# Den Europæiske Unions C 349/30.

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 349 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 64. årgang30. august 2021 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 349

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

64. årgang30. august 2021

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2021/C 349/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2021/C 349/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2021/C 349/02 | Forenede sager C-804/18 og C-341/19: Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. juli 2021 — IX mod WABE eV (sag C-804/18) og MH Müller Handels GmbH mod MJ (sag C-341/19) anmodning om præjudiciel afgørelse fra Arbeitsgericht Hamburg, Bundesarbeitsgericht — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – direktiv 2000/78/EF – ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv – forbud mod forskelsbehandling på grund af religion eller tro – en privat virksomheds interne regel om forbud mod på arbejdspladsen at bære nogen form for synlige politiske, ideologiske eller religiøse symboler eller at bære politiske, ideologiske eller religiøse iøjnefaldende og fladedækkende symboler – direkte eller indirekte forskelsbehandling – proportionalitet – afvejning af religionsfriheden med andre grundlæggende rettigheder – legitimiteten af arbejdsgiverens neutralitetspolitik – nødvendigheden af at bevise, at arbejdsgiveren har lidt et økonomisk tab) | 2 |
| 2021/C 349/03 | Sag C-453/19 P: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 15. juli 2021 — Deutsche Lufthansa AG mod Europa-Kommissionen, Land Rheinland-Pfalz og Ryanair DAC (Appel – statsstøtte – støtte til fordel for lufthavne og luftfartsselskaber – afgørelse, hvorved foranstaltningerne til fordel for Frankfurt Hahn lufthavn kvalificeres som statsstøtte, der er forenelig med det indre marked, og det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte til fordel for luftfartsselskaber, der benytter denne lufthavn – formaliteten vedrørende et annullationssøgsmål – artikel 263, stk. 4, TEUF – fysisk eller juridisk person, der ikke er umiddelbart eller individuelt berørt af den omhandlede afgørelse – effektiv retsbeskyttelse) | 3 |
| 2021/C 349/04 | Sage C-535/19: Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. juli 2021 — A (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākā tiesa (Senāts) — Letland) [Præjudiciel forelæggelse – fri bevægelighed for personer – unionsborgerskab – forordning (EF) nr. 883/2004 – artikel 3, stk. 1, litra a) – ydelser ved sygdom – begreb – artikel 4 og artikel 11, stk. 3, litra e) – direktiv 2004/38/EF – artikel 7, stk. 1, litra b) – ret til ophold i mere end tre måneder – betingelse om at være omfattet af en sygeforsikring, der dækker samtlige risici – artikel 24 – ligebehandling – statsborger i en medlemsstat, der ikke er erhvervsaktiv, og som opholder sig lovligt på en anden medlemsstats område – værtsmedlemsstatens afslag på at lade denne person tilslutte sig dens offentlige sygesikringsordningn] | 4 |
| 2021/C 349/05 | Sag C-742/19: Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. juli 2021 — B.K mod Republika Slovenija (Ministrstvo za obrambo) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vrhovno sodišče Republike Slovenije — Slovenien) (Præjudiciel forelæggelse – beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed – tilrettelæggelse af arbejdstiden – medlemmer af de væbnede styrker – EU-rettens anvendelighed – artikel 4, stk. 2, TEU – direktiv 2003/88/EF – anvendelsesområde – artikel 1, stk. 3 – direktiv 89/391/EØF – artikel 2, stk. 2 – militære aktiviteter – begrebet arbejdstid – periode med vagttjeneste – tvist vedrørende aflønning af arbejdstageren) | 5 |
| 2021/C 349/06 | Sag C-758/19: Domstolens dom (Første Afdeling) af 15. juli 2021 — OH mod ID (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Protodikeio Athinon — Grækenland) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 268 TEUF, 270 TEUF, 340 TEUF og 343 TEUF – protokol (nr. 7) vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter – artikel 11, 17 og 19 – tidligere medlem af Europa-Kommissionen – fritagelse for retsforfølgning – søgsmål om erstatningsansvar uden for kontraktforhold – ophævelse af fritagelsen – Den Europæiske Unions Domstols kompetence) | 6 |
| 2021/C 349/07 | Sag C-795/19: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 15. juli 2021 — XX mod Tartu Vangla (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Riigikohus — Estland) [Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv – direktiv 2000/78/EF – forbud mod forskelsbehandling på grund af handicap – artikel 2, stk. 2, litra a) – artikel 4, stk. 1 – artikel 5 – national ordning, der fastsætter krav med hensyn til fængselstjenestemænds høreevne – manglende overholdelse af de krævede minimumstærskler for lydopfattelse – absolut umulighed for fortsat ansættelse] | 6 |
| 2021/C 349/08 | Sag C-848/19 P: Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. juli 2021 — Forbundsrepublikken Tyskland mod Republikken Polen, Europa-Kommissionen, Republikken Letland og Republikken Litauen (Appel – artikel 194, stk. 1, TEUF – princippet om energimæssig solidaritet – direktiv 2009/73/EF – det indre marked for naturgas – artikel 36, stk. 1 – Europa-Kommissionens afgørelse om ændring af betingelserne for undtagelse af OPAL-gasrørledningen fra reglerne om tredjepartsadgang og takstbestemmelserne efter anmodning fra den tyske regulerende myndighed – annullationssøgsmål) | 7 |
| 2021/C 349/09 | Sag C-851/19 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 15. juli 2021 — DK mod Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (Appel – personalesag – disciplinær forfølgning – disciplinær sanktion – fastsættelse af denne sanktion – fradrag i pensionen – domfældelse i straffesag og et civilt søgsmål ved de nationale domstole – hel eller delvis erstatning for ikke-økonomisk skade, der er påført Den Europæiske Union – ingen indvirkning på denne erstatning – artikel 10 i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union – ligebehandlingsprincippet – proportionalitetsprincippet) | 8 |
| 2021/C 349/10 | Sag C-30/20: Domstolens dom (Første Afdeling) af 15. juli 2021 — RH mod AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB og Volvo Group España SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i civile sager – retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område – forordning (EU) nr. 1215/2012 – artikel 7, nr. 2) – kompetence i sager om erstatning uden for kontrakt – stedet for skadens indtræden – kartel, der er blevet erklæret i strid med artikel 101 TEUF og artikel 53 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde – fastlæggelse af den internationale og stedlige kompetence – kompetencekoncentration til fordel for en specialiseret domstol) | 8 |
| 2021/C 349/11 | Sag C-60/20: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 15. juli 2021 — Latvijas dzelzceļš VAS mod Valsts dzelzceļa administrācija (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administratīvā apgabaltiesa — Letland) (Præjudiciel forelæggelse – jernbanetransport – direktiv 2012/34/EU – det fælles europæiske jernbaneområde – artikel 13, stk. 2 og 6 – adgang til servicefaciliteter og jernbanerelaterede tjenesteydelser – forordning (EU) 2017/2177 – omlægning af faciliteterne – tilsynsorganets rettigheder) | 9 |
| 2021/C 349/12 | Sag C-190/20: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 15. juli 2021 — DocMorris NV mod Apothekerkammer Nordrhein (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – receptpligtige humanmedicinske lægemidler – direktiv 2001/83/EF – anvendelsesområde – reklame for et postordreapotek, der ikke har til formål at påvirke kundens valg af et givent lægemiddel, men valget af apotek – reklamepræmiekonkurrence – frie varebevægelser – nationale bestemmelser – forbud mod at udbyde, annoncere for eller give en tilgift og andre reklamegaver på området for terapeutiske produkter – salgsformer, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 34 TEUF) | 10 |
| 2021/C 349/13 | Sag C-241/20: Domstolens dom (Første Afdeling) af 15. juli 2021 — BJ mod État belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de première instance du Luxembourg — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse – arbejdskraftens frie bevægelighed – den frie bevægelighed for kapital – indkomstskat – lovgivning til undgåelse af dobbeltbeskatning – indkomst, som oppebæres i en anden medlemsstat end bopælsmedlemsstaten – metoder til beregning af fritagelsen i bopælsmedlemsstaten – tab af en del af indrømmelsen af visse skattemæssige fordele) | 10 |
| 2021/C 349/14 | Sag C-325/20: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 15. juli 2021 — BEMH og Conseil national des centres commerciaux mod Premier ministre, Ministère de l’Économie, des Finances et de la Relance og Ministre de la cohésion des territoires et des relations avec les collectivités territoriales (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Frankrig) [Præjudiciel forelæggelse – direktiv 2006/123/EF – artikel 14, nr. 6) – etableringsfrihed – tilladelse til erhvervsmæssig brug udstedt af et kollegialt organ – organ sammensat af bl.a. sagkyndige personer, der repræsenterer den økonomiske sektor – personer, som kan udgøre eller repræsentere erhvervsdrivende, der er konkurrenter til ansøgeren om tilladelse – forbud] | 11 |
| 2021/C 349/15 | Sag C-362/20: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 15. juli 2021 — Openbaar Ministerie og Federale Overheidsdienst Financiën mod Profit Europe NV og Gosselin Forwarding Services NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van beroep te Antwerpen — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse – handelspolitik – forordning (EU) nr. 1071/2012 – gennemførelsesforordning (EU) nr. 430/2013 – den fælles toldtarif – tarifering – kombineret nomenklatur – underposition 7307 11 10, 7307 19 10 og 7307 19 90 – rækkevidde – tarifering, der følger af en dom fra Domstolen – endelig antidumpingtold på importen af rørfittings af deformerbart støbejern med gevind – anvendeligheden af endelig antidumpingtold på rørfittings af deformerbart kuglegrafitstøbejern med gevind) | 12 |
| 2021/C 349/16 | Forenede sager C-584/20 P og C-621/20 P: Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. juli 2021 — Europa-Kommissionen mod Landesbank Baden-Württemberg (sag C-584/20 P) og Den Fælles Afviklingsinstans mod Landesbank Baden-Württemberg (sag C-621/20 P) (Appel – bankunionen – den fælles afviklingsmekanisme (SRM) – Den Fælles Afviklingsfond (SRF) – beregning af ex ante-bidrag for 2017 – bekræftelse af, at en afgørelse fra Den Fælles Afviklingsinstans (SRB) er autentisk – begrundelsespligt – fortrolige data – lovligheden af delegeret forordning (EU) 2015/63) | 13 |
| 2021/C 349/17 | Sag C-709/20: Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. juli 2021 — CG mod The Department for Communities in Northern Ireland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Appeal Tribunal (Northern Ireland) — Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse – unionsborgerskab – ikke-erhvervsaktiv statsborger i en medlemsstat, som opholder sig på en anden medlemsstats område på grundlag af national ret – artikel 18, stk. 1, TEUF – forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet – direktiv 2004/38/EF – artikel 7 – betingelser for opnåelse af en ret til ophold i mere end tre måneder – artikel 24 – sociale ydelser – begreb – ligebehandling – aftale om Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands udtræden – overgangsperiode – national bestemmelse, som udelukker unionsborgere, der har ret til tidsbegrænset ophold i henhold til national ret, fra retten til at modtage sociale ydelser – Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – artikel 1, 7 og 24) | 14 |
| 2021/C 349/18 | Sag C-244/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Giurgiu (Rumænien) den 16. april 2021 — C.I.I. mod Ministerul Public — Parchetul de pe lângă Tribunalul Giurgiu | 15 |
| 2021/C 349/19 | Sag C-267/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumænien) den 23. april 2021 — Uniqa Asigurări SA mod Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor og Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili | 15 |
| 2021/C 349/20 | Sag C-320/21 P: Appel iværksat den 21. maj 2021 af Ryanair DAC til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tiende Udvidede Afdeling) den 14. april 2021 i sag T-379/20, Ryanair mod Kommissionen (SAS, Sverige; covid-19) | 16 |
| 2021/C 349/21 | Sag C-321/21 P: Appel iværksat den 21. maj 2021 af Ryanair DAC til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tiende Udvidede Afdeling) den 14. april 2021 i sag T-378/20, Ryanair mod Kommissionen (SAS, Danmark; covid-19) | 17 |
| 2021/C 349/22 | Sag C-336/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Korneuburg (Østrig) den 27. maj 2021 — L GmbH mod F GmbH, BW og SW | 18 |
| 2021/C 349/23 | Sag C-353/21 P: Appel iværksat den 4. juni 2021 af Ryanair DAC til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tiende Udvidede Afdeling) den 14. april 2021 i sag T-388/20, Ryanair mod Kommissionen (Finnair I; Covid-19) | 18 |
| 2021/C 349/24 | Sag C-354/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litauen) den 4. juni 2021 — R.J. R mod Valstybės įmonė Registrų centras | 19 |
| 2021/C 349/25 | Sag C-363/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte dei Conti (Italien) den 9. juni 2021 — Ferrovienord SpA mod Istituto Nazionale di Statistica — ISTAT | 20 |
| 2021/C 349/26 | Sag C-364/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte dei Conti (Italien) den 10. juni 2021 — Federazione Italiana Triathlon mod Istituto Nazionale di Statistica — ISTAT og Ministero dell’Economia e delle Finanze | 21 |
| 2021/C 349/27 | Sag C-370/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht München (Tyskland) den 15. juni 2021 — DOMUS-SOFTWARE-AG mod Marc Braschoß Immobilien GmbH | 22 |
| 2021/C 349/28 | Sag C-378/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzgericht (Østrig) den 21. juni 2021 — P GmbH | 22 |
| 2021/C 349/29 | Sag C-380/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 18. januar 2021 — Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) mod Ryanair DAC | 23 |
| 2021/C 349/30 | Sag C-405/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Višje sodišče v Mariboru (Slovenien) den 30. juni 2021 — FV mod NOVA KREDITNA BAKA MARIBOR d.d. | 23 |
| | Retten |
| 2021/C 349/31 | Sag T-245/18: Rettens dom af 14. juli 2021 — Benavides Torres mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opførelse af sagsøgerens navn på listerne – begrundelsespligt – ret til forsvar – princippet om god forvaltningsskik – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – urigtigt skøn) | 24 |
| 2021/C 349/32 | Sag T-246/18: Rettens dom af 14. juli 2021 — Moreno Pérez mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opførelse af sagsøgerens navn på listerne – opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne – begrundelsespligt – ret til forsvar – princippet om god forvaltningsskik – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – urigtigt skøn) | 24 |
| 2021/C 349/33 | Sag T-247/18: Rettens dom af 14. juli 2021 — Lucena Ramírez mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opførelse af sagsøgerens navn på listerne – opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne – begrundelsespligt – ret til forsvar – princippet om god forvaltningsskik – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – urigtigt skøn) | 25 |
| 2021/C 349/34 | Sag T-248/18: Rettens dom af 14. juli 2021 –Cabello Rondón mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – liste over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og af økonomiske ressourcer – opførelse af sagsøgerens navn på listen – opretholdelse af sagsøgerens navn på listen – begrundelsespligt – ret til forsvar – princippet om god forvaltningsskik – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – urigtigt skøn – ytringsfrihed) | 26 |
| 2021/C 349/35 | Sag T-249/18: Rettens dom af 14. juli 2021 — Saab Halabi mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – liste over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opførelse af sagsøgerens navn på listerne – opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne – begrundelsespligt – ret til forsvar – princippet om god forvaltning – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – urigtigt skøn) | 27 |
| 2021/C 349/36 | Sag T-550/18: Rettens dom af 14. juli 2021 — Harrington Padrón mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opførelse af sagsøgerens navn på listerne – opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne – urigtigt skøn — ejendomsret) | 27 |
| 2021/C 349/37 | Sag T-551/18: Rettens dom af 14. juli 2021 — Oblitas Ruzza mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opførelse af sagsøgerens navn på listerne – opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne – urigtigt skøn – ejendomsret) | 28 |
| 2021/C 349/38 | Sag T-552/18: Rettens dom af 14. juli 2021 — Moreno Reyes mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opførelse af sagsøgerens navn på listerne – opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne – urigtigt skøn) | 29 |
| 2021/C 349/39 | Sag T-553/18: Rettens dom af 14. juli 2021 — Rodríguez Gómez mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opførelse af sagsøgerens navn på listerne – opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne – urigtigt skøn – ejendomsret) | 29 |
| 2021/C 349/40 | Sag T-554/18: Rettens dom af 14. juli 2021 — Hernández Hernández mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opførelse af sagsøgerens navn på listerne – opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne – urigtigt skøn – ejendomsret) | 30 |
| 2021/C 349/41 | Sag T-32/19: Rettens dom af 14. juli 2021 — Harrington Padrón mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – liste over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opretholdelse af sagsøgerens navn på listen – urigtigt skøn) | 31 |
| 2021/C 349/42 | Sag T-35/19: Rettens dom af 14. juli 2021 — Benavides Torres mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – liste over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opretholdelse af sagsøgerens navn på listen – urigtigt skøn) | 31 |
| 2021/C 349/43 | Sag T-632/19: Rettens dom af 14. juli 2021 — DD mod FRA (Personalesag – midlertidigt ansatte – erstatningspåstande – ikke-økonomisk tab – fuldbyrdelse af domme afsagt af Personaleretten og af Retten) | 32 |
| 2021/C 349/44 | Sag T-75/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — Abitron Germany mod EUIPO — Hetronic International (NOVA) [EU-varemærker – ugyldighedssag – EU-ordmærket NOVA – det ældre ikke-registrerede nationale varemærke NOVA – relativ registreringshindring – artikel 8, stk. 4 og artikel 53, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu, henholdsvis artikel 8, stk. 4 og artikel 60, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001] – henvisning til national ret vedrørende det ældre varemærke – relativ registreringshindring – ond tro foreligger ikke – artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 59, stk. 1, litra b),i forordning 2017/1001]] | 32 |
| 2021/C 349/45 | Sag T-181/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — Griba mod CPVO (Stark Gugger) (Plantesorter – ansøgning om EF-sortsbeskyttelse for æblesorten Stark Gugger – teknisk afprøvning – prøvningsstedet – ligebehandling – ret til forsvar – begrundelsespligt) | 33 |
| 2021/C 349/46 | Sag T-182/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — Griba mod CPVO (Gala Perathoner) (Plantesorter – ansøgning om EF-sortsbeskyttelse for æblesorten Gala Perathoner – teknisk afprøvning – prøvningsstedet – ligebehandling – ret til forsvar – begrundelsespligt) | 34 |
| 2021/C 349/47 | Sag T-297/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — Fashioneast og AM.VI. mod EUIPO — Moschillo (RICH JOHN RICHMOND) [EU-varemærker – fortabelsessag – EU-figurmærket RICH JOHN RICHMOND – manglende reel brug af varemærket – artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 58, stk. 1, litra a), i forordning (EU) 2017/1001] – brug i en form, der afviger ved enkeltheder, som forandrer mærkets særpræg – artikel 15, stk. 1, andet afsnit, litra a), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 18, stk. 1, andet afsnit, litra a), i forordning 2017/1001]] | 34 |
| 2021/C 349/48 | Sag T-389/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — KO mod Kommissionen [Personalesag – midlertidigt ansatte – løn – udlandstillæg – artikel 4, stk. 1, litra a), i bilag VII til tjenestemandsvedtægten – afslag på tildeling af udlandstillæg – varig bopæl – praktikperiode] | 35 |
| 2021/C 349/49 | Sag T-399/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — Cole Haan mod EUIPO — Samsøe & Samsøe Holding (Ø) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket Ø – det ældre internationale figurmærke φ – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – lighed mellem tegnene – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] | 35 |
| 2021/C 349/50 | Sag T-488/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — Guerlain mod EUIPO (formen på en aflang, konisk og cylindrisk læbestift) [EU-varemærker – ansøgning om et tredimensionalt EU-varemærke – formen på en aflang, konisk og cylindrisk læbestift – absolut registreringshindring – fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001] | 36 |
| 2021/C 349/51 | Sag T-527/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — Aldi mod EUIPO (CUCINA) [EU-varemærker – ansøgning om EU-figurmærket CUCINA – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EU) 2017/1001] | 37 |
| 2021/C 349/52 | Sag T-622/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — Aldi mod EUIPO (Cachet) [EU-varemærker – ansøgning om EU-ordmærk Cachet – absolutte registreringshindringer – beskrivende karakter – fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EU) 2017/1001] | 37 |
| 2021/C 349/53 | Sag T-740/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — Arnautu mod Parlamentet (Regler for institutionerne – regulativet om omkostningsgodtgørelser og andre godtgørelser til Parlamentets medlemmer – assistentgodtgørelser – inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb – ulovlighedsindsigelse – ret til forsvar – urigtigt skøn) | 38 |
| 2021/C 349/54 | Sag T-749/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — Veronese mod EUIPO — Veronese Design Company (VERONESE) [EU-varemærker – ugyldighedssag – EU-figurmærket VERONESE – det ældre EU-ordmærke VERONESE – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 53, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 60, stk. 1, litra a), i forordning (EU) 2017/1001] – afgørelse truffet efter Rettens annullation af en tidligere afgørelse – artikel 72, stk. 6, i forordning 2017/1001 – retskraft] | 38 |
| 2021/C 349/55 | Sag T-389/21: Sag anlagt den 5. juli 2021 — Landesbank Baden-Württemberg mod SRB | 39 |
| 2021/C 349/56 | Sag T-390/21: Sag anlagt den 5. juli 2021 — DZ Bank mod SRB | 41 |
| 2021/C 349/57 | Sag T-391/21: Sag anlagt den 5. juli 2021 — Deutsche Kreditbank mod SRB | 41 |
| 2021/C 349/58 | Sag T-392/21: Sag anlagt den 5. juli 2021 — Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale mod SRB | 43 |
| 2021/C 349/59 | Sag T-393/21: Sag anlagt den 5. juli 2021 — Max Heinr. Sutor mod SRB | 43 |
| 2021/C 349/60 | Sag T-394/21: Sag anlagt den 6. juli 2021 — Bayerische Landesbank mod SRB | 45 |
| 2021/C 349/61 | Sag T-395/21: Sag anlagt den 6. juli 2021 — DZ Hyp mod SRB | 46 |
| 2021/C 349/62 | Sag T-396/21: Sag anlagt den 7. juli 2021 — Deutsche Bank mod SRB | 46 |
| 2021/C 349/63 | Sag T-404/21: Sag anlagt den 8. juli 2021 — DVB Bank mod SRB | 48 |
| 2021/C 349/64 | Sag T-434/21: Sag anlagt den 17. juli 2021 — TO mod EEA | 48 |
| 2021/C 349/65 | Sag T-435/21: Sag anlagt den 16. juli 2021 — TK mod Kommissionen | 49 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2021/C 349/02

