. Vesipolitiikan puitedirektiivin täytäntöönpanoa koskevissa EU:n ohjeissa (54) kannustetaan näiden arviointien sujuvoittamiseen.

54

Vesipolitiikan puitedirektiivin 4 artiklan 7 kohdan mukaisen arvioinnin sekä YVA-direktiivin ja luontodirektiivin mukaisten arviointien yhteneväisyyksien vuoksi tietyt eri menettelyjen vaiheet voidaan toteuttaa yhdessä. Tämä koskee erityisesti ”selvitystä”, ”laajuuden määrittämistä” ja tarvittavaa tiedonkeruuta. Tällainen yksinkertaistettu lähestymistapa voi johtaa merkittäviin kustannus- ja aikasäästöihin erityisesti suhteessa tiedonkeruuvaiheeseen, joka voidaan toteuttaa yhdessä sen jälkeen, kun kunkin direktiivin mukaiset tietovaatimukset on selvitetty edellisissä vaiheissa.

Muita synergiaetuja voidaan hyödyntää esimerkiksi vaihtoehtojen tai lieventävien toimenpiteiden määrittämisessä. Kaikissa tapauksissa on kuitenkin noudatettava kunkin direktiivin mukaisten eri testien erilaisia painopisteitä.

Jos yhden direktiivin edellytykset täyttyvät, mutta toisen direktiivin edellytykset eivät täyty, viranomaiset eivät voi hyväksyä hanketta, sillä tällaisessa tapauksessa hanke olisi edelleen EU:n lainsäädännön vastainen. Sen sijaan on tutkittava, voidaanko hankkeeseen tehdä muutoksia, jotta se olisi kaikkien asiaankuuluvien direktiivien vaatimusten mukainen.

Kaaviossa 3 esitetään vesipolitiikan puitedirektiivin 4 artiklan 7 kohdan, YVA-direktiivin ja luontodirektiivin 6 artiklan mukaisten arviointien keskeisten vaiheiden yhtäläisyydet ja erot.

Lähde: CIS, 2017. Common Implementation Strategy for the Water Framework Directive and the Floods Directive. Guidance Document No. 36. Exemptions to the Environmental Objectives according to Article 4(7).

Lähde

6.   KESKEISET LÄHTEET

KESKEISET LÄHTEET

CIS, 2017. Common Implementation Strategy for the Water Framework Directive and the Floods Directive. Guidance Document No. 36. Exemptions to the Environmental Objectives according to Article 4(7). Saatavilla osoitteessa https://circabc.europa.eu/sd/a/ e0352ec3-9f3b-4d91-bdbb- 939185be3e89/CISGuidanceArticle47FINAL.PDF

Ecosystems, 2014. Article 6 of the Habitats Directive. Rulings of the European Court of Justice. Saatavilla osoitteessa https://ec.europa.eu/environment/nature/info/pubs/docs/others/ECJ_rulings%20Art_%206%20-%20Final%20Sept%202014-2.pdf

Euroopan komissio, 1999. Guidelines for the Assessment of Indirect and Cumulative Impacts as well as Impact Interactions.

Euroopan komissio, 2011. Vesipolitiikan puitedirektiivin ja luonnonsuojeludirektiivien välisiä yhteyksiä koskevat usein kysytyt kysymykset. Saatavilla osoitteessa https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm

Euroopan komissio, 2012. Komission muistio – Suojelutavoitteiden asettaminen Natura 2000 -alueille. Saatavilla osoitteessa https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm

Euroopan komissio, 2013a. Guidance on the Application of the Environmental Impact Assessment Procedure for Large-scale Trans-boundary Projects. Euroopan komissio, 2013. http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/Transboundry%20EIA%20Guide.pdf

Euroopan komissio, 2013b. Ohjeasiakirja ”Streamlining environmental assessment procedures for energy infrastructure ’Projects of Common Interest’ (PCIs)”. Euroopan komissio, toukokuu 2013. https://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/PCI_guidance.pdf

Euroopan komissio, 2016. Komission ohjeasiakirja ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti tehtävien ympäristövaikutusten arviointien sujuvoittamisesta. Saatavilla osoitteessa http://eur-lex.europa.eu/legal-content/FI/TXT/PDF/?uri=CELEX:52016XC0727(01)&from=EN

Euroopan komissio, 2017a. Guidance on Scoping. Directive 2011/92/EU as amended by 2014/52/EU. Euroopan komissio. http://ec.europa.eu/environment/eia/eia-support.htm

Euroopan komissio, 2017b. Guidance on Screening. Directive 2011/92/EU as amended by 2014/52/EU. Euroopan komissio. http://ec.europa.eu/environment/eia/eia-support.htm

Euroopan komissio, 2019. Komission tiedonanto ”Natura 2000 -alueiden suojelu ja käyttö – Luontodirektiivin 92/43/ETY 6 artiklan säännökset” (EUVL C 33, 25.1.2019, s. 1). Saatavilla osoitteessa https://eur-lex.europa.eu/legal-content/FI/TXT/?uri=uriserv:OJ.C_.2019.033.01.0001.1.FIN&toc=OJ:C:2019:033:FULL

Euroopan komissio on julkaissut useita alakohtaisia ohjeasiakirjoja (muun muassa energia-alan ulkopuolisesta kaivannaisteollisuudesta, tuulivoimapuistojen kehittämisestä, satamista ja estuaareista sekä sisävesiliikenteestä ja vesiviljelystä). Niissä annetaan lisäohjeita siitä, miten asianmukainen arviointi voidaan suorittaa suunnitelmien ja hankkeiden kehittämisestä kullakin näistä aloista. Ohjeasiakirjat ovat saatavilla osoitteessa

http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm

---

(1)  Neuvoston direktiivi 92/43/ETY luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta (EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7).

1

(2)  Euroopan komissio, 2019. Komission tiedonanto ”Natura 2000 -alueiden suojelu ja käyttö – Luontodirektiivin 92/43/ETY 6 artiklan säännökset” (2019/C 33/01), saatavilla osoitteessa https://eur-lex.europa.eu/legal-content/FI/TXT/?qid=1555085968125&uri=CELEX:52019XC0125(07)

2

(3)  https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm

3

(4)  Methodological guidance on the provisions of Article 6(3) and (4) of the Habitats Directive 92/43/EEC (Luontodirektiivin 92/43/ETY 6 artiklan 3 ja 4 kohdan säännöksiä koskevat menetelmäohjeet), Euroopan komissio, 2002.

4

(5)  Päivitys on yksi luontoa, ihmisiä ja taloutta varten annetun toimintasuunnitelman (COM(2017) 198 final) tuloksista (toimi 1).

5

(6)  Toimintasuunnitelmassa luontoa, ihmisiä ja taloutta varten esitettyjen toimien 1, 2 ja 13 toteuttamisen teknistä ja tieteellistä tukea koskeva EU:n palveluhankintasopimus nro 07.0202/2017/770634/SER/ENV.D.3.

6

(7)  Käytännössä saatetaan joutua arvioimaan useampaa kuin yhtä aluetta.

7

(8)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 191 artikla.

8

(9)  Tuomion 58–59 kohta.

9

(10)  Tuomion 51 kohta.

10

(11)  Ks. tämän oppaan kohdassa 3.1.3 oleva laatikko 4 ”Natura 2000 -alueeseen kohdistuvien vaikutusten määrittämiseen käytettävät lähteet”.

11

(12)  Asiassa C-127/02 annetun tuomion 59 kohta.

12

(13)  Asiassa C-157/96 annetun tuomion 63 kohta.

13

(14)  Asiassa C-127/02 annetun tuomion 61 kohta.

14

(15)  Asiassa C-323/17 annettu tuomio.

15

(16)  Natura 2000 -alueita ja metsiä koskevassa teknisessä raportissa Natura 2000 and Forests (2015) (4.6 luku) annetaan esimerkkejä siitä, miten voidaan välttää metsänhoidon ja Natura 2000 -alueiden käytön välisiä ristiriitaisia tavoitteita. Raportti on saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/Final%20Guide%20N2000%20%20Forests%20Part%20I-II-Annexes.pdf

16

(17)  Ks. Selittävät huomautukset Natura 2000 -alueiden tietolomakkeesta 11 päivänä heinäkuuta 2011 annetussa komission täytäntöönpanopäätöksessä 2011/484/EU (tietolomakkeiden muotoa koskeva päätös).

17

(18)  Ks. http://curia.europa.eu/juris/liste.jsf?language=fi&num=C-323/17

18

(19)  Esimerkiksi Saksan Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa käytössä oleva luontodirektiivin yhteensopivuustestejä koskeva tietokanta ja tietojärjestelmä, joka on saatavilla osoitteessa http://ffh-vp.naturschutzinformationen.nrw.de/ffh-vp/de/start

19

(20)  Esimerkiksi Tšekissä on käytössä tietojärjestelmä, johon sisältyy tietokanta suunnitelmista ja hankkeista, joille on tehty ympäristövaikutusten arviointi ja strateginen ympäristöarviointi, mukaan lukien suunnitelmat ja hankkeet, joista on tehty asianmukainen arviointi. Tietojärjestelmä on saatavilla osoitteissa https://portal.cenia.cz/eiasea/view/eia100cr ja https://portal.cenia.cz/eiasea/view/SEA100koncepce

20

(21)  Lähde-kulkeutumistie-vastaanottaja-mallista voi olla hyötyä tässä tehtävässä.

21

(22)  Ks. laajuuden määrittämistä koskeva kohta 3.2.1.

22

(23)  Euroopan komissio, Environmental Impact Assessment of Projects – Guidance on Scoping, 2017.

23

(24)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/2/EY, annettu 14 päivänä maaliskuuta 2007, Euroopan yhteisön paikkatietoinfrastruktuurin (INSPIRE) perustamisesta (EUVL L 108, 25.4.2007, s. 1).

24

(25)  http://natura2000.eea.europa.eu/

25

(26)  Natura 2000 -alueita koskeva eurooppalainen tietokanta koostuu jäsenvaltioiden Euroopan komissiolle toimittamista tiedoista. Tätä eurooppalaista tietokantaa päivitetään yleensä kerran vuodessa, jotta voidaan ottaa huomioon jäsenvaltioiden kansallisten tietokantojen sisältöpäivitykset. Se on saatavilla osoitteessa https://www.eea.europa.eu/data-and-maps/data/natura-10

26

(27)  https://nature-art17.eionet.europa.eu/article17/

27

(28)  Jäsenvaltioilla on alueen merkitsemisestä EU:n luetteloon kuusi vuotta aikaa hyväksyä aluekohtaiset suojelutavoitteet ja nimetä yhteisön tärkeänä pitämä alue erityisten suojelutoimien alueeksi. Erityisillä suojelualueilla on oltava käytössä asianmukaiset aluekohtaiset suojelutavoitteet niiden luokittelupäivästä alkaen.

28

(29)  Euroopan unionin tuomioistuin on vahvistanut tämän kannan asiassa C-127/02 antamassaan tuomiossa: ”[...] suunnitelmaa tai hanketta koskevan luvan välttämättömänä edellytyksenä on, että suunnitelmaa tai hanketta pidetään sellaisena, että se ei vaikuta kyseessä olevan alueen koskemattomuuteen eikä se näin ollen voi aiheuttaa kyseisen artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja merkittäviä heikentymisiä tai häiriöitä” (36 kohta).

29

(30)  Tiettyjen termien selitysten osalta ks. Euroopan unionin luontotyyppien tulkintakäsikirja Interpretation Manual of European Union Habitats – EUR28, joka on saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/habitatsdirective/indexen.htm#interpretation

30

(31)  Esimerkki ympäristön herkkyyskartoituksen verkkotyökalusta, jolla tuetaan Irlannin ympäristöarviointiprosesseja, on saatavilla osoitteessa http://airo.maynoothuniversity.ie/mapping-resources/airo-research-maps/environmental-research-projects/environmental-sensitivity

31

(32)  Ekologiassa kantokyky mitataan ympäristön enimmäiskuormituksena. Ympäristön fyysiset piirteet (esimerkiksi ruoka, vesi ja kilpailu) ovat rajoittavia tekijöitä. Lisätietoja on saatavilla osoitteessa https://www.biologyonline.com/dictionary/carrying-capacity

32

(33)  Ks. Euroopan unionin tuomioistuimen tuomio C-521/12.

33

(34)  Yleissopimus tiedon saannista, yleisön osallistumisoikeudesta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa. Tämä yleissopimus on tehty Tanskan Århusissa kesäkuussa 1998. EU on hyväksynyt yleissopimuksen vuonna 2005 päätöksellä 2005/370/EY (http://ec.europa.eu/environment/aarhus/legislation.htm).

34

(35)  Suunnitelman tai hankkeen tavoitteita ei pitäisi analysoida vain suhteessa tiettyyn teknologiaan, vaan pikemminkin suhteessa tietyn tavoitteen saavuttamiseen (esimerkiksi vesivoimasuunnitelman tai -hankkeen tavoite olisi analysoitava sen pohjalta, että ”tuotetaan x MW uusiutuvaa energiaa”), jotta voidaan arvioida myös muiden teknologioiden käyttömahdollisuuksia (esimerkiksi tuuli- tai aurinkoenergia tai geoterminen energia).

35

(36)  https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/opinion_en.htm

36

(37)  https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/opinion_en.htm

37

(38)  Komission lausunto C(2013) 1871 final, 5.4.2013, saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/Commission%20Opinion%20Main%20EN%20SEC-2013-1871.pdf

38

(39)  Komission lausunto C(2018) 466, final, 30.1.2018, saatavilla osoitteessa https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/C2018466F1COMMISSIONOPINIONENV5P1961037.pdf

39

(40)  Komission lausunto Granadillan (Teneriffa) uuden sataman rakennushankkeesta, 2006, saatavilla osoitteessa https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/art6/granadilla_fi.pdf

40

(41)  Merkityksellisiä lähteitä ovat tieteelliset julkaisut tai erityiset verkkosivustot (esimerkiksi http://www.restorationevidence.org/) sekä Life-ohjelmasta tuettavat ennallistamishankkeet (saatavilla osoitteessa https://ec.europa.eu/easme/en/life).

41

(42)  Alueen sijainnin on oltava riittävän lähellä, jotta laji ei joudu käyttämään ylimääräistä energiaa uudelle alueelle siirtymiseen, mikä voi puolestaan heikentää sen sietokykyä ja lisätä sen haavoittuvuutta.

42

(43)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/42/EY, annettu 27 päivänä kesäkuuta 2001, tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista (EYVL L 197, 21.7.2001, s. 30).

43

(44)  Asiassa C-177/11 annetun tuomion 24 kohdassa todetaan myös: ”Viimeksi mainitun edellytyksen täyttymisen tarkastamiseksi tehtävä tutkimus rajoittuu väistämättä kysymykseen siitä, voidaanko objektiivisten seikkojen perusteella sulkea pois se, että kyseinen suunnitelma tai hanke vaikuttaa merkittävästi kyseessä olevaan alueeseen”.

44

(45)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/89/EU, annettu 23 päivänä heinäkuuta 2014, merten aluesuunnittelun puitteista (EUVL L 257, 28.8.2014, s. 135).

45

(46)  Saatavilla osoitteessa https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm

46

(47)  Direktiivi 2011/92/EU tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2014/52/EU (EUVL L 26, 28.1.2012, s. 1).

47

(48)  Direktiivi 2001/42/EY tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista (EYVL L 197, 21.7.2001, s. 30).

48

(49)  Direktiivi 2000/60/EY yhteisön vesipolitiikan puitteista (EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1).

49

(50)  Komission tiedonanto 2016/C 273/01, joka on saatavilla osoitteessa http://eurlex.europa.eu/legalcontent/EN/TXT/?uri=OJ:C:2016:273:TOC

50

(51)  https://ec.europa.eu/environment/nature/conservation/index_en.htm

51

(52)  Ks. komission vastaukset usein kysyttyihin kysymyksiin vesipolitiikan puitedirektiivistä ja luonnonsuojeludirektiiveistä: http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/docs/FAQ-WFD%20final.pdf

52

(53)  Vesipolitiikan puitedirektiivin 4 artiklan 7 kohdan soveltamista koskevasta oikeuskäytännöstä ks. Euroopan unionin tuomioistuimen tuomiot asioissa C-461/13 ja C-346/14.

53

(54)  Ks. erityisesti Common Implementation Strategy for the Water Framework Directive and the Floods Directive. Guidance Document No. 36. Exemptions to the Environmental Objectives according to Article 4(7). Saatavilla osoitteessa https://circabc.europa.eu/sd/a/e0352ec3-9f3b-4d91-bdbb-939185be3e89/CISGuidanceArticle47FINAL.PDF

54

---

LIITE

ESIMERKKEJÄ KÄYTÄNNÖISTÄ, TAPAUSTUTKIMUKSISTA, MENETELMISTÄ JA KANSALLISISTA OHJEISTA

Johdanto

Tämän liitteen tarkoituksena on antaa ohjeita ja esimerkkejä prosesseista ja menetelmistä 6 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisten menettelyjen täytäntöönpanon eri vaiheita varten. Ne on ryhmitelty ja esitetty ohjeasiakirjan tärkeimpien osien ja kohtien mukaisesti.

SISÄLLYS

| 1. | SELVITYS JA ASIANMUKAINEN ARVIOINTI: LÄHESTYMISTAPOJA, MENETELMIÄ JA ESIMERKKEJÄ JÄSENVALTIOISTA | 79 |
| --- | --- | --- |

1.

| 1.1 | Selvityksen ja asianmukaisten arviointien tueksi tarkoitetut tiedot ja käytännön välineet | 79 |
| --- | --- | --- |

1.1

| 1.2 | Arviointiohjeet | 82 |
| --- | --- | --- |

1.2

| 1.3 | Irlannin kansallisen sähköohjelman asianmukainen arviointi – kumulatiivisten vaikutusten arviointi | 89 |
| --- | --- | --- |

1.3

| 2. | ERITTÄIN TÄRKEÄN YLEISEN EDUN KANNALTA PAKOTTAVAT SYYT | 93 |
| --- | --- | --- |

2.

| 2.1 | Esimerkkejä erityyppisistä erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä ja niiden perusteluista | 93 |
| --- | --- | --- |

2.1

| 3. | KORVAAVAT TOIMENPITEET | 96 |
| --- | --- | --- |

3.

| 3.1 | Esimerkkejä 6 artiklan 4 kohdan mukaisista korvaavista toimenpiteistä | 96 |
| --- | --- | --- |

3.1

| 3.2 | Korvaavien toimenpiteiden ajalliset näkökohdat | 99 |
| --- | --- | --- |

3.2

| 4. | YMPÄRISTÖARVIOINTIMENETTELYJEN VÄLISET YHTEYDET: ASIANMUKAINEN ARVIOINTI, YMPÄRISTÖVAIKUTUSTEN ARVIOINTI JA STRATEGINEN YMPÄRISTÖARVIOINTI | 102 |
| --- | --- | --- |

4.

| 4.1 | Menettelyjen vertailu: asianmukainen arviointi, ympäristövaikutusten arviointi (YVA) ja strateginen ympäristöarviointi (SYA) | 102 |
| --- | --- | --- |

4.1

| 5. | STRATEGINEN SUUNNITTELU – SUUNNITELMIEN ARVIOINTI | 105 |
| --- | --- | --- |

5.

| 5.1 | Esimerkki: Moottoriteiden suunnittelu Itävallassa | 105 |
| --- | --- | --- |

5.1

| 5.2 | Esimerkki: Tonavan uuden vesivoimarakentamisen strateginen suunnittelu | 105 |
| --- | --- | --- |

5.2

| 5.3 | Esimerkki: Saksan Pohjanmeren talousvyöhykkeen merituulipuistojen ja verkkoyhteyksien aluesuunnitelma | 107 |
| --- | --- | --- |

5.3

1.   SELVITYS JA ASIANMUKAINEN ARVIOINTI: LÄHESTYMISTAPOJA, MENETELMIÄ JA ESIMERKKEJÄ JÄSENVALTIOISTA

1.1   Selvityksen ja asianmukaisten arviointien tueksi tarkoitetut tiedot ja käytännön välineet

| Saksa – liittovaltion luonnonsuojeluviraston (BfN) tietokanta ja tietojärjestelmä asianmukaisia arviointeja varten |
| --- |
| Liittovaltion luonnonsuojeluviraston FFH-VP-Info-tietojärjestelmässä on saatavilla tarvittavat tiedot mahdollisista kielteisistä vaikutuksista lähes kaikenlaisiin hankkeisiin ja suunnitelmiin. Lisäksi FFH-VP-Info-järjestelmä sisältää laajan tietokannan mahdollisista vaikutuksista tiettyihin luontotyyppeihin ja lajeihin. Sitä voidaan käyttää selvityksessä ja asianmukaisissa arvioinneissa, ja se on saatavilla osoitteessa http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Page.jsp |
| I. | FFH-VP-Info-järjestelmän tavoitteet ja tehtävät |

Saksa – liittovaltion luonnonsuojeluviraston (BfN) tietokanta ja tietojärjestelmä asianmukaisia arviointeja varten

Liittovaltion luonnonsuojeluviraston FFH-VP-Info-tietojärjestelmässä on saatavilla tarvittavat tiedot mahdollisista kielteisistä vaikutuksista lähes kaikenlaisiin hankkeisiin ja suunnitelmiin. Lisäksi FFH-VP-Info-järjestelmä sisältää laajan tietokannan mahdollisista vaikutuksista tiettyihin luontotyyppeihin ja lajeihin. Sitä voidaan käyttää selvityksessä ja asianmukaisissa arvioinneissa, ja se on saatavilla osoitteessa http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Page.jsp

I.

FFH-VP-Info-järjestelmän päätavoitteena on toimia keskitettynä alustana, jolla tarjotaan tietoa vaikutustekijöistä, jotka on otettava huomioon suunnitelmien tai hankkeiden selvityksessä (ensimmäinen vaihe) ja asianmukaisissa arvioinneissa (toinen vaihe), sekä tietoa luontodirektiivin ja lintudirektiivin mukaisiin tiettyihin luontotyyppeihin ja lajeihin kohdistuvista mahdollisista vaikutuksista.

Käyttötyypin nro 1 (hanketyypit, suunnitelmat ja vaikutustekijät) tarkoituksena on tukea ehdottajia ja hankkeiden toteuttajia tarjoamalla nopeasti yleiskuva kaikista vaikutustekijöistä, jotka niiden on otettava huomioon.

Käyttötyypillä nro 2 (luontotyypit ja lajit) mahdollistetaan perusteelliset tutkimukset vaikutustekijän erityisistä vaikutuksista luontotyyppeihin tai lajeihin, jotka voivat olla hankkeen kannalta tärkeitä.

Lisätietoihin kuuluvat muun muassa sanasto, käytetty tutkimuskirjallisuus sekä lajien liikkuvuutta ja kotiseutualueita koskevat tiedot.

Yleisesti ottaen FFH-VP-Info-järjestelmällä pyritään tarjoamaan parasta mahdollista tieteellistä tietoa, jolla helpotetaan asiantuntija-arviointeja ja lupaviranomaisten suorittamaa asiantuntija-arviointien tarkastelua. Arviointien täydellisyys ja täsmällisyys ovat tärkeitä oikeusturvan takaamiseksi, mutta molempien osapuolten aika-, rahoitus- ja henkilöresurssien määrä voidaan pitää kohtuullisella tasolla tarjoamalla helppo pääsy asiaankuuluviin tietoihin.

=> http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Page.jsp?name=ziel (FFH-VP-Info-järjestelmän esittely)

| II. | Hanketyyppien ja -suunnitelmien ja niiden mahdollisten vaikutusten selvitystyökalu |
| --- | --- |

II.

Selvitystyökalu sisältää tietoja noin 140 hanketyypistä, jotka on jaettu 19 ryhmään. Tähän sisältyy arvio mahdollisesta merkittävyydestä 36 eri vaikutustekijän osalta. Merkittävyys ilmaistaan numeroina:

| 0 | = | ei yleensä merkittävä (poikkeuksia voi olla) |
| --- | --- | --- |
| 1 | = | mahdollisesti merkittävä |
| 2 | = | säännöllisesti tai yleisesti merkittävä |

0

=

ei yleensä merkittävä (poikkeuksia voi olla)

1

=

mahdollisesti merkittävä

2

=

säännöllisesti tai yleisesti merkittävä

Kustakin hanketyypistä on saatavilla tarkistuslista ja raportti, joissa selitetään lyhyesti vaikutustekijöiden merkittävyysluokitus. Kunkin vaikutustekijän osalta on linkitetty selittävä sivu, jossa on lyhyt määritelmä ja yksityiskohtaiset kuvaukset kyseisen tekijän mahdollisista vaikutuksista (ks. jäljempänä).

=> http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Page.jsp?name=projekttypen (johdanto hanketyyppeihin)

=> http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Projekt.jsp?start (hanketyyppitietokanta)

| III. | Luontodirektiivin ja lintudirektiivin luontotyyppejä ja lajeja koskeva tietokanta ja niitä koskevat tietosivut |
| --- | --- |

III.

Tämä on tietojärjestelmän ydin. Sillä annetaan yksityiskohtaista tietoa vaikutustekijöiden herkkyydestä ja mahdollisista vaikutuksista lähes koko Saksan

| — | luontodirektiivin liitteessä I lueteltujen luontotyyppien osalta => http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Lrt.jsp |
| --- | --- |

—

luontodirektiivin liitteessä I lueteltujen luontotyyppien osalta => http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Lrt.jsp

| — | luontodirektiivin liitteessä II lueteltujen lajien osalta => http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Art.jsp |
| --- | --- |

—

luontodirektiivin liitteessä II lueteltujen lajien osalta => http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Art.jsp

| — | lintudirektiivin liitteessä I ja 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen lintulajien osalta => http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Vog.jsp |
| --- | --- |

—

lintudirektiivin liitteessä I ja 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen lintulajien osalta => http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Vog.jsp

Kun aihe on valittu, eri vaikutustekijöiden merkittävyys tietyn luontotyypin tai lajin kannalta esitetään taulukossa. Aiheen tai vaikutuksen valinta johtaa lisätietoihin, jotka annetaan viidessä luokassa:

| 1. | Herkkyys tai mahdolliset vaikutukset (paras tieteellinen tietämys luontotyyppien ja lajien herkkyydestä ja mahdollisista vaikutuksista kaikkiin 36 vaikutustekijään); |
| --- | --- |

1.

Herkkyys tai mahdolliset vaikutukset (paras tieteellinen tietämys luontotyyppien ja lajien herkkyydestä ja mahdollisista vaikutuksista kaikkiin 36 vaikutustekijään);

| 2. | Uusiutumiskyky (tiedot luonnollisesta uusiutumisesta); |
| --- | --- |

2.

Uusiutumiskyky (tiedot luonnollisesta uusiutumisesta);

| 3. | Vakiintuneet menetelmät vaikutusten arvioimiseksi (niitä parametreja, kriteerejä tai menetelmiä koskevat vihjeet, viittaukset ja kommentit, joilla tehdään vaikutuksia koskevia ennusteita); |
| --- | --- |

3.

Vakiintuneet menetelmät vaikutusten arvioimiseksi (niitä parametreja, kriteerejä tai menetelmiä koskevat vihjeet, viittaukset ja kommentit, joilla tehdään vaikutuksia koskevia ennusteita);

| 4. | Merkittävyyden kynnysarvot ja tiedot selvitystä varten (esimerkit, ohjearvot ja merkittävien vaikutusten kynnysarvot); |
| --- | --- |

4.

Merkittävyyden kynnysarvot ja tiedot selvitystä varten (esimerkit, ohjearvot ja merkittävien vaikutusten kynnysarvot);

| 5. | Merkittävyyden kynnysarvot ja asianmukaista arviointia koskevat ohjeet (esimerkit, ohjearvot ja merkittävien haitallisten vaikutusten kynnysarvot). |
| --- | --- |

5.

Merkittävyyden kynnysarvot ja asianmukaista arviointia koskevat ohjeet (esimerkit, ohjearvot ja merkittävien haitallisten vaikutusten kynnysarvot).

Kun valitaan lisää vaikutustekijän vaikutuksia, avautuu yksi tai useampi sivu, joilla näytetään otteita tietokannan sisältämistä tieteellisistä löydöksistä, asiantuntijatiedosta ja arvioista. Näistä tiedoista voidaan lukea tai tulostaa valikoivia tai kattavia raportteja.

Merkittävyysluokitukset perustuvat tieteellisiin lähteisiin, jotka on arvioitu ja poimittu. Jos tällaisia lähteitä ei ole saatavilla, luokitukset ovat suuntaa-antavia ehdotuksia, jotka vastaavat hanketyyppien merkittävyysluokituksia.

Käytetyt lähteet on merkitty niiden tieteellisen laadun ja/tai tarkkuuden perusteella.

=> http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Page.jsp?name=lebensraumarten (johdanto luontotyyppeihin ja lajeihin)

| IV. | 36 vaikutustekijän määritelmät ja kuvaukset |
| --- | --- |

IV.

Tietämyskanta 36 vaikutustekijästä, jotka on jaettu yhdeksään ryhmään, sekä erityiset määritelmät ja yksityiskohtaiset kuvaukset mahdollisista vaikutuksista luontotyyppeihin ja lajeihin. Nämä vaikutustekijät ovat hankkeiden ja luontotyyppien tai lajien välinen yhteys. Ne voidaan myös lukea tai tulostaa raportteina.

=> http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Page.jsp?name=wirkfaktoren (johdanto vaikutustekijöihin)

=> http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Wirkfaktor.jsp (vaikutustekijätietokanta)

| V. | Lisätiedot |
| --- | --- |

V.

Tähän mennessä lisätietoihin kuuluu kirjallisuusluettelo järjestelmässä mainitusta tutkimuskirjallisuudesta, sanasto ja linkkejä, jotka sisältävät esimerkiksi Saksan Natura 2000 -alueiden verkkokartoitusjärjestelmän. Tulevaisuudessa järjestelmä voi toimia alustana, jolla voidaan esittää lisätietoja vaikutusten arvioinnista siltä osin kuin se on tarkoituksenmukaista liittovaltion tasolla.

| Irlanti – AA GeoTool – Selvitystä ja asianmukaista arviointia koskevat tiedot |
| --- |

Irlanti – AA GeoTool – Selvitystä ja asianmukaista arviointia koskevat tiedot

AA GeoTool -sovellus tukee tietojen keräämistä selvityksen (ensimmäinen vaihe) ja asianmukaisen arvioinnin (toinen vaihe) aikana. Ympäristönsuojeluvirasto (Environmental Protection Agency, EPA) ja kansallispuistoista ja luonnonsuojelualueista vastaava virasto (National Parks and Wildlife Service, NPWS) ovat kehittäneet AA GeoTool -sovelluksen yhdessä. Sovelluksessa käytetään suoraan NPWS:n tarjoamasta verkkopalvelusta saatuja tietoja. Tietoja päivitetään säännöllisesti ja arvioinnit perustuvat ajantasaisimpiin saatavilla oleviin tietoihin.

AA GeoTool -sovelluksen avulla käyttäjä voi valita kartalta pisteen ja hakea erityisten suojelutoimien alueita ja erityisiä suojelualueita, jotka sijaitsevat tietyn etäisyyden päässä pisteestä tai ylä- tai alavirtaan pisteestä. Käyttäjän valitsema etäisyys riippuu suunnitelmasta tai hankkeesta mahdollisesti aiheutuvien ympäristövaikutusten tasosta.

Kustakin valitulla etäisyydellä sijaitsevasta Natura 2000 -alueesta on kerätty seuraavat tiedot:

| 1. | alueen tyyppi, kuten erityisten suojelutoimien alue tai erityinen suojelualue; |
| --- | --- |

1.

alueen tyyppi, kuten erityisten suojelutoimien alue tai erityinen suojelualue;

| 2. | alueen yksilöllinen aluekoodi; |
| --- | --- |

2.

alueen yksilöllinen aluekoodi;

| 3. | alueen nimi; |
| --- | --- |

3.

alueen nimi;

| 4. | alueen etäisyys käyttäjän valitsemasta aloituspisteestä; |
| --- | --- |

4.

alueen etäisyys käyttäjän valitsemasta aloituspisteestä;

| 5. | käyttäjän valitsema hakusuunta; |
| --- | --- |

5.

käyttäjän valitsema hakusuunta;

| 6. | luettelo kunkin alueen kelpuuttavista intresseistä; |
| --- | --- |

6.

luettelo kunkin alueen kelpuuttavista intresseistä;

| 7. | URL-linkki kunkin alueen suojelutavoitteisiin. |
| --- | --- |

7.

URL-linkki kunkin alueen suojelutavoitteisiin.

AA GeoTool -sovellus on saatavilla osoitteessa https://gis.epa.ie/EPAMaps/AAGeoTool

Lisätietoja tietyistä Natura 2000 -alueista on saatavilla NPWS:n verkkosivustolla sekä osoitteissa http://www.epa.ie/terminalfour/AppropAssess/index.jsp ja https://gis.epa.ie/EPAMaps/default

| Alankomaat – Asianmukaista arviointia koskevat välineet ja ohjeet |
| --- |
| Alankomaissa on käytettävissä ”reittisuunnittelu suojellun luonnon huomioon ottamiseksi ympäristöluvissa” (1), joka auttaa toteuttamaan kaikki prosessin edellyttämät vaiheet. Tämä reittisuunnittelu on tarkoitettu ympäristöluvan hakijalle sellaisiin tilanteisiin, joissa luontotarkastus on tarpeen. Se on tarkoitettu myös ympäristölupahakemuksen käsittelyyn osallistuvalle toimivaltaiselle viranomaiselle eli kunnalle ja provinssille. Tässä reittisuunnittelussa kuvataan menettelyvaiheet, jotka ovat tarpeen, jos suojeltujen lajien tai suojeltujen Natura 2000 -alueiden arviointi on osa ympäristöluvan myöntämismenettelyä. Reittisuunnittelu auttaa hakijoita ja toimijoita vastaamaan esimerkiksi seuraavan kaltaisiin kysymyksiin: ”Mistä tiedän, tarvitaanko luontoarviointia?”, ”Missä vaiheessa ekologiset tiedot olisi asetettava saataville?” tai ”Kuinka kauan menettely kestää?”.
  Lisäksi on olemassa väline, jonka avulla voidaan ennustaa mahdolliset vaikutukset Natura 2000 -alueiden lajeihin ja luontotyyppeihin (mutta ei alueen koskemattomuuteen sinänsä). Vaikutusindikaattori ”Natura 2000 – ekologiset edellytykset ja haitalliset tekijät” on väline hankkeiden toteuttajille, lupien myöntäjille ja suunnitelmien laatijoille, jotka joutuvat käsittelemään toimintaa Natura 2000 -alueilla tai niiden läheisyydessä. Vaikutusindikaattori on väline, jonka avulla voidaan tutkia toiminnasta ja suunnitelmista mahdollisesti aiheutuvia haitallisia vaikutuksia. Vaikutusindikaattori antaa tietoa lajien ja luontotyyppien herkkyydestä yleisimpien häiritsevien tekijöiden osalta. Nämä tiedot ovat yleisiä, ja siksi on tehtävä lisätutkimuksia sen määrittämiseksi, onko toiminta käytännössä haitallista.
  Verkossa on myös vuonna 2010 laadittuja merkittävyyttä koskevia ohjeita (2), joissa annetaan neuvoja Natura 2000 -alueisiin kohdistuvien vaikutusten merkittävyyden arvioimiseksi. Lähtökohtana on, että jos toimenpiteen seurauksena luontotyypin pinta-ala, lajin lukumäärä tai luontotyypin laatu on suojelutavoitteissa mainittua alhaisempi, sillä voi olla merkittäviä seurauksia. Toimen erityiset piirteet tai alueen erityiset olosuhteet voivat kuitenkin johtaa siihen, että merkittäviä vaikutuksia ei vähenemisestä huolimatta aiheudu. Aluetason yksityiskohtainen analyysi voi näin ollen johtaa erilaiseen päätelmään, joka kuvataan suuntaviivoissa.
  Lisäksi annetaan erityisiä ohjeita sellaisia hankkeita varten, joilla saattaa olla typpivaikutuksia. Alankomaiden typpilaskeumia varten on kehitetty monitahoinen järjestelmä, jossa otetaan huomioon eri lähteistä peräisin olevan typen (ainoastaan typen) kumulatiiviset vaikutukset.
  ”Lupatietopankilla” tarjotaan kansallisten hankkeiden osalta kaikki asiaankuuluvat tiedot, päätös ja 1.1.2017 lähtien myös täydelliset Alankomaiden luonnonsuojelulain täytäntöönpanoon liittyviä lupia koskevat asianmukaiset arvioinnit. |

Alankomaat – Asianmukaista arviointia koskevat välineet ja ohjeet

Alankomaissa on käytettävissä ”reittisuunnittelu suojellun luonnon huomioon ottamiseksi ympäristöluvissa” (1), joka auttaa toteuttamaan kaikki prosessin edellyttämät vaiheet. Tämä reittisuunnittelu on tarkoitettu ympäristöluvan hakijalle sellaisiin tilanteisiin, joissa luontotarkastus on tarpeen. Se on tarkoitettu myös ympäristölupahakemuksen käsittelyyn osallistuvalle toimivaltaiselle viranomaiselle eli kunnalle ja provinssille. Tässä reittisuunnittelussa kuvataan menettelyvaiheet, jotka ovat tarpeen, jos suojeltujen lajien tai suojeltujen Natura 2000 -alueiden arviointi on osa ympäristöluvan myöntämismenettelyä. Reittisuunnittelu auttaa hakijoita ja toimijoita vastaamaan esimerkiksi seuraavan kaltaisiin kysymyksiin: ”Mistä tiedän, tarvitaanko luontoarviointia?”, ”Missä vaiheessa ekologiset tiedot olisi asetettava saataville?” tai ”Kuinka kauan menettely kestää?”.

Lisäksi on olemassa väline, jonka avulla voidaan ennustaa mahdolliset vaikutukset Natura 2000 -alueiden lajeihin ja luontotyyppeihin (mutta ei alueen koskemattomuuteen sinänsä). Vaikutusindikaattori ”Natura 2000 – ekologiset edellytykset ja haitalliset tekijät” on väline hankkeiden toteuttajille, lupien myöntäjille ja suunnitelmien laatijoille, jotka joutuvat käsittelemään toimintaa Natura 2000 -alueilla tai niiden läheisyydessä. Vaikutusindikaattori on väline, jonka avulla voidaan tutkia toiminnasta ja suunnitelmista mahdollisesti aiheutuvia haitallisia vaikutuksia. Vaikutusindikaattori antaa tietoa lajien ja luontotyyppien herkkyydestä yleisimpien häiritsevien tekijöiden osalta. Nämä tiedot ovat yleisiä, ja siksi on tehtävä lisätutkimuksia sen määrittämiseksi, onko toiminta käytännössä haitallista.

Verkossa on myös vuonna 2010 laadittuja merkittävyyttä koskevia ohjeita (2), joissa annetaan neuvoja Natura 2000 -alueisiin kohdistuvien vaikutusten merkittävyyden arvioimiseksi. Lähtökohtana on, että jos toimenpiteen seurauksena luontotyypin pinta-ala, lajin lukumäärä tai luontotyypin laatu on suojelutavoitteissa mainittua alhaisempi, sillä voi olla merkittäviä seurauksia. Toimen erityiset piirteet tai alueen erityiset olosuhteet voivat kuitenkin johtaa siihen, että merkittäviä vaikutuksia ei vähenemisestä huolimatta aiheudu. Aluetason yksityiskohtainen analyysi voi näin ollen johtaa erilaiseen päätelmään, joka kuvataan suuntaviivoissa.

Lisäksi annetaan erityisiä ohjeita sellaisia hankkeita varten, joilla saattaa olla typpivaikutuksia. Alankomaiden typpilaskeumia varten on kehitetty monitahoinen järjestelmä, jossa otetaan huomioon eri lähteistä peräisin olevan typen (ainoastaan typen) kumulatiiviset vaikutukset.

”Lupatietopankilla” tarjotaan kansallisten hankkeiden osalta kaikki asiaankuuluvat tiedot, päätös ja 1.1.2017 lähtien myös täydelliset Alankomaiden luonnonsuojelulain täytäntöönpanoon liittyviä lupia koskevat asianmukaiset arvioinnit.

1.2   Arviointiohjeet

| Itävalta – Liikenneinfrastruktuurin arviointia koskevat suuntaviivat |
| --- |
| Itävallan tie-, rautatie- ja liikennetutkimusyhdistys (Österreichische Forschungsgesellschaft Straße - Schiene - Verkehr) (www.fsv.at) on laatinut niin kutsuttuja RVS-suuntaviivoja (3). Itävallan liikenne-, innovaatio- ja teknologiaministeriö on tehnyt näistä suuntaviivoista sitovia ASFINAG:lle (kansallinen julkinen tieyhtiö), ja ne ovat osa myös muiden hankkeiden ”pelisääntöjä”. Niissä kuvataan muun muassa, miten suunnitteluprosessit on suunniteltava ja mitä menetelmiä olisi käytettävä, jotta erilaiset ympäristövaatimukset voidaan ottaa riittävällä tavalla huomioon. Näihin suuntaviivoihin sisältyy esimerkiksi kynnysarvoja koskevia suosituksia tai sopimuksia, keruumenetelmien kuvauksia tai teknisten termien määritelmiä. Luonnonsuojelua ja erityisesti Natura 2000:n ja EU:n lajien suojelua koskevia vaatimuksia varten laadittiin ja julkaistiin vuonna 2015 erityiset lajien suojelun arviointia infrastruktuurihankkeissa koskevat RVS-suuntaviivat (RVS 04.03.13). Populaatioon tai Natura 2000 -alueeseen kohdistuvan merkittävän haitan määrittämisen kaltaisia aiheita käsitellään käyttäjille, eli hankkeiden suunnittelutoimistoille ja infrastruktuurin arvioinnista vastaaville viranomaisille, selkeästi ymmärrettävällä tavalla. |

Itävalta – Liikenneinfrastruktuurin arviointia koskevat suuntaviivat

Itävallan tie-, rautatie- ja liikennetutkimusyhdistys (Österreichische Forschungsgesellschaft Straße - Schiene - Verkehr) (www.fsv.at) on laatinut niin kutsuttuja RVS-suuntaviivoja (3). Itävallan liikenne-, innovaatio- ja teknologiaministeriö on tehnyt näistä suuntaviivoista sitovia ASFINAG:lle (kansallinen julkinen tieyhtiö), ja ne ovat osa myös muiden hankkeiden ”pelisääntöjä”. Niissä kuvataan muun muassa, miten suunnitteluprosessit on suunniteltava ja mitä menetelmiä olisi käytettävä, jotta erilaiset ympäristövaatimukset voidaan ottaa riittävällä tavalla huomioon. Näihin suuntaviivoihin sisältyy esimerkiksi kynnysarvoja koskevia suosituksia tai sopimuksia, keruumenetelmien kuvauksia tai teknisten termien määritelmiä. Luonnonsuojelua ja erityisesti Natura 2000:n ja EU:n lajien suojelua koskevia vaatimuksia varten laadittiin ja julkaistiin vuonna 2015 erityiset lajien suojelun arviointia infrastruktuurihankkeissa koskevat RVS-suuntaviivat (RVS 04.03.13). Populaatioon tai Natura 2000 -alueeseen kohdistuvan merkittävän haitan määrittämisen kaltaisia aiheita käsitellään käyttäjille, eli hankkeiden suunnittelutoimistoille ja infrastruktuurin arvioinnista vastaaville viranomaisille, selkeästi ymmärrettävällä tavalla.

| Belgia – Suuntaviivat laskeumien aiheuttaman happamoitumisen ja rehevöitymisen arvioimiseksi |
| --- |
| Laskeumien aiheuttaman happamoitumisen ja laskeumien aiheuttaman rehevöitymisen kaltaisista vaikutuksista on annettu suuntaviivoja. Nämä menetelmät liittyvät intensiivisen maatalouden, teollisten lämmitys- ja energiaprosessien sekä liikkuvuuden (typin oksideista ja ammoniakista koostuvat laskeumat) kaltaiseen toimintaan. Näiden mahdollisten vaikutusten arvioimiseksi suositellaan kaksivaiheista lähestymistapaa. Ensimmäistä selvitystä varten on käytettävissä interaktiivinen verkkotyökalu, jolla voidaan nopean skannauksen avulla määrittää, voiko vaikutuksia aiheutua. Jos tämän nopean laskeumia koskevan skannauksen jälkeen näkyviin tulee vihreä valo, haitallisia vaikutuksia ei ole odotettavissa. Jos työkalun näyttämä valo on punainen, voi olla sellaisia haitallisia vaikutuksia, joita on syytä tarkastella perusteellisemmin asianmukaisessa arvioinnissa (https://www.milieuinfo.be/voortoets/). |

Belgia – Suuntaviivat laskeumien aiheuttaman happamoitumisen ja rehevöitymisen arvioimiseksi

Laskeumien aiheuttaman happamoitumisen ja laskeumien aiheuttaman rehevöitymisen kaltaisista vaikutuksista on annettu suuntaviivoja. Nämä menetelmät liittyvät intensiivisen maatalouden, teollisten lämmitys- ja energiaprosessien sekä liikkuvuuden (typin oksideista ja ammoniakista koostuvat laskeumat) kaltaiseen toimintaan. Näiden mahdollisten vaikutusten arvioimiseksi suositellaan kaksivaiheista lähestymistapaa. Ensimmäistä selvitystä varten on käytettävissä interaktiivinen verkkotyökalu, jolla voidaan nopean skannauksen avulla määrittää, voiko vaikutuksia aiheutua. Jos tämän nopean laskeumia koskevan skannauksen jälkeen näkyviin tulee vihreä valo, haitallisia vaikutuksia ei ole odotettavissa. Jos työkalun näyttämä valo on punainen, voi olla sellaisia haitallisia vaikutuksia, joita on syytä tarkastella perusteellisemmin asianmukaisessa arvioinnissa (https://www.milieuinfo.be/voortoets/).

| Saksa – Kynnysarvojen asettaminen merkittävien haitallisten vaikutusten määrittämiseksi |
| --- |

Saksa – Kynnysarvojen asettaminen merkittävien haitallisten vaikutusten määrittämiseksi

Asianmukaisen arvioinnin keskeisin tehtävä on arvioida Natura 2000 -alueilla suojeltaviin lajeihin ja luontotyyppeihin kohdistuvien vaikutusten merkittävyyttä. Arviointi on kuitenkin ollut vaikeaa niin Saksassa kuin muissakin maissa, sillä siihen liittyy paljon subjektiivisuutta. Tämän vuoksi toimivaltaisilla viranomaisilla ei useinkaan ollut riittävää tieteellistä varmuutta voidakseen perustella suunnitelman tai hankkeen hyväksymistä tai epäämistä.

Puuttuakseen tähän ongelmaan ja varmistaakseen, että vaikutusten merkittävyyden arvioinnin käytännön toimintatavat olisivat yhtenäiset ja johdonmukaiset, Saksan liittovaltion luonnonsuojeluvirasto (BfN) teetti tutkimuksen, jonka tavoitteena oli tuottaa kaikkiin Saksassa esiintyviin luonnonsuojeludirektiiveissä tarkoitettuihin luontotyyppeihin ja lajeihin kohdistuvien vaikutusten merkittävyyden arviointia koskevat tieteellisesti testatut säännöt ja käytännöt. Tutkimushankkeessa laadittu ohjeasiakirja julkaistiin vuonna 2007 (Lambrecht & Trautner 2007).

A:   Standardien tausta ja tila

Saksan liittovaltion korkein hallinto-oikeus (BVerwG) on tullut Euroopan unionin tuomioistuimen asiassa Waddenzee antaman tuomion perusteella siihen tulokseen, että Natura 2000 -alueen suojelutavoitteisiin kuuluvan luontotyypin menetyksen olisi yleisesti ottaen katsottava olevan merkittävä alueen koskemattomuuteen kohdistuva haitallinen vaikutus. Myös Euroopan unionin tuomioistuimen 11.4.2013 asiassa Galway antama tuomio (C-258/11) osoittaa selvästi, että Natura 2000 -alueiden luontotyyppien tiukka suojelu on tarpeen ja että vähäistenkin menetysten voidaan tietyissä olosuhteissa arvioida olevan merkittäviä.

Lambrechtin & Trautnerin (2007) standardeissa annetaan suuntaa-antavia merkittävyyden tasoja, jotta suhteellisen vähäisiin menetyksiin voitaisiin puuttua asianmukaisesti. Nämä standardit kehitettiin tieteellisissä tutkimus- ja kehityshankkeissa, minkä jälkeen niistä keskusteltiin ja niitä arvioitiin laajassa kuusivuotisessa asiantuntijoiden osallistumismenettelyssä. Ne ovat nykyään laajalti hyväksyttyjä, niitä suositellaan suuntaviivoissa, hallintotuomioistuimet käyttävät niitä virallisesti ja säännöllisesti ja niitä käytetään laajalti kaikenlaisissa asianmukaisissa arvioinneissa.

B:   Standardien käsite

Standardin lähtökohtana on se, että Natura 2000 -alueen suojelutavoitteisiin kuuluvien luontotyyppien ja lajien elinympäristöjen pysyvää häviämistä olisi yleisesti ottaen pidettävä alueen koskemattomuuteen kohdistuvana merkittävänä haitallisena vaikutuksena. Tietyn asteista häviämistä voidaan kuitenkin tietyissä olosuhteissa pitää joidenkin luontotyyppien ja lajien kannalta merkityksettömänä.

Ohjeissa esitetään merkittävyyden arvioimiseen tieteellisesti määritetyt kriteerit ja kynnysarvot, jotka perustuvat laadullisiin ja toiminnallisiin näkökohtiin sekä määrällisiin kriteereihin. Jotta vaikutus voidaan katsoa merkityksettömäksi, kaikkien seuraavien edellytysten on täytyttävä:

| A. | Luontotyypin tärkeään tai erityiseen toimintaan tai muunnokseen ei kohdistu vaikutuksia. Luontotyyppien keskeisten piirteiden on pysyttävä muuttumattomina. |
| --- | --- |

A.

Luontotyypin tärkeään tai erityiseen toimintaan tai muunnokseen ei kohdistu vaikutuksia. Luontotyyppien keskeisten piirteiden on pysyttävä muuttumattomina.

| B. | Alueen absoluuttisen määrällisen pienenemisen ohjearvot (määritelty kullekin luontotyypille ja lajien elinympäristöille) eivät ylity. |
| --- | --- |

B.

Alueen absoluuttisen määrällisen pienenemisen ohjearvot (määritelty kullekin luontotyypille ja lajien elinympäristöille) eivät ylity.

| C. | Alueen luontotyypin kokonaispinta-alan suhteellisen pienenemisen yhden prosentin arvo ei ylity. |
| --- | --- |

C.

Alueen luontotyypin kokonaispinta-alan suhteellisen pienenemisen yhden prosentin arvo ei ylity.

| D. | Muiden hankkeiden kanssa yhteiset kumulatiiviset vaikutukset eivät ylitä niille asetettuja kynnysarvoja (B ja C). |
| --- | --- |

D.

Muiden hankkeiden kanssa yhteiset kumulatiiviset vaikutukset eivät ylitä niille asetettuja kynnysarvoja (B ja C).

| E. | Myöskään kumulatiiviset vaikutukset muiden vaikutustekijöiden kanssa eivät ylitä edellä asetettuja kynnysarvoja. |
| --- | --- |

E.

Myöskään kumulatiiviset vaikutukset muiden vaikutustekijöiden kanssa eivät ylitä edellä asetettuja kynnysarvoja.

C:   Luontotyyppien menetystä koskevat kynnysarvot

Merkityksettömien menetysten ohjearvot laadittiin luontotyyppikohtaisella ja lajikohtaisella lähestymistavalla käyttäen tiettyjä kriteerejä. Kynnysarvot määritettiin ottaen huomioon luontotyyppien haavoittuvuus, joka on arvioitu kolmen pääasiallisen kriteerin ja neljän toissijaisen kriteerin perusteella.

Luontotyyppejä koskevat pääasialliset kriteerit:

| — | luontotyypin ekologisesti elinkelpoinen vähimmäisalue; |
| --- | --- |

—

luontotyypin ekologisesti elinkelpoinen vähimmäisalue;

| — | luontotyypin keskimääräinen pinta-ala Natura 2000 -alueilla; |
| --- | --- |

—

luontotyypin keskimääräinen pinta-ala Natura 2000 -alueilla;

| — | luontotyypin kokonaispinta-ala Natura 2000 -verkostossa. |
| --- | --- |

—

luontotyypin kokonaispinta-ala Natura 2000 -verkostossa.

Toissijaiset kriteerit:

| — | luontotyypin harvinaisuus tai yleisyys; |
| --- | --- |

—

luontotyypin harvinaisuus tai yleisyys;

| — | ensisijaisesti suojeltavan luontotyypin asema; |
| --- | --- |

—

ensisijaisesti suojeltavan luontotyypin asema;

| — | luontotyypin uhkatilanne; |
| --- | --- |

—

luontotyypin uhkatilanne;

| — | uusiutumiskyky. |
| --- | --- |

—

uusiutumiskyky.

Natura 2000 -verkostoon kuuluvien luontotyyppien valtakunnallisen kannan arvioinnin perusteella määriteltiin viisi haavoittuvuusluokkaa maaluontotyypeille ja kaksi luokkaa meriluontotyypeille (ks. taulukko 1).

Tämän jälkeen laadittiin matriisi, jossa haavoittuvuusluokat yhdistettiin kolmeen suhteellisen pinta-alan menetyksen tasoon (tasot I, II ja III), jotka vastaavat 1 prosentin, 0,5 prosentin ja 0,1 prosentin suhteellista menetystä. Kullekin luontotyyppiluokalle ja kullekin suhteellisen menetyksen tasolle arvioitiin hyväksyttävän absoluuttisen pinta-alamenetyksen kynnysarvot kunkin luontotyyppiluokan osalta (ks. taulukko 1).

Taulukko 1

Luontodirektiivin liitteessä I lueteltujen suojeltujen luontotyyppien hyväksyttävien muiden kuin merkittävien menetysten absoluuttisten ja suhteellisten kynnysarvojen ohjearvot

| Suhteellisen menetyksen tapauksessa: | Taso | Ohjearvojen luokat
  (hyväksyttävän määrällisen ja absoluuttisen luontotyypin menetyksen kynnysarvot) |
| --- | --- | --- |
| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6a | 6b |
| Erityinen meriluokka |
| < 1 % | I. perusohjearvo | 0 m2 | 25 m2 | 50 m2 | 100 m2 | 250 m2 | 500 m2 | 0,5 ha |
| < 0,5 % | II. keskiohjearvo | 0 m2 | 125 m2 | 250 m2 | 500 m2 | 1 250 m2 | 2 500 m2 | 2,5 ha |
| < 0,1 % | III. ylempi ohjearvo | 0 m2 | 250 m2 | 500 m2 | 1 000 m2 | 2 500 m2 | 5 000 m2 | 5 ha |

Suhteellisen menetyksen tapauksessa:

Taso

Ohjearvojen luokat

(hyväksyttävän määrällisen ja absoluuttisen luontotyypin menetyksen kynnysarvot)

1

2

3

4

5

6a

6b

Erityinen meriluokka

< 1 %

I. perusohjearvo

0 m2

25 m2

50 m2

100 m2

250 m2

500 m2

0,5 ha

< 0,5 %

II. keskiohjearvo

0 m2

125 m2

250 m2

500 m2

1 250 m2

2 500 m2

2,5 ha

< 0,1 %

III. ylempi ohjearvo

0 m2

250 m2

500 m2

1 000 m2

2 500 m2

5 000 m2

5 ha

Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että Saksassa esiintyvistä 91 luontotyypistä 21:n osalta ei hyväksytä lainkaan menetystä, kun taas muiden luontotyyppien osalta joitakin menetyksiä voidaan pitää merkityksettöminä, jos kullekin luontotyypille määriteltyjä ohjearvoja ei ylitetä.