Forenede sager C-804/18 og C-341/19: Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. juli 2021 — IX mod WABE eV (sag C-804/18) og MH Müller Handels GmbH mod MJ (sag C-341/19) anmodning om præjudiciel afgørelse fra Arbeitsgericht Hamburg, Bundesarbeitsgericht — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – direktiv 2000/78/EF – ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv – forbud mod forskelsbehandling på grund af religion eller tro – en privat virksomheds interne regel om forbud mod på arbejdspladsen at bære nogen form for synlige politiske, ideologiske eller religiøse symboler eller at bære politiske, ideologiske eller religiøse iøjnefaldende og fladedækkende symboler – direkte eller indirekte forskelsbehandling – proportionalitet – afvejning af religionsfriheden med andre grundlæggende rettigheder – legitimiteten af arbejdsgiverens neutralitetspolitik – nødvendigheden af at bevise, at arbejdsgiveren har lidt et økonomisk tab)

2

2021/C 349/03

Sag C-453/19 P: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 15. juli 2021 — Deutsche Lufthansa AG mod Europa-Kommissionen, Land Rheinland-Pfalz og Ryanair DAC (Appel – statsstøtte – støtte til fordel for lufthavne og luftfartsselskaber – afgørelse, hvorved foranstaltningerne til fordel for Frankfurt Hahn lufthavn kvalificeres som statsstøtte, der er forenelig med det indre marked, og det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte til fordel for luftfartsselskaber, der benytter denne lufthavn – formaliteten vedrørende et annullationssøgsmål – artikel 263, stk. 4, TEUF – fysisk eller juridisk person, der ikke er umiddelbart eller individuelt berørt af den omhandlede afgørelse – effektiv retsbeskyttelse)

3

2021/C 349/04

Sage C-535/19: Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. juli 2021 — A (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākā tiesa (Senāts) — Letland) [Præjudiciel forelæggelse – fri bevægelighed for personer – unionsborgerskab – forordning (EF) nr. 883/2004 – artikel 3, stk. 1, litra a) – ydelser ved sygdom – begreb – artikel 4 og artikel 11, stk. 3, litra e) – direktiv 2004/38/EF – artikel 7, stk. 1, litra b) – ret til ophold i mere end tre måneder – betingelse om at være omfattet af en sygeforsikring, der dækker samtlige risici – artikel 24 – ligebehandling – statsborger i en medlemsstat, der ikke er erhvervsaktiv, og som opholder sig lovligt på en anden medlemsstats område – værtsmedlemsstatens afslag på at lade denne person tilslutte sig dens offentlige sygesikringsordningn]

4

2021/C 349/05

Sag C-742/19: Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. juli 2021 — B.K mod Republika Slovenija (Ministrstvo za obrambo) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vrhovno sodišče Republike Slovenije — Slovenien) (Præjudiciel forelæggelse – beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed – tilrettelæggelse af arbejdstiden – medlemmer af de væbnede styrker – EU-rettens anvendelighed – artikel 4, stk. 2, TEU – direktiv 2003/88/EF – anvendelsesområde – artikel 1, stk. 3 – direktiv 89/391/EØF – artikel 2, stk. 2 – militære aktiviteter – begrebet arbejdstid – periode med vagttjeneste – tvist vedrørende aflønning af arbejdstageren)

5

2021/C 349/06

Sag C-758/19: Domstolens dom (Første Afdeling) af 15. juli 2021 — OH mod ID (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Protodikeio Athinon — Grækenland) (Præjudiciel forelæggelse – artikel 268 TEUF, 270 TEUF, 340 TEUF og 343 TEUF – protokol (nr. 7) vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter – artikel 11, 17 og 19 – tidligere medlem af Europa-Kommissionen – fritagelse for retsforfølgning – søgsmål om erstatningsansvar uden for kontraktforhold – ophævelse af fritagelsen – Den Europæiske Unions Domstols kompetence)

6

2021/C 349/07

Sag C-795/19: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 15. juli 2021 — XX mod Tartu Vangla (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Riigikohus — Estland) [Præjudiciel forelæggelse – socialpolitik – ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv – direktiv 2000/78/EF – forbud mod forskelsbehandling på grund af handicap – artikel 2, stk. 2, litra a) – artikel 4, stk. 1 – artikel 5 – national ordning, der fastsætter krav med hensyn til fængselstjenestemænds høreevne – manglende overholdelse af de krævede minimumstærskler for lydopfattelse – absolut umulighed for fortsat ansættelse]

6

2021/C 349/08

Sag C-848/19 P: Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. juli 2021 — Forbundsrepublikken Tyskland mod Republikken Polen, Europa-Kommissionen, Republikken Letland og Republikken Litauen (Appel – artikel 194, stk. 1, TEUF – princippet om energimæssig solidaritet – direktiv 2009/73/EF – det indre marked for naturgas – artikel 36, stk. 1 – Europa-Kommissionens afgørelse om ændring af betingelserne for undtagelse af OPAL-gasrørledningen fra reglerne om tredjepartsadgang og takstbestemmelserne efter anmodning fra den tyske regulerende myndighed – annullationssøgsmål)

7

2021/C 349/09

Sag C-851/19 P: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 15. juli 2021 — DK mod Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (Appel – personalesag – disciplinær forfølgning – disciplinær sanktion – fastsættelse af denne sanktion – fradrag i pensionen – domfældelse i straffesag og et civilt søgsmål ved de nationale domstole – hel eller delvis erstatning for ikke-økonomisk skade, der er påført Den Europæiske Union – ingen indvirkning på denne erstatning – artikel 10 i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union – ligebehandlingsprincippet – proportionalitetsprincippet)

8

2021/C 349/10

Sag C-30/20: Domstolens dom (Første Afdeling) af 15. juli 2021 — RH mod AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB og Volvo Group España SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid — Spanien) (Præjudiciel forelæggelse – retligt samarbejde i civile sager – retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område – forordning (EU) nr. 1215/2012 – artikel 7, nr. 2) – kompetence i sager om erstatning uden for kontrakt – stedet for skadens indtræden – kartel, der er blevet erklæret i strid med artikel 101 TEUF og artikel 53 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde – fastlæggelse af den internationale og stedlige kompetence – kompetencekoncentration til fordel for en specialiseret domstol)

o

8

2021/C 349/11

Sag C-60/20: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 15. juli 2021 — Latvijas dzelzceļš VAS mod Valsts dzelzceļa administrācija (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administratīvā apgabaltiesa — Letland) (Præjudiciel forelæggelse – jernbanetransport – direktiv 2012/34/EU – det fælles europæiske jernbaneområde – artikel 13, stk. 2 og 6 – adgang til servicefaciliteter og jernbanerelaterede tjenesteydelser – forordning (EU) 2017/2177 – omlægning af faciliteterne – tilsynsorganets rettigheder)

9

2021/C 349/12

Sag C-190/20: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 15. juli 2021 — DocMorris NV mod Apothekerkammer Nordrhein (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland) (Præjudiciel forelæggelse – receptpligtige humanmedicinske lægemidler – direktiv 2001/83/EF – anvendelsesområde – reklame for et postordreapotek, der ikke har til formål at påvirke kundens valg af et givent lægemiddel, men valget af apotek – reklamepræmiekonkurrence – frie varebevægelser – nationale bestemmelser – forbud mod at udbyde, annoncere for eller give en tilgift og andre reklamegaver på området for terapeutiske produkter – salgsformer, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 34 TEUF)

10

2021/C 349/13

Sag C-241/20: Domstolens dom (Første Afdeling) af 15. juli 2021 — BJ mod État belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de première instance du Luxembourg — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse – arbejdskraftens frie bevægelighed – den frie bevægelighed for kapital – indkomstskat – lovgivning til undgåelse af dobbeltbeskatning – indkomst, som oppebæres i en anden medlemsstat end bopælsmedlemsstaten – metoder til beregning af fritagelsen i bopælsmedlemsstaten – tab af en del af indrømmelsen af visse skattemæssige fordele)

10

2021/C 349/14

Sag C-325/20: Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 15. juli 2021 — BEMH og Conseil national des centres commerciaux mod Premier ministre, Ministère de l’Économie, des Finances et de la Relance og Ministre de la cohésion des territoires et des relations avec les collectivités territoriales (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Frankrig) [Præjudiciel forelæggelse – direktiv 2006/123/EF – artikel 14, nr. 6) – etableringsfrihed – tilladelse til erhvervsmæssig brug udstedt af et kollegialt organ – organ sammensat af bl.a. sagkyndige personer, der repræsenterer den økonomiske sektor – personer, som kan udgøre eller repræsentere erhvervsdrivende, der er konkurrenter til ansøgeren om tilladelse – forbud]

11

2021/C 349/15

Sag C-362/20: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 15. juli 2021 — Openbaar Ministerie og Federale Overheidsdienst Financiën mod Profit Europe NV og Gosselin Forwarding Services NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van beroep te Antwerpen — Belgien) (Præjudiciel forelæggelse – handelspolitik – forordning (EU) nr. 1071/2012 – gennemførelsesforordning (EU) nr. 430/2013 – den fælles toldtarif – tarifering – kombineret nomenklatur – underposition 7307 11 10, 7307 19 10 og 7307 19 90 – rækkevidde – tarifering, der følger af en dom fra Domstolen – endelig antidumpingtold på importen af rørfittings af deformerbart støbejern med gevind – anvendeligheden af endelig antidumpingtold på rørfittings af deformerbart kuglegrafitstøbejern med gevind)

12

2021/C 349/16

Forenede sager C-584/20 P og C-621/20 P: Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. juli 2021 — Europa-Kommissionen mod Landesbank Baden-Württemberg (sag C-584/20 P) og Den Fælles Afviklingsinstans mod Landesbank Baden-Württemberg (sag C-621/20 P) (Appel – bankunionen – den fælles afviklingsmekanisme (SRM) – Den Fælles Afviklingsfond (SRF) – beregning af ex ante-bidrag for 2017 – bekræftelse af, at en afgørelse fra Den Fælles Afviklingsinstans (SRB) er autentisk – begrundelsespligt – fortrolige data – lovligheden af delegeret forordning (EU) 2015/63)

13

2021/C 349/17

Sag C-709/20: Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. juli 2021 — CG mod The Department for Communities in Northern Ireland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Appeal Tribunal (Northern Ireland) — Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse – unionsborgerskab – ikke-erhvervsaktiv statsborger i en medlemsstat, som opholder sig på en anden medlemsstats område på grundlag af national ret – artikel 18, stk. 1, TEUF – forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet – direktiv 2004/38/EF – artikel 7 – betingelser for opnåelse af en ret til ophold i mere end tre måneder – artikel 24 – sociale ydelser – begreb – ligebehandling – aftale om Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands udtræden – overgangsperiode – national bestemmelse, som udelukker unionsborgere, der har ret til tidsbegrænset ophold i henhold til national ret, fra retten til at modtage sociale ydelser – Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – artikel 1, 7 og 24)

14

2021/C 349/18

Sag C-244/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Giurgiu (Rumænien) den 16. april 2021 — C.I.I. mod Ministerul Public — Parchetul de pe lângă Tribunalul Giurgiu

15

2021/C 349/19

Sag C-267/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumænien) den 23. april 2021 — Uniqa Asigurări SA mod Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor og Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

15

2021/C 349/20

Sag C-320/21 P: Appel iværksat den 21. maj 2021 af Ryanair DAC til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tiende Udvidede Afdeling) den 14. april 2021 i sag T-379/20, Ryanair mod Kommissionen (SAS, Sverige; covid-19)

16

2021/C 349/21

Sag C-321/21 P: Appel iværksat den 21. maj 2021 af Ryanair DAC til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tiende Udvidede Afdeling) den 14. april 2021 i sag T-378/20, Ryanair mod Kommissionen (SAS, Danmark; covid-19)

17

2021/C 349/22

Sag C-336/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Korneuburg (Østrig) den 27. maj 2021 — L GmbH mod F GmbH, BW og SW

18

2021/C 349/23

Sag C-353/21 P: Appel iværksat den 4. juni 2021 af Ryanair DAC til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tiende Udvidede Afdeling) den 14. april 2021 i sag T-388/20, Ryanair mod Kommissionen (Finnair I; Covid-19)

18

2021/C 349/24

Sag C-354/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litauen) den 4. juni 2021 — R.J. R mod Valstybės įmonė Registrų centras

19

2021/C 349/25

Sag C-363/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte dei Conti (Italien) den 9. juni 2021 — Ferrovienord SpA mod Istituto Nazionale di Statistica — ISTAT

20

2021/C 349/26

Sag C-364/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte dei Conti (Italien) den 10. juni 2021 — Federazione Italiana Triathlon mod Istituto Nazionale di Statistica — ISTAT og Ministero dell’Economia e delle Finanze

21

2021/C 349/27

Sag C-370/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht München (Tyskland) den 15. juni 2021 — DOMUS-SOFTWARE-AG mod Marc Braschoß Immobilien GmbH

22

2021/C 349/28

Sag C-378/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzgericht (Østrig) den 21. juni 2021 — P GmbH

22

2021/C 349/29

Sag C-380/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 18. januar 2021 — Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) mod Ryanair DAC

23

2021/C 349/30

Sag C-405/21: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Višje sodišče v Mariboru (Slovenien) den 30. juni 2021 — FV mod NOVA KREDITNA BAKA MARIBOR d.d.