Pinta-alan absoluuttisen menetyksen suhteuttaminen suhteelliseen menetykseen merkitsee sitä, että suurempi luontotyyppialue mahdollistaa suuremman absoluuttisen menetyksen, kunhan se edustaa pienempää osuutta siitä pinta-alasta, johon kohdistuu vaikutuksia. Kynnysarvojen vahvistamisessa otettiin huomioon elinkelpoisen luontotyypin vähimmäispinta-ala. Tietyille liitteessä I luetelluille luontotyypeille Saksassa määritellyt luontotyypin menetyksen ohjearvot esitetään jäljempänä olevassa taulukossa 2.

Taulukko 2

Tietyille liitteessä I luetelluille luontotyypeille Saksassa määritellyt luontotyypin menetyksen ohjearvot

| Koodi | Luontotyyppi | Luontotyypin menetyksen ohjearvo
  (neliömetreinä) |
| --- | --- | --- |
| Luokka | Taso I | Taso II | Taso III |
| Jos menetys on

  ≤ 1 % | Jos menetys on

  ≤ 0,5 % | Jos menetys on

  ≤ 0,1 % |
| 9110 | Luzulo Fagetum -pyökkimetsä | 5 | 250 | 1 250 | 2 500 |
| 9130 | Asperulo Fagetum -pyökkimetsä | 5 | 250 | 1 250 | 2 500 |
| 9170 | Tammi- ja valkopyökkimetsä | 4 | 100 | 500 | 1 000 |
| 91E0* | Tulvametsä | 4 | 100 | 500 | 1 000 |
| 6510 | Alankojen niitetyt niityt | 4 | 100 | 500 | 1 000 |
| 4030 | Eurooppalaiset kuivat nummet | 3 | 50 | 250 | 500 |
| 6430 | Kostea suurruohokasvillisuus | 3 | 50 | 250 | 500 |
| 6120* | Kuivat kalkkipitoiset niityt | 2 | 25 | 125 | 250 |
| 7110* | Keidassuot | 1 | 0 | 0 | 0 |
| 7220* | Huurresammallähteet, joissa muodostuu kalkkiliejusaostumia | 1 | 0 | 0 | 0 |

Koodi

Luontotyyppi

Luontotyypin menetyksen ohjearvo

(neliömetreinä)

Luokka

Taso I

Taso II

Taso III

Jos menetys on

≤ 1 %

Jos menetys on

≤ 0,5 %

Jos menetys on

≤ 0,1 %

9110

Luzulo Fagetum -pyökkimetsä

5

250

1 250

2 500

9130

Asperulo Fagetum -pyökkimetsä

5

250

1 250

2 500

9170

Tammi- ja valkopyökkimetsä

4

100

500

1 000

91E0*

Tulvametsä

4

100

500

1 000

6510

Alankojen niitetyt niityt

4

100

500

1 000

4030

Eurooppalaiset kuivat nummet

3

50

250

500

6430

Kostea suurruohokasvillisuus

3

50

250

500

6120*

Kuivat kalkkipitoiset niityt

2

25

125

250

7110*

Keidassuot

1

0

0

0

7220*

Huurresammallähteet, joissa muodostuu kalkkiliejusaostumia

1

0

0

0

C:   Eläinlajien elinympäristöjen menetyksen kynnysarvot

Suojeltujen lajien elinympäristöjen hyväksyttävien menetysten kehittäminen perustui pääasiassa lajien elinympäristöjen tavalliseen kokoon ja tutkimuskirjallisuuskatsaukseen, jossa otettiin huomioon yksilöiden elinpiirit, reviirien koot ja liikkuvuus sekä populaatioiden levinneisyys. Lajit ryhmiteltiin kahdeksaan keskimääräisten elinpiirien luokkaan, jotka määriteltiin tutkimuksen (Bink 1992) mukaisesti seuraavasti: < 1 ha, 4 ha, 16 ha, 64 ha, 260 ha, 10 km2, 40 km2 ja 160 km2.

Sitten merkittävyystasojen ohjearvot määritettiin niin, että ne ovat 1/100 tai 1/1 000 luokan arvosta sen mukaan, onko kyseinen luokka valittu yksilöitä vai populaatioita varten. Ohjearvojen osalta on otettava huomioon myös menetysten suhteellisten ja absoluuttisten tasojen yhdistelmä.

Lisäksi on otettava huomioon lajin erityinen elinympäristön käyttö sen määrittämiseksi, minkä elinympäristöjen osien osalta ohjearvoja voidaan käyttää. Erittäin uhanalaisille lajeille ei anneta ohjearvoa, eli merkittävän vaikutuksen kynnysarvon katsotaan olevan nollaa suurempi.

Luontodirektiivin liitteessä II tarkoitetuista 53 lajista 16:lle ei ole määritelty kynnysarvoja. Sama koskee 20:tä lintudirektiivissä luetelluista 98 lajista. Toisin sanoen mitään menetystä ei todennäköisesti hyväksytä. Kaikki asiakirjassa esitetyt päätelmät, luvut ja kynnysarvot on tarkoitettu ainoastaan ohjeiksi. Tämä tarkoittaa sitä, että jokainen asianmukainen arviointi edellyttää tapauskohtaista pohdintaa.

D:   Standardien edut

Ohjeasiakirja on sen julkaisemisen jälkeen todettu asianmukaiseksi useissa saksalaisissa tuomioistuimissa, ja nykyään sitä sovelletaan koko maassa. Yli kymmenen vuoden kokemuksen perusteella voidaan todeta, että tällä lähestymistavalla on useita etuja:

| — | Avoimuuden ja objektiivisuuden lisääntyminen sekä selkeä arviointikehys koskemattomuuteen kohdistuvien merkittävien haitallisten vaikutusten arviointia varten. |
| --- | --- |

—

Avoimuuden ja objektiivisuuden lisääntyminen sekä selkeä arviointikehys koskemattomuuteen kohdistuvien merkittävien haitallisten vaikutusten arviointia varten.

| — | Asianmukaista arviointia koskevat säännöt ovat selkeät kaikille (ehdottaja, konsultit, toimivaltainen viranomainen, luonnonsuojeluviranomainen, tuomarit tai tuomioistuimet sekä kansalaiset). |
| --- | --- |

—

Asianmukaista arviointia koskevat säännöt ovat selkeät kaikille (ehdottaja, konsultit, toimivaltainen viranomainen, luonnonsuojeluviranomainen, tuomarit tai tuomioistuimet sekä kansalaiset).

| — | Standardeilla taataan arviointien laatu. |
| --- | --- |

—

Standardeilla taataan arviointien laatu.

| — | Lähestymistavasta voi olla hyötyä myös muiden vaikutusten kannalta (asteittaisten menetysten osalta). |
| --- | --- |

—

Lähestymistavasta voi olla hyötyä myös muiden vaikutusten kannalta (asteittaisten menetysten osalta).

| — | Tarjotaan parempi oikeusvarmuus ja suunnitteluvarmuus. |
| --- | --- |

—

Tarjotaan parempi oikeusvarmuus ja suunnitteluvarmuus.

Lisätietoja kehityksestä tai käytöstä käytännössä ja oikeuskäytännössä on saatavilla seuraavista asiakirjoista:

| | Lambrecht H., Trautner J. (2007): Fachinformationssystem und Fachkonventionen zur Bestimmung der Erheblichkeit im Rahmen der FFH-VP – Endbericht zum Teil Fachkonventionen, Schlussstand Juni 2007. (Asiantuntijatietoa koskeva järjestelmä ja säännöt asianmukaisen arvioinnin puitteissa tehtävää merkittävyyden arviointia varten – Loppuraportti, asiantuntijasääntöjä koskeva osa, viimeinen versio kesäkuussa 2007. Saksaksi.) https://www.bfn.de/themen/planung/eingriffe/ffh-vertraeglichkeitspruefung.html |
| --- | --- |

Lambrecht H., Trautner J. (2007): Fachinformationssystem und Fachkonventionen zur Bestimmung der Erheblichkeit im Rahmen der FFH-VP – Endbericht zum Teil Fachkonventionen, Schlussstand Juni 2007. (Asiantuntijatietoa koskeva järjestelmä ja säännöt asianmukaisen arvioinnin puitteissa tehtävää merkittävyyden arviointia varten – Loppuraportti, asiantuntijasääntöjä koskeva osa, viimeinen versio kesäkuussa 2007. Saksaksi.) https://www.bfn.de/themen/planung/eingriffe/ffh-vertraeglichkeitspruefung.html

| | Bernotat, D. (2013): Appropriate Assessment: Standards of significance for more planning certainty. Suunnitteluvarmuuden parantamisen kannalta tärkeitä asianmukaisen arvioinnin merkittävyysstandardeja koskeva esitelmä luonnonsuojelua koskevassa Jaspers-seminaarissa, Bryssel, 10.4.2013. http://www.jaspersnetwork.org/download/attachments/13205585/Appropriate%20assessment%20standards%20-%20Germany.pdf?version=1&modificationDate=1400316957000&api=v2 |
| --- | --- |

Bernotat, D. (2013): Appropriate Assessment: Standards of significance for more planning certainty. Suunnitteluvarmuuden parantamisen kannalta tärkeitä asianmukaisen arvioinnin merkittävyysstandardeja koskeva esitelmä luonnonsuojelua koskevassa Jaspers-seminaarissa, Bryssel, 10.4.2013. http://www.jaspersnetwork.org/download/attachments/13205585/Appropriate%20assessment%20standards%20-%20Germany.pdf?version=1&modificationDate=1400316957000&api=v2

| Saksa – Kriteerit luonnonvaraisten eläinten kuolleisuuden arvioimiseksi hankkeiden ja toimien yhteydessä |
| --- |

Saksa – Kriteerit luonnonvaraisten eläinten kuolleisuuden arvioimiseksi hankkeiden ja toimien yhteydessä

Saksassa kehitettiin vuosina 2008–2016 luokittelujärjestelmä ihmisen aiheuttaman lajitason kuolleisuuden merkityksen tarkastelua varten. Järjestelmässä otetaan huomioon populaatiobiologiaan ja luonnonsuojelun tasoon liittyvät parametrit.

Ensiksi kehitettiin PSI-indeksi (Population Biology Sensitivity Index), joka perustuu kuolleisuuden, eliniän, eläimen ensimmäisen lisääntymiskerran iän, lisääntymisnopeuden, kansallisen populaation koon ja populaatiokehityksen kaltaisiin parametreihin. Mitatut arvot muunnettiin useimpien parametrien osalta pisteytysjärjestelmäksi, jolla merkitään haavoittuvuutta ihmisen aiheuttamalle kuolleisuudelle alkaen suuresta haavoittuvuudesta (1 piste) ja päättyen vähäiseen haavoittuvuuteen (9 pistettä).

Lisäksi luotiin NWI-indeksi (Conservation Value Index). Tässä indeksissä otetaan huomioon sellaiset parametrit kuin ”asema kansallisessa punaisessa luettelossa”, ”runsaus Saksassa”, ”populaation tila” (Natura 2000 -järjestelmän mukaisesti) ja ”kansallinen vastuu lajista”.

Lajikohtaisten arviointien toteuttamisen helpottamiseksi molemmat indeksit (PSI ja NWI) yhdistettiin matriisissa, minkä tuloksena saatiin MGI-indeksi (Index of Mortality Sensitivity). Tämän indeksin avulla voidaan arvioida yksilön menetyksen vaikutusta koko populaatioon. Sen avulla voidaan havaita, mitkä lajit (sen mukaan, kuinka harvinaisia, uhanalaisia ja herkkiä ne ovat) ovat sellaisia, että vain muutaman yksilön menetystä on pidettävä arvioinneissa merkittävänä. MGI-indeksi mahdollistaa myös niiden runsaiden lajien tunnistamisen, jotka eivät vaadi yksityiskohtaisempaa tarkastelua hankkeeseen liittyvän kuolleisuusriskin osalta, ainakaan silloin, kun kyse on vain muutamasta yksilöstä.

Indeksien lisäksi viranomaiset ovat myös laatineet ohjeita siitä, miten MGI-indeksiä sovelletaan suunnittelun ja vaikutusten arvioinnin yhteydessä. Suunnittelu- ja lupaprosesseissa törmäys- tai kuolleisuusriskit on otettava huomioon hankekohtaisesti. Esimerkiksi tuuliturbiineista, voimajohdoista (törmäykset ja sähköiskut) ja liikennereiteistä (maantiet ja rautatiet) aiheutuva lintujen kuolleisuusriski ei ole pelkästään lajikohtainen, vaan se voi myös määräytyä hanketyypin mukaan. Sama koskee lepakoita.

Tämän vuoksi toisessa vaiheessa kunkin lajin osalta tiettyihin hanketyyppeihin liittyvä kuolleisuusriski jaettiin neljään luokkaan lintujen osalta (törmäykset voimajohtoihin, sähköiskut keskijännitemastoista sekä törmäykset autoihin ja tuuliturbiineihin) ja kahteen luokkaan lepakoiden osalta (törmäykset autoihin ja tuuliturbiineihin). Arviointi perustuu laajaan tutkimuskirjallisuuskatsaukseen, joka koskee kunkin hanketyypin yhteydessä Saksassa ja Euroopassa kuolleiden eläinten lukumäärää, sekä tietoon lajien biologiasta ja käyttäytymisestä (esimerkiksi liikkuvuus, elinpiirin koko, lentokorkeus, lentokäyttäytyminen, liikkumiskyky, liikkumisnopeus, ruumiinkoko, siipiväli tai näkökyky), asiantuntijoiden julkaisemiin arvioihin (mukaan luettuina julkaistut kansalliset ja kansainväliset suuntaviivat) ja omiin arvioihin. Eri hankkeiden aiheuttamia vahinkoja koskevia tilastoja tulkittaessa otettiin huomioon myös kunkin lajin runsaus.

Tämän jälkeen tiettyihin hanketyyppeihin liittyvä kuolleisuusriski yhdistettiin yleiseen kuolleisuusherkkyyteen (MGI-indeksi), mistä seurasi tiettyihin hanketyyppeihin liittyvä kuolleisuusherkkyyden indeksi (vMGI-indeksi).

Tämän havainnollistamiseksi voidaan todeta, että ”suuri törmäysriski” voimajohtojen, tuuliturbiinien tai teiden tapauksessa ei automaattisesti tarkoita ”merkittävästi lisääntynyttä kuolleisuusriskiä” (suojelulakien merkityksessä) lajeille, joiden luonnollinen kuolleisuus on 50–60 prosenttia. Äärimmäisempiä esimerkkejä ovat hyönteiset (esimerkiksi monet perhoset ja sudenkorennot), joiden törmäysriski maanteillä on suuri, mutta joiden viimeisen kehitysvaiheen saavuttaneista yksilöistä 100 prosenttia kuolee joka tapauksessa luonnollisesti joka vuosi. Nämä eläimet ovat sopeutuneet suuriin menetyksiin koko autekologiassaan (korkea luonnollinen kuolleisuus, alhainen elinikä, suuri lisääntymisnopeus ja suuri populaatiokoko). Näin ollen tietyt infrastruktuureista johtuvat ihmisen aiheuttamat kuolleisuusriskit ovat lyhytikäisille lajeille paljon vähäisempiä kuin pitkäikäisille lajeille, joiden luonnollinen kuolleisuus ja lisääntyminen on vähäistä (K-strategistit). MGI-menetelmän avulla nämä autekologiset näkökohdat ja erot otetaan huomioon hankekohtaisten kuolevuusriskien arvioinnissa.

Lopuksi kutakin yksittäistä tapausta on arvioitava sen perusteella, kuinka suuri ristiriita hankkeesta voi aiheutua vaikutusten kohteena olevan lajin yksilöiden lukumäärän kanssa. Tätä varten sovelletaan ”konstellaatiokohtaista riskiä” (KSR). Tämän riskin arviointi perustuu aluekohtaisiin tietoihin ja hankeparametreihin.

Yhteenvetona voidaan todeta, että MGI-indeksillä ei voida korvata kuolleisuutta koskevaa arviota kussakin yksittäisessä tapauksessa. Sen sijaan eriytetyt luokitukset auttavat tekemään kuolleisuusriskien arvioinnista objektiivisempaa esimerkiksi vaikutusten lieventämistä koskevan asetuksen (Saksan liittovaltion luonnonsuojelulain nojalla) tai luontodirektiivin 6 artiklan (asianmukainen arviointi) ja 12 artiklan (lajien suojelu) säännösten tai ympäristövastuudirektiivin säännösten yhteydessä. Menetelmän tavoitteena on tarjota standardoitu tapa arvioida lajien kuolleisuuden vaikutuksia ja lisätä siten vaikutustenarviointien objektiivisuutta ja avoimuutta.

Bernotat, D. & Dierschke, V. (2016): Übergeordnete Kriterien zur Bewertung der Mortalität wildlebender Tiere im Rahmen von Projekten und Eingriffen. 3. Fassung – Stand 20.9.2016. – Leipzig (Bundesamt für Naturschutz), 460 s. https://www.bfn.de/themen/planung/eingriffe/besonderer-artenschutz/toetungsverbot.html

| Italia – Luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisia arviointeja koskevat kansalliset suuntaviivat |
| --- |
| Italia on hiljattain julkaissut kansalliset suuntaviivat, joissa kuvataan luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaista selvitystä, asianmukaista arviointia ja poikkeusten täytäntöönpanoa koskevat menettelyt.
  Asiakirjan laati vaikutustenarvioinnin alalla toimivaltaisten kansallisten ja alueellisten viranomaisten ja julkishallintojen edustajista koostuva työryhmä. Siinä otetaan huomioon toimivuustarkastuksen aikana saadut ehdotukset ja komission 6 artiklaa koskevien ohjeiden päivitys.
  Suuntaviivoilla pyritään yhdenmukaistamaan 6 artiklan 3 ja 4 kohdan kansallisen tason täytäntöönpanoa. Niillä edistetään suunnitelmien, ohjelmien, hankkeiden, interventioiden ja toimien (P/P/P/I/A), ei ainoastaan suunnitelmien ja hankkeiden, sisällyttämistä menettelyyn. On laadittu ”selvitysmalli”, jotta voidaan varmistaa yhtenäinen lähestymistapa tässä vaiheessa ja yhdenmukaisten arviointikriteerien käyttö kansallisella tasolla. Lisäksi on laadittu ”toteuttajamalli” asiaa koskevien P/P/P/I/A-tietojen esittämistä varten. Suuntaviivat sisältävät asianmukaisen arvioinnin osalta yksityiskohtaisia eritelmiä sisällöstä ja huomioon otettavista tiedoista sekä erityisistä säännöksistä ja osatekijöistä, jotka koskevat Natura 2000 -alueisiin kohdistuvien vaikutusten tutkimista ja niiden merkityksen laadullista ja määrällistä analyysia.
  Direktiivin 6 artiklan 4 kohdan mukaisen poikkeuksen osalta vaihtoehtoisten ratkaisujen arviointia käsitellään suuntaviivoissa niitä koskevassa luvussa. Suuntaviivoissa korostetaan, että tämä arviointi on edelleen muodollisesti ja kaikissa tapauksissa edellytys 6 artiklan 4 kohdassa säädetyn poikkeusmenettelyn sallimiselle, vaikka sen uskotaan asianmukaisen arvioinnin yhteydessä myös antavan mahdollisuuden ohjata ehdotus kohti ratkaisuja, joiden ympäristövaikutukset ovat vähäisemmät.
  Lisäksi suuntaviivoissa kuvataan erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavien syiden todentamisen perusteita, asianmukaisten korvaavien toimenpiteiden määritys- ja täytäntöönpanomenetelmiä sekä selvennyksiä, jotka liittyvät niiden tarkastamiseen ja Euroopan komissiolle ilmoittamista koskevaan menettelyyn, joka suoritetaan täyttämällä asianmukainen lomake. Korvaavien toimenpiteiden osalta ehdotetaan seuraavia vähimmäiskorvaussuhteita: 2:1-suhde yhteisön tärkeinä pitämien ensisijaisesti suojeltavien luontotyyppien ja/tai lajien osalta (koskee myös ensisijaisesti suojeltavien lajien elinympäristöjä); 1,5:1-suhde yhteisön tärkeinä pitämien luontotyyppien ja/tai lajien osalta (koskee myös lajien elinympäristöjä); 1:1-suhde muiden luontotyyppien, lajien tai lajien elinympäristöjen osalta.
  https://www.gazzettaufficiale.it/eli/gu/2019/12/28/303/sg/pdf |

Italia – Luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisia arviointeja koskevat kansalliset suuntaviivat

Italia on hiljattain julkaissut kansalliset suuntaviivat, joissa kuvataan luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaista selvitystä, asianmukaista arviointia ja poikkeusten täytäntöönpanoa koskevat menettelyt.

Asiakirjan laati vaikutustenarvioinnin alalla toimivaltaisten kansallisten ja alueellisten viranomaisten ja julkishallintojen edustajista koostuva työryhmä. Siinä otetaan huomioon toimivuustarkastuksen aikana saadut ehdotukset ja komission 6 artiklaa koskevien ohjeiden päivitys.

Suuntaviivoilla pyritään yhdenmukaistamaan 6 artiklan 3 ja 4 kohdan kansallisen tason täytäntöönpanoa. Niillä edistetään suunnitelmien, ohjelmien, hankkeiden, interventioiden ja toimien (P/P/P/I/A), ei ainoastaan suunnitelmien ja hankkeiden, sisällyttämistä menettelyyn. On laadittu ”selvitysmalli”, jotta voidaan varmistaa yhtenäinen lähestymistapa tässä vaiheessa ja yhdenmukaisten arviointikriteerien käyttö kansallisella tasolla. Lisäksi on laadittu ”toteuttajamalli” asiaa koskevien P/P/P/I/A-tietojen esittämistä varten. Suuntaviivat sisältävät asianmukaisen arvioinnin osalta yksityiskohtaisia eritelmiä sisällöstä ja huomioon otettavista tiedoista sekä erityisistä säännöksistä ja osatekijöistä, jotka koskevat Natura 2000 -alueisiin kohdistuvien vaikutusten tutkimista ja niiden merkityksen laadullista ja määrällistä analyysia.

Direktiivin 6 artiklan 4 kohdan mukaisen poikkeuksen osalta vaihtoehtoisten ratkaisujen arviointia käsitellään suuntaviivoissa niitä koskevassa luvussa. Suuntaviivoissa korostetaan, että tämä arviointi on edelleen muodollisesti ja kaikissa tapauksissa edellytys 6 artiklan 4 kohdassa säädetyn poikkeusmenettelyn sallimiselle, vaikka sen uskotaan asianmukaisen arvioinnin yhteydessä myös antavan mahdollisuuden ohjata ehdotus kohti ratkaisuja, joiden ympäristövaikutukset ovat vähäisemmät.

Lisäksi suuntaviivoissa kuvataan erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavien syiden todentamisen perusteita, asianmukaisten korvaavien toimenpiteiden määritys- ja täytäntöönpanomenetelmiä sekä selvennyksiä, jotka liittyvät niiden tarkastamiseen ja Euroopan komissiolle ilmoittamista koskevaan menettelyyn, joka suoritetaan täyttämällä asianmukainen lomake. Korvaavien toimenpiteiden osalta ehdotetaan seuraavia vähimmäiskorvaussuhteita: 2:1-suhde yhteisön tärkeinä pitämien ensisijaisesti suojeltavien luontotyyppien ja/tai lajien osalta (koskee myös ensisijaisesti suojeltavien lajien elinympäristöjä); 1,5:1-suhde yhteisön tärkeinä pitämien luontotyyppien ja/tai lajien osalta (koskee myös lajien elinympäristöjä); 1:1-suhde muiden luontotyyppien, lajien tai lajien elinympäristöjen osalta.

https://www.gazzettaufficiale.it/eli/gu/2019/12/28/303/sg/pdf

NATURA 2000 -ALUEESEEN KOHDISTUVIEN VAIKUTUSTEN MERKITTÄVYYDEN ARVIOINTI

(ITALIAN KANSALLISIIN SUUNTAVIIVOIHIN SISÄLTYVÄN SELVITYSMALLIN OSA)

| 1. | YHTEISÖN TÄRKEINÄ PITÄMÄT LUONTOTYYPIT |
| --- | --- |

1.

Ehdotukseen liittyvät yhteisön tärkeinä pitämät luontotyypit (luontodirektiivin liite I):

| — | ... |
| --- | --- |

—

...

| — | ... |
| --- | --- |

—

...

Yhteisön tärkeinä pitämien luontotyyppien mahdollinen menetys:

| — | Luontotyypin koodi: ... |
| --- | --- |

—

Luontotyypin koodi: ...

| — | toistetaan jokaisen asiaan liittyvän luontotyypin osalta |
| --- | --- |

—

toistetaan jokaisen asiaan liittyvän luontotyypin osalta

| ☐ | Ei |
| --- | --- |

☐

Ei

| ☐ | Kyllä






  ☐ | Pysyvä |
| --- | --- | --- |

☐

Kyllä

☐

Pysyvä

| ☐ | Tilapäinen |
| --- | --- |

☐

Tilapäinen

Yhteisön tärkeinä pitämien luontotyyppien mahdollinen pirstoutuminen:

| — | Luontotyypin koodi: ... |
| --- | --- |

—

Luontotyypin koodi: ...

| — | toistetaan jokaisen asiaan liittyvän luontotyypin osalta |
| --- | --- |

—

toistetaan jokaisen asiaan liittyvän luontotyypin osalta

| ☐ | Ei |
| --- | --- |

☐

Ei

| ☐ | Kyllä






  ☐ | Pysyvä |
| --- | --- | --- |

☐

Kyllä

☐

Pysyvä

| ☐ | Tilapäinen |
| --- | --- |

☐

Tilapäinen

| 2. | YHTEISÖN TÄRKEINÄ PITÄMÄT LAJIT JA LAJIEN ELINYMPÄRISTÖT |
| --- | --- |

2.

Ehdotukseen liittyvät yhteisön tärkeinä pitämät lajit (luontodirektiivin liite II ja lintudirektiivin 4 artikla):

| — | ... |
| --- | --- |

—

...

| — | ... |
| --- | --- |

—

...

Mahdolliset yhteisön tärkeinä pitämiin lajeihin kohdistuvat häiriöt:

| — | Laji: ... |
| --- | --- |

—

Laji: ...

| — | toistetaan jokaisen asiaan liittyvän lajin osalta |
| --- | --- |

—

toistetaan jokaisen asiaan liittyvän lajin osalta

| ☐ | Ei |
| --- | --- |

☐

Ei

| ☐ | Kyllä






  ☐ | Pysyvä |
| --- | --- | --- |

☐

Kyllä

☐

Pysyvä

| ☐ | Tilapäinen |
| --- | --- |

☐

Tilapäinen

Yhteisön tärkeinä pitämien lajien mahdollinen suora tai välillinen menetys
  (toistetaan jokaisen asiaan liittyvän lajin osalta):

| — | Laji: ... |
| --- | --- |

—

Laji: ...

| — | Yksilöiden, parien jne. lukumäärä tietolomakkeesta |
| --- | --- |

—

Yksilöiden, parien jne. lukumäärä tietolomakkeesta

| ☐ | Ei |
| --- | --- |

☐

Ei

| ☐ | Kyllä |
| --- | --- |

☐

Kyllä

Arvio menetettyjen määrästä (yksilöiden, parien jne. lukumäärä)

Lajien elinympäristöjen mahdollinen menetys tai pirstoutuminen:

| — | Laji: ... |
| --- | --- |

—

Laji: ...

| — | Lajin elinympäristön tyyppi: |
| --- | --- |

—

Lajin elinympäristön tyyppi:

...

(toistetaan jokaisen asiaan liittyvän lajin osalta)

| ☐ | Ei |
| --- | --- |

☐

Ei

| ☐ | Kyllä






  ☐ | Pysyvä |
| --- | --- | --- |

☐

Kyllä

☐

Pysyvä

| ☐ | Tilapäinen |
| --- | --- |

☐

Tilapäinen

| 3. | KUMULATIIVISTEN VAIKUTUSTEN ARVIOINTI |
| --- | --- |

3.

Voivatko muut suunnitelmat, ohjelmat, hankkeet, interventiot ja toimet (P/P/P/I/A) johtaa merkittäviin kumulatiivisiin ja/tai synergioita aiheuttaviin vaikutuksiin kyseisellä Natura 2000 -alueella yhdessä kyseisen ehdotuksen kanssa?

☐ Kyllä ☐ Ei

Jos vastasit kyllä, ilmoita muut P/P/P/I/A-ehdotukset ja kuvaile, miten ne vaikuttavat merkittävästi alueeseen yhdessä käsiteltävänä olevan ehdotuksen kanssa:

...

| 4. | VÄLILLISTEN VAIKUTUSTEN ARVIOINTI |
| --- | --- |

4.

Voiko ehdotuksella olla välillisiä vaikutuksia Natura 2000 -alueeseen?

☐ Kyllä ☐ Ei

Jos vastasit kyllä, ilmoita millaisia vaikutuksia:

...

| 5. | ARVIOINNIN YHTEENVETO |
| --- | --- |

5.

Voiko P/P/P/I/A aiheuttaa suoria, välillisiä ja/tai kumulatiivisia, jopa mahdollisia, vaikutuksia yhteisön tärkeinä pitämiin luontotyyppeihin?

☐ Kyllä ☐ Ei

Jos vastasit kyllä, miksi:

...

...

Voiko P/P/P/I/A aiheuttaa suoria, välillisiä ja/tai kumulatiivisia, jopa mahdollisia, vaikutuksia yhteisön tärkeinä pitämiin lajeihin?

☐ Kyllä ☐ Ei

Jos vastasit kyllä, miksi:

...

...

Voiko P/P/P/I/A aiheuttaa suoria, välillisiä ja/tai kumulatiivisia, jopa mahdollisia, vaikutuksia Natura 2000 -alueen (tai alueiden) koskemattomuuteen?

☐ Kyllä ☐ Ei

Jos vastasit kyllä, miksi:

...

...

...

| 6. | SELVITYKSEN PÄÄTELMÄT |
| --- | --- |

6.

Päätelmät ja perustelut (perusteltu lausunto):

...

...

...

...

| 7. | SELVITYKSEN TULOS: |
| --- | --- |

7.

☐

Myönteinen: asianmukaista arviointia ei tarvita

☐

Kielteinen: vaaditaan asianmukainen arviointi

Lähde: Natura 2000 -alueisiin kohdistuvien vaikutusten arviointia koskevat suuntaviivat (Italia). Linee guida nazionali per la valutazione di incidenza (VInCA). Direttiva 92/43/CEE ”Habitat” art. 6, paragrafi 3 e 4. Gazzetta Ufficiale della Repubblica Italiana, 2019.

1.3   Irlannin kansallisen sähköohjelman asianmukainen arviointi – kumulatiivisten vaikutusten arviointi

Grid25-täytäntöönpano-ohjelma on Irlannin vuoteen 2025 saakka ulottuva sähköverkon kehittämissuunnitelma. Sen tavoitteena on varmistaa uusiutuvista ja tavanomaisista lähteistä saatavan sähkön pitkän aikavälin kestävä ja luotettava toimitus kaupungeille, kylille, kodeille ja muille keskeisille markkinoille, jotka tarvitsevat sähköä.

Vuoteen 2025 ulottuvan täytäntöönpano-ohjelman tärkeimpiä tavoitteita ovat muun muassa

| — | se, että päivitetään 2 530 km olemassa olevaa verkkoa, ja |
| --- | --- |

—

se, että päivitetään 2 530 km olemassa olevaa verkkoa, ja

| — | se, että rakennetaan 828 km uutta infrastruktuuria. |
| --- | --- |

—

se, että rakennetaan 828 km uutta infrastruktuuria.

Grid25-täytäntöönpano-ohjelmalla, joka on korkean tason strategia, tarjotaan viitteitä siitä, minkä tyyppisiä infrastruktuuritarpeita tulevaisuudessa todennäköisesti syntyy, kun otetaan huomioon uusiutuvaa energiaa koskeva hallituksen politiikka ja kysynnän ennustettu kasvu, mutta siinä ei määrätä tarkasti infrastruktuurin, kuten tuotantolaitosten tai muuntajien, sijainnista eikä siirtojohtojen reiteistä. Sen sijaan sillä tarjotaan suuntaa-antava yleiskatsaus verkon tulevaa kehittämistä varten ehdotetusta yleisestä lähestymistavasta.

Ohjelma on arvioitu asianmukaisesti luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Koska täytäntöönpano-ohjelma koskee koko Irlantia ja sillä voi olla synergiavaikutuksia Irlannin rajojen ulkopuolella, arviointi tehtiin kaikkien Irlannin tasavallan ja Pohjois-Irlannin Natura 2000 -alueiden osalta.

Alustavalla tutkimuksella selvitettiin, minkälaisia vaikutuksia täytäntöönpano-ohjelmasta voi mahdollisesti aiheutua. Vaikutuksen tyyppi riippuu rakennettavan infrastruktuurin tyypistä, mukaan lukien

| — | laitokseen perustuva infrastruktuuri, muun muassa sähköntuotantoasemat ja muuntajat; |
| --- | --- |

—

laitokseen perustuva infrastruktuuri, muun muassa sähköntuotantoasemat ja muuntajat;

| — | lineaarinen infrastruktuuri, muun muassa ilmajohdot ja maanalaiset kaapelit. |
| --- | --- |

—

lineaarinen infrastruktuuri, muun muassa ilmajohdot ja maanalaiset kaapelit.

Täytäntöönpano-ohjelman toteuttamisesta mahdollisesti aiheutuvat vaikutukset luokiteltiin useisiin eri luokkiin:

| — | luontotyypin alueen menetys tai väheneminen; |
| --- | --- |

—

luontotyypin alueen menetys tai väheneminen;

| — | keskeisille lajeille aiheutuvat häiriöt; |
| --- | --- |

—

keskeisille lajeille aiheutuvat häiriöt;

| — | luontotyyppien tai lajien elinympäristöjen pirstoutuminen; |
| --- | --- |

—

luontotyyppien tai lajien elinympäristöjen pirstoutuminen;

| — | lajin tiheyden väheneminen; |
| --- | --- |

—

lajin tiheyden väheneminen;

| — | muutokset keskeisissä suojeluarvoa kuvaavissa indikaattoreissa, kuten veden laadun heikkeneminen ja veden määrän väheneminen. |
| --- | --- |

—

muutokset keskeisissä suojeluarvoa kuvaavissa indikaattoreissa, kuten veden laadun heikkeneminen ja veden määrän väheneminen.

Täytäntöönpano-ohjelman luonteen vuoksi vaikutuksia kuvattiin yleisellä tasolla, mutta ne yksilöitiin erikseen kaikkien selvitettyjen alueiden osalta. Selvitysprosessissa yksilöitiin noin 340 erityisten suojelutoimien aluetta ja 97 erityistä suojelualuetta, joihin täytäntöönpano-ohjelmassa ehdotettu infrastruktuurin kehittäminen voisi mahdollisesti vaikuttaa joko suoraan tai välillisesti. Rajatylittävät yhdysjohdot voivat lisäksi vaikuttaa 18 erityisten suojelutoimien alueeseen ja kahteen erityiseen suojelualueeseen Pohjois-Irlannissa.

Tämän jälkeen asianmukaisessa arvioinnissa tarkasteltiin mahdollisia haitallisia vaikutuksia, joita aiheutuu pelkästään täytäntöönpano-ohjelman soveltamisesta tai sen yhdistämisestä muihin suunnitelmiin, ohjelmiin ja/tai hankkeisiin. Ensiksi tehtiin kumulatiivisten vaikutusten arviointi sen varmistamiseksi, että ne otettiin asianmukaisesti huomioon arvioitaessa täytäntöönpano-ohjelman mahdollisia merkittäviä vaikutuksia.

Kumulatiivisten vaikutusten arviointi

Arvioinnissa yksilöitiin tärkeimmät (kansallisen, alueellisen ja kreivikunnallisen tason) suunnitelmat, politiikat ja ohjelmat, jotka todennäköisesti johtavat kehitykseen, joka aiheuttaa vaikutuksia, jotka voivat yhdistyä Grid25-täytäntöönpano-ohjelman vaikutuksiin tai olla vuorovaikutuksessa niiden kanssa. Tämä analyysi edellytti tietoa kaikkien tarkasteltavien suunnitelmien tai hankkeiden todennäköisistä vaikutuksista, ja vaikka joidenkin suunnitelmien todennäköisiä vaikutuksia koskevat tiedot olivat rajallisia, siinä voitiin tunnistaa vuorovaikutukset, jotka johtavat joidenkin suunnitelmien kumulatiivisiin vaikutuksiin. Seuraavassa taulukossa on muutamia esimerkkejä.

| Politiikka, suunnitelma, ohjelma tai hankkeet | Yhteisvaikutukset, jotka johtavat kumulatiivisiin vaikutuksiin |
| --- | --- |
| Kansallinen (esimerkki) |
| Transport 21 -ohjelma | Mahdollisia yhteisvaikutuksia voi syntyä, jos uusia tai parannettuja liikennekäytäviä rakennetaan uuden tai parannetun siirtoinfrastruktuurin mukaisesti. Tällaisia vaikutuksia voivat olla muun muassa seuraavat:






  — | Luontotyyppien häviäminen ja häiriöt. Vaikutuksia voi kohdistua kaikkiin maalla sijaitseviin alueisiin sen mukaan, missä infrastruktuuri ja siirtojohdot sijaitsevat tai mitä kautta ne reititetään. |

Politiikka, suunnitelma, ohjelma tai hankkeet

Yhteisvaikutukset, jotka johtavat kumulatiivisiin vaikutuksiin

Kansallinen (esimerkki)

Transport 21 -ohjelma

Mahdollisia yhteisvaikutuksia voi syntyä, jos uusia tai parannettuja liikennekäytäviä rakennetaan uuden tai parannetun siirtoinfrastruktuurin mukaisesti. Tällaisia vaikutuksia voivat olla muun muassa seuraavat:

—

Luontotyyppien häviäminen ja häiriöt. Vaikutuksia voi kohdistua kaikkiin maalla sijaitseviin alueisiin sen mukaan, missä infrastruktuuri ja siirtojohdot sijaitsevat tai mitä kautta ne reititetään.

| — | Paikallisen hydrologian muutokset ja vaikutukset läheisiin luontotyyppeihin. Vaikutuksia kohdistuu todennäköisimmin pohjavedestä riippuvaisiin luontotyyppeihin, kuten avosoihin, turlough-lampiin ja turvesoihin. |
| --- | --- |

—

Paikallisen hydrologian muutokset ja vaikutukset läheisiin luontotyyppeihin. Vaikutuksia kohdistuu todennäköisimmin pohjavedestä riippuvaisiin luontotyyppeihin, kuten avosoihin, turlough-lampiin ja turvesoihin.

| — | Sedimentin saastuminen ja siihen liittyvät hydrologiset vaikutukset, jotka kohdistuvat pintavesistä riippuvaisiin lajeihin ja luontotyyppeihin. Tämä saattaa vaikuttaa lohiin, nahkiaisiin, kolorapuihin ja makean veden helmisimpukoihin. |
| --- | --- |

—

Sedimentin saastuminen ja siihen liittyvät hydrologiset vaikutukset, jotka kohdistuvat pintavesistä riippuvaisiin lajeihin ja luontotyyppeihin. Tämä saattaa vaikuttaa lohiin, nahkiaisiin, kolorapuihin ja makean veden helmisimpukoihin.

| — | Pilaavien aineiden (esimerkiksi polttoaineet, voiteluaineet ja betoni) päätyminen pinta- ja pohjavesiin rakentamisen aikana. Tämä saattaa vaikuttaa lohiin, nahkiaisiin, kolorapuihin ja makean veden helmisimpukoihin. |
| --- | --- |

—

Pilaavien aineiden (esimerkiksi polttoaineet, voiteluaineet ja betoni) päätyminen pinta- ja pohjavesiin rakentamisen aikana. Tämä saattaa vaikuttaa lohiin, nahkiaisiin, kolorapuihin ja makean veden helmisimpukoihin.

| — | Lajien häiriintyminen rakennus- ja kunnossapitotoimien aikana. Sellaisiin lajeihin, joihin voi kohdistua vaikutuksia, kuuluvat rannikon ja makean veden erityisillä suojelualueilla pesivät ja talvehtivat linnut; saukot ja kuningaskalastajat silloin, kun rakentaminen tapahtuu vesistöjen läheisyydessä tai niiden yli; sekä lepakot silloin, kun rakentaminen vaikuttaa metsäalueisiin, pensaikkoihin tai piilopaikkoihin. |
| --- | --- |

—

Lajien häiriintyminen rakennus- ja kunnossapitotoimien aikana. Sellaisiin lajeihin, joihin voi kohdistua vaikutuksia, kuuluvat rannikon ja makean veden erityisillä suojelualueilla pesivät ja talvehtivat linnut; saukot ja kuningaskalastajat silloin, kun rakentaminen tapahtuu vesistöjen läheisyydessä tai niiden yli; sekä lepakot silloin, kun rakentaminen vaikuttaa metsäalueisiin, pensaikkoihin tai piilopaikkoihin.

| — | Lintujen törmäysvaara, jos ilmasiirtojohtoja asennetaan erityisten suojelualueiden läheisyyteen tai lintujen lentoreiteille. |
| --- | --- |

—

Lintujen törmäysvaara, jos ilmasiirtojohtoja asennetaan erityisten suojelualueiden läheisyyteen tai lintujen lentoreiteille.

Alueellinen (esimerkki)

Alueelliset jätehuoltosuunnitelmat

Mahdollisia yhteisvaikutuksia voi syntyä, jos uusi jäteinfrastruktuuri ja uusi siirtoinfrastruktuuri toteutetaan yhdessä suojeltavaksi osoitetun alueen sisällä tai sen välittömässä läheisyydessä.

Todennäköiset merkittävät vaikutukset ovat samanlaisia kuin edellä kuvatut vaikutukset.

Kreivikunta (esimerkki)

Kreivikuntien

ja kaupunkien kehittämissuunnitelmat

Mahdollisia yhteisvaikutuksia voi syntyä, jos kreivikuntien ja kaupunkien kehittämissuunnitelmien toteuttamisen yhteydessä on tarpeen rakentaa uutta infrastruktuuria. Tähän liittyvän siirtoinfrastruktuurin tarjoaminen voi johtaa edellä kuvatun kaltaisiin todennäköisesti merkittäviin vaikutuksiin.

Hankkeet

Merellä tapahtuvaa energiantuotantoa koskevat hankkeet

Yhteisvaikutuksia voi syntyä merelle sijaitsevan infrastruktuurin ja maalla sijaitsevan infrastruktuurin rajapinnalla. Mahdollisesti aiheutuvia vaikutuksia ovat muun muassa seuraavat:

| — | Luontotyyppien häviäminen ja häiriöt. Vaikutuksia voi kohdistua kaikkiin maalla sijaitseviin alueisiin sen mukaan, missä infrastruktuuri ja siirtojohdot sijaitsevat tai mitä kautta ne reititetään. Luontotyyppejä voi hävitä myös litoraali- ja rannikkoalueilla. Luontotyyppejä häviää enemmän niillä alueilla, joille asennetaan maanalaisia johtoja. |
| --- | --- |

—

Luontotyyppien häviäminen ja häiriöt. Vaikutuksia voi kohdistua kaikkiin maalla sijaitseviin alueisiin sen mukaan, missä infrastruktuuri ja siirtojohdot sijaitsevat tai mitä kautta ne reititetään. Luontotyyppejä voi hävitä myös litoraali- ja rannikkoalueilla. Luontotyyppejä häviää enemmän niillä alueilla, joille asennetaan maanalaisia johtoja.

| — | Sedimentin saastuminen ja siihen liittyvät hydrologiset vaikutukset, jotka vaikuttavat pintavesistä riippuvaisiin lajeihin ja luontotyyppeihin. Tämä saattaa vaikuttaa lohiin, nahkiaisiin, kolorapuihin ja makean veden helmisimpukoihin. |
| --- | --- |

—

Sedimentin saastuminen ja siihen liittyvät hydrologiset vaikutukset, jotka vaikuttavat pintavesistä riippuvaisiin lajeihin ja luontotyyppeihin. Tämä saattaa vaikuttaa lohiin, nahkiaisiin, kolorapuihin ja makean veden helmisimpukoihin.

| — | Pilaavien aineiden (esimerkiksi polttoaineet, voiteluaineet ja betoni) päätyminen pinta- ja pohjavesiin rakentamisen aikana. Tämä saattaa vaikuttaa lohiin, nahkiaisiin, kolorapuihin ja makean veden helmisimpukoihin. |
| --- | --- |

—

Pilaavien aineiden (esimerkiksi polttoaineet, voiteluaineet ja betoni) päätyminen pinta- ja pohjavesiin rakentamisen aikana. Tämä saattaa vaikuttaa lohiin, nahkiaisiin, kolorapuihin ja makean veden helmisimpukoihin.

| — | Lajien häiriintyminen rakennus- ja kunnossapitotoimien aikana. Sellaisiin lajeihin, joihin voi kohdistua vaikutuksia, kuuluvat rannikon ja makean veden erityisillä suojelualueilla pesivät ja talvehtivat linnut; merinisäkkäät, kun merellä ja maalla sijaitsevan infrastruktuurin välillä on yhteenliitäntä; saukot ja kuningaskalastajat silloin, kun rakentaminen tapahtuu vesistöjen läheisyydessä tai niiden yli; sekä lepakot silloin, kun rakentaminen vaikuttaa metsäalueisiin, pensaikkoihin tai piilopaikkoihin. |
| --- | --- |

—

Lajien häiriintyminen rakennus- ja kunnossapitotoimien aikana. Sellaisiin lajeihin, joihin voi kohdistua vaikutuksia, kuuluvat rannikon ja makean veden erityisillä suojelualueilla pesivät ja talvehtivat linnut; merinisäkkäät, kun merellä ja maalla sijaitsevan infrastruktuurin välillä on yhteenliitäntä; saukot ja kuningaskalastajat silloin, kun rakentaminen tapahtuu vesistöjen läheisyydessä tai niiden yli; sekä lepakot silloin, kun rakentaminen vaikuttaa metsäalueisiin, pensaikkoihin tai piilopaikkoihin.

Arvioinnissa todettiin, että uuden energiantuotantoinfrastruktuurin kehittäminen yhdistettynä muuhun taloudelliseen kehitykseen voi johtaa luontotyyppien ja/tai lajien häviämiseen, lajien tai populaatioiden pirstoutumiseen sekä veden määrän tai laadun muutoksiin. Näitä mahdollisia ristiriitoja voitaisiin lieventää toimenpiteillä, jotka esitetään myöhemmin asianmukaisessa arvioinnissa, ja niitä käsiteltäisiin tarvittaessa alemman tason ympäristöarvioinnissa.

Mahdollisten merkittävien vaikutusten arviointi ja lieventävien toimenpiteiden ehdottaminen

Kuten edellä mainitaan, Grid25-täytäntöönpano-ohjelmassa esitetään ohjeellinen yleiskatsaus verkon tulevaa kehittämistä varten ehdotettuun yleiseen lähestymistapaan, eikä siinä määritetä tarkasti infrastruktuurin sijaintia. Tämä rajoittaa näin ollen suoritettavan arvioinnin tasoa ja merkitsee sitä, että mahdollisten merkittävien vaikutusten arviointi on tehtävä yleisellä tasolla. Vaikutuksia ja herkkyyttä tarkasteltiin sen vuoksi yleisesti. Arvioinnissa yksilöitiin, millaisia vaikutuksia asianomaisiin luontotyyppeihin ja lajeihin voidaan ennakoida kohdistuvan täytäntöönpano-ohjelman seuraavien pääosien osalta:

| — | ilmasiirtojohdot; |
| --- | --- |

—

ilmasiirtojohdot;

| — | maanalaiset johdot; |
| --- | --- |

—

maanalaiset johdot;

| — | uusien sähköasemien rakentaminen ja nykyisten sähköasemien laajentaminen; |
| --- | --- |

—

uusien sähköasemien rakentaminen ja nykyisten sähköasemien laajentaminen;

| — | alueiden siirtoverkon vahvistaminen. |
| --- | --- |

—

alueiden siirtoverkon vahvistaminen.

Viimeksi mainittujen osalta yksilöitiin kunkin alueen tärkeimmät herkkyydet ja esitettiin suosituksia ennakoitujen vaikutusten välttämiseksi (muun muassa tiettyjen erityisen herkkien alueiden välttäminen alueen siirtoverkkoa vahvistettaessa sekä siihen kannustaminen, että sähköasemat ja ilmajohtoreitit sijoitetaan kaupunkialueille tai vakiintuneiden tiheän asutuksen käytävien alueille ja vältetään herkempiä sisämaaylänköjä).

Arvioinnissa yksilöitiin myös useiden yksityiskohtaiseen suunnitteluvaiheeseen edenneiden (mutta sijainniltaan ja reitiltään vielä avoimien) sähköverkon kehittämishankkeiden vaikutukset Natura 2000 -alueisiin, jotka sijaitsevat niiden läheisyydessä ja joihin kyseiset yksittäiset hankkeet voivat näin ollen vaikuttaa.

Grid25-täytäntöönpano-ohjelman strategisen luonteen vuoksi tässä vaiheessa ei voitu kiistatta todeta, että täytäntöönpano-ohjelma ei vaikuta haitallisesti Natura 2000 -verkoston koskemattomuuteen. Sen vuoksi ehdotettiin lieventäviä toimenpiteitä merkittävien vaikutusten välttämisen varmistamiseksi.

On ehdotettu kahden tason lieventäviä toimenpiteitä. Ensimmäisen tason toimenpiteillä ohjataan strategista lähestymistapaa vaikutusten lieventämiseen, kun taas toisen tason lieventävät toimenpiteet ovat vaikutuskohtaisempia, ja niitä sovelletaan silloin, kun hanketason ympäristövaikutusten arvioinnissa (YVA) ja asianmukaisessa arvioinnissa havaitaan merkittäviä vaikutuksia.

Yleiset lieventävät toimenpiteet on hahmoteltu tärkeimmille yksilöityjen vaikutusten luokille sekä tärkeimmille luontotyypeille ja lajeille, joihin vaikutuksia voi kohdistua. Esimerkiksi yleisen luontotyyppien menetyksen ja häiriöiden välttämistä ja lieventämistä koskevia toimenpiteitä kuvataan muun muassa turvesoiden ja turvemaiden, lintujen, lepakoiden, saukkojen, vedestä riippuvaisten luontotyyppien ja lajien sekä makean veden helmisimpukoiden ja muiden suojeltujen lajien osalta.

Lieventäviä toimenpiteitä harkittaessa asetetaan ensisijaisesti etusijalle vaikutusten välttäminen niin, että vaikutuksia lievennetään ainoastaan, jos niitä ei voida välttää. Lisäksi kaikki alemman tason hankkeet, jotka toteutetaan täytäntöönpano-ohjelman täytäntöönpanon vuoksi, arvioidaan asianmukaisesti, kun niiden suunnittelun ja sijainnin yksityiskohdat ovat tarkemmin tiedossa.

Kun lieventävät toimenpiteet on otettu käyttöön, katsotaan, että Grid25-täytäntöönpano-ohjelmalla ei ole merkittäviä Natura 2000 -verkoston koskemattomuuteen kohdistuvia haitallisia vaikutuksia. Kaikille hankkeille, jotka toteutetaan täytäntöönpano-ohjelman puitteissa, tehdään kuitenkin selvitys ja tarvittaessa asianmukainen arviointi.

Lähde: Natura Impact Statement in support of the Appropriate Assessment of the Grid25 implementation programme. Saatavilla osoitteessa

https://www.eirgridgroup.com/site-files/library/EirGrid/Natura-Impact-Statement-in-Support-of-the-Appropriate-Assessment-of-the-Grid25-Implementation-Plan.pdf

2.   ERITTÄIN TÄRKEÄN YLEISEN EDUN KANNALTA PAKOTTAVAT SYYT

2.1   Esimerkkejä erityyppisistä erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä ja niiden perusteluista

| Luontodirektiivin 6 artiklan 4 kohta:

  ”Jos suunnitelma tai hanke on alueelle aiheutuvien vaikutusten arvioinnin kielteisestä tuloksesta huolimatta ja vaihtoehtoisten ratkaisujen puuttuessa kuitenkin toteutettava erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä, mukaan lukien sosiaaliset tai taloudelliset syyt, jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarvittavat korvaavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että Natura 2000:n yleinen kokonaisuus säilyy yhtenäisenä. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle toteutetut korvaavat toimenpiteet.
  Jos kyseisellä alueella on ensisijaisesti suojeltava luontotyyppi ja/tai laji, ainoat kysymykseen tulevat näkökohdat ovat sellaisia, jotka liittyvät ihmisen terveyteen tai yleiseen turvallisuuteen tai ensisijaisen tärkeisiin suotuisiin vaikutuksiin ympäristöön taikka, komission lausunnon mukaan, muihin erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottaviin syihin.” |
| --- |

Luontodirektiivin 6 artiklan 4 kohta:

”Jos suunnitelma tai hanke on alueelle aiheutuvien vaikutusten arvioinnin kielteisestä tuloksesta huolimatta ja vaihtoehtoisten ratkaisujen puuttuessa kuitenkin toteutettava erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä, mukaan lukien sosiaaliset tai taloudelliset syyt, jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarvittavat korvaavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että Natura 2000:n yleinen kokonaisuus säilyy yhtenäisenä. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle toteutetut korvaavat toimenpiteet.

Jos kyseisellä alueella on ensisijaisesti suojeltava luontotyyppi ja/tai laji, ainoat kysymykseen tulevat näkökohdat ovat sellaisia, jotka liittyvät ihmisen terveyteen tai yleiseen turvallisuuteen tai ensisijaisen tärkeisiin suotuisiin vaikutuksiin ympäristöön taikka, komission lausunnon mukaan, muihin erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottaviin syihin.”

I.   
  Sosiaaliset tai taloudelliset erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavat syyt (alue, jolla on muita kuin ensisijaisesti suojeltuja piirteitä)

Sosiaaliset tai taloudelliset erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavat syyt (alue, jolla on muita kuin ensisijaisesti suojeltuja piirteitä)

Hanke: Sligon kreivikunnan Lough Talt -järvellä sijaitsevan olemassa olevan vedenpuhdistuslaitoksen ehdotettu päivitys (Irlanti, 2019).

Hanke: Sligon kreivikunnan Lough Talt -järvellä sijaitsevan olemassa olevan vedenpuhdistuslaitoksen ehdotettu päivitys (Irlanti, 2019).