23

Retten

2021/C 349/31

Sag T-245/18: Rettens dom af 14. juli 2021 — Benavides Torres mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opførelse af sagsøgerens navn på listerne – begrundelsespligt – ret til forsvar – princippet om god forvaltningsskik – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – urigtigt skøn)

24

2021/C 349/32

Sag T-246/18: Rettens dom af 14. juli 2021 — Moreno Pérez mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opførelse af sagsøgerens navn på listerne – opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne – begrundelsespligt – ret til forsvar – princippet om god forvaltningsskik – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – urigtigt skøn)

24

2021/C 349/33

Sag T-247/18: Rettens dom af 14. juli 2021 — Lucena Ramírez mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opførelse af sagsøgerens navn på listerne – opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne – begrundelsespligt – ret til forsvar – princippet om god forvaltningsskik – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – urigtigt skøn)

25

2021/C 349/34

Sag T-248/18: Rettens dom af 14. juli 2021 –Cabello Rondón mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – liste over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og af økonomiske ressourcer – opførelse af sagsøgerens navn på listen – opretholdelse af sagsøgerens navn på listen – begrundelsespligt – ret til forsvar – princippet om god forvaltningsskik – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – urigtigt skøn – ytringsfrihed)

26

2021/C 349/35

Sag T-249/18: Rettens dom af 14. juli 2021 — Saab Halabi mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – liste over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opførelse af sagsøgerens navn på listerne – opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne – begrundelsespligt – ret til forsvar – princippet om god forvaltning – ret til en effektiv domstolsbeskyttelse – urigtigt skøn)

27

2021/C 349/36

Sag T-550/18: Rettens dom af 14. juli 2021 — Harrington Padrón mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opførelse af sagsøgerens navn på listerne – opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne – urigtigt skøn — ejendomsret)

27

2021/C 349/37

Sag T-551/18: Rettens dom af 14. juli 2021 — Oblitas Ruzza mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opførelse af sagsøgerens navn på listerne – opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne – urigtigt skøn – ejendomsret)

28

2021/C 349/38

Sag T-552/18: Rettens dom af 14. juli 2021 — Moreno Reyes mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opførelse af sagsøgerens navn på listerne – opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne – urigtigt skøn)

29

2021/C 349/39

Sag T-553/18: Rettens dom af 14. juli 2021 — Rodríguez Gómez mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opførelse af sagsøgerens navn på listerne – opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne – urigtigt skøn – ejendomsret)

29

2021/C 349/40

Sag T-554/18: Rettens dom af 14. juli 2021 — Hernández Hernández mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opførelse af sagsøgerens navn på listerne – opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne – urigtigt skøn – ejendomsret)

30

2021/C 349/41

Sag T-32/19: Rettens dom af 14. juli 2021 — Harrington Padrón mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – liste over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opretholdelse af sagsøgerens navn på listen – urigtigt skøn)

31

2021/C 349/42

Sag T-35/19: Rettens dom af 14. juli 2021 — Benavides Torres mod Rådet (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik – restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela – indefrysning af midler – liste over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer – opretholdelse af sagsøgerens navn på listen – urigtigt skøn)

31

2021/C 349/43

Sag T-632/19: Rettens dom af 14. juli 2021 — DD mod FRA (Personalesag – midlertidigt ansatte – erstatningspåstande – ikke-økonomisk tab – fuldbyrdelse af domme afsagt af Personaleretten og af Retten)

32

2021/C 349/44

Sag T-75/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — Abitron Germany mod EUIPO — Hetronic International (NOVA) [EU-varemærker – ugyldighedssag – EU-ordmærket NOVA – det ældre ikke-registrerede nationale varemærke NOVA – relativ registreringshindring – artikel 8, stk. 4 og artikel 53, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu, henholdsvis artikel 8, stk. 4 og artikel 60, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001] – henvisning til national ret vedrørende det ældre varemærke – relativ registreringshindring – ond tro foreligger ikke – artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 59, stk. 1, litra b),i forordning 2017/1001]]

32

2021/C 349/45

Sag T-181/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — Griba mod CPVO (Stark Gugger) (Plantesorter – ansøgning om EF-sortsbeskyttelse for æblesorten Stark Gugger – teknisk afprøvning – prøvningsstedet – ligebehandling – ret til forsvar – begrundelsespligt)

33

2021/C 349/46

Sag T-182/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — Griba mod CPVO (Gala Perathoner) (Plantesorter – ansøgning om EF-sortsbeskyttelse for æblesorten Gala Perathoner – teknisk afprøvning – prøvningsstedet – ligebehandling – ret til forsvar – begrundelsespligt)

34

2021/C 349/47

Sag T-297/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — Fashioneast og AM.VI. mod EUIPO — Moschillo (RICH JOHN RICHMOND) [EU-varemærker – fortabelsessag – EU-figurmærket RICH JOHN RICHMOND – manglende reel brug af varemærket – artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 58, stk. 1, litra a), i forordning (EU) 2017/1001] – brug i en form, der afviger ved enkeltheder, som forandrer mærkets særpræg – artikel 15, stk. 1, andet afsnit, litra a), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 18, stk. 1, andet afsnit, litra a), i forordning 2017/1001]]

34

2021/C 349/48

Sag T-389/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — KO mod Kommissionen [Personalesag – midlertidigt ansatte – løn – udlandstillæg – artikel 4, stk. 1, litra a), i bilag VII til tjenestemandsvedtægten – afslag på tildeling af udlandstillæg – varig bopæl – praktikperiode]

35

2021/C 349/49

Sag T-399/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — Cole Haan mod EUIPO — Samsøe & Samsøe Holding (Ø) [EU-varemærker – indsigelsessag – ansøgning om EU-figurmærket Ø – det ældre internationale figurmærke φ – relativ registreringshindring – risiko for forveksling – lighed mellem tegnene – artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]

35

2021/C 349/50

Sag T-488/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — Guerlain mod EUIPO (formen på en aflang, konisk og cylindrisk læbestift) [EU-varemærker – ansøgning om et tredimensionalt EU-varemærke – formen på en aflang, konisk og cylindrisk læbestift – absolut registreringshindring – fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001]

36

2021/C 349/51

Sag T-527/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — Aldi mod EUIPO (CUCINA) [EU-varemærker – ansøgning om EU-figurmærket CUCINA – absolut registreringshindring – mangel på fornødent særpræg – beskrivende karakter – artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EU) 2017/1001]

37

2021/C 349/52

Sag T-622/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — Aldi mod EUIPO (Cachet) [EU-varemærker – ansøgning om EU-ordmærk Cachet – absolutte registreringshindringer – beskrivende karakter – fornødent særpræg – artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EU) 2017/1001]

37

2021/C 349/53

Sag T-740/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — Arnautu mod Parlamentet (Regler for institutionerne – regulativet om omkostningsgodtgørelser og andre godtgørelser til Parlamentets medlemmer – assistentgodtgørelser – inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb – ulovlighedsindsigelse – ret til forsvar – urigtigt skøn)

38

2021/C 349/54

Sag T-749/20: Rettens dom af 14. juli 2021 — Veronese mod EUIPO — Veronese Design Company (VERONESE) [EU-varemærker – ugyldighedssag – EU-figurmærket VERONESE – det ældre EU-ordmærke VERONESE – relativ registreringshindring – ingen risiko for forveksling – artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 53, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 60, stk. 1, litra a), i forordning (EU) 2017/1001] – afgørelse truffet efter Rettens annullation af en tidligere afgørelse – artikel 72, stk. 6, i forordning 2017/1001 – retskraft]

38

2021/C 349/55

Sag T-389/21: Sag anlagt den 5. juli 2021 — Landesbank Baden-Württemberg mod SRB

39

2021/C 349/56

Sag T-390/21: Sag anlagt den 5. juli 2021 — DZ Bank mod SRB

41

2021/C 349/57

Sag T-391/21: Sag anlagt den 5. juli 2021 — Deutsche Kreditbank mod SRB

41

2021/C 349/58

Sag T-392/21: Sag anlagt den 5. juli 2021 — Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale mod SRB

43

2021/C 349/59

Sag T-393/21: Sag anlagt den 5. juli 2021 — Max Heinr. Sutor mod SRB

43

2021/C 349/60

Sag T-394/21: Sag anlagt den 6. juli 2021 — Bayerische Landesbank mod SRB

45

2021/C 349/61

Sag T-395/21: Sag anlagt den 6. juli 2021 — DZ Hyp mod SRB

46

2021/C 349/62

Sag T-396/21: Sag anlagt den 7. juli 2021 — Deutsche Bank mod SRB

46

2021/C 349/63

Sag T-404/21: Sag anlagt den 8. juli 2021 — DVB Bank mod SRB

48

2021/C 349/64

Sag T-434/21: Sag anlagt den 17. juli 2021 — TO mod EEA

48

2021/C 349/65

Sag T-435/21: Sag anlagt den 16. juli 2021 — TK mod Kommissionen

49

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/1 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2021/C 349/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 338 af 23.8.2021

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 329 af 16.8.2021

EUT C 320 af 9.8.2021

EUT C 310 af 2.8.2021

EUT C 297 af 26.7.2021

EUT C 289 af 19.7.2021

EUT C 278 af 12.7.2021

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/2 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/2

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. juli 2021 — IX mod WABE eV (sag C-804/18) og MH Müller Handels GmbH mod MJ (sag C-341/19) anmodning om præjudiciel afgørelse fra Arbeitsgericht Hamburg, Bundesarbeitsgericht — Tyskland)

(Forenede sager C-804/18 og C-341/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - direktiv 2000/78/EF - ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - forbud mod forskelsbehandling på grund af religion eller tro - en privat virksomheds interne regel om forbud mod på arbejdspladsen at bære nogen form for synlige politiske, ideologiske eller religiøse symboler eller at bære politiske, ideologiske eller religiøse iøjnefaldende og fladedækkende symboler - direkte eller indirekte forskelsbehandling - proportionalitet - afvejning af religionsfriheden med andre grundlæggende rettigheder - legitimiteten af arbejdsgiverens neutralitetspolitik - nødvendigheden af at bevise, at arbejdsgiveren har lidt et økonomisk tab)

(2021/C 349/02)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Arbeitsgericht Hamburg, Bundesarbeitsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: IX (sag C-804/18) og MH Müller Handels GmbH (sag C-341/19)

Sagsøgte: WABE eV (sag C-804/18) og MJ (sag C-341/19)

Konklusion

| 1) | Artikel 1 og artikel 2, stk. 2, litra a), i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at en virksomheds interne regel, der forbyder arbejdstagerne at bære nogen form for synlige symboler på politiske, ideologiske eller religiøse overbevisninger på arbejdspladsen, i forhold til arbejdstagere, der som følge af religiøse krav følger bestemte beklædningsregler, ikke udgør en direkte forskelsbehandling på grund af religion eller tro som omhandlet i dette direktiv, når denne regel anvendes generelt og udifferentieret. |
| --- | --- |

1)

Artikel 1 og artikel 2, stk. 2, litra a), i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at en virksomheds interne regel, der forbyder arbejdstagerne at bære nogen form for synlige symboler på politiske, ideologiske eller religiøse overbevisninger på arbejdspladsen, i forhold til arbejdstagere, der som følge af religiøse krav følger bestemte beklædningsregler, ikke udgør en direkte forskelsbehandling på grund af religion eller tro som omhandlet i dette direktiv, når denne regel anvendes generelt og udifferentieret.

| 2) | Artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2000/78 skal fortolkes således, at en ulige behandling, der indirekte er baseret på religion eller tro, som følger af en intern regel i en virksomhed, der forbyder arbejdstagerne at bære nogen form for synlige symboler på politiske, ideologiske eller religiøse overbevisninger på arbejdspladsen, kan være begrundet i arbejdsgiverens ønske om at forfølge en politik, hvor der lægges vægt på politisk, ideologisk og religiøs neutralitet i forhold til kunderne eller brugerne, for så vidt som, for det første, denne politik opfylder et reelt behov hos arbejdsgiveren, hvilket det påhviler denne at godtgøre bl.a. under hensyntagen til de berettigede forventninger hos de nævnte kunder eller brugere og de ugunstige konsekvenser, som arbejdsgiveren ville blive udsat for uden en sådan politik, henset til arten af dennes aktiviteter eller den sammenhæng, hvori disse indgår, for det andet, denne ulige behandling er egnet til at sikre en ordentlig gennemførelse af denne neutralitetspolitik, hvilket forudsætter, at denne politik forfølges sammenhængende og systematisk, og, for det tredje, dette forbud er begrænset til det strengt nødvendige, henset til, hvor store og alvorlige de ugunstige konsekvenser, som arbejdsgiveren tilsigter at undgå ved et sådant forbud, reelt er. |
| --- | --- |

2)

Artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2000/78 skal fortolkes således, at en ulige behandling, der indirekte er baseret på religion eller tro, som følger af en intern regel i en virksomhed, der forbyder arbejdstagerne at bære nogen form for synlige symboler på politiske, ideologiske eller religiøse overbevisninger på arbejdspladsen, kan være begrundet i arbejdsgiverens ønske om at forfølge en politik, hvor der lægges vægt på politisk, ideologisk og religiøs neutralitet i forhold til kunderne eller brugerne, for så vidt som, for det første, denne politik opfylder et reelt behov hos arbejdsgiveren, hvilket det påhviler denne at godtgøre bl.a. under hensyntagen til de berettigede forventninger hos de nævnte kunder eller brugere og de ugunstige konsekvenser, som arbejdsgiveren ville blive udsat for uden en sådan politik, henset til arten af dennes aktiviteter eller den sammenhæng, hvori disse indgår, for det andet, denne ulige behandling er egnet til at sikre en ordentlig gennemførelse af denne neutralitetspolitik, hvilket forudsætter, at denne politik forfølges sammenhængende og systematisk, og, for det tredje, dette forbud er begrænset til det strengt nødvendige, henset til, hvor store og alvorlige de ugunstige konsekvenser, som arbejdsgiveren tilsigter at undgå ved et sådant forbud, reelt er.

| 3) | Artikel 2, stk. 2, litra b), nr. i), i direktiv 2000/78 skal fortolkes således, at en indirekte forskelsbehandling på grund af religion eller tro, der følger af en intern regel i en virksomhed om forbud mod på arbejdspladsen at bære synlige symboler på politiske, ideologiske eller religiøse overbevisninger med det formål at sikre en neutralitetspolitik inden for denne virksomhed, kun kan være begrundet, hvis et sådant forbud omfatter alle synlige former for udtryk for politisk, ideologisk eller religiøs overbevisning. Et forbud, der kun vedrører det forhold, at der bæres iøjnefaldende fladedækkende symboler på politiske, ideologiske eller religiøse overbevisninger, kan udgøre en direkte forskelsbehandling på grund af religion eller tro, som under alle omstændigheder ikke kan være begrundet på grundlag af samme bestemmelse. |
| --- | --- |

3)

Artikel 2, stk. 2, litra b), nr. i), i direktiv 2000/78 skal fortolkes således, at en indirekte forskelsbehandling på grund af religion eller tro, der følger af en intern regel i en virksomhed om forbud mod på arbejdspladsen at bære synlige symboler på politiske, ideologiske eller religiøse overbevisninger med det formål at sikre en neutralitetspolitik inden for denne virksomhed, kun kan være begrundet, hvis et sådant forbud omfatter alle synlige former for udtryk for politisk, ideologisk eller religiøs overbevisning. Et forbud, der kun vedrører det forhold, at der bæres iøjnefaldende fladedækkende symboler på politiske, ideologiske eller religiøse overbevisninger, kan udgøre en direkte forskelsbehandling på grund af religion eller tro, som under alle omstændigheder ikke kan være begrundet på grundlag af samme bestemmelse.

| 4) | Artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2000/78 skal fortolkes således, at nationale bestemmelser, der beskytter religionsfriheden, kan tages i betragtning som bestemmelser, der er gunstigere som omhandlet i dette direktivs artikel 8, stk. 1, i forbindelse med efterprøvelsen af, om en ulige behandling, der indirekte er baseret på religion eller tro, er hensigtsmæssig. |
| --- | --- |

4)

Artikel 2, stk. 2, litra b), i direktiv 2000/78 skal fortolkes således, at nationale bestemmelser, der beskytter religionsfriheden, kan tages i betragtning som bestemmelser, der er gunstigere som omhandlet i dette direktivs artikel 8, stk. 1, i forbindelse med efterprøvelsen af, om en ulige behandling, der indirekte er baseret på religion eller tro, er hensigtsmæssig.