Hankkeen ja Natura 2000 -alueen kuvaus:

| | Ylämaiden Lough Talt -järvi, joka on osa Lough Hoe Bogin erityisten suojelutoimien aluetta IE0000633, on 1950-luvulta lähtien toiminut yli 13 000 asukkaan vedenlähteenä yhden vedenpuhdistuslaitoksen avulla. Vedenpuhdistuslaitosta on parannettava, jotta juomakelpoisen veden tarjonta olisi tasaista ja vastaisi nykyisiä vedenottotasoja. Hydrogeologisissa tutkimuksissa päädyttiin siihen, että pitkittyneen kuivan sään aikana järvien vedenotto aiheuttaa osaltaan järven pinnankorkeuden merkittävää alenemista, millä on haitallisia vaikutuksia lettosiemenkotilon (Vertigo geyer) elinympäristöön. Tämän vaikutuksen välttämiseksi vedenottoa olisi vähennettävä noin 50 prosenttia merkittävän osan vuotta. |
| --- | --- |

Ylämaiden Lough Talt -järvi, joka on osa Lough Hoe Bogin erityisten suojelutoimien aluetta IE0000633, on 1950-luvulta lähtien toiminut yli 13 000 asukkaan vedenlähteenä yhden vedenpuhdistuslaitoksen avulla. Vedenpuhdistuslaitosta on parannettava, jotta juomakelpoisen veden tarjonta olisi tasaista ja vastaisi nykyisiä vedenottotasoja. Hydrogeologisissa tutkimuksissa päädyttiin siihen, että pitkittyneen kuivan sään aikana järvien vedenotto aiheuttaa osaltaan järven pinnankorkeuden merkittävää alenemista, millä on haitallisia vaikutuksia lettosiemenkotilon (Vertigo geyer) elinympäristöön. Tämän vaikutuksen välttämiseksi vedenottoa olisi vähennettävä noin 50 prosenttia merkittävän osan vuotta.

Vertigo geyer

| | Vaikka V. geyeriä ei ole tavattu alueella vuoden 2007 jälkeen, sen populaatiota pidetään maan mittakaavassa tärkeänä ja sen tila on palautettava. Ehdotetuilla suojelutoimenpiteillä parannetaan elinympäristön olosuhteita kastelu- ja uudelleenkostutusjärjestelmän avulla. Ne eivät kuitenkaan lievennä lajin häviämistä, joka on vedenottopaineiden vuoksi jo toteutunut. Ehdotettu hanke muuttaa edelleen abioottista ja bioottista dynamiikkaa, joka määrittää V. geyer -populaation rakenteen ja toiminnan, mikä viivästyttää lajin suojelutavoitteen saavuttamista. |
| --- | --- |

Vaikka V. geyeriä ei ole tavattu alueella vuoden 2007 jälkeen, sen populaatiota pidetään maan mittakaavassa tärkeänä ja sen tila on palautettava. Ehdotetuilla suojelutoimenpiteillä parannetaan elinympäristön olosuhteita kastelu- ja uudelleenkostutusjärjestelmän avulla. Ne eivät kuitenkaan lievennä lajin häviämistä, joka on vedenottopaineiden vuoksi jo toteutunut. Ehdotettu hanke muuttaa edelleen abioottista ja bioottista dynamiikkaa, joka määrittää V. geyer -populaation rakenteen ja toiminnan, mikä viivästyttää lajin suojelutavoitteen saavuttamista.

V. geyeriä

V. geyer

Vaihtoehtoiset ratkaisut:

| | Seitsemän vaihtoehtoa, mukaan lukien ”ei tehdä mitään” -skenaario (nollavaihtoehto), arvioitiin niiden terveydellisten, sosiaalisten ja ekologisten vaikutusten perusteella. Ainoa välitön lyhyellä aikavälillä toteutettavissa oleva vaihtoehto on tehostaa käsittelyä nykyisellä vedenpuhdistuslaitoksella, jotta voidaan parantaa käsittelyä alkueläinloisten torjumiseksi ja ympäristöä saastuttavien trihalometaanien (THM) määrien kynnysarvojen ylittymisen estämiseksi. Tällä parannuksella tarjotaan juomakelpoista vettä paikalliselle väestölle noin 7–10 vuoden ajan, sillä välin kun pitkän aikavälin kestävää ratkaisua kehitetään ja toteutetaan. |
| --- | --- |

Seitsemän vaihtoehtoa, mukaan lukien ”ei tehdä mitään” -skenaario (nollavaihtoehto), arvioitiin niiden terveydellisten, sosiaalisten ja ekologisten vaikutusten perusteella. Ainoa välitön lyhyellä aikavälillä toteutettavissa oleva vaihtoehto on tehostaa käsittelyä nykyisellä vedenpuhdistuslaitoksella, jotta voidaan parantaa käsittelyä alkueläinloisten torjumiseksi ja ympäristöä saastuttavien trihalometaanien (THM) määrien kynnysarvojen ylittymisen estämiseksi. Tällä parannuksella tarjotaan juomakelpoista vettä paikalliselle väestölle noin 7–10 vuoden ajan, sillä välin kun pitkän aikavälin kestävää ratkaisua kehitetään ja toteutetaan.

Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavan syyn perustelut:

| | Tarjotaan turvallista ja luotettavaa juomavettä yli 13 000 asukkaalle. |
| --- | --- |

Tarjotaan turvallista ja luotettavaa juomavettä yli 13 000 asukkaalle.

Ehdotetut korvaavat toimenpiteet:

| | Lettosiemenkotilon kestävän populaation palauttamista erityisten suojelutoimien alueelle ehdotetaan yksityiskohtaisessa ohjelmassa, jossa keskeistä kalkkipitoista avosuoelinympäristöä kastellaan tilapäisesti, kunnes alueen vedenottopaine lakkaa. Kastelun hallinnan lisäksi ehdotetaan kastelujärjestelmän toiminnan jatkuvaa seurantaa ja kotiloiden vaiheittaista siirtämistä avosuoelinympäristöön neljän vuoden aikana siten, että siirto aloitetaan vähemmän herkkien lajien siirtämisestä ja päätetään Vertigo geyerin siirtämiseen toiselta erityisten suojelutoimien alueelta, jossa sen suojelun taso on suotuisa. |
| --- | --- |

Lettosiemenkotilon kestävän populaation palauttamista erityisten suojelutoimien alueelle ehdotetaan yksityiskohtaisessa ohjelmassa, jossa keskeistä kalkkipitoista avosuoelinympäristöä kastellaan tilapäisesti, kunnes alueen vedenottopaine lakkaa. Kastelun hallinnan lisäksi ehdotetaan kastelujärjestelmän toiminnan jatkuvaa seurantaa ja kotiloiden vaiheittaista siirtämistä avosuoelinympäristöön neljän vuoden aikana siten, että siirto aloitetaan vähemmän herkkien lajien siirtämisestä ja päätetään Vertigo geyerin siirtämiseen toiselta erityisten suojelutoimien alueelta, jossa sen suojelun taso on suotuisa.

Vertigo geyerin

II.   
  Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavan syyn perustelut: ihmishenkien ja omaisuuden suojelu

Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavan syyn perustelut: ihmishenkien ja omaisuuden suojelu

Hanke: Rösan polderin ohjattavan tulvasuojan toteuttaminen (Saksa, 2014).

Hanke: Rösan polderin ohjattavan tulvasuojan toteuttaminen (Saksa, 2014).

Hankkeen ja Natura 2000 -alueen kuvaus:

| | Hankkeen tavoitteena on parantaa Rösan kylän lähistöllä sijaitsevan kuivan polderin olemassa olevat tulvasuojarakenteet HQ200-suojatasolle (tilastollisesti kerran 200 vuodessa tapahtuvan suurimman tulvimisen tulvavesimäärä). Hankkeen tärkeimmät osatekijät ovat seuraavat: noin 7,5 kilometriä kunnostettuja suojapatoja, joiden pohjan leveys on viisi metriä ja harjanteen leveys kolme metriä; uudet tulo- ja päästölaitokset; sekä kaksi tulvasuojamuuria, joista toinen on 1 225 m pitkä ja toinen 310 m pitkä. Nykyisten suojapatojen suojataso on ainoastaan HQ100, mutta ennalta arvaamattomien äärimmäisten sääilmiöiden vuoksi tämän tason ylittävät tulvat ovat todennäköisiä ja voivat vahingoittaa vakavasti nykyisestä polderista alavirtaan sijaitsevia asutusalueita ja teollisuutta. |
| --- | --- |

Hankkeen tavoitteena on parantaa Rösan kylän lähistöllä sijaitsevan kuivan polderin olemassa olevat tulvasuojarakenteet HQ200-suojatasolle (tilastollisesti kerran 200 vuodessa tapahtuvan suurimman tulvimisen tulvavesimäärä). Hankkeen tärkeimmät osatekijät ovat seuraavat: noin 7,5 kilometriä kunnostettuja suojapatoja, joiden pohjan leveys on viisi metriä ja harjanteen leveys kolme metriä; uudet tulo- ja päästölaitokset; sekä kaksi tulvasuojamuuria, joista toinen on 1 225 m pitkä ja toinen 310 m pitkä. Nykyisten suojapatojen suojataso on ainoastaan HQ100, mutta ennalta arvaamattomien äärimmäisten sääilmiöiden vuoksi tämän tason ylittävät tulvat ovat todennäköisiä ja voivat vahingoittaa vakavasti nykyisestä polderista alavirtaan sijaitsevia asutusalueita ja teollisuutta.

200

100

| | Hanke rakennetaan erityisten suojelutoimien alueelle DE4340301 Muldeaue oberhalb Pouch, ja sen suora maan käyttöönotto vaikuttaa seuraaviin luontotyyppeihin: 6430 – 604 m2 (0,17 % tämän luontotyypin pinta-alasta erityisten suojelutoimien alueella); 6510 – 40 665 m2 (20,33 %); ja 91F0 – 456 m2 (0,46 %). Saksan virallisen vaikutusten merkittävyyden arvioinnissa käytettävän menetelmän mukaan kaikkia näitä vaikutuksia pidetään merkittävinä (myös niitä, joiden maan käyttöönotto on näennäisesti vähäistä, sillä huomioon otetaan monia muita tekijöitä kuin pelkkä maan käyttöönoton prosenttiosuus). |
| --- | --- |

Hanke rakennetaan erityisten suojelutoimien alueelle DE4340301 Muldeaue oberhalb Pouch, ja sen suora maan käyttöönotto vaikuttaa seuraaviin luontotyyppeihin: 6430 – 604 m2 (0,17 % tämän luontotyypin pinta-alasta erityisten suojelutoimien alueella); 6510 – 40 665 m2 (20,33 %); ja 91F0 – 456 m2 (0,46 %). Saksan virallisen vaikutusten merkittävyyden arvioinnissa käytettävän menetelmän mukaan kaikkia näitä vaikutuksia pidetään merkittävinä (myös niitä, joiden maan käyttöönotto on näennäisesti vähäistä, sillä huomioon otetaan monia muita tekijöitä kuin pelkkä maan käyttöönoton prosenttiosuus).

2

2

2

Vaihtoehtoiset ratkaisut:

| | Jokilaakson luonteen vuoksi hankkeelle ei ole olemassa vaihtoehtoa. Vaihtoehtojen määrittäminen johti kuitenkin siihen, että hankkeeseen tehtiin monia pienempiä mukautuksia, joilla vähennetään sen haitallisia vaikutuksia (muun muassa suojapadon rinteen kaltevuuden muuttaminen, mikä mahdollistaa niittyjen palauttamisen, sekä vähäiset suojapatojen ja -muurien siirrot). |
| --- | --- |

Jokilaakson luonteen vuoksi hankkeelle ei ole olemassa vaihtoehtoa. Vaihtoehtojen määrittäminen johti kuitenkin siihen, että hankkeeseen tehtiin monia pienempiä mukautuksia, joilla vähennetään sen haitallisia vaikutuksia (muun muassa suojapadon rinteen kaltevuuden muuttaminen, mikä mahdollistaa niittyjen palauttamisen, sekä vähäiset suojapatojen ja -muurien siirrot).

Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavan syyn perustelut:

| | Polderin suojapadon rakentaminen on välttämätöntä padon turvallisuuden lisäämiseksi ja väestön suojelemiseksi tulvilta. Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavan syyn tärkein perustelu liittyy näin ollen yleiseen turvallisuuteen ja ihmisen terveyteen. |
| --- | --- |

Polderin suojapadon rakentaminen on välttämätöntä padon turvallisuuden lisäämiseksi ja väestön suojelemiseksi tulvilta. Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavan syyn tärkein perustelu liittyy näin ollen yleiseen turvallisuuteen ja ihmisen terveyteen.

Ehdotetut korvaavat toimenpiteet:

| | Erityisten suojelutoimien alueen sisälle luodaan luontotyyppiä 6430 suhteessa 1:8. Luontotyyppiä 6510 luodaan uudelleen suojapadon rinteille enimmäkseen erityisten suojelutoimien alueen ulkopuolelle suhteessa 1:5. Menetetyt metsäluontotyypit 91F0 (jotka ovat D-laatuisia) korvataan istuttamalla uutta metsää, jonka lajikoostumus on sama suhteessa 1:4, sekä istuttamalla puupeite nykyisten metsien yhteyteen suhteessa 1:16, kaikki pääosin alueen ulkopuolelle. Verkoston yhtenäisyyden säilyttämiseksi erityisten suojelutoimien aluetta laajennetaan kattamaan korvaavien toimenpiteiden sijaintipaikat. |
| --- | --- |

Erityisten suojelutoimien alueen sisälle luodaan luontotyyppiä 6430 suhteessa 1:8. Luontotyyppiä 6510 luodaan uudelleen suojapadon rinteille enimmäkseen erityisten suojelutoimien alueen ulkopuolelle suhteessa 1:5. Menetetyt metsäluontotyypit 91F0 (jotka ovat D-laatuisia) korvataan istuttamalla uutta metsää, jonka lajikoostumus on sama suhteessa 1:4, sekä istuttamalla puupeite nykyisten metsien yhteyteen suhteessa 1:16, kaikki pääosin alueen ulkopuolelle. Verkoston yhtenäisyyden säilyttämiseksi erityisten suojelutoimien aluetta laajennetaan kattamaan korvaavien toimenpiteiden sijaintipaikat.

III.   
  Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavan syyn perustelut: muut syyt, mukaan lukien sosiaaliset ja taloudelliset syyt

Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavan syyn perustelut: muut syyt, mukaan lukien sosiaaliset ja taloudelliset syyt

Hanke: Toursin ja Bordeaux’n välisen suurnopeusjunan julkiset rakennustyöt (Ranska, 2013).

Hanke: Toursin ja Bordeaux’n välisen suurnopeusjunan julkiset rakennustyöt (Ranska, 2013).

Hankkeen ja Natura 2000 -alueen kuvaus:

| | Hanke koskee uutta Toursin ja Bordeaux’n välistä suurnopeusjunareittiä. Siihen sisältyy uuden radan (302 km) rakentaminen ja sen liittäminen olemassa oleviin ratoihin (38 km) sekä sivureitit, altaat, sähkölaitokset, yli- ja alikulkutiet (maatalous- ja eläinreitit), työskentelyalustat ja lisälaitokset. |
| --- | --- |

Hanke koskee uutta Toursin ja Bordeaux’n välistä suurnopeusjunareittiä. Siihen sisältyy uuden radan (302 km) rakentaminen ja sen liittäminen olemassa oleviin ratoihin (38 km) sekä sivureitit, altaat, sähkölaitokset, yli- ja alikulkutiet (maatalous- ja eläinreitit), työskentelyalustat ja lisälaitokset.

| | Reitti kulkee neljän erityisen suojelualueen (FR5412006 Vallée de la Charente en amont d’Angoulême, FR5412018 Plaines du Mirebelais et du Neuvillois, FR5412021 Plaines de Villefagnan ja FR5412022 Plaine de la Mothe St Héray Lezay) ja kahden erityisten suojelutoimien alueen (FR5402010 Vallée du Lary et du Palais ja FR5400405 Coteaux calcaires laine de la Mothe St Héray Lezay) lävitse. Haitalliset vaikutukset ovat 1,9 hehtaarin kosteiden niittyjen ja 4,2 hehtaarin ruisrääkän (Crex crex) suojelun kannalta tärkeiden toissijaisten elinympäristöjen todennäköinen tuhoutuminen. Lisäksi se vaikuttaa suoraan 185 hehtaariin ja välillisesti (häiriö) 2 947 hehtaariin isotrapin (Tetrax tetrax) mahdollisia elinympäristöjä ja johtaa kahden hehtaarin suuruisen Coenonympha oedippus -perhosen elinympäristönä toimivan alueen (kosteat nummet) tuhoutumiseen. Se johtaa myös sellaisen 0,35 hehtaarin suuruisen alueen tuhoutumiseen, joka on yksi parhaista luontotyypin 6210 puoliluontaiset kuivat niityt ja pensaikot kalkkipitoisilla alustoilla (Festuco-Brometalia) esiintymisalueista, ja tämän luontotyypin paikallisten yhteyksien pirstoutumiseen. |
| --- | --- |

Reitti kulkee neljän erityisen suojelualueen (FR5412006 Vallée de la Charente en amont d’Angoulême, FR5412018 Plaines du Mirebelais et du Neuvillois, FR5412021 Plaines de Villefagnan ja FR5412022 Plaine de la Mothe St Héray Lezay) ja kahden erityisten suojelutoimien alueen (FR5402010 Vallée du Lary et du Palais ja FR5400405 Coteaux calcaires laine de la Mothe St Héray Lezay) lävitse. Haitalliset vaikutukset ovat 1,9 hehtaarin kosteiden niittyjen ja 4,2 hehtaarin ruisrääkän (Crex crex) suojelun kannalta tärkeiden toissijaisten elinympäristöjen todennäköinen tuhoutuminen. Lisäksi se vaikuttaa suoraan 185 hehtaariin ja välillisesti (häiriö) 2 947 hehtaariin isotrapin (Tetrax tetrax) mahdollisia elinympäristöjä ja johtaa kahden hehtaarin suuruisen Coenonympha oedippus -perhosen elinympäristönä toimivan alueen (kosteat nummet) tuhoutumiseen. Se johtaa myös sellaisen 0,35 hehtaarin suuruisen alueen tuhoutumiseen, joka on yksi parhaista luontotyypin 6210 puoliluontaiset kuivat niityt ja pensaikot kalkkipitoisilla alustoilla (Festuco-Brometalia) esiintymisalueista, ja tämän luontotyypin paikallisten yhteyksien pirstoutumiseen.

Crex crex

Tetrax tetrax

Coenonympha oedippus

Festuco-Brometalia

Vaihtoehtoiset ratkaisut:

| | Reitille arvioitiin kolme vaihtoehtoa. Suurnopeusradan reitin osittainen siirtäminen ei ole helppoa ja siksi päädyttiin siihen lopputulokseen, että valitulla vaihtoehdolla on vähiten haitallisia vaikutuksia Natura 2000 -alueisiin siten, että se on silti teknisesti toteutettavissa. |
| --- | --- |

Reitille arvioitiin kolme vaihtoehtoa. Suurnopeusradan reitin osittainen siirtäminen ei ole helppoa ja siksi päädyttiin siihen lopputulokseen, että valitulla vaihtoehdolla on vähiten haitallisia vaikutuksia Natura 2000 -alueisiin siten, että se on silti teknisesti toteutettavissa.

Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavan syyn perustelut:

| | Toursin ja Bordeaux’n välisen 340 kilometrin pituisen uuden radan myötä tämä suurnopeusrata (TGV) on yksi Euroopan tärkeimmistä rautatiehankkeista. Sillä luodaan tehokas yhteys Atlantin rannikolle, jotta voidaan vastata liikkuvuuden kasvavaan kysyntään. Koska kaupallinen nopeus on 300 km/h, matkustajien matkustaminen helpottuu ja liikennöinti reitillä sijaitseviin kaupunkeihin parantuu. Kun matka Pariisista Bordeaux’hon kestää vain hieman yli kaksi tuntia, rautatieliikenteen kilpailuetu lentoliikenteeseen nähden on ratkaiseva, mikä edistää liikennemuotosiirtymää. Tämä hanke on keskeisessä asemassa Euroopan laajuisten reittien vahvistamisessa: sillä luodaan yhteydet Pohjois- ja Itä-Euroopasta Atlantin rannikon kautta Lounais-Ranskaan ja Iberian niemimaahan. |
| --- | --- |

Toursin ja Bordeaux’n välisen 340 kilometrin pituisen uuden radan myötä tämä suurnopeusrata (TGV) on yksi Euroopan tärkeimmistä rautatiehankkeista. Sillä luodaan tehokas yhteys Atlantin rannikolle, jotta voidaan vastata liikkuvuuden kasvavaan kysyntään. Koska kaupallinen nopeus on 300 km/h, matkustajien matkustaminen helpottuu ja liikennöinti reitillä sijaitseviin kaupunkeihin parantuu. Kun matka Pariisista Bordeaux’hon kestää vain hieman yli kaksi tuntia, rautatieliikenteen kilpailuetu lentoliikenteeseen nähden on ratkaiseva, mikä edistää liikennemuotosiirtymää. Tämä hanke on keskeisessä asemassa Euroopan laajuisten reittien vahvistamisessa: sillä luodaan yhteydet Pohjois- ja Itä-Euroopasta Atlantin rannikon kautta Lounais-Ranskaan ja Iberian niemimaahan.

| | Sillä myös edistetään asianomaisten alueiden toimintaa seuraavilla tavoilla: alueellisten yritysten kilpailukyvyn parantaminen ja markkinoiden laajentaminen; matkustamisen helpottaminen suurta liikkuvuutta vaativien toimintojen osalta, mikä on tärkeä peruste uuden toimipaikan perustamiselle tai siirtymiselle Pariisista muille alueille; matkailun ja erityisesti lyhytaikaisen oleskelun kehittäminen; työpaikkojen luominen rakennus- ja käyttöaikana; sekä suurten kaupunkihankkeiden kehittäminen. Juna on matkustajille nopea ja mukava liikenneväline, joka on 34 kertaa turvallisempi kuin auto. TGV voi kuljettaa jopa 1 000 matkustajaa 300 km/h:n nopeudella. Se on myös energiatehokas ja tilaa säästävä liikennemuoto. |
| --- | --- |

Sillä myös edistetään asianomaisten alueiden toimintaa seuraavilla tavoilla: alueellisten yritysten kilpailukyvyn parantaminen ja markkinoiden laajentaminen; matkustamisen helpottaminen suurta liikkuvuutta vaativien toimintojen osalta, mikä on tärkeä peruste uuden toimipaikan perustamiselle tai siirtymiselle Pariisista muille alueille; matkailun ja erityisesti lyhytaikaisen oleskelun kehittäminen; työpaikkojen luominen rakennus- ja käyttöaikana; sekä suurten kaupunkihankkeiden kehittäminen. Juna on matkustajille nopea ja mukava liikenneväline, joka on 34 kertaa turvallisempi kuin auto. TGV voi kuljettaa jopa 1 000 matkustajaa 300 km/h:n nopeudella. Se on myös energiatehokas ja tilaa säästävä liikennemuoto.

| | Suurnopeusjunalla on keskeinen tehtävä energialaskun pienentämisessä ja alueiden kestävässä kehittämisessä. Se tuottaa 20 kertaa vähemmän kasvihuonekaasuja kuin auto ja 45 kertaa vähemmän kuin lentokone. Siitä ei aiheudu paikallisia ilmansaasteita, sillä sähköjunien osuus liikenteestä on 90 prosenttia. Yhteisölle matkustajien tai tavaroiden kuljettamisesta aiheutuvat kustannukset saastumisen, onnettomuuksien ja ilmastovaikutusten osalta ovat 4,5 kertaa korkeammat maantieliikenteessä kuin rautatieliikenteessä. |
| --- | --- |

Suurnopeusjunalla on keskeinen tehtävä energialaskun pienentämisessä ja alueiden kestävässä kehittämisessä. Se tuottaa 20 kertaa vähemmän kasvihuonekaasuja kuin auto ja 45 kertaa vähemmän kuin lentokone. Siitä ei aiheudu paikallisia ilmansaasteita, sillä sähköjunien osuus liikenteestä on 90 prosenttia. Yhteisölle matkustajien tai tavaroiden kuljettamisesta aiheutuvat kustannukset saastumisen, onnettomuuksien ja ilmastovaikutusten osalta ovat 4,5 kertaa korkeammat maantieliikenteessä kuin rautatieliikenteessä.

Ehdotetut korvaavat toimenpiteet:

| | Ruisrääkkää varten ostettiin 35 hehtaaria 6,1 hehtaarin elinympäristön menetyksen korvaamiseksi. Isotrapin osalta korvaavat toimenpiteet kattavat 702 hehtaaria kolmella erityisellä suojelualueella siten, että 160 hehtaaria ostetaan ja 542 hehtaarin osalta tehdään hoitosopimus, johon sisältyy erityisten suojelualueiden käyttösuunnitelmien mukaisia toimenpiteitä. Suunnitteilla on seurantaohjelma, ja yksityinen elin osallistuu lajien uudelleenistutusta koskevaan ohjelmaan. Ostetaan viisi hehtaaria maata, jonka luontotyyppi on 6210 (korvaus 1:14). |
| --- | --- |

Ruisrääkkää varten ostettiin 35 hehtaaria 6,1 hehtaarin elinympäristön menetyksen korvaamiseksi. Isotrapin osalta korvaavat toimenpiteet kattavat 702 hehtaaria kolmella erityisellä suojelualueella siten, että 160 hehtaaria ostetaan ja 542 hehtaarin osalta tehdään hoitosopimus, johon sisältyy erityisten suojelualueiden käyttösuunnitelmien mukaisia toimenpiteitä. Suunnitteilla on seurantaohjelma, ja yksityinen elin osallistuu lajien uudelleenistutusta koskevaan ohjelmaan. Ostetaan viisi hehtaaria maata, jonka luontotyyppi on 6210 (korvaus 1:14).

IV.   
  Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavan syyn perustelut: muut syyt, jotka perustuvat komission lausuntoon

Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavan syyn perustelut: muut syyt, jotka perustuvat komission lausuntoon

Hanke: Tonavan vesiväylän syventäminen Straubingin ja Vilshofenin välillä Straubingin ja Deggendorfin välinen osuus (Saksa, 2019).

Hanke: Tonavan vesiväylän syventäminen Straubingin ja Vilshofenin välillä Straubingin ja Deggendorfin välinen osuus (Saksa, 2019).

Hankkeen ja Natura 2000 -alueen kuvaus:

| | Straubingin ja Deggendorfin väliselle Tonavan osuudelle (noin 40 km) ei ole koskaan luotu edellytyksiä laivaliikenteelle matalan veden aikana (syväys 2 m), toisin kuin ylävirran (2,90 m) ja alavirran (2,70 m) alueilla, mikä tekee tästä osuudesta pullonkaulan. Joen 2,50 metrin syväys saavutetaan vain keskiveden aikaan, joka on vain 144 päivänä vuodessa. Hankkeen tavoitteena on poistaa tämä vesiliikenteen este ja kehittää parempia tulvasuojelutoimenpiteitä. Lopullisen suunnitelman mukaisesti joen uomaa syvennetään 20 cm:llä –2,20 metriin verrattuna nykyiseen –2,00 metrin matalan veden seisaukseen. Lisäksi uomaa syvennetään 9,7 km:n pituisella osuudella edelleen 45 cm:llä –2,65 metriin. Samaan aikaan tulvasuojelutoimenpiteillä olisi tarjottava suoja HQ100:aa vastaan (tulvaveden enimmäismäärä, joka syntyy tilastollisesti kerran 100 vuodessa). |
| --- | --- |

Straubingin ja Deggendorfin väliselle Tonavan osuudelle (noin 40 km) ei ole koskaan luotu edellytyksiä laivaliikenteelle matalan veden aikana (syväys 2 m), toisin kuin ylävirran (2,90 m) ja alavirran (2,70 m) alueilla, mikä tekee tästä osuudesta pullonkaulan. Joen 2,50 metrin syväys saavutetaan vain keskiveden aikaan, joka on vain 144 päivänä vuodessa. Hankkeen tavoitteena on poistaa tämä vesiliikenteen este ja kehittää parempia tulvasuojelutoimenpiteitä. Lopullisen suunnitelman mukaisesti joen uomaa syvennetään 20 cm:llä –2,20 metriin verrattuna nykyiseen –2,00 metrin matalan veden seisaukseen. Lisäksi uomaa syvennetään 9,7 km:n pituisella osuudella edelleen 45 cm:llä –2,65 metriin. Samaan aikaan tulvasuojelutoimenpiteillä olisi tarjottava suoja HQ100:aa vastaan (tulvaveden enimmäismäärä, joka syntyy tilastollisesti kerran 100 vuodessa).

100

| | Laivaliikenneväylän nykyisen profiilin vuoksi Straubingin ja Vilshofenin välisellä hankeosuudella tapahtuu eniten onnettomuuksia. Tutkimuksen mukaan onnettomuuksia tapahtuu 39 vuodessa (2004), ja määrä nousee liikenteen lisääntymisen vuoksi vuoteen 2025 mennessä 55,4:ään. |
| --- | --- |

Laivaliikenneväylän nykyisen profiilin vuoksi Straubingin ja Vilshofenin välisellä hankeosuudella tapahtuu eniten onnettomuuksia. Tutkimuksen mukaan onnettomuuksia tapahtuu 39 vuodessa (2004), ja määrä nousee liikenteen lisääntymisen vuoksi vuoteen 2025 mennessä 55,4:ään.

| | Hanke vaikuttaa suureen erityisten suojelutoimien alueeseen (4 720 hehtaaria) DE7142301 Donauauen zwischen Straubing und Vilshofen. Todennäköiset merkittävät suorat ja välilliset vaikutukset ja yhteisvaikutukset kohdistuvat seitsemään kalalajiin, yhteen perhoslajiin ja yhteen nilviäislajiin sekä seitsemään luontotyyppiin, mukaan lukien ensisijaisesti suojeltava luontotyyppi 91E0* Alnus glutinosa- ja Fraxinus excelsior -tulvametsät. |
| --- | --- |

Hanke vaikuttaa suureen erityisten suojelutoimien alueeseen (4 720 hehtaaria) DE7142301 Donauauen zwischen Straubing und Vilshofen. Todennäköiset merkittävät suorat ja välilliset vaikutukset ja yhteisvaikutukset kohdistuvat seitsemään kalalajiin, yhteen perhoslajiin ja yhteen nilviäislajiin sekä seitsemään luontotyyppiin, mukaan lukien ensisijaisesti suojeltava luontotyyppi 91E0* Alnus glutinosa- ja Fraxinus excelsior -tulvametsät.

Alnus glutinosa

Fraxinus excelsior

Vaihtoehtoiset ratkaisut:

| | Valitun hankesuunnitelman lisäksi arvioitiin perusteellisesti neljä muuta vaihtoehtoa ja nollavaihtoehto. Mikään vaihtoehdoista ei aiheuttaisi merkittävästi vähäisempiä vaikutuksia kuin valittu vaihtoehto, sillä ne joko kattaisivat ehdotettua hanketta laajemman osan erityisten suojelutoimien alueesta tai niillä olisi merkittäviä vaikutuksia laajempaan suojeltujen lajien elinympäristöön. |
| --- | --- |

Valitun hankesuunnitelman lisäksi arvioitiin perusteellisesti neljä muuta vaihtoehtoa ja nollavaihtoehto. Mikään vaihtoehdoista ei aiheuttaisi merkittävästi vähäisempiä vaikutuksia kuin valittu vaihtoehto, sillä ne joko kattaisivat ehdotettua hanketta laajemman osan erityisten suojelutoimien alueesta tai niillä olisi merkittäviä vaikutuksia laajempaan suojeltujen lajien elinympäristöön.

Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavan syyn perustelut:

| a) | Kansallisen ja EU:n liikennepolitiikan tavoitteen saavuttaminen: Tonavan syventäminen Straubingin ja Vilshofenin välillä sulkee aukon nykyisessä vesiväyläyhteydessä, joka yhdistää Pohjanmeren Mustaanmereen Reinin, Mainin, Mainin–Tonavan kanavan ja Tonavan kautta. Unionin suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi annetun asetuksen (EU) N:o 1315/2013 perusteella Saksan liittovaltion Tonavan vesiväylä on osa Euroopan laajuisen liikenneverkon ydinverkkoa, ja se on taloudellisesti erittäin tärkeä Euroopalle. |
| --- | --- |

a)

Kansallisen ja EU:n liikennepolitiikan tavoitteen saavuttaminen: Tonavan syventäminen Straubingin ja Vilshofenin välillä sulkee aukon nykyisessä vesiväyläyhteydessä, joka yhdistää Pohjanmeren Mustaanmereen Reinin, Mainin, Mainin–Tonavan kanavan ja Tonavan kautta. Unionin suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi annetun asetuksen (EU) N:o 1315/2013 perusteella Saksan liittovaltion Tonavan vesiväylä on osa Euroopan laajuisen liikenneverkon ydinverkkoa, ja se on taloudellisesti erittäin tärkeä Euroopalle.

| b) | Sisävesisatamien yhteyksien parantaminen: Hankkeella parannetaan hankealueen vesiliikenneolosuhteita Tonavan vedenkorkeuden ollessa alhainen. Muista liikennemuodoista poiketen Tonavan laivaliikenteessä on edelleen vapaata kuljetuskapasiteettia, jota voitaisiin käyttää tehokkaammin syventämällä laivaliikenneväylää. |
| --- | --- |

b)

Sisävesisatamien yhteyksien parantaminen: Hankkeella parannetaan hankealueen vesiliikenneolosuhteita Tonavan vedenkorkeuden ollessa alhainen. Muista liikennemuodoista poiketen Tonavan laivaliikenteessä on edelleen vapaata kuljetuskapasiteettia, jota voitaisiin käyttää tehokkaammin syventämällä laivaliikenneväylää.

| c) | Turvallisuus ja vesiliikenteen helppous: Hankkeen toteuttaminen voisi vähentää onnettomuuksien määrää ennakoidusta 55,4 onnettomuudesta 42,4 onnettomuuteen vuodessa liikenteen lisääntymisestä huolimatta. |
| --- | --- |

c)

Turvallisuus ja vesiliikenteen helppous: Hankkeen toteuttaminen voisi vähentää onnettomuuksien määrää ennakoidusta 55,4 onnettomuudesta 42,4 onnettomuuteen vuodessa liikenteen lisääntymisestä huolimatta.

| d) | Liikenteen ennakoitu kasvu: Rahtimäärän odotetaan kasvavan 7,0 miljoonasta tonnista vuodessa (2007) 9,7 miljoonaan tonniin vuodessa vuoteen 2025 mennessä tai kasvavan 50 prosenttia 10,5 miljoonaan tonniin vuodessa. |
| --- | --- |

d)

Liikenteen ennakoitu kasvu: Rahtimäärän odotetaan kasvavan 7,0 miljoonasta tonnista vuodessa (2007) 9,7 miljoonaan tonniin vuodessa vuoteen 2025 mennessä tai kasvavan 50 prosenttia 10,5 miljoonaan tonniin vuodessa.

Ehdotetut korvaavat toimenpiteet:

| | Kaikki luontotyypit, joihin kohdistuu vaikutuksia, mukaan lukien ensisijaisesti suojeltava luontotyyppi 91E0*, korvataan luomalla uusia luontotyyppialueita suhteessa 3:1. Maculinea nausithous -lajille luodaan uusia niittyelinympäristöjä, ja Unio crassus -lajille rakennetaan elinympäristöiksi uusia jokisaaria ja -haaroja (joista jälkimmäiset auttavat myös niitä kalalajeja, joihin kohdistuu vaikutuksia). Uusia luontotyyppialueita aiotaan seurata ja niiden suojelusta huolehtia pitkällä aikavälillä. |
| --- | --- |

Kaikki luontotyypit, joihin kohdistuu vaikutuksia, mukaan lukien ensisijaisesti suojeltava luontotyyppi 91E0*, korvataan luomalla uusia luontotyyppialueita suhteessa 3:1. Maculinea nausithous -lajille luodaan uusia niittyelinympäristöjä, ja Unio crassus -lajille rakennetaan elinympäristöiksi uusia jokisaaria ja -haaroja (joista jälkimmäiset auttavat myös niitä kalalajeja, joihin kohdistuu vaikutuksia). Uusia luontotyyppialueita aiotaan seurata ja niiden suojelusta huolehtia pitkällä aikavälillä.

Maculinea nausithous

Unio crassus

Komission lausunto (täydellinen versio on saatavilla osoitteessa https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/opinion_en.htm).

3.   KORVAAVAT TOIMENPITEET

KORVAAVAT TOIMENPITEET

3.1   Esimerkkejä 6 artiklan 4 kohdan mukaisista korvaavista toimenpiteistä

Esimerkkejä 6 artiklan 4 kohdan mukaisista korvaavista toimenpiteistä

| Suunnitelma tai hanke | Kahden solmupisteen välinen pitkän matkan rautatieyhteys ja 100 vuotta vanhan sillan uusiminen Baden-Württembergissä (Saksa)

  Hankkeeseen sisältyy maanpäällisiä linjauksia, joita lievennetään rakentamalla tunneleita. |
| --- | --- |
| Natura 2000 -alue, johon kohdistuu vaikutuksia | Alue, johon kohdistuu vaikutuksia, on DE 7220-311 Glemswald und Stuttgarter Bucht (3 813 hehtaaria ja 31 osa-aluetta). |
| Vaikutukset | Vaikutukset johtuvat maan käyttöönotosta ja sitä seuraavasta luontotyyppien menetyksestä ja heikentymisestä, mukaan lukien varttuneiden puiden kaataminen. Yhteisön tärkeinä pitämät lajit ja luontotyypit, joihin kohdistuu vaikutuksia, ovat seuraavat:

  Laji: luontodirektiivin liitteessä II luetellun ensisijaisesti suojeltavan Osmoderma eremita -lajin populaation suojelun taso on suotuisa.

  Luontotyyppi: 6510 Alankojen niitetyt niityt (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis). |
| Korvaavat toimenpiteet | — | 50 hehtaarin suuruisen maa-alueen osoittaminen Natura 2000 -alueeksi lähellä kansallista luonnonsuojelualuetta (Neuweiler Viehweide). |

Suunnitelma tai hanke

Suunnitelma tai hanke

Kahden solmupisteen välinen pitkän matkan rautatieyhteys ja 100 vuotta vanhan sillan uusiminen Baden-Württembergissä (Saksa)

Kahden solmupisteen välinen pitkän matkan rautatieyhteys ja 100 vuotta vanhan sillan uusiminen Baden-Württembergissä (Saksa)

Hankkeeseen sisältyy maanpäällisiä linjauksia, joita lievennetään rakentamalla tunneleita.

Natura 2000 -alue, johon kohdistuu vaikutuksia

Natura 2000 -alue, johon kohdistuu vaikutuksia

Alue, johon kohdistuu vaikutuksia, on DE 7220-311 Glemswald und Stuttgarter Bucht (3 813 hehtaaria ja 31 osa-aluetta).

Vaikutukset

Vaikutukset

Vaikutukset johtuvat maan käyttöönotosta ja sitä seuraavasta luontotyyppien menetyksestä ja heikentymisestä, mukaan lukien varttuneiden puiden kaataminen. Yhteisön tärkeinä pitämät lajit ja luontotyypit, joihin kohdistuu vaikutuksia, ovat seuraavat:

Laji: luontodirektiivin liitteessä II luetellun ensisijaisesti suojeltavan Osmoderma eremita -lajin populaation suojelun taso on suotuisa.

Laji

Osmoderma eremita

Luontotyyppi: 6510 Alankojen niitetyt niityt (Alopecurus pratensis, Sanguisorba officinalis).

Luontotyyppi

Alopecurus pratensis

Sanguisorba officinalis

Korvaavat toimenpiteet

Korvaavat toimenpiteet

—

50 hehtaarin suuruisen maa-alueen osoittaminen Natura 2000 -alueeksi lähellä kansallista luonnonsuojelualuetta (Neuweiler Viehweide).

Neuweiler Viehweide

| — | Sellaisen suojeluun osoitetun alueen hoito, joka on suunnattu *Osmoderma eremita -lajia varten ja jossa ennallistetaan lajin säilymiselle välttämättömät ekologiset piirteet. |
| --- | --- |

—

Sellaisen suojeluun osoitetun alueen hoito, joka on suunnattu *Osmoderma eremita -lajia varten ja jossa ennallistetaan lajin säilymiselle välttämättömät ekologiset piirteet.

Osmoderma eremita

Hoidettu suojeluun osoitettu maa-alue yhdistää kaksi nykyistä tärkeää suojeltua aluetta, jotka olivat eristyksissä ja joilla oli ekologinen rajavaikutus ensisijaisesti suojeltuihin lajeihin. Kohdennetun hoidon avulla odotetaan säilytettävän ensisijaisesti suojeltavan lajin suotuisa suojelun taso.

Lähde: C(2018) 466 final, 30.1.2018.

Lähde:

| Suunnitelma tai hanke | Baijerin paikkakuntien välinen tie B173 (Saksa) |
| --- | --- |
| Natura 2000 -alue, johon kohdistuu vaikutuksia | Alue, johon kohdistuu vaikutuksia, on yhteisön tärkeänä pitämä alue DE 5833-371 Maintal von Theisau bis Lichtenfels SCI (872 ha), joka on suurelta osin sama kuin erityinen suojelualue DE 5931-471.02 Täler von Oberem Main, Unterer Rodach und Steinach.
  Erityisen suojelualueen osa, johon kohdistuu vaikutuksia, on suurempi kuin yhteisön tärkeänä pitämän alueen osa, johon kohdistuu vaikutuksia. Alueen toiminnot liittyvät yhdeksään muuhun mannermaisen eliömaantieteellisen alueen Natura 2000 -alueeseen. Alueet koostuvat tulvatasankojen luontotyypeistä, joilla on seisovaa ja virtaavaa vettä. |
| Vaikutukset | Tielinjaus risteää Natura 2000 -verkoston kanssa, ja sen vaikutukset ilmenevät maan käyttöönottona (luontotyyppien menetys) sekä tien rakentamisen ja käytön aikaisena luontotyyppeihin ja lajeihin kohdistuvana häiriönä tai niiden heikentymisenä, pääasiassa typpilaskeumien seurauksena. Vaikutukset tarkemmin:
  Liitteessä I lueteltuja luontotyyppejä, joihin hanke vaikuttaa, on kuusi, ja yksi niistä on ensisijaisesti suojeltava (91E0*).
  Liitteessä II lueteltuja lajeja, joihin hanke vaikuttaa, on viisi, ja kolme niistä on lueteltu myös liitteessä IV.
  Merkittäviä vaikutuksia kohdistuu seuraaviin:
  Luontodirektiivin liitteessä I luetellut luontotyypit 3150, 6430, 6510 ja 91E0*
  Lintudirektiivin liitteessä I lueteltu lintulaji Circus aeruginosus |
| Korvaavat toimenpiteet | Korvaavien toimenpiteiden oikeasuhteisuudesta luontotyyppien menetyksen tasapainottamiseksi on Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden säilyttämisen puitteissa päätetty seuraavasti:
  suhde 1:3 luontotyyppien 3150, 6430 ja 91E0* osalta
  suhde 1:6 luontotyypin 6510 osalta.
  Yhteisön tärkeänä pitämän alueen laajentaminen kahdella hehtaarilla.
  Ruoikkoelinympäristön luominen Circus aeruginosus -lajia varten.
  Rahoitussuunnitelma sekä seuranta- ja arviointisuunnitelma.
  Euroopan komissio asettaa korvaavien toimenpiteiden suunnitelman ehdoksi seuraavat seikat:






  — | Toteutus Saksan viranomaisten Euroopan komissiolle esittämän työsuunnitelman mukaisesti. |

Suunnitelma tai hanke

Suunnitelma tai hanke

Baijerin paikkakuntien välinen tie B173 (Saksa)

Baijerin paikkakuntien välinen tie B173 (Saksa)

Natura 2000 -alue, johon kohdistuu vaikutuksia

Natura 2000 -alue, johon kohdistuu vaikutuksia

Alue, johon kohdistuu vaikutuksia, on yhteisön tärkeänä pitämä alue DE 5833-371 Maintal von Theisau bis Lichtenfels SCI (872 ha), joka on suurelta osin sama kuin erityinen suojelualue DE 5931-471.02 Täler von Oberem Main, Unterer Rodach und Steinach.

Erityisen suojelualueen osa, johon kohdistuu vaikutuksia, on suurempi kuin yhteisön tärkeänä pitämän alueen osa, johon kohdistuu vaikutuksia. Alueen toiminnot liittyvät yhdeksään muuhun mannermaisen eliömaantieteellisen alueen Natura 2000 -alueeseen. Alueet koostuvat tulvatasankojen luontotyypeistä, joilla on seisovaa ja virtaavaa vettä.

Vaikutukset

Vaikutukset

Tielinjaus risteää Natura 2000 -verkoston kanssa, ja sen vaikutukset ilmenevät maan käyttöönottona (luontotyyppien menetys) sekä tien rakentamisen ja käytön aikaisena luontotyyppeihin ja lajeihin kohdistuvana häiriönä tai niiden heikentymisenä, pääasiassa typpilaskeumien seurauksena. Vaikutukset tarkemmin:

Liitteessä I lueteltuja luontotyyppejä, joihin hanke vaikuttaa, on kuusi, ja yksi niistä on ensisijaisesti suojeltava (91E0*).

Liitteessä II lueteltuja lajeja, joihin hanke vaikuttaa, on viisi, ja kolme niistä on lueteltu myös liitteessä IV.

Merkittäviä vaikutuksia kohdistuu seuraaviin:

Luontodirektiivin liitteessä I luetellut luontotyypit 3150, 6430, 6510 ja 91E0*

Lintudirektiivin liitteessä I lueteltu lintulaji Circus aeruginosus

Circus aeruginosus

Korvaavat toimenpiteet

Korvaavat toimenpiteet

Korvaavien toimenpiteiden oikeasuhteisuudesta luontotyyppien menetyksen tasapainottamiseksi on Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden säilyttämisen puitteissa päätetty seuraavasti:

suhde 1:3 luontotyyppien 3150, 6430 ja 91E0* osalta

suhde 1:6 luontotyypin 6510 osalta.

Yhteisön tärkeänä pitämän alueen laajentaminen kahdella hehtaarilla.

Ruoikkoelinympäristön luominen Circus aeruginosus -lajia varten.

Circus aeruginosus

Rahoitussuunnitelma sekä seuranta- ja arviointisuunnitelma.

Euroopan komissio asettaa korvaavien toimenpiteiden suunnitelman ehdoksi seuraavat seikat:

—

Toteutus Saksan viranomaisten Euroopan komissiolle esittämän työsuunnitelman mukaisesti.

| — | Saksan viranomaisten hyväksymän työsuunnitelman mukaiset seuranta- ja arviointiraportit. Raportti on asetettava yleisön saataville verkkoon. |
| --- | --- |

—

Saksan viranomaisten hyväksymän työsuunnitelman mukaiset seuranta- ja arviointiraportit. Raportti on asetettava yleisön saataville verkkoon.

| — | Natura 2000 -verkoston seurannan ja arvioinnin tulokset on otettava huomioon hankkeeseen liittyvien korvaavien toimenpiteiden ja lieventävien toimenpiteiden arviointia ja tarkistamista varten. |
| --- | --- |

—

Natura 2000 -verkoston seurannan ja arvioinnin tulokset on otettava huomioon hankkeeseen liittyvien korvaavien toimenpiteiden ja lieventävien toimenpiteiden arviointia ja tarkistamista varten.

| — | Saksa täyttää luontodirektiivin 4 artiklan 4 kohdan ja 6 artiklan 1 kohdan mukaiset Natura 2000 -verkostoa koskevat sitoumukset alueen DE 5833-371 osalta. |
| --- | --- |

—

Saksa täyttää luontodirektiivin 4 artiklan 4 kohdan ja 6 artiklan 1 kohdan mukaiset Natura 2000 -verkostoa koskevat sitoumukset alueen DE 5833-371 osalta.

Lähde: C(2015) 9085 final, 18.12.2015.

Lähde:

| Suunnitelma tai hanke | Kansallinen tie B 252/B 62 – 17,56 kilometriä uutta tietä Münchhausenin, Wetterin ja Lahntalin kuntien (Hessen, Saksa) ohitustieksi


  Paderborn-Korbachin ja Marburg-Gießenin alueiden välinen pohjoisen ja etelän suuntainen yhteys. Kansallinen tie B 62 yhdistää Biedenkopfin Cölben kautta Gießen-Marburg-Kassel-kaukoliikennereitille.
  Uusi linjaus edellyttää julkisen infrastruktuurin, kuten kunnallisten teiden, energiaverkkojen, rautatien ja kaasuputken, koon muuttamista ja siirtämistä. |
| --- | --- |
| Natura 2000 -alue, johon kohdistuu vaikutuksia | Asianmukainen arviointi kattoi useita Natura 2000 -alueita. Päätelmät olivat seuraavanlaiset:
  Alue DE 5017-305 Lahnhänge zwischen Biedenkopf und Marburg: hankkeella ei ole haitallisia vaikutuksia alueeseen.
  Alue DE 5018-401 Burgwald: hanke vaikuttaa alueeseen myönteisesti, sillä hanke on kauempana alueesta ja poistaa suurimman osan olemassa olevan kansallisen tien B 252 liikennekuormituksesta.
  Alue DE 5118-302 Obere Lahn und Wetschaft mit Nebengewässern: alueeseen kohdistuu merkittäviä vaikutuksia. |
| Vaikutukset | Tielinjaus B 252/B 62 risteää Natura 2000 -verkoston kanssa kolmessa paikassa. Suoria paineita aiheuttavat luontotyyppien menetys ja heikentyminen, minkä lisäksi alueella on estevaikutuksia ja typpilaskeumia, joilla on yleisiä vaikutuksia luontotyyppeihin ja lajeihin elinympäristöjen häiriintymisen ja heikentymisen kautta. Piirteet, joihin kohdistuu merkittäviä vaikutuksia, ovat seuraavat:






  — | Luontodirektiivin liitteessä I luetellut luontotyypit






  — | 91E0* (Alnus glutinosa- ja Fraxinus excelsior -tulvametsät) |

Suunnitelma tai hanke

Suunnitelma tai hanke

Kansallinen tie B 252/B 62 – 17,56 kilometriä uutta tietä Münchhausenin, Wetterin ja Lahntalin kuntien (Hessen, Saksa) ohitustieksi

Kansallinen tie B 252/B 62 – 17,56 kilometriä uutta tietä Münchhausenin, Wetterin ja Lahntalin kuntien (Hessen, Saksa) ohitustieksi

Paderborn-Korbachin ja Marburg-Gießenin alueiden välinen pohjoisen ja etelän suuntainen yhteys. Kansallinen tie B 62 yhdistää Biedenkopfin Cölben kautta Gießen-Marburg-Kassel-kaukoliikennereitille.

Uusi linjaus edellyttää julkisen infrastruktuurin, kuten kunnallisten teiden, energiaverkkojen, rautatien ja kaasuputken, koon muuttamista ja siirtämistä.

Natura 2000 -alue, johon kohdistuu vaikutuksia

Natura 2000 -alue, johon kohdistuu vaikutuksia

Asianmukainen arviointi kattoi useita Natura 2000 -alueita. Päätelmät olivat seuraavanlaiset:

Alue DE 5017-305 Lahnhänge zwischen Biedenkopf und Marburg: hankkeella ei ole haitallisia vaikutuksia alueeseen.

Alue DE 5018-401 Burgwald: hanke vaikuttaa alueeseen myönteisesti, sillä hanke on kauempana alueesta ja poistaa suurimman osan olemassa olevan kansallisen tien B 252 liikennekuormituksesta.

Alue DE 5118-302 Obere Lahn und Wetschaft mit Nebengewässern: alueeseen kohdistuu merkittäviä vaikutuksia.

Vaikutukset

Vaikutukset

Tielinjaus B 252/B 62 risteää Natura 2000 -verkoston kanssa kolmessa paikassa. Suoria paineita aiheuttavat luontotyyppien menetys ja heikentyminen, minkä lisäksi alueella on estevaikutuksia ja typpilaskeumia, joilla on yleisiä vaikutuksia luontotyyppeihin ja lajeihin elinympäristöjen häiriintymisen ja heikentymisen kautta. Piirteet, joihin kohdistuu merkittäviä vaikutuksia, ovat seuraavat:

—

Luontodirektiivin liitteessä I luetellut luontotyypit

—

91E0* (Alnus glutinosa- ja Fraxinus excelsior -tulvametsät)

Alnus glutinosa

Fraxinus excelsior

| — | 3260 (vuorten alapuoliset tasankojoet, joissa on Ranunculion fluitantis- ja Callitricho-Batrachium -kasvillisuutta). |
| --- | --- |

—

3260 (vuorten alapuoliset tasankojoet, joissa on Ranunculion fluitantis- ja Callitricho-Batrachium -kasvillisuutta).

Ranunculion fluitantis-

Callitricho-Batrachium

| — | Luontodirektiivin liitteessä II luetellut lajit |
| --- | --- |

—

Luontodirektiivin liitteessä II luetellut lajit

Cottus gobio ja Lampetra planeri.

Cottus gobio

Lampetra planeri

Kaikki liitteessä I luetellut luontotyypit ja muut lajien elinympäristöt ovat alttiita merkittäville vaikutuksille, jotka johtuvat typpilaskeuman lisääntymisestä. Sedimenttikuormituksen lisääntymisellä on haitallisia vaikutuksia kaikkiin vedessä eläviin lajeihin. Merkittävimmät suorat ja epäsuorat vahingot kohdistuvat luontotyyppiin 91E0*, jota typpikaasut lannoittavat ja happamoittavat.

Korvaavat toimenpiteet

Korvaavat toimenpiteet

Luontotyypin 91E0* Alnus glutinosa- ja Fraxinus excelsior -tulvametsät menetys:

Alnus glutinosa

Fraxinus excelsior

Suorien vaikutusten korvaaminen: suhde 1:3.

Välillisten vaikutusten korvaaminen: suhde 1:2.

Lähde: C(2012) 3392, 29.5.2012.