---

(1)  EUT C 182 af 27.5.2019.

EUT C 255 af 29.7.2019.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/3 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/3

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 15. juli 2021 — Deutsche Lufthansa AG mod Europa-Kommissionen, Land Rheinland-Pfalz og Ryanair DAC

(Sag C-453/19 P) (1)

(Appel - statsstøtte - støtte til fordel for lufthavne og luftfartsselskaber - afgørelse, hvorved foranstaltningerne til fordel for Frankfurt Hahn lufthavn kvalificeres som statsstøtte, der er forenelig med det indre marked, og det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte til fordel for luftfartsselskaber, der benytter denne lufthavn - formaliteten vedrørende et annullationssøgsmål - artikel 263, stk. 4, TEUF - fysisk eller juridisk person, der ikke er umiddelbart eller individuelt berørt af den omhandlede afgørelse - effektiv retsbeskyttelse)

(2021/C 349/03)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Deutsche Lufthansa AG (ved Rechtsanwalt A. Martin-Ehlers)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche og S. Noë, som befuldmægtigede), Land Rheinland-Pfalz (ved professeur C. Koenig,) og Ryanair DAC (ved Rechtsanwalt G. Berrisch, avocat D. Vasbeck, og solicitor B. Byrne)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Deutsche Lufthansa AG bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen, Land Rheinland-Pfalz og Ryanair DAC afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Deutsche Lufthansa AG bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen, Land Rheinland-Pfalz og Ryanair DAC afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 263 af 5.8.2019.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/4 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/4

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. juli 2021 — A (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākā tiesa (Senāts) — Letland)

(Sage C-535/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - fri bevægelighed for personer - unionsborgerskab - forordning (EF) nr. 883/2004 - artikel 3, stk. 1, litra a) - ydelser ved sygdom - begreb - artikel 4 og artikel 11, stk. 3, litra e) - direktiv 2004/38/EF - artikel 7, stk. 1, litra b) - ret til ophold i mere end tre måneder - betingelse om at være omfattet af en sygeforsikring, der dækker samtlige risici - artikel 24 - ligebehandling - statsborger i en medlemsstat, der ikke er erhvervsaktiv, og som opholder sig lovligt på en anden medlemsstats område - værtsmedlemsstatens afslag på at lade denne person tilslutte sig dens offentlige sygesikringsordningn)

(2021/C 349/04)

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Augstākā tiesa (Senāts)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: A

Procesdeltager: Latvijas Republikas Veselības ministrija

Konklusion

| 1) | Artikel 3, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 988/2009 af 16. september 2009, skal fortolkes således, at lægebehandlingsydelser, der finansieres af staten, og som — uden at der foretages en individuel og skønsmæssig vurdering af de personlige behov — tildeles de personer, som henhører under de i den nationale lovgivning fastsatte kategorier af berettigede personer, udgør »ydelser ved sygdom« i denne bestemmelses forstand og således er omfattet af anvendelsesområdet for forordning nr. 883/2004, som ændret ved forordning nr. 988/2009. |
| --- | --- |

1)

Artikel 3, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 988/2009 af 16. september 2009, skal fortolkes således, at lægebehandlingsydelser, der finansieres af staten, og som — uden at der foretages en individuel og skønsmæssig vurdering af de personlige behov — tildeles de personer, som henhører under de i den nationale lovgivning fastsatte kategorier af berettigede personer, udgør »ydelser ved sygdom« i denne bestemmelses forstand og således er omfattet af anvendelsesområdet for forordning nr. 883/2004, som ændret ved forordning nr. 988/2009.

| 2) | Artikel 11, stk. 3, litra e), i forordning nr. 883/2004, som ændret ved forordning nr. 988/2009, sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF, skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning, hvorefter retten til at være tilsluttet værtsmedlemsstatens offentlige sygesikringsordning med henblik på at få adgang til lægebehandlingsydelser finansieret af denne stat er udelukket for ikke-erhvervsaktive unionsborgere, der er statsborgere i en anden medlemsstat, og som i henhold til artikel 11, stk. 3, litra e), i forordning nr. 883/2004, som ændret ved forordning nr. 988/2009, er omfattet af værtsmedlemsstatens lovgivning og udøver deres ret til ophold på dennes område i overensstemmelse med direktivets artikel 7, stk. 1, litra b).
  Artikel 4 og artikel 11, stk. 3, litra e), i forordning nr. 883/2004, som ændret ved forordning nr. 988/2009, samt artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 24 i direktiv 2004/38 skal fortolkes således, at disse bestemmelser derimod ikke er til hinder for, at sådanne unionsborgeres tilslutning til dette system ikke er gratis, således at det undgås, at de nævnte borgere bliver en urimelig byrde for værtsmedlemsstatens offentlige finanser. |
| --- | --- |

2)

Artikel 11, stk. 3, litra e), i forordning nr. 883/2004, som ændret ved forordning nr. 988/2009, sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF, skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning, hvorefter retten til at være tilsluttet værtsmedlemsstatens offentlige sygesikringsordning med henblik på at få adgang til lægebehandlingsydelser finansieret af denne stat er udelukket for ikke-erhvervsaktive unionsborgere, der er statsborgere i en anden medlemsstat, og som i henhold til artikel 11, stk. 3, litra e), i forordning nr. 883/2004, som ændret ved forordning nr. 988/2009, er omfattet af værtsmedlemsstatens lovgivning og udøver deres ret til ophold på dennes område i overensstemmelse med direktivets artikel 7, stk. 1, litra b).

Artikel 4 og artikel 11, stk. 3, litra e), i forordning nr. 883/2004, som ændret ved forordning nr. 988/2009, samt artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 24 i direktiv 2004/38 skal fortolkes således, at disse bestemmelser derimod ikke er til hinder for, at sådanne unionsborgeres tilslutning til dette system ikke er gratis, således at det undgås, at de nævnte borgere bliver en urimelig byrde for værtsmedlemsstatens offentlige finanser.

---

(1)  EUT C 328 af 30.9.2019.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/5 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/5

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. juli 2021 — B.K mod Republika Slovenija (Ministrstvo za obrambo) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vrhovno sodišče Republike Slovenije — Slovenien)

(Sag C-742/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed - tilrettelæggelse af arbejdstiden - medlemmer af de væbnede styrker - EU-rettens anvendelighed - artikel 4, stk. 2, TEU - direktiv 2003/88/EF - anvendelsesområde - artikel 1, stk. 3 - direktiv 89/391/EØF - artikel 2, stk. 2 - militære aktiviteter - begrebet »arbejdstid« - periode med vagttjeneste - tvist vedrørende aflønning af arbejdstageren)

(2021/C 349/05)

Processprog: slovensk

Den forelæggende ret

Vrhovno sodišče Republike Slovenije

Parter i hovedsagen

Sagsøger: B.K

Sagsøgt: Republika Slovenija (Ministrstvo za obrambo)

Konklusion

| 1) | Artikel 1, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, sammenholdt med artikel 4, stk. 2, TEU, skal fortolkes således, at den vagttjeneste, som udøves af et medlem af militærpersonalet, er udelukket fra dette direktivs anvendelsesområde:






  — | når denne aktivitet finder sted inden for rammerne af den indledende uddannelse, operationel træning eller en egentlig militæroperation, eller |
| --- | --- | --- |

1)

Artikel 1, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, sammenholdt med artikel 4, stk. 2, TEU, skal fortolkes således, at den vagttjeneste, som udøves af et medlem af militærpersonalet, er udelukket fra dette direktivs anvendelsesområde:

—

når denne aktivitet finder sted inden for rammerne af den indledende uddannelse, operationel træning eller en egentlig militæroperation, eller

| — | når den udgør en aktivitet, der er så specifik, at den ikke egner sig til en rotationsordning for personalet, der gør det muligt at sikre overholdelsen af kravene i nævnte direktiv, eller |
| --- | --- |

—

når den udgør en aktivitet, der er så specifik, at den ikke egner sig til en rotationsordning for personalet, der gør det muligt at sikre overholdelsen af kravene i nævnte direktiv, eller

| — | når det fremgår, henset til samtlige relevante omstændigheder, at denne aktivitet er udført inden for rammerne af ekstraordinære begivenheder, som er så alvorlige og har et sådant omfang, at det er nødvendigt at træffe foranstaltninger, der er absolut nødvendige til beskyttelsen af befolkningens liv, sundhed og sikkerhed, og hvor det ikke ville være muligt at udføre foranstaltningerne på hensigtsmæssig vis, hvis alle reglerne i nævnte direktiv skulle overholdes, eller |
| --- | --- |

—

når det fremgår, henset til samtlige relevante omstændigheder, at denne aktivitet er udført inden for rammerne af ekstraordinære begivenheder, som er så alvorlige og har et sådant omfang, at det er nødvendigt at træffe foranstaltninger, der er absolut nødvendige til beskyttelsen af befolkningens liv, sundhed og sikkerhed, og hvor det ikke ville være muligt at udføre foranstaltningerne på hensigtsmæssig vis, hvis alle reglerne i nævnte direktiv skulle overholdes, eller

| — | når anvendelsen af nævnte direktiv på en sådan aktivitet i form af et krav til de omhandlede myndigheder om at indføre en rotationsordning eller en ordning for planlægning af arbejdstiden ikke kan ske uden at bringe den hensigtsmæssige gennemførelse af egentlige militæroperationer i fare. |
| --- | --- |

—

når anvendelsen af nævnte direktiv på en sådan aktivitet i form af et krav til de omhandlede myndigheder om at indføre en rotationsordning eller en ordning for planlægning af arbejdstiden ikke kan ske uden at bringe den hensigtsmæssige gennemførelse af egentlige militæroperationer i fare.

| 2) | Artikel 2 i direktiv 2003/88 skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for, at en periode med vagttjeneste, hvorunder et medlem af militærpersonalet er forpligtet til at forblive på kasernen, hvor den pågældende gør tjeneste, men uden at udføre reelt arbejde dér, aflønnes på en anden måde end en periode med vagttjeneste, hvorunder vedkommende udfører reelt arbejde. |
| --- | --- |

2)

Artikel 2 i direktiv 2003/88 skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for, at en periode med vagttjeneste, hvorunder et medlem af militærpersonalet er forpligtet til at forblive på kasernen, hvor den pågældende gør tjeneste, men uden at udføre reelt arbejde dér, aflønnes på en anden måde end en periode med vagttjeneste, hvorunder vedkommende udfører reelt arbejde.

---

(1)  EUT C 19 af 20.1.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/6 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/6

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 15. juli 2021 — OH mod ID (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Protodikeio Athinon — Grækenland)

(Sag C-758/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - artikel 268 TEUF, 270 TEUF, 340 TEUF og 343 TEUF - protokol (nr. 7) vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter - artikel 11, 17 og 19 - tidligere medlem af Europa-Kommissionen - fritagelse for retsforfølgning - søgsmål om erstatningsansvar uden for kontraktforhold - ophævelse af fritagelsen - Den Europæiske Unions Domstols kompetence)

(2021/C 349/06)

Processprog: græsk

Den forelæggende ret

Protodikeio Athinon

Parter i hovedsagen

Sagsøger: OH

Sagsøgt: ID

Konklusion

Den Europæiske Unions Domstol har enekompetence til at afgøre et søgsmål om erstatningsansvar uden for kontraktforhold, der er anlagt af en tidligere midlertidigt ansat i Europa-Kommissionen på baggrund af en culpøs adfærd, som denne foreholder det medlem af denne institution, som den pågældende arbejdede for, og som førte til, at institutionen bragte ansættelsesforholdet med denne ansatte til ophør, hvorved en tilsvarende kompetence er udelukket for de nationale retsinstanser. Et sådant søgsmål skal ikke rettes mod det pågældende medlem af Kommissionen, men mod Unionen, repræsenteret ved Kommissionen.

---

(1)  EUT C 19. af 20.1.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/6 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/6

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 15. juli 2021 — XX mod Tartu Vangla (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Riigikohus — Estland)

(Sag C-795/19) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - direktiv 2000/78/EF - forbud mod forskelsbehandling på grund af handicap - artikel 2, stk. 2, litra a) - artikel 4, stk. 1 - artikel 5 - national ordning, der fastsætter krav med hensyn til fængselstjenestemænds høreevne - manglende overholdelse af de krævede minimumstærskler for lydopfattelse - absolut umulighed for fortsat ansættelse)

(2021/C 349/07)

Processprog: estisk

Den forelæggende ret

Riigikohus

Parter i hovedsagen

Sagsøger: XX

Sagsøgt: Tartu Vangla

Procesdeltagere: Justiitsminister, Tervise- ja tööminister og Õiguskantsler

Konklusion

Artikel 2, stk. 2, litra a), artikel 4, stk. 1, og artikel 5 i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en national ordning, hvorefter det er absolut umuligt at bibeholde en fængselstjenestemand i tjenesten, hvis den pågældendes høreevne ikke når minimumstærsklerne for lydopfattelse i henhold til denne ordning, uden mulighed for at undersøge, om den pågældende tjenestemand er i stand til at varetage sine opgaver, efter at der, efter omstændighederne, er foretaget tilpasninger i rimeligt omfang som omhandlet i direktivets artikel 5.