Lähde:

| Suunnitelma tai hanke | Main-joen laivaliikenneväylän Wipfeldin, Garstadtin ja Schweinfurtin osuuksien syventäminen ja leventäminen (Baijeri, Saksa)


  Hankkeen päätarkoituksena on leventää Main-joen Wipfeldin (merkkipaalu 316,12 km) ja Ottendorfin (merkkipaalu 345,29 km) tulvaporttien välistä olemassa olevaa liikenneväylää 36 metristä 40 metriin sekä syventää joen vesiväylää nykyisestä 2,50 metristä 2,90 metriin. Tämä parantaa veneiden fyysistä ohjattavuutta. |
| --- | --- |
| Vaikutukset | Vaikutuksia kohdistuisi erityisesti yhteisön tärkeänä pitämään ensisijaisesti suojeltavaan luontotyyppiin 91E0* Alnus glutinosa- ja Fraxinus excelsior -tulvametsät sekä luontotyyppiin 6510 alankojen niitetyt niityt. Molemmat luontotyypit vahingoittuisivat suoraan, mikä merkitsisi 9 460 m2:n pinta-alan menetystä 91E0*:n osalta ja 6 440 m2:n menetystä 6510:n osalta. |
| Natura 2000 -alue, johon kohdistuu vaikutuksia | Asianmukaisen arvioinnin piiriin kuului vesiväylän läheisyydessä sijaitseva Natura 2000 -verkoston alaverkosto. Natura 2000 -aluekohtaisen asianmukaisen arvioinnin päätelmät olivat seuraavat:
  Alue Maintal zwischen Schweinfurt und Dettelbach (erityinen suojelualue): ei merkittäviä vaikutuksia.
  Alue Mainaue zwischen Grafenrheinfeld und Kitzingen (yhteisön tärkeänä pitämä alue): merkittäviä vaikutuksia.
  Alue Maintal bei Sennfeld und Weyer (yhteisön tärkeänä pitämä alue): merkittäviä vaikutuksia.
  Niiden alueiden, joihin kohdistuu merkittäviä vaikutuksia, pinta-ala on 1 706 hehtaaria. |
| Korvaavat toimenpiteet | Oikeasuhteisuudesta sovittiin seuraavasti: | Luontotyyppi 6510: suhde lähes 1:7 |

Suunnitelma tai hanke

Suunnitelma tai hanke

Main-joen laivaliikenneväylän Wipfeldin, Garstadtin ja Schweinfurtin osuuksien syventäminen ja leventäminen (Baijeri, Saksa)

Main-joen laivaliikenneväylän Wipfeldin, Garstadtin ja Schweinfurtin osuuksien syventäminen ja leventäminen (Baijeri, Saksa)

Hankkeen päätarkoituksena on leventää Main-joen Wipfeldin (merkkipaalu 316,12 km) ja Ottendorfin (merkkipaalu 345,29 km) tulvaporttien välistä olemassa olevaa liikenneväylää 36 metristä 40 metriin sekä syventää joen vesiväylää nykyisestä 2,50 metristä 2,90 metriin. Tämä parantaa veneiden fyysistä ohjattavuutta.

Vaikutukset

Vaikutukset

Vaikutuksia kohdistuisi erityisesti yhteisön tärkeänä pitämään ensisijaisesti suojeltavaan luontotyyppiin 91E0* Alnus glutinosa- ja Fraxinus excelsior -tulvametsät sekä luontotyyppiin 6510 alankojen niitetyt niityt. Molemmat luontotyypit vahingoittuisivat suoraan, mikä merkitsisi 9 460 m2:n pinta-alan menetystä 91E0*:n osalta ja 6 440 m2:n menetystä 6510:n osalta.

Alnus glutinosa

Fraxinus excelsior

2

2

Natura 2000 -alue, johon kohdistuu vaikutuksia

Natura 2000 -alue, johon kohdistuu vaikutuksia

Asianmukaisen arvioinnin piiriin kuului vesiväylän läheisyydessä sijaitseva Natura 2000 -verkoston alaverkosto. Natura 2000 -aluekohtaisen asianmukaisen arvioinnin päätelmät olivat seuraavat:

Alue Maintal zwischen Schweinfurt und Dettelbach (erityinen suojelualue): ei merkittäviä vaikutuksia.

Alue Mainaue zwischen Grafenrheinfeld und Kitzingen (yhteisön tärkeänä pitämä alue): merkittäviä vaikutuksia.

Alue Maintal bei Sennfeld und Weyer (yhteisön tärkeänä pitämä alue): merkittäviä vaikutuksia.

Niiden alueiden, joihin kohdistuu merkittäviä vaikutuksia, pinta-ala on 1 706 hehtaaria.

Korvaavat toimenpiteet

Korvaavat toimenpiteet

Oikeasuhteisuudesta sovittiin seuraavasti:

Luontotyyppi 6510: suhde lähes 1:7

| | Luontotyyppi 91E0*: suhde lähes 1:4. |
| --- | --- |

Luontotyyppi 91E0*: suhde lähes 1:4.

| | Jälkimmäisessä tapauksessa osuuksissa otetaan huomioon, että luontotyypin uudelleenluominen saattaa kestää useita vuosikymmeniä. |
| --- | --- |

Jälkimmäisessä tapauksessa osuuksissa otetaan huomioon, että luontotyypin uudelleenluominen saattaa kestää useita vuosikymmeniä.

| | Korvaavien toimenpiteiden alue on paikallinen, sillä vaadittava ekologinen toimivuus on lähellä. |
| --- | --- |

Korvaavien toimenpiteiden alue on paikallinen, sillä vaadittava ekologinen toimivuus on lähellä.

| | Ehdotetuilla korvaavilla toimenpiteillä laajennetaan Natura 2000 -alueita, joihin vaikutuksia kohdistuu, ja jäsenvaltio osoittaa ne ja ilmoittaa niistä myöhemmin. Schweinfurtin ja Wipfeldin tulva-alueella on tarkoitus toteuttaa yhteensä kymmenen toimenpidettä. |
| --- | --- |

Ehdotetuilla korvaavilla toimenpiteillä laajennetaan Natura 2000 -alueita, joihin vaikutuksia kohdistuu, ja jäsenvaltio osoittaa ne ja ilmoittaa niistä myöhemmin. Schweinfurtin ja Wipfeldin tulva-alueella on tarkoitus toteuttaa yhteensä kymmenen toimenpidettä.

3.2   Korvaavien toimenpiteiden ajalliset näkökohdat

Korvaavien toimenpiteiden ajalliset näkökohdat

| Saksa – Korvaavien toimenpiteiden ajalliset näkökohdat (ote LANA-komitealta, 2004)
   (4) |
| --- |

Saksa – Korvaavien toimenpiteiden ajalliset näkökohdat (ote LANA-komitealta, 2004)
   (4)

Saksa – Korvaavien toimenpiteiden ajalliset näkökohdat (ote LANA-komitealta, 2004)

4

Yhtenäisyyden varmistavat toimenpiteet olisi, jos se on teknisesti mahdollista, toteutettava ja niiden olisi oltava toiminnassa jo vahingon tapahtuessa. Euroopan komission mukaan vaikutuksen kohteena olevalle lajille soveltuvan elinympäristön luominen uudelleen voidaan hyväksyä yhtenäisyyden varmistavaksi toimenpiteeksi ainoastaan, jos ”muodostettu alue on käytettävissä silloin, kun vaikutuksen kohteena oleva alue menettää luontoarvonsa” (Euroopan komissio, 2000:49).

Asiantuntijat ovat näin ollen laajalti yksimielisiä siitä, että yhtenäisyyden varmistavat toimenpiteet olisi toteutettava jo ennen hankkeen toteuttamista (rakentamisen aloittamista) tai ainakin ennen asianomaisen Natura 2000 -alueen huomattavan vahingoittumisen alkamista siten, että ne ovat käyttövalmiita ja mahdollisimman toimivia vahingon tapahtumishetkellä (muun muassa Baumann et al. 1999:470, AG FFH-Verträglichkeitsprüfung 1999:72, Ssymank et al. 1998:39, Weyrich 1999:1704, Euroopan komissio 2000:49, Schrödter 2001:17, FGSV 2002:18 ja Bernotat 2003:25).

Liittovaltion korkein hallinto-oikeus (17.5.2002 annettu tuomio) viittaa tässä yhteydessä myös ”toimivuusviiveen” vaaraan. Euroopan komissio (2000:50) edellyttää, että toimenpiteen tuloksen on pääsääntöisesti oltava toiminnassa silloin, kun vahinko aiheutuu hankkeeseen liittyvällä alueella, ellei voida osoittaa, että tämä samanaikaisuus ei ole tarpeen sen varmistamiseksi, että alueella edistetään Natura 2000 -verkoston yhtenäisyyttä.

Näitä toimivuusviiveitä voidaan sietää ainoastaan, jos lainkaan, silloin kun voidaan varmuudella odottaa, että toteutettavat toimenpiteet johtavat tarvittavaan korvaamiseen ja siten yhtenäisyyden palauttamiseen (Ramsauer 2000:608).

Kussakin yksittäisessä tapauksessa on siis tutkittava, voidaanko tällaiset toimivuusviiveet sallia Natura 2000 -verkoston ekologisen yhtenäisyyden kannalta. Seuraavassa kuvataan tähän liittyviä tapauksia (tapaus A: yhtenäisyyden varmistavien toimenpiteiden täysi toimivuus on tarpeen vahingoittumishetkellä; tapaus B: toimenpiteiden täysi toimivuus ei ole tarpeen heikentymisen tapahtuessa).

Kussakin yksittäisessä tapauksessa on siis tutkittava, voidaanko tällaiset toimivuusviiveet sallia Natura 2000 -verkoston ekologisen yhtenäisyyden kannalta.

Jos toimivuusviiveitä ei voida sovittaa yhteen suojelutavoitteen kanssa, toimenpidettä ei voida tunnustaa yhtenäisyyden varmistavaksi toimenpiteeksi.

Tapaus A: Yhtenäisyyden varmistavien toimenpiteiden täysi toimivuus on tarpeen vahingoittumishetkellä

Tapaus A: Yhtenäisyyden varmistavien toimenpiteiden täysi toimivuus on tarpeen vahingoittumishetkellä

Luontotyypin tai lajin tarvitsemien elinympäristöjen on oltava täysin toimintakykyisiä ennen vahingon aiheutumista ja erityisesti silloin, jos on olemassa vaara, että luontodirektiivin liitteen II tai lintudirektiivin liitteen I mukaisesti suojellun lajin merkityksellinen (osittainen) populaatio menetetään. Tällaisissa tapauksissa ainoastaan etukäteen toteutettuja toimenpiteitä, joiden käytännön vaikutus on alkanut jo interventiotoimenpiteen ajankohtana, voidaan pitää riittävinä toimenpiteinä yhtenäisyyden varmistamiseksi. Toimivuusviivettä ei voida hyväksyä luonnonsuojelusyiden vuoksi.

Se, kuinka kauan lajien elinympäristöjen kehittymiseen tarvitaan aikaa, määräytyy yhtäältä kyseisten elinympäristöjen paikallisten kehittymisaikojen mukaan ja toisaalta sen mukaan, kuinka saavutettavissa alueet ovat tarvittavan istutuksen kannalta. Lajien istuttamismahdollisuudet määräytyvät muun muassa lajin alueellisen levinneisyyden, maantieteellisessä läheisyydessä olevien konkreettisten levinneisyyskeskusten ja lähdepopulaatioiden sekä lajikohtaisen liikkuvuuden ja leviämiskyvyn ja alueiden esteettömän saavutettavuuden perusteella.

Jos interventiotoimenpide vaikuttaa erittäin eristyksissä oleviin lajin esiintymiin tai lajeihin, joiden liikkuvuus on vähäistä, on hyvin epätodennäköistä, että yhtenäisyystoimenpiteillä luotu elinympäristö voidaan asuttaa tai uudelleenasuttaa ulkopuolelta. Tässä yhteydessä on erittäin tärkeää, että elinympäristöjä kehitetään etukäteen mahdollisimman lähellä populaatiota, johon kohdistuu vaikutuksia, ja että samat yksilöt tai populaatiot voivat asuttaa elinympäristön jo ennen interventiotoimenpidettä pakoelinympäristönä. Elinympäristön uudelleenasuttamista myöhempänä ajankohtana ei useinkaan voida enää täysin taata huomattavasti heikentyneen populaation vuoksi.

Luontotyyppien osalta kehittymisajat määräytyvät niiden uusiutumiskyvyn ja alueelle luotavien abioottisten olosuhteiden sekä ominaisten kasvi- ja eläinlajien kolonisaation mukaan (ks. esimerkiksi Riecken et al. 1994:21ff). Täysi toimivuus tapauksen A mukaisessa merkityksessä voidaan saavuttaa vain sellaisten luontotyyppien osalta, joiden kehittymisaika on lyhyempi.

Toimenpiteiden toteuttaminen etukäteen

Toimenpiteiden toteuttaminen etukäteen

Jotta tapauksen A kaltaisissa tilanteissa voitaisiin toimia, toimenpiteet on voitava rahoittaa ja toteuttaa jo ennen hankkeen lopullista hyväksymistä (...). Käytännössä on esimerkiksi mahdollista turvata alue valmistelevalla maanhankinnalla tai aikaisella maanhankinnalla jo ennen suunnitelman hyväksymistä koskevaa päätöstä. Vaiheittaiset menettelyt tarjoavat periaatteessa tähän suotuisammat edellytykset.

Koska myöhemmässä hyväksymispäätöksessä on erityinen oikeusvarmuutta koskeva vaatimus, luontodirektiivin mukaisen vaikutusten arvioinnin alustavassa menettelyssä (esimerkiksi reittien määrittelyjen osalta tai aluesuunnittelumenettelyissä) tärkeimmät päätökset yhtenäisyyden varmistavien toimenpiteiden aiheesta, sijainnista ja laajuudesta on usein tehtävä jo luonnosvaiheessa (ks. esimerkiksi Küster 2001). Jos hankkeen rakenne pysyy samanlaisena, nämä eivät muutu olennaisesti hankelupaprosessin aikana, ja toimenpiteet voidaan toteuttaa etukäteen heti, kun käy ilmi, että hankkeen on ylipäätään mahdollista onnistua.

Istutusalueita koskevat välineet ja korvaavat toimenpiteet, jotka on jo otettu käyttöön muissa yhteyksissä, osoittavat myös, että toimenpiteiden aikaisempi täytäntöönpano on mahdollista ja että se voidaan suunnittelun näkökulmasta toteuttaa käytännössä (ks. esimerkiksi Ammermann et al. 1998 ja Bunzel & Böhme 2002). Täydentävänä mahdollisuutena voitaisiin tässä yhteydessä tehdä myös hankkeen toteuttajan ja maareservin ylläpitäjän välisiä sopimuksia. Nämä sopimukset mahdollistaisivat sen, että maareservin ylläpitäjä ottaisi toteutettavat toimenpiteet vastuulleen ja saisi taloudellisen korvauksen siinä epätodennäköisessä tapauksessa, että hanketta ei jostain odottamattomasta syystä voitaisikaan toteuttaa.

Seuraava esimerkki A 26 -hankkeen suunnittelusta osoittaa myös, että mahdollisen valmistelevan maanhankinnan lisäksi rakentamisaikaan on asianmukaista sisällyttää myös suunnittelu- ja hyväksymisvaiheet, jotta toimenpiteitä voitaisiin toteuttaa etukäteen.

Esimerkki: Toimenpiteiden toteuttaminen etukäteen A 26 -hankkeen tapauksessa

Esimerkki: Toimenpiteiden toteuttaminen etukäteen A 26 -hankkeen tapauksessa

Useat toisiinsa liittyvät rakennusosuudet vaikuttavat hankkeen vaikutuspiirissä olevaan lintujen suojelualueeseen ja heikentävät sitä. Jo nykyisen rakennusvaiheen lupamenettelyn aikana päätetään yhtenäisyyden varmistamiseen tähtäävistä toimenpiteistä, joita osin tarvitaan vain sellaisten haittojen vuoksi, jotka aiheutuvat kahdesta seuraavasta vielä vailla suunnittelulupapäätöstä vailla olevasta vaiheesta. Jotta uusien luontotyyppialueiden luomiseen tähtäävien toimenpiteiden vaikuttavuutta voitaisiin parantaa, jo tämän rakennusvaiheen suunnitelmaa hyväksyttäessä on varmistettava, että asianmukaisessa arvioinnissa edellytettyjen toimenpiteiden laajuus on vahvistettu. Toimenpiteiden toteuttamista aikaistetaan tällä tavoin noin viidellä vuodella, jolloin vältetään vahingon ja korvaavan toimenpiteen välinen viive.

Useat toisiinsa liittyvät rakennusosuudet vaikuttavat hankkeen vaikutuspiirissä olevaan lintujen suojelualueeseen ja heikentävät sitä. Jo nykyisen rakennusvaiheen lupamenettelyn aikana päätetään yhtenäisyyden varmistamiseen tähtäävistä toimenpiteistä, joita osin tarvitaan vain sellaisten haittojen vuoksi, jotka aiheutuvat kahdesta seuraavasta vielä vailla suunnittelulupapäätöstä vailla olevasta vaiheesta. Jotta uusien luontotyyppialueiden luomiseen tähtäävien toimenpiteiden vaikuttavuutta voitaisiin parantaa, jo tämän rakennusvaiheen suunnitelmaa hyväksyttäessä on varmistettava, että asianmukaisessa arvioinnissa edellytettyjen toimenpiteiden laajuus on vahvistettu. Toimenpiteiden toteuttamista aikaistetaan tällä tavoin noin viidellä vuodella, jolloin vältetään vahingon ja korvaavan toimenpiteen välinen viive.

Edellytyksenä on, että käytettävissä on asiantuntijoiden tarpeelliseksi määrittelemän laajuisia maa-alueita, että alueella työskenteleviä viljelijöitä koskevista rajoituksista sovitaan ja että tarvittaessa on käytettävissä varoja sellaisia ennakkokorvauksia varten, jotka maksetaan hyvissä ajoin ennen seuraavaa rakennusvaihetta koskevan hyväksymispäätöksen tekemistä. Tällaisten täytäntöönpanoedellytysten toteutumismahdollisuuksia on ehdottomasti tulkittava tapauskohtaisesti. A 26 -hankkeessa tällaiset olosuhteet ovat selvästi olemassa. Valmisteleva maanhankinta mahdollisti alueiden turvaamisen. Tässä menettelyssä valittu lähestymistapa on tervetullut, sillä se estää tilapäisten toiminnallisten puutteiden uhan ja varmistaa Natura 2000 -verkoston keskeytymättömän yhtenäisyyden koko hankkeen ajan aiheuttamatta viivästyksiä hankkeelle.

Edellytyksenä on, että käytettävissä on asiantuntijoiden tarpeelliseksi määrittelemän laajuisia maa-alueita, että alueella työskenteleviä viljelijöitä koskevista rajoituksista sovitaan ja että tarvittaessa on käytettävissä varoja sellaisia ennakkokorvauksia varten, jotka maksetaan hyvissä ajoin ennen seuraavaa rakennusvaihetta koskevan hyväksymispäätöksen tekemistä. Tällaisten täytäntöönpanoedellytysten toteutumismahdollisuuksia on ehdottomasti tulkittava tapauskohtaisesti. A 26 -hankkeessa tällaiset olosuhteet ovat selvästi olemassa. Valmisteleva maanhankinta mahdollisti alueiden turvaamisen. Tässä menettelyssä valittu lähestymistapa on tervetullut, sillä se estää tilapäisten toiminnallisten puutteiden uhan ja varmistaa Natura 2000 -verkoston keskeytymättömän yhtenäisyyden koko hankkeen ajan aiheuttamatta viivästyksiä hankkeelle.

Tarvittaessa on myös mahdollista saada erillinen suunnitteluhyväksyntä yhtenäisyyden varmistamiseksi toteutettaville toimenpiteille, mikä mahdollistaa niiden varhaisemman täytäntöönpanon. Hankkeiden toteuttajilla on tietenkin aina mahdollisuus toteuttaa toimenpiteet vapaaehtoisesti varhaisessa vaiheessa omalla kustannuksellaan. Jos yhtenäisyyden varmistavat toimenpiteet toteutetaan hyvissä ajoin interventiota koskevien säännösten yhteydessä, niillä voi olla myönteinen vaikutus korvaavien toimenpiteiden laajuuteen, sillä väliaikaisista toiminnallisista puutteista aiheutuvat lisäkustannukset saattavat pienentyä.

Julkisen sektorin hankkeiden toteuttajilla ja niillä hankkeiden toteuttajilla, jotka toteuttavat monia hankkeita tai suuria hankkeita, mahdollisesti vaiheittaisissa hyväksymismenettelyissä, on tässä suhteessa suurin toimintamahdollisuus, ja siksi niillä on erityinen vastuu.

Tapaus B: yhtenäisyyden varmistavien toimenpiteiden täysi toimivuus ei ole tarpeen heikentymisen tapahtuessa

Tapaus B: yhtenäisyyden varmistavien toimenpiteiden täysi toimivuus ei ole tarpeen heikentymisen tapahtuessa

Luontotyypin tai lajin elinympäristön ei välttämättä tarvitse olla täysin toimintakykyinen ennen huomattavan heikentymisen alkamista. Tietyistä teknisistä syistä, jotka on esitettävä kattavasti, toimivuuden viivästyminen on perusteltua toimenpiteen täyteen vaikuttavuuteen asti, ja se on korvattava toteuttamalla toimenpiteet vastaavasti laajemmassa mittakaavassa. On osoitettu, että myös alueen panos Natura 2000 -verkostoon taataan tällä tavoin.

Myös näissä tapauksissa olisi pyrittävä toimenpiteiden ennakkototeutukseen. Muiden luonnonsuojeluvälineiden täytäntöönpanosta saatujen kokemusten perusteella voidaan päätellä, että tietyissä olosuhteissa toimivuusviivettä voidaan torjua laajentamalla toimenpiteen mittakaavaa. Tämä perustuu muun muassa siihen, että viiveet voidaan suurelta osin korvata tällä tavoin tiettyjen elinympäristötoimintojen osalta.

Toimivuusviiveen perusteella olisi valittava suurempia lisämaa-alueita, sillä vaikka toimenpiteillä (esimerkiksi istutuksella) ei aluksi pystytä toteuttamaan toimintoja riittävällä tavalla, merkittävästi laajemman kannan avulla voidaan kuitenkin päästä suunnilleen samansuuruiseen korvaamisen kokonaistasoon. Toimenpiteen suurempi mittakaava lisää ennustevarmuutta myös toiminnallisten näkökohtien osalta.

Esimerkki:
  Virtaavan vesimuodostuman ylittäminen johtaa siihen, että tiehanke heikentää merkittävästi luontotyyppiä *91E0 Alnus glutinosa- ja Fraxinus excelsior -tulvametsät. Luontotyypin menetys on korvattava muilla alueilla, jotka ovat sijaintinsa tai toimivuutensa osalta soveltuvia, toteuttamalla yhtenäisyyden varmistavia toimenpiteitä. Tähän päästään asianmukaisella istutuksella ja luontotyypin ennalleen saattamisella. Koska muut liitännäistoimenpiteet, kuten vanhojen metsien kehittäminen olemassa olevissa samankaltaisissa luontotyypeissä, eivät ole mahdollisia, toimenpide on tarkoitus toteuttaa moninkertaisesti suuremmalla alueella toimivuusviiveen korvaamiseksi. Kyse on luontotyypistä, jonka ominaisena piirteenä on puusto eli jolla on niin pitkä kehittymisaika, ettei siihen päästä edes toteuttamalla pitkälle meneviä toimenpiteitä.

Esimerkki

Virtaavan vesimuodostuman ylittäminen johtaa siihen, että tiehanke heikentää merkittävästi luontotyyppiä *91E0

ja

-tulvametsät. Luontotyypin menetys on korvattava muilla alueilla, jotka ovat sijaintinsa tai toimivuutensa osalta soveltuvia, toteuttamalla yhtenäisyyden varmistavia toimenpiteitä. Tähän päästään asianmukaisella istutuksella ja luontotyypin ennalleen saattamisella. Koska muut liitännäistoimenpiteet, kuten vanhojen metsien kehittäminen olemassa olevissa samankaltaisissa luontotyypeissä, eivät ole mahdollisia, toimenpide on tarkoitus toteuttaa moninkertaisesti suuremmalla alueella toimivuusviiveen korvaamiseksi. Kyse on luontotyypistä, jonka ominaisena piirteenä on puusto eli jolla on niin pitkä kehittymisaika, ettei siihen päästä edes toteuttamalla pitkälle meneviä toimenpiteitä.

Tämä toimenpide olisi kuitenkin periaatteessa tunnustettava yhtenäisyyden varmistavaksi toimenpiteeksi edellyttäen, että mikään yksittäisen tapauksen erityispiirre ei ole sitä vastaan.

Tämä toimenpide olisi kuitenkin periaatteessa tunnustettava yhtenäisyyden varmistavaksi toimenpiteeksi edellyttäen, että mikään yksittäisen tapauksen erityispiirre ei ole sitä vastaan.

4.   YMPÄRISTÖARVIOINTIMENETTELYJEN VÄLISET YHTEYDET: asianmukainen arviointi, ympäristövaikutusten arviointi ja strateginen ympäristöarviointi

YMPÄRISTÖARVIOINTIMENETTELYJEN VÄLISET YHTEYDET: asianmukainen arviointi, ympäristövaikutusten arviointi ja strateginen ympäristöarviointi

4.1   Menettelyjen vertailu: asianmukainen arviointi, ympäristövaikutusten arviointi (YVA) ja strateginen ympäristöarviointi (SYA)

Menettelyjen vertailu: asianmukainen arviointi, ympäristövaikutusten arviointi (YVA) ja strateginen ympäristöarviointi (SYA)

| | Asianmukainen arviointi | YVA | SYA |
| --- | --- | --- | --- |
| Minkälaiset kehitystoimet ovat arvioinnin kohteena? | Suunnitelmat tai hankkeet, jotka ovat – joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa – omiaan vaikuttamaan merkittävästi Natura 2000 -alueeseen (paitsi suunnitelmat tai hankkeet, jotka liittyvät suoraan alueen luonnonsuojelukäyttöön). | Kaikki liitteessä I luetellut hankkeet.
  Liitteessä II lueteltujen hankkeiden osalta YVA:n tarve on määritettävä tapauskohtaisesti tai jäsenvaltioiden asettamien raja-arvojen tai kriteerien perusteella (myös liitteen III kriteerit on otettava huomioon). | Kaikki suunnitelmat ja ohjelmat tai niiden muutokset,






  a) | jotka kansallinen, alueellinen tai paikallinen viranomainen valmistelee ja/tai hyväksyy; |

Asianmukainen arviointi

YVA

SYA

Minkälaiset kehitystoimet ovat arvioinnin kohteena?

Minkälaiset kehitystoimet ovat arvioinnin kohteena?

Suunnitelmat tai hankkeet, jotka ovat – joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa – omiaan vaikuttamaan merkittävästi Natura 2000 -alueeseen (paitsi suunnitelmat tai hankkeet, jotka liittyvät suoraan alueen luonnonsuojelukäyttöön).

Suunnitelmat

hankkeet

Kaikki liitteessä I luetellut hankkeet.

hankkeet

Liitteessä II lueteltujen hankkeiden osalta YVA:n tarve on määritettävä tapauskohtaisesti tai jäsenvaltioiden asettamien raja-arvojen tai kriteerien perusteella (myös liitteen III kriteerit on otettava huomioon).

Kaikki suunnitelmat ja ohjelmat tai niiden muutokset,

suunnitelmat

ohjelmat

a)

jotka kansallinen, alueellinen tai paikallinen viranomainen valmistelee ja/tai hyväksyy;

| b) | joita lait, asetukset tai hallinnolliset määräykset edellyttävät; |
| --- | --- |

b)

joita lait, asetukset tai hallinnolliset määräykset edellyttävät;

| c) | joita valmistellaan maa-, metsä- ja kalataloutta, energiaa, teollisuutta, liikennettä, jätehuoltoa, vesitaloutta, televiestintää, matkailua, kaavoitusta tai maankäyttöä varten ja joissa vahvistetaan puitteet YVA-direktiivin liitteessä I ja II lueteltujen tulevien hankkeiden lupapäätöksille; tai |
| --- | --- |

c)

joita valmistellaan maa-, metsä- ja kalataloutta, energiaa, teollisuutta, liikennettä, jätehuoltoa, vesitaloutta, televiestintää, matkailua, kaavoitusta tai maankäyttöä varten ja joissa vahvistetaan puitteet YVA-direktiivin liitteessä I ja II lueteltujen tulevien hankkeiden lupapäätöksille; tai

joiden on katsottu edellyttävän direktiivin 92/43/ETY 6 tai 7 artiklan mukaista arviointia sen todennäköisen vaikutuksen johdosta, joka niillä on mainituissa artikloissa tarkoitetuilla alueilla.

Mitä luonnon kannalta merkityksellisiä vaikutuksia on arvioitava?

Mitä luonnon kannalta merkityksellisiä vaikutuksia on arvioitava?