---

(1)  EUT C 19 af 20.1.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/7 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/7

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. juli 2021 — Forbundsrepublikken Tyskland mod Republikken Polen, Europa-Kommissionen, Republikken Letland og Republikken Litauen

(Sag C-848/19 P) (1)

(Appel - artikel 194, stk. 1, TEUF - princippet om energimæssig solidaritet - direktiv 2009/73/EF - det indre marked for naturgas - artikel 36, stk. 1 - Europa-Kommissionens afgørelse om ændring af betingelserne for undtagelse af OPAL-gasrørledningen fra reglerne om tredjepartsadgang og takstbestemmelserne efter anmodning fra den tyske regulerende myndighed - annullationssøgsmål)

(2021/C 349/08)

Processprog: polsk

Parter

Appellant: Forbundsrepublikken Tyskland (ved J. Möller og D. Klebs, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwälte H. Haller, T. Heitling, L. Reiser og V. Vacha)

De andre parter i appelsagen: Republikken Ploen (ved B. Majczyna, M. Kawnik og M. Nowacki, som befuldmægtigede), Europa-Kommissionen (ved O. Beynet og K. Herrmann, som befuldmægtigede), Republikken Letland (først ved K. Pommere, V. Soņeca og E. Bārdiņš, derefter ved K. Pommere, V. Kalniņa og E. Bārdiņš, som befuldmægtigede) og Republikken Litauen (ved R. Dzikovič og K. Dieninis, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | Forbundsrepublikken Tyskland bærer sine egne omkostninger og betaler de af Republikken Polen afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Forbundsrepublikken Tyskland bærer sine egne omkostninger og betaler de af Republikken Polen afholdte omkostninger.

| 3) | Republikken Letland, Republikken Litauen og Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Republikken Letland, Republikken Litauen og Europa-Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 27 af 27.1.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/8 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/8

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 15. juli 2021 — DK mod Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil

(Sag C-851/19 P) (1)

(Appel - personalesag - disciplinær forfølgning - disciplinær sanktion - fastsættelse af denne sanktion - fradrag i pensionen - domfældelse i straffesag og et civilt søgsmål ved de nationale domstole - hel eller delvis erstatning for ikke-økonomisk skade, der er påført Den Europæiske Union - ingen indvirkning på denne erstatning - artikel 10 i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union - ligebehandlingsprincippet - proportionalitetsprincippet)

(2021/C 349/09)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: DK (først ved avocats S. Orlandi og T. Martin, derefter ved S. Orlandi)

Den anden part i appelsagen: Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (ved S. Marquardt og R. Spáč, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Appellen forkastes. |
| --- | --- |

1)

Appellen forkastes.

| 2) | DK betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

DK betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 68 af 2.3.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/8 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/8

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 15. juli 2021 — RH mod AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB og Volvo Group España SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid — Spanien)

(Sag C-30/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område - forordning (EU) nr. 1215/2012 - artikel 7, nr. 2) - kompetence i sager om erstatning uden for kontrakt - stedet for skadens indtræden - kartel, der er blevet erklæret i strid med artikel 101 TEUF og artikel 53 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde - fastlæggelse af den internationale og stedlige kompetence - kompetencekoncentration til fordel for en specialiseret domstol)

(2021/C 349/10)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid

Parter i hovedsagen

Sagsøger: RH

Sagsøgt: AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB og Volvo Group España SA

Konklusion

Artikel 7, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at der inden for det marked, der berøres af hemmelige aftaler om prissætning og prisstigninger for varer, foreligger international og stedlig kompetence til på grundlag af det sted, hvor skaden er indtrådt, at træffe afgørelse i et søgsmål med påstand om erstatning for skade, der er forvoldt ved disse aftaler, som er i strid med artikel 101 TEUF, for enten den ret, inden for hvis værneting den virksomhed, som hævder at have lidt skade, har købt de varer, der er berørt af de nævnte aftaler, eller — i tilfælde af, at denne virksomhed har foretaget køb flere steder — den ret, inden for hvis værneting virksomhedens vedtægtsmæssige hjemsted er beliggende.

---

(1)  EUT C 161 af 11.05.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/9 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/9

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 15. juli 2021 — »Latvijas dzelzceļš« VAS mod Valsts dzelzceļa administrācija (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administratīvā apgabaltiesa — Letland)

(Sag C-60/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - jernbanetransport - direktiv 2012/34/EU - det fælles europæiske jernbaneområde - artikel 13, stk. 2 og 6 - adgang til servicefaciliteter og jernbanerelaterede tjenesteydelser - forordning (EU) 2017/2177 - omlægning af faciliteterne - tilsynsorganets rettigheder)

(2021/C 349/11)

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Administratīvā apgabaltiesa

Parter i hovedsagen

Sagsøger:»Latvijas dzelzceļš« VAS

Sagsøgt: Valsts dzelzceļa administrācija

Procesdeltager: »Baltijas Ekspresis« AS

Konklusion

| 1) | Artikel 13, stk. 2 og 6, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/34/EU af 21. november 2012 om oprettelse af et fælles europæisk jernbaneområde skal fortolkes således, at forpligtelsen til uden forskelsbehandling at give alle jernbanevirksomheder adgang til de servicefaciliteter som omhandlet i direktivets artikel 3, nr. 11), der er nævnt i punkt 2 i bilag II til dette direktiv, ikke kan pålægges sådanne faciliteters ejere, som ikke er operatører af faciliteterne. |
| --- | --- |

1)

Artikel 13, stk. 2 og 6, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/34/EU af 21. november 2012 om oprettelse af et fælles europæisk jernbaneområde skal fortolkes således, at forpligtelsen til uden forskelsbehandling at give alle jernbanevirksomheder adgang til de servicefaciliteter som omhandlet i direktivets artikel 3, nr. 11), der er nævnt i punkt 2 i bilag II til dette direktiv, ikke kan pålægges sådanne faciliteters ejere, som ikke er operatører af faciliteterne.

| 2) | Artikel 13, stk. 6, i direktiv 2012/34 skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke finder anvendelse på en situation, hvor ejeren af en bygning, der huser en servicefacilitet som omhandlet i direktivets artikel 3, nr. 11), som benyttes, ønsker at opsige en lejeaftale vedrørende denne bygning for atter at benytte bygningen til eget brug. |
| --- | --- |

2)

Artikel 13, stk. 6, i direktiv 2012/34 skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke finder anvendelse på en situation, hvor ejeren af en bygning, der huser en servicefacilitet som omhandlet i direktivets artikel 3, nr. 11), som benyttes, ønsker at opsige en lejeaftale vedrørende denne bygning for atter at benytte bygningen til eget brug.

---

(1)  EUT C 161 af 11.5.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/10 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/10

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 15. juli 2021 — DocMorris NV mod Apothekerkammer Nordrhein (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)

(Sag C-190/20) (1)

(»Præjudiciel forelæggelse - receptpligtige humanmedicinske lægemidler - direktiv 2001/83/EF - anvendelsesområde - reklame for et postordreapotek, der ikke har til formål at påvirke kundens valg af et givent lægemiddel, men valget af apotek - reklamepræmiekonkurrence - frie varebevægelser - nationale bestemmelser - forbud mod at udbyde, annoncere for eller give en tilgift og andre reklamegaver på området for terapeutiske produkter - salgsformer, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 34 TEUF«)

(2021/C 349/12)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: DocMorris NV

Sagsøgt: Apothekerkammer Nordrhein

Konklusion

| 1) | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/26/EU af 25. oktober 2012, skal fortolkes således, at det ikke finder anvendelse på en national lovgivning, der forbyder et apotek, som sælger lægemidler pr. postordre, at foranstalte en reklamekampagne i form af en præmiekonkurrence, der gør det muligt for deltagerne at vinde andre almindelige hverdagsgenstande end lægemidler, idet deltagelsen i denne konkurrence er betinget af fremsendelsen af en bestilling på et receptpligtigt humanmedicinsk lægemiddel, der ledsages af denne recept. |
| --- | --- |

1)

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/26/EU af 25. oktober 2012, skal fortolkes således, at det ikke finder anvendelse på en national lovgivning, der forbyder et apotek, som sælger lægemidler pr. postordre, at foranstalte en reklamekampagne i form af en præmiekonkurrence, der gør det muligt for deltagerne at vinde andre almindelige hverdagsgenstande end lægemidler, idet deltagelsen i denne konkurrence er betinget af fremsendelsen af en bestilling på et receptpligtigt humanmedicinsk lægemiddel, der ledsages af denne recept.

| 2) | Artikel 34 TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en sådan national lovgivning. |
| --- | --- |

2)

Artikel 34 TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en sådan national lovgivning.

---

(1)  EUT C 279 af 24.8.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/10 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/10

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 15. juli 2021 — BJ mod État belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de première instance du Luxembourg — Belgien)

(Sag C-241/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - arbejdskraftens frie bevægelighed - den frie bevægelighed for kapital - indkomstskat - lovgivning til undgåelse af dobbeltbeskatning - indkomst, som oppebæres i en anden medlemsstat end bopælsmedlemsstaten - metoder til beregning af fritagelsen i bopælsmedlemsstaten - tab af en del af indrømmelsen af visse skattemæssige fordele)

(2021/C 349/13)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal de première instance du Luxembourg

Parter i hovedsagen

Sagsøger: BJ

Sagsøgt: État belge

Konklusion

| 1) | Artikel 45 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats skattelovgivning, hvis anvendelse har til følge, at en skattepligtig person, der er bosiddende i denne medlemsstat, i forbindelse med beregningen af den pågældendes indkomstskat i nævnte medlemsstat mister en del af de skattefordele, som indrømmes i denne medlemsstat, med den begrundelse, at denne skattepligtige person har lønindtægt for lønnet erhvervsmæssig beskæftigelse i en anden medlemsstat, der er skattepligtig i denne sidstnævnte medlemsstat, og som er skattefritaget i den førstnævnte medlemsstat i medfør af en bilateral dobbeltbeskatningsoverenskomst. |
| --- | --- |

1)

Artikel 45 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats skattelovgivning, hvis anvendelse har til følge, at en skattepligtig person, der er bosiddende i denne medlemsstat, i forbindelse med beregningen af den pågældendes indkomstskat i nævnte medlemsstat mister en del af de skattefordele, som indrømmes i denne medlemsstat, med den begrundelse, at denne skattepligtige person har lønindtægt for lønnet erhvervsmæssig beskæftigelse i en anden medlemsstat, der er skattepligtig i denne sidstnævnte medlemsstat, og som er skattefritaget i den førstnævnte medlemsstat i medfør af en bilateral dobbeltbeskatningsoverenskomst.

| 2) | Den omstændighed, at den pågældende skattepligtige person ikke har indkomst af betydning i bopælsmedlemsstaten, er uden betydning for besvarelsen af det første præjudicielle spørgsmål, idet denne medlemsstat fortsat kan indrømme denne person de pågældende skattefordele. |
| --- | --- |

2)

Den omstændighed, at den pågældende skattepligtige person ikke har indkomst af betydning i bopælsmedlemsstaten, er uden betydning for besvarelsen af det første præjudicielle spørgsmål, idet denne medlemsstat fortsat kan indrømme denne person de pågældende skattefordele.

| 3) | Den omstændighed, at den pågældende skattepligtige person i medfør af en dobbeltbeskatningsoverenskomst mellem bopælsmedlemsstaten og beskæftigelsesmedlemsstaten i forbindelse med beskatningen af den indkomst, som han har oppebåret i den anden medlemsstat, indrømmes de skattefordele, der er fastsat i denne medlemsstats skattelovgivning, er uden betydning for besvarelsen af det første præjudicielle spørgsmål, idet hverken denne overenskomst eller bopælsmedlemsstatens skattelovgivning fastsætter, at disse skattefordele skal tages i betragtning, og idet de sidstnævnte ikke omfatter visse af dem, som denne skattepligtige person i princippet har ret til i bopælsmedlemsstaten. |
| --- | --- |

3)

Den omstændighed, at den pågældende skattepligtige person i medfør af en dobbeltbeskatningsoverenskomst mellem bopælsmedlemsstaten og beskæftigelsesmedlemsstaten i forbindelse med beskatningen af den indkomst, som han har oppebåret i den anden medlemsstat, indrømmes de skattefordele, der er fastsat i denne medlemsstats skattelovgivning, er uden betydning for besvarelsen af det første præjudicielle spørgsmål, idet hverken denne overenskomst eller bopælsmedlemsstatens skattelovgivning fastsætter, at disse skattefordele skal tages i betragtning, og idet de sidstnævnte ikke omfatter visse af dem, som denne skattepligtige person i princippet har ret til i bopælsmedlemsstaten.

| 4) | Den omstændighed, at den pågældende skattepligtige person i beskæftigelsesmedlemsstaten har opnået en skattenedsættelse med et beløb, der mindst svarer til beløbet af de skattefordele, som den pågældende har mistet i bopælsmedlemsstaten, er uden betydning for besvarelsen af det første præjudicielle spørgsmål. |
| --- | --- |

4)

Den omstændighed, at den pågældende skattepligtige person i beskæftigelsesmedlemsstaten har opnået en skattenedsættelse med et beløb, der mindst svarer til beløbet af de skattefordele, som den pågældende har mistet i bopælsmedlemsstaten, er uden betydning for besvarelsen af det første præjudicielle spørgsmål.

| 5) | Artikel 63, stk. 1, TEUF og artikel 65, stk. 1, litra a), TEUF skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en medlemsstats skattelovgivning, hvis anvendelse har til følge, at en skattepligtig person, der er bosiddende i denne medlemsstat, mister en del af de skattefordele, som indrømmes i denne medlemsstat, med den begrundelse, at denne skattepligtige person oppebærer indkomst fra en lejlighed, som han er ejer af i en anden medlemsstat, og som er skattepligtig i denne anden medlemsstat og fritaget for beskatning i førstnævnte medlemsstat i medfør af en bilateral dobbeltbeskatningsoverenskomst. |
| --- | --- |

5)

Artikel 63, stk. 1, TEUF og artikel 65, stk. 1, litra a), TEUF skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en medlemsstats skattelovgivning, hvis anvendelse har til følge, at en skattepligtig person, der er bosiddende i denne medlemsstat, mister en del af de skattefordele, som indrømmes i denne medlemsstat, med den begrundelse, at denne skattepligtige person oppebærer indkomst fra en lejlighed, som han er ejer af i en anden medlemsstat, og som er skattepligtig i denne anden medlemsstat og fritaget for beskatning i førstnævnte medlemsstat i medfør af en bilateral dobbeltbeskatningsoverenskomst.

---

(1)  EUT C 297 af 7.9.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/11 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/11

---

Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 15. juli 2021 — BEMH og Conseil national des centres commerciaux mod Premier ministre, Ministère de l’Économie, des Finances et de la Relance og Ministre de la cohésion des territoires et des relations avec les collectivités territoriales (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Frankrig)

(Sag C-325/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2006/123/EF - artikel 14, nr. 6) - etableringsfrihed - tilladelse til erhvervsmæssig brug udstedt af et kollegialt organ - organ sammensat af bl.a. sagkyndige personer, der repræsenterer den økonomiske sektor - personer, som kan udgøre eller repræsentere erhvervsdrivende, der er konkurrenter til ansøgeren om tilladelse - forbud)

(2021/C 349/14)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Conseil d’État

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: BEMH og Conseil national des centres commerciaux

Sagsøgte: Premier ministre, Ministère de l’Économie, des Finances et de la Relance og Ministre de la cohésion des territoires et des relations avec les collectivités territoriales

Konklusion

Artikel 14, nr. 6), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF af 12. december 2006 om tjenesteydelser i det indre marked skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning, som fastsætter, at sagkyndige personer, der repræsenterer den økonomiske sektor i det pågældende handelsområde, deltager i det kollegiale organ, der har kompetence til at afgive en udtalelse om udstedelse af en tilladelse til erhvervsmæssig brug, og dette gælder, selv om disse personer ikke tager del i afstemningen om ansøgningen om tilladelse og har den begrænsede opgave at redegøre for situationen i denne økonomiske sektor og det pågældende projekts indvirkning på sidstnævnte, for så vidt som ansøgerens aktuelle eller potentielle konkurrenter deltager i udpegelsen af de nævnte personer.

---

(1)  EUT C 339 af 12.10.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/12 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/12

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 15. juli 2021 — Openbaar Ministerie og Federale Overheidsdienst Financiën mod Profit Europe NV og Gosselin Forwarding Services NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van beroep te Antwerpen — Belgien)

(Sag C-362/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - handelspolitik - forordning (EU) nr. 1071/2012 - gennemførelsesforordning (EU) nr. 430/2013 - den fælles toldtarif - tarifering - kombineret nomenklatur - underposition 7307 11 10, 7307 19 10 og 7307 19 90 - rækkevidde - tarifering, der følger af en dom fra Domstolen - endelig antidumpingtold på importen af rørfittings af deformerbart støbejern med gevind - anvendeligheden af endelig antidumpingtold på rørfittings af deformerbart kuglegrafitstøbejern med gevind)

(2021/C 349/15)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Hof van beroep te Antwerpen

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Openbaar Ministerie og Federale Overheidsdienst Financiën

Sagsøgte: Profit Europe NV og Gosselin Forwarding Services NV

Konklusion

Kommissionens forordning (EU) nr. 1071/2012 af 14. november 2012 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af rørfittings af deformerbart støbejern med gevind med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Thailand samt Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 430/2013 af 13. maj 2013 om indførelse af en endelig antidumpingtold og om endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af rørfittings af deformerbart støbejern med gevind med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Thailand og om afslutning af proceduren for Indonesien i dennes affattelse inden de ændringer, der blev foretaget heri ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2019/262 af 14. februar 2019, skal fortolkes således, at den midlertidige antidumpingtold og den endelige antidumpingtold, som blev indført ved disse forordninger, finder anvendelse på rørfittings af kuglegrafitstøbejern med gevind med oprindelse i Kina.