Arviointi on tehtävä alueen suojelutavoitteiden (jotka liittyvät alueella merkittävässä määrin esiintyviin lajeihin tai luontotyyppeihin) kannalta.

alueen suojelutavoitteiden

Vaikutukset on arvioitava, jotta voidaan määrittää, vaikuttavatko ne haitallisesti kyseisen alueen koskemattomuuteen.

Välittömät ja välilliset, toissijaiset, kumulatiiviset, rajatylittävät, lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikavälin vaikutukset, pysyvät ja tilapäiset, myönteiset ja kielteiset merkittävät vaikutukset väestöön ja ihmisen terveyteen; luonnon monimuotoisuuteen, erityisesti niihin lajeihin ja luontotyyppeihin, jotka on suojeltu direktiivin 92/43/ETY ja direktiivin 2009/147/EY nojalla; maa-alueisiin, maaperään, veteen, ilmaan ja ilmastoon sekä maisemaan; aineelliseen omaisuuteen, kulttuuriperintöön ja -maisemaan; ja näiden tekijöiden väliseen vuorovaikutukseen.

Todennäköiset merkittävät ympäristövaikutukset, mukaan lukien vaikutukset esimerkiksi luonnon monimuotoisuuteen, väestöön, ihmisen terveyteen, eläimistöön, kasvistoon, maaperään, veteen, ilmaan, ilmastotekijöihin, aineelliseen omaisuuteen, kulttuuriperintöön, arkkitehtoninen ja arkeologinen perintö mukaan lukien, ja maisemaan sekä edellä mainittujen tekijöiden välisiin suhteisiin.

Kuka vastaa arvioinnista?

Kuka vastaa arvioinnista?

Toimivaltaisen viranomaisen tehtävänä on varmistaa, että asianmukainen arviointi toteutetaan. Tässä yhteydessä suunnitelman tai hankkeen toteuttaja voi joutua tekemään kaikki tarvittavat tutkimukset ja toimittamaan kaikki tarvittavat tiedot toimivaltaiselle viranomaiselle, jotta tämä voi tehdä kaikkiin asiaan vaikuttaviin tosiseikkoihin perustuvan päätöksen. Tässä vaiheessa toimivaltainen viranomainen voi myös tarvittaessa kerätä olennaista tietoa muista lähteistä.

Suunnitelman tai hankkeen toteuttaja toimittaa tarvittavat tiedot, jotka luvan antavan toimivaltaisen viranomaisen on otettava – yhdessä kuulemisten tulosten kanssa – asianmukaisesti huomioon.

SYA-direktiivissä jäsenvaltioille annetaan paljon harkintavaltaa SYA:n toteuttamisesta vastaavien viranomaisten nimeämiseen. Kyseeseen tulevat joko viranomaiset, jotka ovat vastuussa suunnitelman tai ohjelman laadinnasta, ympäristöviranomaiset, joita kuullaan lain nojalla niiden tietojen laajuudesta ja tarkkuudesta, jotka on sisällytettävä ympäristöraporttiin sekä suunnitelman tai ohjelman luonnokseen ja siihen liittyvään ympäristöraporttiin; tai viranomaiset, joille on nimenomaisesti annettu tehtäväksi SYA-menettelyn hoitaminen.

Kuullaanko kansalaisia / muita viranomaisia?

Kuullaanko kansalaisia / muita viranomaisia?

Luontodirektiiviin ei sisälly selväsanaista velvoitetta kuulla kansalaisia silloin, kun hyväksytään sellaisia suunnitelmia tai hankkeita, jotka edellyttävät asianmukaista arviointia. Direktiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaan kansalaisia on kuultava vain ”tarvittaessa”. Tuomioistuin on kuitenkin selventänyt Århusin yleissopimuksen vaatimusten perusteella, että asianosaisilla kansalaisilla, tunnustetut ympäristönsuojelujärjestöt mukaan lukien, on oikeus osallistua lupamenettelyyn (asia C-243/15, 49 kohta). Tähän oikeuteen kuuluu eritoten ”oikeus ’osallistua tehokkaasti ympäristöä koskevaan päätöksentekoon’ esittämällä ’kirjallisesti tai tarvittaessa julkisessa kuulemistilaisuudessa tai vastauksena hakijalle toimitettuun pyyntöön kaikki huomautukset, tiedot, analyysit tai mielipiteet, joita yleisö pitää ehdotetun toimen kannalta oleellisina’” (asia C-243/15, 46 kohta).

Tämä on pakollista – kuuleminen järjestetään ennen kehittämisehdotuksen hyväksymistä.

Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niille viranomaisille (mukaan lukien ympäristö-, paikallis- ja alueelliset viranomaiset), joita hanke todennäköisesti koskee, annetaan mahdollisuus ilmaista näkemyksensä lupahakemuksesta. Samoja periaatteita sovelletaan kansalaisten kuulemiseen.

Jos todennäköiset merkittävät ympäristövaikutukset kohdistuvat toisen jäsenvaltion alueelle, asianomaisen jäsenvaltion asiaankuuluvia viranomaisia ja kansalaisia on kuultava.

Tämä on pakollista – kuuleminen on tehtävä ennen suunnitelman tai ohjelman hyväksymistä.

Jäsenvaltioiden on kuultava niitä viranomaisia, joita suunnitelman tai ohjelman toteuttamisesta aiheutuvat ympäristövaikutukset todennäköisesti koskevat sen vuoksi, että niillä on nimenomaisesti ympäristöasioihin liittyviä vastuita. Kansalaisia, mukaan lukien kansalaiset, joihin päätöksentekomenettelyn vaikutukset kohdistuvat taikka todennäköisesti kohdistuvat tai joiden etua päätöksentekomenettely koskee, sekä kansalaisjärjestöt, on kuultava.

Viranomaisille ja kansalaisille on annettava varhain ja tehokkaalla tavalla mahdollisuus ilmaista asianmukaisten määräaikojen puitteissa näkemyksensä suunnitelma- tai ohjelmaluonnoksesta ja siihen liittyvästä ympäristöraportista ennen kuin suunnitelma tai ohjelma hyväksytään tai siirretään lainsäädäntömenettelyyn.

Jos todennäköiset merkittävät ympäristövaikutukset kohdistuvat toisen jäsenvaltion alueelle, asianomaisen jäsenvaltion asiaankuuluvia viranomaisia ja kansalaisia on kuultava.

Kuinka sitovia arvioinnin tulokset ovat?

Kuinka sitovia arvioinnin tulokset ovat?

Ne ovat sitovia.

Ne ovat sitovia

Toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa hyväksyntänsä suunnitelmalle tai hankkeelle vasta varmistuttuaan siitä, että se ei vaikuta haitallisesti kyseisen alueen koskemattomuuteen.

Kuulemisten tulokset ja YVA:n aikana kerätyt tiedot on otettava asianmukaisesti huomioon lupamenettelyssä.

on otettava asianmukaisesti huomioon

Luvan myöntämispäätökseen on sisällytettävä ainakin perusteltu päätelmä (eli YVA-päätös) ja mahdolliset päätökseen liittyvät ympäristöedellytykset.

Ympäristöraportti ja ilmaistut näkemykset ”on otettava huomioon” suunnitelman tai ohjelman valmistelussa ja ennen kuin se hyväksytään tai siirretään lainsäädäntömenettelyyn.

on otettava huomioon

5.   STRATEGINEN SUUNNITTELU – SUUNNITELMIEN ARVIOINTI

STRATEGINEN SUUNNITTELU – SUUNNITELMIEN ARVIOINTI

5.1   Esimerkki: Moottoriteiden suunnittelu Itävallassa

Esimerkki: Moottoriteiden suunnittelu Itävallassa

| Moottoriteiden suunnittelu Itävallassa – Selvitys ja asianmukainen arviointi |
| --- |
| Itävallan moottoriteiden suunnittelussa on kolme erilaista hankevaihetta, joilla määritetään toistuvalla tavalla asianmukaisen arvioinnin tarve. | Ensimmäisessä vaiheessa (”Voruntersuchung” tai ”Korridoruntersuchung”) määritetään tutkitun alueen mahdolliset ristiriita-alueet, jotta voidaan sulkea pois reitit, joilla on kestämättömiä vaikutuksia ja joita ei todennäköisesti hyväksytä. Suojelualueisiin, mukaan lukien Natura 2000 -alueet, kiinnitetään erityistä huomiota. Ensimmäisen vaiheen tulokset ovat hankkeen mahdollisten muutosten alustava valinta ja toisen vaiheen tutkimusohjelma. Asianmukaisen arvioinnin suorittamista koskeva vaatimus tunnustetaan tavallisesti tässä vaiheessa (selvitysvaihe). |

Moottoriteiden suunnittelu Itävallassa – Selvitys ja asianmukainen arviointi

Moottoriteiden suunnittelu Itävallassa – Selvitys ja asianmukainen arviointi

Itävallan moottoriteiden suunnittelussa on kolme erilaista hankevaihetta, joilla määritetään toistuvalla tavalla asianmukaisen arvioinnin tarve.

Ensimmäisessä vaiheessa (”Voruntersuchung” tai ”Korridoruntersuchung”) määritetään tutkitun alueen mahdolliset ristiriita-alueet, jotta voidaan sulkea pois reitit, joilla on kestämättömiä vaikutuksia ja joita ei todennäköisesti hyväksytä. Suojelualueisiin, mukaan lukien Natura 2000 -alueet, kiinnitetään erityistä huomiota. Ensimmäisen vaiheen tulokset ovat hankkeen mahdollisten muutosten alustava valinta ja toisen vaiheen tutkimusohjelma. Asianmukaisen arvioinnin suorittamista koskeva vaatimus tunnustetaan tavallisesti tässä vaiheessa (selvitysvaihe).

| | Toisessa vaiheessa (”Vorprojekt” tai ”Variantenuntersuchung”) määritetään luontotyyppien ja lajien herkkyys hankkeen eri mahdollisissa vaihtoehdoissa ja ennustetaan niiden mahdolliset vaikutukset ympäristöön. Sisäisten kansallisten vaatimusten (RVS (5)) mukaan tässä vaiheessa tarvitaan yksityiskohtaisia tutkimuksia asianmukaisesta arvioinnista. Tarkoituksena on varmistaa, että EU:n suojelemat lajit ja luontotyypit otetaan huomioon mahdollisimman varhaisessa vaiheessa. Tämän vaiheen lopussa valitaan yksi mahdollinen hankkeen muunnelma. |
| --- | --- |

Toisessa vaiheessa (”Vorprojekt” tai ”Variantenuntersuchung”) määritetään luontotyyppien ja lajien herkkyys hankkeen eri mahdollisissa vaihtoehdoissa ja ennustetaan niiden mahdolliset vaikutukset ympäristöön. Sisäisten kansallisten vaatimusten (RVS (5)) mukaan tässä vaiheessa tarvitaan yksityiskohtaisia tutkimuksia asianmukaisesta arvioinnista. Tarkoituksena on varmistaa, että EU:n suojelemat lajit ja luontotyypit otetaan huomioon mahdollisimman varhaisessa vaiheessa. Tämän vaiheen lopussa valitaan yksi mahdollinen hankkeen muunnelma.

5

| | Kolmas vaihe (”Einreichprojekt”) sisältää hyväksymismenettelyjen suunnittelun. Valitun reitin mahdolliset ympäristövaikutukset täsmennetään tarkemmin ja mahdollisia kielteisiä vaikutuksia lievennetään asianmukaisilla toimenpiteillä. Tavoitteena on ympäristön kannalta vastuullinen, alueen suojelutavoitteisiin tai suojeltuihin lajeihin vaikuttamaton ja oikeudellisesti hyväksyttävä hankesuunnitelma. |
| --- | --- |

Kolmas vaihe (”Einreichprojekt”) sisältää hyväksymismenettelyjen suunnittelun. Valitun reitin mahdolliset ympäristövaikutukset täsmennetään tarkemmin ja mahdollisia kielteisiä vaikutuksia lievennetään asianmukaisilla toimenpiteillä. Tavoitteena on ympäristön kannalta vastuullinen, alueen suojelutavoitteisiin tai suojeltuihin lajeihin vaikuttamaton ja oikeudellisesti hyväksyttävä hankesuunnitelma.

Varhaisen selvityksen etuna on se, että tarvittavat oikeudelliset menettelyt, tässä tapauksessa asianmukainen arviointi tai – muissa tapauksissa – poikkeusmenettely, voidaan tunnistaa ajoissa. Menettelyihin liittyvät riskit tunnistetaan näin ollen riittävän ajoissa, ja voidaan toteuttaa välttämistä koskevia strategioita.

Mahdollisten ristiriita-alueiden paikantamisessa käytetään Natura 2000 -alueiden tietolomakkeita sekä kansallisen pesimälintukartaston ja alueellisten ja paikallisten luontotyyppitutkimusten (sikäli kuin ne ovat saatavilla ja ajantasaisia) tietoja. Nykytilanteen ja mahdollisten vaikutusten arvioinnissa otetaan huomioon myös (kansalliset tai osavaltiokohtaiset) uhanalaisten lajien luettelot, 17 artiklan mukaisesta kertomuksesta saatavat tiedot, kansallisesti suojeltuja lajeja koskevat kansalliset ja osavaltiokohtaiset säädökset sekä muut alueella saatavilla olevat tiedot. Muita seurantatietoja voidaan käyttää, jos niitä on saatavilla, esimerkiksi alueella toteutetuista lajien suojeluhankkeista tai Life-hankkeista peräisin olevat tiedot.

Lähde: ASFINAG:n toimittama tapaustutkimus.

Lähde

5.2   Esimerkki: Tonavan uuden vesivoimarakentamisen strateginen suunnittelu

Esimerkki: Tonavan uuden vesivoimarakentamisen strateginen suunnittelu

| Tonavan vesistöalueen uuden vesivoimalaitoksen strateginen suunnittelu |
| --- |

Tonavan vesistöalueen uuden vesivoimalaitoksen strateginen suunnittelu

Tonavan vesistöalueen uuden vesivoimalaitoksen strateginen suunnittelu

Tonavan kansainvälinen suojelukomissio on laatinut Tonavan vesistöalueen vesivoiman kestävää kehittämistä koskevat ohjaavat periaatteet, jotka ne maat, joissa Tonava virtaa, hyväksyivät kesäkuussa 2013. Ohjaavat periaatteet laadittiin laajan ja osallistavan menettelyn avulla. Siihen osallistui energia- ja ympäristöhallintojen, vesivoima-alan, kansalaisjärjestöjen ja tiedeyhteisön edustajia.

Periaatteissa suositellaan strategisen suunnittelun käyttämistä uusien vesivoimalaitosten kehittämisessä. Suunnittelun tulisi perustua kahdella eri tasolla tehtävään arviointiin (mukaan lukien luettelot suositelluista kriteereistä): kansalliseen tai alueelliseen arviointiin ja sen jälkeen tehtävään hankekohtaiseen arviointiin.

Ensin määritetään jokiosuudet, joilla vesivoimalaitosten rakentaminen on kiellettyä kansallisten tai alueellisten säädösten tai sopimusten nojalla (kieltoalueet). Eräissä Euroopan maissa tätä luokkaa varten on käytössä muun muassa seuraavat kriteerit: suojelualueet, ekologisesti erittäin arvokkaat osuudet, vertailualueet ja valuma-alueen koko.

Kansallisia tai alueellisia suositeltavia kriteerejä koskeva luettelo sisältää seuraavat:

| — | Luonnonmukaisuus. Jokiosuuksien tai vesimuodostuman tila suhteessa poikkeamaan tyyppikohtaisista luonnonolosuhteista hydrologian, morfologian, biologisen ja sedimentin jatkuvuuden sekä biologisten yhteisöjen osalta. |
| --- | --- |

—

Luonnonmukaisuus. Jokiosuuksien tai vesimuodostuman tila suhteessa poikkeamaan tyyppikohtaisista luonnonolosuhteista hydrologian, morfologian, biologisen ja sedimentin jatkuvuuden sekä biologisten yhteisöjen osalta.

Luonnonmukaisuus

| — | Vesimuodostuman tila harvinaisuuden ja ekologisen arvon osalta. Jokityypin harvinaisuus, jokiosuuden ekologinen tila ja herkkyys. |
| --- | --- |

—

Vesimuodostuman tila harvinaisuuden ja ekologisen arvon osalta. Jokityypin harvinaisuus, jokiosuuden ekologinen tila ja herkkyys.

Vesimuodostuman tila harvinaisuuden ja ekologisen arvon osalta

| — | Jokiosuuden erityinen ekologinen rakenne ja tehtävä myös koko valuma-alueen tai sen osa-alueen ja ekosysteemipalvelujen osalta. Esimerkiksi herkkien tai arvokkaiden kalalajien erityiset elinympäristöt tai muut jokiekologian biologiset laatutekijät (esim. uhanalaisten lajien luettelon lajit). |
| --- | --- |

—

Jokiosuuden erityinen ekologinen rakenne ja tehtävä myös koko valuma-alueen tai sen osa-alueen ja ekosysteemipalvelujen osalta. Esimerkiksi herkkien tai arvokkaiden kalalajien erityiset elinympäristöt tai muut jokiekologian biologiset laatutekijät (esim. uhanalaisten lajien luettelon lajit).

Jokiosuuden erityinen ekologinen rakenne ja tehtävä myös koko valuma-alueen tai sen osa-alueen ja ekosysteemipalvelujen osalta.

| — | Suojelualueet ja suojellut alueet. Muun muassa Natura 2000 -alueet, Ramsar-alueet, Unescon biosfäärialueet sekä kansalliset ja alueelliset luonnonpuistot. |
| --- | --- |

—

Suojelualueet ja suojellut alueet. Muun muassa Natura 2000 -alueet, Ramsar-alueet, Unescon biosfäärialueet sekä kansalliset ja alueelliset luonnonpuistot.

Suojelualueet ja suojellut alueet.

Toisessa vaiheessa arvioidaan kaikki muut jokiosuudet arviointimatriisin ja luokittelujärjestelmän avulla.

Koska monet Tonavan vesistöalueen jokiosuudet ja tulvatasangot on suojeltu luonnonsuojeludirektiivien nojalla, on otettava huomioon Natura 2000 -alueiden hoitoa ja suojelua koskevat säännökset ja vaatimukset sekä tarve arvioida asianmukaisesti mahdollisten hankkeiden vaikutuksia kyseisillä alueilla.

Kansallinen tai alueellinen arviointi auttaa hallintoja ohjaamaan uusien vesivoimalaitosten rakentamisen alueille, joilla niiden odotetaan vaikuttavan ympäristöön vähiten. Tarpeen mukaan on huomioitava myös koko Tonavan vesistöaluetta koskevat tai rajat ylittävät seikat. Kansallinen tai alueellinen arviointi hyödyttää paitsi ympäristö- ja vesialaa myös vesivoima-alaa, sillä se lisää päätöksenteon ennakoitavuutta ja tekee avoimemmaksi sen, milloin uusille hankkeille todennäköisimmin myönnetään lupia.

Kansallisella tai alueellisella tasolla tehtävä arviointi on yleisluonteinen. Hankekohtaisessa arvioinnissa puolestaan luokitellaan eri jokiosuudet sen mukaan, miten hyvin ne soveltuvat vesivoiman tuotantoon, ja arvioidaan tarkemmin ja perusteellisemmin konkreettisen hankkeen hyötyjä ja vaikutuksia. Tämä auttaa arvioimaan, onko hanke tarpeeksi räätälöity tietyn paikan tarpeisiin. Hankekohtainen arviointi tehdään uuden vesivoimalaitoksen rakennuslupahakemuksen johdosta, joten sen sisältö riippuu kyseisen hankkeen suunnitelmista.

Hankkeissa on tämän jälkeen toteutettava lieventäviä toimenpiteitä, joilla minimoidaan vesivoimalaitosten kielteiset vaikutukset vesiekosysteemeihin. Vesien ekologisen tilan ylläpidon ja parantamisen kannalta on ensisijaista turvata kalojen vaeltaminen ja ekologinen virtaama.

Muut lieventävät toimenpiteet, kuten sedimentin tilan parantaminen, vedenkorkeuden keinotekoisen vaihtelun (lyhytaikaissäännöstelyn) haittojen minimointi, pohjavesiolosuhteiden ylläpito tai tiettyjen luontotyyppien ja ranta-alueiden ennallistaminen, ovat tärkeitä jokien ekologialle ja vesiekosysteemeistä suoraan riippuvaisille kosteikoille. Näitä toimia tulisikin harkita hankkeen suunnitteluvaiheessa kustannustehokkuus ja sähkön huoltovarmuus huomioon ottaen.

Ohjaavissa periaatteissa tunnustetaan luontodirektiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdassa säädetyn menettelyn soveltaminen silloin, kun uusi vesivoimarakentaminen saattaa vaikuttaa Natura 2000 -alueeseen.

https://www.icpdr.org/main/activities-projects/hydropower

5.3   Esimerkki: Saksan Pohjanmeren talousvyöhykkeen merituulipuistojen ja verkkoyhteyksien aluesuunnitelma

Esimerkki: Saksan Pohjanmeren talousvyöhykkeen merituulipuistojen ja verkkoyhteyksien aluesuunnitelma

| Saksan Pohjanmeren talousvyöhykkeen merellä sijaitsevaa verkkoa koskeva aluesuunnitelma

  Merellä sijaitsevaa verkkoa koskevassa suunnitelmassa määritetään merituulipuistot, jotka soveltuvat yhteisiin verkkoyhteyksiin. Merituulipuistojen verkkoyhteyksiä varten tarvittavien kaapelireittien ja -paikkojen lisäksi merellä sijaitsevaa verkkoa koskeva suunnitelma sisältää yhdysputkien kaapelireitit ja kuvaukset mahdollisista ristikytkennöistä.
  Saksan talousvyöhykkeellä on osoitettu ensisijaisesti suojeltavia alueita merenkululle, putkistoille ja merituulivoiman tuotannolle, ja muut käyttötarkoitukset on kielletty näillä alueilla, elleivät ne ole yhteensopivia. Natura 2000 -alueilla ei sallita tuulivoimaloita. Siirryttäessä aluemerelle ja liikenteen erottelujärjestelmien ylittyessä talousvyöhykkeellä tuotetun sähkön siirtoon tarkoitetut merenalaiset kaapelit on ohjattava osoitetuille kaapelikäytäville. Suunnitelman laatimisen yhteydessä on tehty SYA.
  Meriympäristöön kohdistuvien mahdollisten kielteisten vaikutusten minimoimiseksi suunnitelmassa todetaan putkien ja kaapeleiden asentamisen osalta, että herkkiä elinympäristöjä ei saa ylittää aikoina, jolloin tietyt lajit ovat erittäin haavoittuvia.
  Putkilinjojen ja kaapeleiden laskemisen ja käytön aikana on vältettävä erityisen herkkien elinympäristöjen eli hiekkasärkkien, riuttojen ja luonnonsuojelullisesti merkittävien pohjaeläinyhteisöjen alueiden vahingoittamista tai tuhoamista ja noudatettava OSPAR-yleissopimuksen mukaisia ympäristön kannalta parhaita käytäntöjä. Suunnitelmassa on myös pyritty päällekkäisyyteen putkilinjojen ja tuulivoimaloiden ensisijaisten alueiden osoittamisessa.
  Suunnitteluperiaatteilla, kuten kaapeleiden mahdollisimman suurella niputtamisella ja Natura 2000 -alueiden kautta kulkevien reittien välttämisellä, pyritään pienentämään verkkoinfrastruktuurin tarvitsemaa pinta-alaa ja vähentämään mahdollisia meriympäristöön kohdistuvia vaikutuksia. Suunnitelmassa, josta on tehty SYA, esitetään seuraavien kymmenen vuoden aikana rakennettavien merellä sijaitsevien verkkoyhteyksien kapasiteetti ja odotettu aikataulu.
  https://www.bsh.de/EN/TOPICS/Offshore/Maritime_spatial_planning/maritime_spatial_planning_node.html |
| --- |

Saksan Pohjanmeren talousvyöhykkeen merellä sijaitsevaa verkkoa koskeva aluesuunnitelma

Saksan Pohjanmeren talousvyöhykkeen merellä sijaitsevaa verkkoa koskeva aluesuunnitelma

Merellä sijaitsevaa verkkoa koskevassa suunnitelmassa määritetään merituulipuistot, jotka soveltuvat yhteisiin verkkoyhteyksiin. Merituulipuistojen verkkoyhteyksiä varten tarvittavien kaapelireittien ja -paikkojen lisäksi merellä sijaitsevaa verkkoa koskeva suunnitelma sisältää yhdysputkien kaapelireitit ja kuvaukset mahdollisista ristikytkennöistä.

Saksan talousvyöhykkeellä on osoitettu ensisijaisesti suojeltavia alueita merenkululle, putkistoille ja merituulivoiman tuotannolle, ja muut käyttötarkoitukset on kielletty näillä alueilla, elleivät ne ole yhteensopivia. Natura 2000 -alueilla ei sallita tuulivoimaloita. Siirryttäessä aluemerelle ja liikenteen erottelujärjestelmien ylittyessä talousvyöhykkeellä tuotetun sähkön siirtoon tarkoitetut merenalaiset kaapelit on ohjattava osoitetuille kaapelikäytäville. Suunnitelman laatimisen yhteydessä on tehty SYA.

Meriympäristöön kohdistuvien mahdollisten kielteisten vaikutusten minimoimiseksi suunnitelmassa todetaan putkien ja kaapeleiden asentamisen osalta, että herkkiä elinympäristöjä ei saa ylittää aikoina, jolloin tietyt lajit ovat erittäin haavoittuvia.

Putkilinjojen ja kaapeleiden laskemisen ja käytön aikana on vältettävä erityisen herkkien elinympäristöjen eli hiekkasärkkien, riuttojen ja luonnonsuojelullisesti merkittävien pohjaeläinyhteisöjen alueiden vahingoittamista tai tuhoamista ja noudatettava OSPAR-yleissopimuksen mukaisia ympäristön kannalta parhaita käytäntöjä. Suunnitelmassa on myös pyritty päällekkäisyyteen putkilinjojen ja tuulivoimaloiden ensisijaisten alueiden osoittamisessa.

Suunnitteluperiaatteilla, kuten kaapeleiden mahdollisimman suurella niputtamisella ja Natura 2000 -alueiden kautta kulkevien reittien välttämisellä, pyritään pienentämään verkkoinfrastruktuurin tarvitsemaa pinta-alaa ja vähentämään mahdollisia meriympäristöön kohdistuvia vaikutuksia. Suunnitelmassa, josta on tehty SYA, esitetään seuraavien kymmenen vuoden aikana rakennettavien merellä sijaitsevien verkkoyhteyksien kapasiteetti ja odotettu aikataulu.

https://www.bsh.de/EN/TOPICS/Offshore/Maritime_spatial_planning/maritime_spatial_planning_node.html

---

(1)  https://www.natura2000.nl/

1

(2)  https://www.commissiemer.nl/docs/mer/diversen/leidraad_bepaling_significantie27052010.pdf

2

(3)  Maanteiden suunnittelua, rakentamista ja kunnossapitoa koskevat suuntaviivat ja määräykset (Richtlinien und Vorschriften für das Straßenwesen, RVS), saatavilla osoitteessa www.fsv.at

3

(4)  LANA / pysyvä LANA-komitea ”interventioasetus” (2004): Tekniset vaatimukset toimenpiteille, joilla varmistetaan yhtenäisyys liittovaltion luonnonsuojelulain (BNatSchG) 34 §:n 5 momentin mukaisesti. Lisäys LANA-komitean 4. ja 5. maaliskuuta 2004 järjestetyn 87. kokouksen esityslistan 4.6 kohtaan.

4

(5)  Maanteiden suunnittelua, rakentamista ja kunnossapitoa koskevat suuntaviivat ja määräykset (Richtlinien und Vorschriften für das Straßenwesen, RVS), saatavilla osoitteessa www.fsv.at

5

---