---

(1)  EUT C 399 af 23.11.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/13 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/13

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. juli 2021 — Europa-Kommissionen mod Landesbank Baden-Württemberg (sag C-584/20 P) og Den Fælles Afviklingsinstans mod Landesbank Baden-Württemberg (sag C-621/20 P)

(Forenede sager C-584/20 P og C-621/20 P) (1)

(Appel - bankunionen - den fælles afviklingsmekanisme (SRM) - Den Fælles Afviklingsfond (SRF) - beregning af ex ante-bidrag for 2017 - bekræftelse af, at en afgørelse fra Den Fælles Afviklingsinstans (SRB) er autentisk - begrundelsespligt - fortrolige data - lovligheden af delegeret forordning (EU) 2015/63)

(2021/C 349/16)

Processprog: tysk

Parter

(Sag C-584/20 P)

Appellant: Europa-Kommissionen (ved D. Triantafyllou, A. Nijenhuis, V. Di Bucci og A. Steiblytė, som befuldmægtigede)

De andre parter i appelsagen: Landesbank Baden-Württemberg (ved Rechtsanwälte H. Berger og M. Weber), Den Fælles Afviklingsinstans (SRB) (ved K.-P. Wojcik, P.A. Messina, J. Kerlin og H. Ehlers, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwälte H.-G. Kamann og P. Gey og avocat F. Louis)

Intervenient til støtte for sagsøgeren: Kongeriget Spanien (ved J. Rodríguez de la Rúa Puig, som befuldmægtiget)

Intervenient til støtte for Landesbank Baden-Württemberg: Fédération bancaire française (ved avocats A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi og M. Dalon)

(Sag C-621/20 P)

Appellant: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB) (ved K.-P. Wojcik, P.A. Messina, J. Kerlin og H. Ehlers, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwälte H.-G. Kamann og P. Gey og avocat F. Louis)

De andre parter i appelsagen: Landesbank Baden-Württemberg (ved Rechtsanwälte H. Berger og M. Weber), Europa-Kommissionen (ved D. Triantafyllou, A. Nijenhuis, V. Di Bucci og A. Steiblytė, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgeren: Kongeriget Spanien (ved J. Rodríguez de la Rúa Puig, som befuldmægtiget)

Intervenient til støtte for Landesbank Baden-Württemberg: Fédération bancaire française, Paris (Frankrig), (ved avocats A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi og M. Dalon, avocats)

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Rets dom af 23. september 2020, Landesbank Baden-Württemberg mod Afviklingsinstansen (T-411/17, EU:T:2020:435), ophæves. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Rets dom af 23. september 2020, Landesbank Baden-Württemberg mod Afviklingsinstansen (T-411/17, EU:T:2020:435), ophæves.

| 2) | Afgørelse af 11. april 2017 truffet af Den Fælles Afviklingsinstans på sit eksekutivmøde om beregning af ex ante-bidrag for 2017 til Den Fælles Afviklingsfond (SRB/ES/SRF/2017/05) annulleres, for så vidt som den vedrører Landesbank Baden-Württemberg. |
| --- | --- |

2)

Afgørelse af 11. april 2017 truffet af Den Fælles Afviklingsinstans på sit eksekutivmøde om beregning af ex ante-bidrag for 2017 til Den Fælles Afviklingsfond (SRB/ES/SRF/2017/05) annulleres, for så vidt som den vedrører Landesbank Baden-Württemberg.

| 3) | Virkningerne af afgørelse af 11. april 2017 truffet af Den Fælles Afviklingsinstans på sit eksekutivmøde om beregning af ex ante-bidrag for 2017 til Den Fælles Afviklingsfond (SRB/ES/SRF/2017/05), for så vidt som den vedrører Landesbank Baden-Württemberg, opretholdes indtil ikrafttrædelsen, inden for en rimelig frist, som ikke kan overstige seks måneder regnet fra datoen for afsigelse af denne dom, af en ny afgørelse fra Den Fælles Afviklingsinstans om fastsættelse af dette instituts ex ante-bidrag for 2017 til Den Fælles Afviklingsfond. |
| --- | --- |

3)

Virkningerne af afgørelse af 11. april 2017 truffet af Den Fælles Afviklingsinstans på sit eksekutivmøde om beregning af ex ante-bidrag for 2017 til Den Fælles Afviklingsfond (SRB/ES/SRF/2017/05), for så vidt som den vedrører Landesbank Baden-Württemberg, opretholdes indtil ikrafttrædelsen, inden for en rimelig frist, som ikke kan overstige seks måneder regnet fra datoen for afsigelse af denne dom, af en ny afgørelse fra Den Fælles Afviklingsinstans om fastsættelse af dette instituts ex ante-bidrag for 2017 til Den Fælles Afviklingsfond.

| 4) | Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger såvel i forbindelse med sagen i første instans som i forbindelse med appelsagen. |
| --- | --- |

4)

Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger såvel i forbindelse med sagen i første instans som i forbindelse med appelsagen.

| 5) | Den Fælles Afviklingsinstans bærer sine egne omkostninger såvel i forbindelse med sagen i første instans som i forbindelse med appelsagen, og betaler de omkostninger, som Landesbank Baden-Württemberg har afholdt i forbindelse med sagen i første instans. |
| --- | --- |

5)

Den Fælles Afviklingsinstans bærer sine egne omkostninger såvel i forbindelse med sagen i første instans som i forbindelse med appelsagen, og betaler de omkostninger, som Landesbank Baden-Württemberg har afholdt i forbindelse med sagen i første instans.

| 6) | Landesbank Baden-Württemberg, Fédération bancaire française og Kongeriget Spanien bærer hver deres egne omkostninger i forbindelse med appelsagen. |
| --- | --- |

6)

Landesbank Baden-Württemberg, Fédération bancaire française og Kongeriget Spanien bærer hver deres egne omkostninger i forbindelse med appelsagen.

---

(1)  EUT C 423 af 7.12.2020.

EUT C 443 af 21.12.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/14 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/14

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. juli 2021 — CG mod The Department for Communities in Northern Ireland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Appeal Tribunal (Northern Ireland) — Det Forenede Kongerige)

(Sag C-709/20) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - unionsborgerskab - ikke-erhvervsaktiv statsborger i en medlemsstat, som opholder sig på en anden medlemsstats område på grundlag af national ret - artikel 18, stk. 1, TEUF - forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet - direktiv 2004/38/EF - artikel 7 - betingelser for opnåelse af en ret til ophold i mere end tre måneder - artikel 24 - sociale ydelser - begreb - ligebehandling - aftale om Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands udtræden - overgangsperiode - national bestemmelse, som udelukker unionsborgere, der har ret til tidsbegrænset ophold i henhold til national ret, fra retten til at modtage sociale ydelser - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 1, 7 og 24)

(2021/C 349/17)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Appeal Tribunal (Northern Ireland)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: CG

Sagsøgt: The Department for Communities in Northern Ireland

Konklusion

Artikel 24 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for en værtsmedlemsstats lovgivning, der udelukker ikke-erhvervsaktive unionsborgere, som ikke råder over tilstrækkelige midler, og på grundlag af hvilke den nævnte medlemsstat har tildelt unionsborgeren en midlertidig opholdsret, fra at modtage sociale ydelser, selv om disse ydelser er sikret statsborgere i den pågældende medlemsstat, der befinder sig i samme situation.

Når en unionsborger i henhold til national ret opholder sig lovligt på en anden medlemsstats område end den, hvor den pågældende er statsborger, har de nationale myndigheder, som har beføjelse til at tildele sociale ydelser, imidlertid pligt til at sikre sig, at et afslag på at tildele sådanne ydelser, der er baseret på denne lovgivning, ikke udsætter den pågældende borger og de børn, som vedkommende har forsørgerpligt over for, for en konkret og aktuel risiko for tilsidesættelse af deres grundlæggende rettigheder, således som de er fastsat i artikel 1, 7 og 24 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Når denne borger ikke råder over nogen midler til at forsørge sig selv eller sine børn og er enlig, skal disse myndigheder sikre sig, at denne samme borger i tilfælde af afslag på tildeling af sociale ydelser ikke desto mindre kan leve sammen med sine børn under værdige forhold. I forbindelse med denne undersøgelse kan nævnte myndigheder tage hensyn til samtlige bistandsforanstaltninger, der er fastsat i national ret, og som den berørte unionsborger og dennes børn faktisk og aktuelt kan nyde godt af.

---

(1)  EUT C 110 af 29.3.2021.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/15 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/15

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Giurgiu (Rumænien) den 16. april 2021 — C.I.I. mod Ministerul Public — Parchetul de pe lângă Tribunalul Giurgiu

(Sag C-244/21)

(2021/C 349/18)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Tribunalul Giurgiu

Parter i hovedsagen

Sagsøger: C.I.I.

Sagsøgt: Ministerul Public — Parchetul de pe lângă Tribunalul Giurgiu

Ved kendelse af 1. juli 2021 har Domstolen (Tiende Afdeling) fastslået, at det er åbenbart, at den ikke har kompetence til at besvare de præjudicielle spørgsmål, som Tribunalul Giurgiu har forelagt ved afgørelse af 9. april 2021.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/15 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/15

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumænien) den 23. april 2021 — Uniqa Asigurări SA mod Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor og Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

(Sag C-267/21)

(2021/C 349/19)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Înalta Curte de Casație și Justiție

Parter i hovedsagen

Appellant: Uniqa Asigurări SA

Indstævnte: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor og Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

Præjudicielt spørgsmål

Skal bestemmelserne i artikel 59 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) fortolkes således, at ydelser i form af behandling af krav og skadesregulering, der leveres af et forsikringsselskabs repræsentanter, som handler i forsikringsselskabets navn og på dettes vegne, kan være omfattet af kategorien af ydelser fra rådgivningsvirksomheder, ingeniører, projekteringsvirksomheder, advokater og revisorer samt andre lignende ydelser tillige med databehandling og meddelelse af oplysninger?

---

(1)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/16 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/16

---

Appel iværksat den 21. maj 2021 af Ryanair DAC til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tiende Udvidede Afdeling) den 14. april 2021 i sag T-379/20, Ryanair mod Kommissionen (SAS, Sverige; covid-19)

(Sag C-320/21 P)

(2021/C 349/20)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Ryanair DAC (ved avocats E. Vahida og F.-C. Laprévote, abogado S. Rating, dikigoros I.-G. Metaxas-Maranghidis og avocate V. Blanc)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Den Franske Republik, Kongeriget Sverige og SAS AB

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves.

| — | Det fastslås, at Kommissionens afgørelse C(2020) 2784 final af 24. april 2020 om statsstøtte SA.57061 (2020/N) — Sverige — Kompensation for den skade, som SAS har lidt som følge af covid-19-pandemien, er ugyldig i henhold til artikel 263 TEUF og 264 TEUF. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Kommissionens afgørelse C(2020) 2784 final af 24. april 2020 om statsstøtte SA.57061 (2020/N) — Sverige — Kompensation for den skade, som SAS har lidt som følge af covid-19-pandemien, er ugyldig i henhold til artikel 263 TEUF og 264 TEUF.

| — | Kommissionen tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale Ryanairs omkostninger, og intervenienterne i første instans og (eventuelt) i denne appelsag tilpligtes at bære deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale Ryanairs omkostninger, og intervenienterne i første instans og (eventuelt) i denne appelsag tilpligtes at bære deres egne omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har til støtte for appellen fremsat seks anbringender.

Første anbringende: Retten begik en retlig fejl, da den forkastede appellantens anbringende om, at Kommissionen havde tilsidesat kravet om, at støtte ydet i henhold til artikel 107, stk. 2, litra b), TEUF ikke har til formål at afhjælpe skader, som en enkelt skadelidt har lidt.

Andet anbringende: Retten begik en retlig fejl og foretog en åbenbart urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder, da den anvendte artikel 107, stk. 2, litra b), TEUF og proportionalitetsprincippet i relation til skade, som SAS blev påført i forbindelse med covid-19-pandemien.

Tredje anbringende: Retten begik en retlig fejl, da den forkastede appellantens anbringende om, at princippet om forbud mod forskelsbehandling er blevet uberettiget tilsidesat.

Fjerde anbringende: Retten begik en retlig fejl og foretog en åbenbart urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder, da den forkastede appellantens anbringende om en tilsidesættelse af etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser.

Femte anbringende: Retten begik en retlig fejl og foretog en åbenbart urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder med hensyn til undladelsen af at indlede en formel undersøgelsesprocedure.

Sjette anbringende: Retten begik en retlig fejl og foretog en åbenbart urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder med hensyn til den manglende begrundelse.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/17 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/17

---

Appel iværksat den 21. maj 2021 af Ryanair DAC til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tiende Udvidede Afdeling) den 14. april 2021 i sag T-378/20, Ryanair mod Kommissionen (SAS, Danmark; covid-19)

(Sag C-321/21 P)

(2021/C 349/21)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Ryanair DAC (ved avocats E. Vahida og F.-C. Laprévote, abogado S. Rating, dikigoros I.-G. Metaxas-Maranghidis og avocate V. Blanc)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Kongeriget Danmark, Den Franske Republik og SAS AB

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves.

| — | Det fastslås, at Kommissionens afgørelse C(2020) 2416 final af 15. april 2020 om statsstøtte SA.56795 (2020/N) — Danmark — Kompensation for den skade, som SAS har lidt som følge af covid-19-pandemien, er ugyldig i henhold til artikel 263 TEUF og 264 TEUF. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Kommissionens afgørelse C(2020) 2416 final af 15. april 2020 om statsstøtte SA.56795 (2020/N) — Danmark — Kompensation for den skade, som SAS har lidt som følge af covid-19-pandemien, er ugyldig i henhold til artikel 263 TEUF og 264 TEUF.

| — | Kommissionen tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale Ryanairs omkostninger, og intervenienterne i første instans og (eventuelt) i denne appelsag tilpligtes at bære deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale Ryanairs omkostninger, og intervenienterne i første instans og (eventuelt) i denne appelsag tilpligtes at bære deres egne omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har til støtte for appellen fremsat seks anbringender.

Første anbringende: Retten begik en retlig fejl, da den forkastede appellantens anbringende om, at Kommissionen havde tilsidesat kravet om, at støtte ydet i henhold til artikel 107, stk. 2, litra b), TEUF ikke har til formål at afhjælpe skader, som en enkelt skadelidt har lidt.

Andet anbringende: Retten begik en retlig fejl og foretog en åbenbart urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder, da den anvendte artikel 107, stk. 2, litra b), TEUF og proportionalitetsprincippet i relation til skade, som SAS blev påført i forbindelse med covid - 19-pandemien.

Tredje anbringende: Retten begik en retlig fejl, da den forkastede appellantens anbringende om, at princippet om forbud mod forskelsbehandling er blevet uberettiget tilsidesat.

Fjerde anbringende: Retten begik en retlig fejl og foretog en åbenbart urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder, da den forkastede appellantens anbringende om en tilsidesættelse af etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser.

Femte anbringende: Retten begik en retlig fejl og foretog en åbenbart urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder med hensyn til undladelsen af at indlede en formel undersøgelsesprocedure.

Sjette anbringende: Retten begik en retlig fejl og foretog en åbenbart urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder med hensyn til den manglende begrundelse.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/18 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/18

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Korneuburg (Østrig) den 27. maj 2021 — L GmbH mod F GmbH, BW og SW

(Sag C-336/21)

(2021/C 349/22)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landesgericht Korneuburg

Parter i hovedsagen

Appellant: L GmbH

Appelindstævnt: F GmbH, BW og SW

Præjudicielle spørgsmål

| 1. | Skal artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004 (1) fortolkes således, at et luftfartsselskab ikke er forpligtet til at betale kompensation såfremt det når frem til passagerernes endelige bestemmelsessted med en forsinkelse på 7 timer og 41 minutter, fordi flyvemaskinen på flyvningen forud for den foregående flyvning blev beskadiget ved et lynnedslag; den tilkaldte tekniker fra en servicevirksomhed, som luftfartsselskabet havde engageret, efter landingen kun konstaterede mindre skader, som ikke forringede flyvemaskinens funktionsdygtighed (»some minor findings«); flyvningen forud for den foregående flyvning blev gennemført; det i forbindelse med et »pre-flight check« før gennemførelsen af den foregående flyvning imidlertid viste sig, at flyvemaskinen foreløbigt ikke ville kunne anvendes, og luftfartsselskabet derfor i stedet for den oprindeligt planlagte og beskadigede flyvemaskine indsatte et erstatningsfly, som gennemførte den foregående flyvning med en forsinkelse ved afgang på 7 timer og 40 minutter? |
| --- | --- |

1.

Skal artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 261/2004 (1) fortolkes således, at et luftfartsselskab ikke er forpligtet til at betale kompensation såfremt det når frem til passagerernes endelige bestemmelsessted med en forsinkelse på 7 timer og 41 minutter, fordi flyvemaskinen på flyvningen forud for den foregående flyvning blev beskadiget ved et lynnedslag; den tilkaldte tekniker fra en servicevirksomhed, som luftfartsselskabet havde engageret, efter landingen kun konstaterede mindre skader, som ikke forringede flyvemaskinens funktionsdygtighed (»some minor findings«); flyvningen forud for den foregående flyvning blev gennemført; det i forbindelse med et »pre-flight check« før gennemførelsen af den foregående flyvning imidlertid viste sig, at flyvemaskinen foreløbigt ikke ville kunne anvendes, og luftfartsselskabet derfor i stedet for den oprindeligt planlagte og beskadigede flyvemaskine indsatte et erstatningsfly, som gennemførte den foregående flyvning med en forsinkelse ved afgang på 7 timer og 40 minutter?

| 2. | Skal artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004 fortolkes således, at alle forholdsregler, der med rimelighed kan træffes, omfatter et tilbud til passagererne om ombooking til en anden flyvning, hvormed de ville have nået deres endelige destination med en forsinkelse på 5 timer, selv om luftfartsselskabet i stedet for den ikke længere anvendelige flyvemaskine gennemførte flyvningen med en erstatningsflyvemaskine, hvormed passagererne nåede deres endelige destination med en større forsinkelse? |
| --- | --- |

2.

Skal artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004 fortolkes således, at alle forholdsregler, der med rimelighed kan træffes, omfatter et tilbud til passagererne om ombooking til en anden flyvning, hvormed de ville have nået deres endelige destination med en forsinkelse på 5 timer, selv om luftfartsselskabet i stedet for den ikke længere anvendelige flyvemaskine gennemførte flyvningen med en erstatningsflyvemaskine, hvormed passagererne nåede deres endelige destination med en større forsinkelse?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT 2004, L 46, s. 1).

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/18 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/18

---

Appel iværksat den 4. juni 2021 af Ryanair DAC til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tiende Udvidede Afdeling) den 14. april 2021 i sag T-388/20, Ryanair mod Kommissionen (Finnair I; Covid-19)

(Sag C-353/21 P)

(2021/C 349/23)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Ryanair DAC (ved avocats E. Vahida og F.-C. Laprévote, abogado S. Rating, dikigoros I.-G. Metaxas-Maranghidis og avocate V. Blanc)

De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik og Republikken Finland

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede dom ophæves. |
| --- | --- |

—

Den appellerede dom ophæves.

| — | Det fastslås, at Kommissionens afgørelse C(2020) 3387 final af 18. maj 2020 om statsstøtte SA.56809 (2020/N) — Finland COVID-19: statsgaranti til Finnair er ugyldig i henhold til artikel 263 TEUF og 264 TEUF. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Kommissionens afgørelse C(2020) 3387 final af 18. maj 2020 om statsstøtte SA.56809 (2020/N) — Finland COVID-19: statsgaranti til Finnair er ugyldig i henhold til artikel 263 TEUF og 264 TEUF.

| — | Kommissionen tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale Ryanairs omkostninger, og intervenienterne i første instans og (eventuelt) i denne appelsag tilpligtes at bære deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale Ryanairs omkostninger, og intervenienterne i første instans og (eventuelt) i denne appelsag tilpligtes at bære deres egne omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Appellanten har til støtte for appellen fremsat fem anbringender.

For det første begik Retten en retlig fejl og foretog en åbenbar urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder, da den forkastede appellantens anbringende vedrørende en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF.

For det andet tilsidesatte Retten EU-retten, da den forkastede appellantens anbringende om, at princippet om forbud mod forskelsbehandling er blevet uberettiget tilsidesat.

For det tredje begik Retten en retlig fejl og foretog en åbenbar urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder med hensyn til appellantens anbringende om en tilsidesættelse af etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser.

For det fjerde begik Retten en retlig fejl og foretog en åbenbar urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder med hensyn til undladelsen af at indlede en formel undersøgelsesprocedure.

For det femte begik Retten en retlig fejl og foretog en åbenbar urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder med hensyn til en manglende begrundelse.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/19 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/19

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litauen) den 4. juni 2021 — R.J. R mod Valstybės įmonė Registrų centras

(Sag C-354/21)

(2021/C 349/24)

Processprog: litauisk

Den forelæggende ret

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Parter i hovedsagen

Appellant: R.J. R

Indstævnt: Valstybės įmonė Registrų centras

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 1, stk. 2, litra l), og artikel 69, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 650/2012 (1) af 4. juli 2012 om kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser vedrørende arv, og om accept og fuldbyrdelse af officielt bekræftede dokumenter vedrørende arv og om indførelse af et europæisk arvebevis fortolkes således, at disse bestemmelser ikke er til hinder for retsforskrifter i medlemsstaten, hvor den faste ejendom er beliggende, der fastsætter, at ejendomsrettigheder alene kan registreres i ejendomsregistret på grundlag af et europæisk arvebevis, når alle de til registreringen nødvendige oplysninger er anført i dette europæiske arvebevis?

---

(1)  EUT 2012, L 201, s. 107.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/20 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte dei Conti (Italien) den 9. juni 2021 — Ferrovienord SpA mod Istituto Nazionale di Statistica — ISTAT

(Sag C-363/21)

(2021/C 349/25)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte dei Conti

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Ferrovienord SpA

Sagsøgt: Istituto Nazionale di Statistica — ISTAT

Andre parter: Procura generale della Corte dei conti og Ministero dell’Economia e delle Finanze

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er reglen om umiddelbar anvendelighed for så vidt angår det europæiske regnskabssystem ENS 2010 (1) og princippet om den effektive virkning af den nævnte forordning og af direktiv 2011/85/EU (2) til hinder for en national lovgivning, ifølge hvilken kompetenceområdet for den nationale retsinstans, der har til opgave at vurdere den korrekte anvendelse af ENS 2010, kun omfatter den nationale lovgivning vedrørende kontrol med de offentlige udgifter, med den følge, at [EU-retten] mister sin hovedsagelige effektive virkning, dvs. vurderingen af gennemsigtigheden og troværdigheden af de budgetsaldi, på baggrund af hvilke Italiens konvergens mod [det mellemfristede budgetmål] kan prøves? |
| --- | --- |

1)

Er reglen om umiddelbar anvendelighed for så vidt angår det europæiske regnskabssystem ENS 2010 (1) og princippet om den effektive virkning af den nævnte forordning og af direktiv 2011/85/EU (2) til hinder for en national lovgivning, ifølge hvilken kompetenceområdet for den nationale retsinstans, der har til opgave at vurdere den korrekte anvendelse af ENS 2010, kun omfatter den nationale lovgivning vedrørende kontrol med de offentlige udgifter, med den følge, at [EU-retten] mister sin hovedsagelige effektive virkning, dvs. vurderingen af gennemsigtigheden og troværdigheden af de budgetsaldi, på baggrund af hvilke Italiens konvergens mod [det mellemfristede budgetmål] kan prøves?

| 2) | Er reglen om umiddelbar anvendelighed for så vidta angår ENS 2010 og princippet om den effektive virkning af den nævnte forordning og af direktiv 2011/85/EU, for så vidt angår organisatorisk adskillelse mellem budgetmyndigheder og tilsynsorganer, til hinder for en national lovgivning, ifølge hvilken virkningerne af afgørelser truffet af den nationale retsinstans, der har kompetence til at vurdere den korrekte anvendelse af det europæiske regnskabssystem ENS 2010, kun omfatter den nationale lovgivning vedrørende kontrol med de offentlige udgifter, med den følge, at enhver form for uafhængig kontrol over den subjektive afgrænsning af budgettet for den italienske offentlige forvaltning (sådan som denne kvalificeres i [EU-]retlig forstand), på baggrund af hvilken Italiens konvergens mod [det mellemfristede budgetmål] kan prøves, er udelukket? |
| --- | --- |

2)

Er reglen om umiddelbar anvendelighed for så vidta angår ENS 2010 og princippet om den effektive virkning af den nævnte forordning og af direktiv 2011/85/EU, for så vidt angår organisatorisk adskillelse mellem budgetmyndigheder og tilsynsorganer, til hinder for en national lovgivning, ifølge hvilken virkningerne af afgørelser truffet af den nationale retsinstans, der har kompetence til at vurdere den korrekte anvendelse af det europæiske regnskabssystem ENS 2010, kun omfatter den nationale lovgivning vedrørende kontrol med de offentlige udgifter, med den følge, at enhver form for uafhængig kontrol over den subjektive afgrænsning af budgettet for den italienske offentlige forvaltning (sådan som denne kvalificeres i [EU-]retlig forstand), på baggrund af hvilken Italiens konvergens mod [det mellemfristede budgetmål] kan prøves, er udelukket?

| 3) | Er retsstatsprincippet, og navnlig princippet om effektiv domstolsbeskyttelse og princippet om ækvivalens af retsmidler, til hinder for en national lovgivning, der






  a) | udelukker enhver form for domstolsprøvelse om, hvorvidt [Istituto Nazionale di Statistica (det nationale italienske institut for statistik, herefter »ISTAT«)] anvender ENS 2010 korrekt, med hensyn til afgrænsningen af sektor S.13, og således enhver vurdering af nøjagtigheden, gennemsigtigheden og troværdigheden af de budgetsaldi, på baggrund af hvilke Italiens konvergens mod [det mellemfristede budgetmål] kan prøves (tilsidesættelse af princippet om effektiv domstolsbeskyttelse), |
| --- | --- | --- |

3)

Er retsstatsprincippet, og navnlig princippet om effektiv domstolsbeskyttelse og princippet om ækvivalens af retsmidler, til hinder for en national lovgivning, der

a)

udelukker enhver form for domstolsprøvelse om, hvorvidt [Istituto Nazionale di Statistica (det nationale italienske institut for statistik, herefter »ISTAT«)] anvender ENS 2010 korrekt, med hensyn til afgrænsningen af sektor S.13, og således enhver vurdering af nøjagtigheden, gennemsigtigheden og troværdigheden af de budgetsaldi, på baggrund af hvilke Italiens konvergens mod [det mellemfristede budgetmål] kan prøves (tilsidesættelse af princippet om effektiv domstolsbeskyttelse),

| b) | udsætter sagsøgeren — såfremt den af de sagsøgte myndigheder foreslåede læsning anses for at være korrekt, herunder ved lov om autentisk fortolkning — for en dobbelt byrde i form af sagsanlæg og de heraf følgende risici for afvigende domsafgørelser om, hvorvidt sagsøgeren har en vis [EU-]retlig status, hvilket i praksis umuliggør en effektiv beskyttelse af sagsøgerens ret inden for de tidsrammer, som er fastsat til opfyldelse af de af denne status følgende forpligtelser (dvs. finansåret), og undergraver retssikkerheden hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt sagsøgeren har status som offentlig myndighed, |
| --- | --- |

b)

udsætter sagsøgeren — såfremt den af de sagsøgte myndigheder foreslåede læsning anses for at være korrekt, herunder ved lov om autentisk fortolkning — for en dobbelt byrde i form af sagsanlæg og de heraf følgende risici for afvigende domsafgørelser om, hvorvidt sagsøgeren har en vis [EU-]retlig status, hvilket i praksis umuliggør en effektiv beskyttelse af sagsøgerens ret inden for de tidsrammer, som er fastsat til opfyldelse af de af denne status følgende forpligtelser (dvs. finansåret), og undergraver retssikkerheden hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt sagsøgeren har status som offentlig myndighed,

| c) | bestemmer — igen såfremt den af de sagsøgte myndigheder foreslåede læsning anses for at være korrekt, herunder ved lov om autentisk fortolkning — at en anden retsinstans end den, som ifølge den italienske forfatning har til opgave at efterprøve budgetlovgivningen, har kompetence til at udtale sig om korrektheden af budgettets afgrænsning? |
| --- | --- |

c)

bestemmer — igen såfremt den af de sagsøgte myndigheder foreslåede læsning anses for at være korrekt, herunder ved lov om autentisk fortolkning — at en anden retsinstans end den, som ifølge den italienske forfatning har til opgave at efterprøve budgetlovgivningen, har kompetence til at udtale sig om korrektheden af budgettets afgrænsning?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 549/2013 af 21.5.2013 om det europæiske national- og regionalregnskabssystem i Den Europæiske Union (EUT 2013, L 174, s. 1).

(2)  Rådets direktiv 2011/85/EU af 8.11.2011 om krav til medlemsstaternes budgetmæssige rammer (EUT 2011, L 306, s. 41).

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/21 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/21

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte dei Conti (Italien) den 10. juni 2021 — Federazione Italiana Triathlon mod Istituto Nazionale di Statistica — ISTAT og Ministero dell’Economia e delle Finanze

(Sag C-364/21)

(2021/C 349/26)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte dei Conti

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Federazione Italiana Triathlon

Sagsøgte: Istituto Nazionale di Statistica — ISTAT og Ministero dell’Economia e delle Finanze

Den anden part: Procura generale della Corte dei conti

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er reglen om umiddelbar anvendelighed for så vidt angår det europæiske regnskabssystem ENS 2010 (1) og princippet om den effektive virkning af den nævnte forordning og af direktiv 2011/85/EU (2) til hinder for en national lovgivning, ifølge hvilken kompetenceområdet for den nationale retsinstans, der har til opgave at vurdere den korrekte anvendelse af ENS 2010, kun omfatter den nationale lovgivning vedrørende kontrol med de offentlige udgifter, med den følge, at EU-retten mister sin hovedsagelige effektive virkning, dvs. vurderingen af gennemsigtigheden og troværdigheden af de budgetsaldi, på baggrund af hvilke Italiens konvergens mod det mellemfristede budgetmål kan prøves? |
| --- | --- |

1)

Er reglen om umiddelbar anvendelighed for så vidt angår det europæiske regnskabssystem ENS 2010 (1) og princippet om den effektive virkning af den nævnte forordning og af direktiv 2011/85/EU (2) til hinder for en national lovgivning, ifølge hvilken kompetenceområdet for den nationale retsinstans, der har til opgave at vurdere den korrekte anvendelse af ENS 2010, kun omfatter den nationale lovgivning vedrørende kontrol med de offentlige udgifter, med den følge, at EU-retten mister sin hovedsagelige effektive virkning, dvs. vurderingen af gennemsigtigheden og troværdigheden af de budgetsaldi, på baggrund af hvilke Italiens konvergens mod det mellemfristede budgetmål kan prøves?

| 2) | Er reglen om umiddelbar anvendelighed for så vidta angår ENS 2010 og princippet om den effektive virkning af den nævnte forordning og af direktiv 2011/85/EU, for så vidt angår organisatorisk adskillelse mellem budgetmyndigheder og tilsynsorganer, til hinder for en national lovgivning, ifølge hvilken virkningerne af afgørelser truffet af den nationale retsinstans, der har kompetence til at vurdere den korrekte anvendelse af ENS 2010, kun omfatter den nationale lovgivning vedrørende kontrol med de offentlige udgifter, med den følge, at enhver form for uafhængig kontrol over den subjektive afgrænsning af budgettet for den italienske offentlige forvaltning (sådan som denne kvalificeres i EU-retlig forstand), på baggrund af hvilken Italiens konvergens mod det mellemfristede budgetmål kan prøves, er udelukket? |
| --- | --- |

2)

Er reglen om umiddelbar anvendelighed for så vidta angår ENS 2010 og princippet om den effektive virkning af den nævnte forordning og af direktiv 2011/85/EU, for så vidt angår organisatorisk adskillelse mellem budgetmyndigheder og tilsynsorganer, til hinder for en national lovgivning, ifølge hvilken virkningerne af afgørelser truffet af den nationale retsinstans, der har kompetence til at vurdere den korrekte anvendelse af ENS 2010, kun omfatter den nationale lovgivning vedrørende kontrol med de offentlige udgifter, med den følge, at enhver form for uafhængig kontrol over den subjektive afgrænsning af budgettet for den italienske offentlige forvaltning (sådan som denne kvalificeres i EU-retlig forstand), på baggrund af hvilken Italiens konvergens mod det mellemfristede budgetmål kan prøves, er udelukket?

| 3) | Er retsstatsprincippet, og navnlig princippet om effektiv domstolsbeskyttelse og princippet om ækvivalens af retsmidler, til hinder for en national lovgivning, der






  a) | udelukker enhver form for domstolsprøvelse om, hvorvidt det nationale italienske institut for statistik, herefter »ISTAT« anvender ENS 2010 korrekt, med hensyn til afgrænsningen af sektor S.13, og således enhver vurdering af nøjagtigheden, gennemsigtigheden og troværdigheden af de budgetsaldi, på baggrund af hvilke Italiens konvergens mod det mellemfristede budgetmål kan prøves (tilsidesættelse af princippet om effektiv domstolsbeskyttelse), |
| --- | --- | --- |

3)

Er retsstatsprincippet, og navnlig princippet om effektiv domstolsbeskyttelse og princippet om ækvivalens af retsmidler, til hinder for en national lovgivning, der

a)

udelukker enhver form for domstolsprøvelse om, hvorvidt det nationale italienske institut for statistik, herefter »ISTAT« anvender ENS 2010 korrekt, med hensyn til afgrænsningen af sektor S.13, og således enhver vurdering af nøjagtigheden, gennemsigtigheden og troværdigheden af de budgetsaldi, på baggrund af hvilke Italiens konvergens mod det mellemfristede budgetmål kan prøves (tilsidesættelse af princippet om effektiv domstolsbeskyttelse),

| b) | udsætter sagsøgeren — såfremt den af de sagsøgte myndigheder foreslåede læsning anses for at være korrekt, herunder ved lov om autentisk fortolkning — for en dobbelt byrde i form af sagsanlæg og de heraf følgende risici for afvigende domsafgørelser om, hvorvidt sagsøgeren har en vis EU-retlig status, hvilket i praksis umuliggør en effektiv beskyttelse af sagsøgerens ret inden for de tidsrammer, som er fastsat til opfyldelse af de af denne status følgende forpligtelser (dvs. finansåret), og undergraver retssikkerheden hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt sagsøgeren har status som offentlig myndighed, |
| --- | --- |

b)

udsætter sagsøgeren — såfremt den af de sagsøgte myndigheder foreslåede læsning anses for at være korrekt, herunder ved lov om autentisk fortolkning — for en dobbelt byrde i form af sagsanlæg og de heraf følgende risici for afvigende domsafgørelser om, hvorvidt sagsøgeren har en vis EU-retlig status, hvilket i praksis umuliggør en effektiv beskyttelse af sagsøgerens ret inden for de tidsrammer, som er fastsat til opfyldelse af de af denne status følgende forpligtelser (dvs. finansåret), og undergraver retssikkerheden hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt sagsøgeren har status som offentlig myndighed,

| c) | bestemmer — igen såfremt den af de sagsøgte myndigheder foreslåede læsning anses for at være korrekt, herunder ved lov om autentisk fortolkning — at en anden retsinstans end den, som ifølge den italienske forfatning har til opgave at efterprøve budgetlovgivningen, har kompetence til at udtale sig om korrektheden af budgettets afgrænsning? |
| --- | --- |

c)

bestemmer — igen såfremt den af de sagsøgte myndigheder foreslåede læsning anses for at være korrekt, herunder ved lov om autentisk fortolkning — at en anden retsinstans end den, som ifølge den italienske forfatning har til opgave at efterprøve budgetlovgivningen, har kompetence til at udtale sig om korrektheden af budgettets afgrænsning?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 549/2013 af 21.5.2013 om det europæiske national- og regionalregnskabssystem i Den Europæiske Union (EUT 2013, L 174, s. 1).

(2)  Rådets direktiv 2011/85/EU af 8.11.2011 om krav til medlemsstaternes budgetmæssige rammer (EUT 2011, L 306, s. 41).

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/22 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/22

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht München (Tyskland) den 15. juni 2021 — DOMUS-SOFTWARE-AG mod Marc Braschoß Immobilien GmbH

(Sag C-370/21)

(2021/C 349/27)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht München

Parter i hovedsagen

Appellant: DOMUS-SOFTWARE-AG

Appelindstævnt: Marc Braschoß Immobilien GmbH

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 6, stk. 1 og 2, i direktiv 2011/7/EU (1), sammenholdt med artikel 3 i direktiv 2011/7/EU, fortolkes således, at der i forbindelse med periodisk opstående vederlagskrav på grundlag af et samlet kontraktforhold består et krav om betaling af et fast beløb på mindst 40 EUR for hvert enkelt vederlagskrav?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/7/EU af 16.2.2011 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner (EUT 2011, L 48, s. 1).

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/22 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/22

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzgericht (Østrig) den 21. juni 2021 — P GmbH

(Sag C-378/21)

(2021/C 349/28)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesfinanzgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøger: P GmbH

Sagsøgt: Finanzamt Österreich

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Påhviler momsen den person, der udsteder en faktura som omhandlet i momsdirektivets artikel 203 (1), hvis der — som i en sag som den foreliggende — ikke er risiko for tab af skatte- og afgiftsindtægter, eftersom modtagerne af tjenesteydelserne er slutforbrugere, der ikke har ret til fradrag? |
| --- | --- |

1)

Påhviler momsen den person, der udsteder en faktura som omhandlet i momsdirektivets artikel 203 (1), hvis der — som i en sag som den foreliggende — ikke er risiko for tab af skatte- og afgiftsindtægter, eftersom modtagerne af tjenesteydelserne er slutforbrugere, der ikke har ret til fradrag?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende og momsen dermed påhviler den person, der udsteder fakturaen som omhandlet i momsdirektivets artikel 203:






  a) | Kan berigtigelsen af fakturaerne over for modtagerne af tjenesteydelserne undlades, hvis det på den ene side er udelukket, at der er risiko for tab af skatte- og afgiftsindtægter, og det på den anden side er praktisk umuligt at berigtige fakturaerne? |
| --- | --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende og momsen dermed påhviler den person, der udsteder fakturaen som omhandlet i momsdirektivets artikel 203:

a)

Kan berigtigelsen af fakturaerne over for modtagerne af tjenesteydelserne undlades, hvis det på den ene side er udelukket, at der er risiko for tab af skatte- og afgiftsindtægter, og det på den anden side er praktisk umuligt at berigtige fakturaerne?

| b) | Er det forhold, at afgiften har påhvilet forbrugerne i forbindelse med vederlaget, og at den skatte- og afgiftspligtige person dermed er blevet beriget ved berigtigelse af momsen, til hinder for en berigtigelse af momsen? |
| --- | --- |

b)

Er det forhold, at afgiften har påhvilet forbrugerne i forbindelse med vederlaget, og at den skatte- og afgiftspligtige person dermed er blevet beriget ved berigtigelse af momsen, til hinder for en berigtigelse af momsen?

---

(1)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/23 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/23

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 18. januar 2021 — Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) mod Ryanair DAC

(Sag C-380/21)

(2021/C 349/29)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Corte suprema di cassazione

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

Sagsøgt: Ryanair DAC

Præjudicielt spørgsmål

Kan begrebet »person, der overvejende er beskæftiget i den medlemsstat, hvor han er bosat«, i artikel 14, stk. 2, litra a), nr. ii), [i forordning nr. 1408/71 (1), med ændringer], med hensyn til luftfart og kabinepersonale (forordning (EØF) nr. 3922/91 (2)) fortolkes på samme måde som det begreb, der (på området for retligt samarbejde i civile sager, retternes kompetence og kompetence i sager om individuelle arbejdsaftaler [forordning (EF) nr. 44/2001 (3)]) i [sidstnævnte forordnings] artikel 19, nr. 2), litra a), definerer »det sted, hvor arbejdstageren sædvanligvis udfører sit arbejde«, således som denne fortolkning kommer til udtryk i Domstolens praksis nævnt nedenfor?

---

(1)  Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT 1971, L 149, s. 2)

(2)  Rådets forordning (EØF) nr. 3922/91 af 16. december 1991 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart (EFT 1991, L 373, s. 4)

(3)  Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22.12.2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT 2001, L 12, s. 1)

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/23 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/23

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Višje sodišče v Mariboru (Slovenien) den 30. juni 2021 — FV mod NOVA KREDITNA BAKA MARIBOR d.d.

(Sag C-405/21)

(2021/C 349/30)

Processprog: slovensk

Den forelæggende ret

Višje sodišče v Mariboru

Parter i hovedsagen

Sagsøger: FV

Sagsøgt: NOVA KREDITNA BAKA MARIBOR d.d.

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 3, stk. 1, sammenholdt med artikel 8 og 8a, i Rådets direktiv 93/13/EØF (1) fortolkes således, at disse bestemmelser ikke er til hinder for nationale bestemmelser, der kvalificerer de to krav om »god tro« og »betydelig skævhed« som alternative krav (dvs. særskilte, selvstændige og af hinanden uafhængige krav), og hvorefter det ved en afgørelse om vilkårs urimelige karakter er tilstrækkeligt, at der foreligger faktiske omstændigheder, som alene kan henføres under ét af disse krav?

---

(1)  Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29).

---

Retten

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/24 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/24

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Benavides Torres mod Rådet

(Sag T-245/18) (1)

(Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela - indefrysning af midler - lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer - opførelse af sagsøgerens navn på listerne - begrundelsespligt - ret til forsvar - princippet om god forvaltningsskik - ret til en effektiv domstolsbeskyttelse - urigtigt skøn)

(2021/C 349/31)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Antonio José Benavides Torres (Caracas, Venezuela) (ved advokaterne L. Giuliano og F. Di Gianni)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved S. Kyriakopoulou, V. Piessevaux, P. Mahnič og A. Antoniadis, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt på grundlag af artikel 263 TEUF med påstand om annullation af dels Rådets afgørelse (FUSP) 2018/90 af 22. januar 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 16 I, s. 14), dels Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/88 af 22. januar 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 16 I, s. 6), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

Konklusion

| 1) | Rådet for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | Antonio José Benavides Torres betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Antonio José Benavides Torres betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 200 af 11.6.2018.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/24 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/24

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Moreno Pérez mod Rådet

(Sag T-246/18) (1)

(Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela - indefrysning af midler - lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer - opførelse af sagsøgerens navn på listerne - opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne - begrundelsespligt - ret til forsvar - princippet om god forvaltningsskik - ret til en effektiv domstolsbeskyttelse - urigtigt skøn)

(2021/C 349/32)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Maikel José Moreno Pérez (Caracas, Venezuela) (ved advokaterne L. Giuliano og F. Di Gianni)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved S. Kyriakopoulou, P. Mahnič og A. Antoniadis, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt på grundlag af artikel 263 TEUF med påstand om annullation af dels Rådets afgørelse (FUSP) 2018/90 af 22. januar 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 16 I, s. 14) og Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1656 af 6. november 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 276, s. 10), dels Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/88 af 22. januar 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 16 I, s. 6) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1653 af 6. november 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 276, s. 1), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

Konklusion

| 1) | Rådet for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | Maikel José Moreno Pérez betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Maikel José Moreno Pérez betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 200 af 11.6.2018.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/25 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/25

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Lucena Ramírez mod Rådet

(Sag T-247/18) (1)

(Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela - indefrysning af midler - lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer - opførelse af sagsøgerens navn på listerne - opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne - begrundelsespligt - ret til forsvar - princippet om god forvaltningsskik - ret til en effektiv domstolsbeskyttelse - urigtigt skøn)

(2021/C 349/33)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Tibisay Lucena Ramírez (Caracas, Venezuela) (ved advokaterne L. Giuliano og F. Di Gianni)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved S. Kyriakopoulou, P. Mahnič og A. Antoniadis, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt på grundlag af artikel 263 TEUF med påstand om annullation af dels Rådets afgørelse (FUSP) 2018/90 af 22. januar 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 16 I, s. 14) og Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1656 af 6. november 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 276, s. 10), dels Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/88 af 22. januar 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 16 I, s. 6) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1653 af 6. november 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 276, s. 1), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

Konklusion

| 1) | Rådet for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | Tibisay Lucena Ramírez betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Tibisay Lucena Ramírez betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 200 af 11.6.2018.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/26 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/26

---

Rettens dom af 14. juli 2021 –Cabello Rondón mod Rådet

(Sag T-248/18) (1)

(Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela - indefrysning af midler - liste over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og af økonomiske ressourcer - opførelse af sagsøgerens navn på listen - opretholdelse af sagsøgerens navn på listen - begrundelsespligt - ret til forsvar - princippet om god forvaltningsskik - ret til en effektiv domstolsbeskyttelse - urigtigt skøn - ytringsfrihed)

(2021/C 349/34)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Diosdado Cabello Rondón (Caracas, Venezuela) (ved advokaterne L. Giuliano og F. De Gianni)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved S. Kyriakopoulou, P. Mahnič, V. Piessevaux og A. Antoniadis, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af dels Rådets afgørelse (FUSP) 2018/90 af 22. januar 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 16, s. 14) og Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1656 af 6. november 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 276, s. 10), dels Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/88 af 22. januar 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 16, s. 6) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1653 af 6. november 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 276, s. 1), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

Konklusion

| 1) | Rådet for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | Diosdado Cabello Rondón betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Diosdado Cabello Rondón betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 200 af 11.6.2018.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/27 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/27

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Saab Halabi mod Rådet

(Sag T-249/18) (1)

(Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela - indefrysning af midler - liste over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer - opførelse af sagsøgerens navn på listerne - opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne - begrundelsespligt - ret til forsvar - princippet om god forvaltning - ret til en effektiv domstolsbeskyttelse - urigtigt skøn)

(2021/C 349/35)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Tarek William Saab Halabi (Caracas, Venezuela) (ved advokaterne L. Giuliano og F. De Gianni)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved S. Kyriakopoulou, V. Piessevaux, P. Mahnič og A. Antoniadis, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af dels Rådets afgørelse (FUSP) 2018/90 af 22. januar 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 16 I, s. 14) og Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1656 af 6. november 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 276, s. 10), dels Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/88 af 22. januar 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 16 I, s. 6) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1653 af 6. november 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 276, s. 1), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

Konklusion

| 1) | Rådet for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | Tarek William Saab Halabi betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Tarek William Saab Halabi betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 200 af 11.6.2018.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/27 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/27

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Harrington Padrón mod Rådet

(Sag T-550/18) (1)

(Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela - indefrysning af midler - lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer - opførelse af sagsøgerens navn på listerne - opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne - urigtigt skøn — ejendomsret)

(2021/C 349/36)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Katherine Nayarith Harrington Padrón (Caracas, Venezuela) (ved advokaterne F. Di Gianni og L. Giuliano)

Sagsøg: Rådet for Den Europæiske Union (ved A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou og P. Mahnič, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt på grundlag af artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Rådets afgørelse (FUSP) 2018/901 af 25. juni 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 160 I, s. 12) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/899 af 25. juni 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 160 I, s. 5), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

Konklusion

| 1) | Rådet for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | Katherine Nayarith Harrington Padrón betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Katherine Nayarith Harrington Padrón betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 427 af 26.11.2018.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/28 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/28

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Oblitas Ruzza mod Rådet

(Sag T-551/18) (1)

(Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela - indefrysning af midler - lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer - opførelse af sagsøgerens navn på listerne - opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne - urigtigt skøn - ejendomsret)

(2021/C 349/37)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Sandra Oblitas Ruzza (Caracas, Venezuela) (ved advokaterne F. Di Gianni og L. Giuliano)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou og P. Mahnič, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt på grundlag af artikel 263 TEUF med påstand om annullation af dels Rådets afgørelse (FUSP) 2018/901 af 25. juni 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 160 I, s. 12) og Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1656 af 6. november 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 276, s. 10), dels Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/899 af 25. juni 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 160 I, s. 5) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1653 af 6. november 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 276, s. 1), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

Konklusion

| 1) | Rådet for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | Sandra Oblitas Ruzza betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Sandra Oblitas Ruzza betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 427 af 26.11.2018.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/29 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/29

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Moreno Reyes mod Rådet

(Sag T-552/18) (1)

(Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela - indefrysning af midler - lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer - opførelse af sagsøgerens navn på listerne - opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne - urigtigt skøn)

(2021/C 349/38)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Xavier Antonio Moreno Reyes (Caracas, Venezuela) (ved advokaterne F. Di Gianni og L. Giuliano)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou og P. Mahnič, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt på grundlag af artikel 263 TEUF med påstand om annullation af dels Rådets afgørelse (FUSP) 2018/901 af 25. juni 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 160 I, s. 12) og Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1656 af 6. november 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 276, s. 10), dels Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/899 af 25. juni 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 160 I, s. 5) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1653 af 6. november 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 276, s. 1), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

Konklusion

| 1) | Rådets afgørelse (FUSP) 2018/901 af 25. juni 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela, Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1656 af 6. november 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela, Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/899 af 25. juni 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1653 af 6. november 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela annulleres, for så vidt som disse retsakter vedrører Xavier Antonio Moreno Reyes. |
| --- | --- |

1)

Rådets afgørelse (FUSP) 2018/901 af 25. juni 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela, Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1656 af 6. november 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela, Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/899 af 25. juni 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1653 af 6. november 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela annulleres, for så vidt som disse retsakter vedrører Xavier Antonio Moreno Reyes.

| 2) | Rådet for Den Europæiske Union betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Rådet for Den Europæiske Union betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 427 af 26.11.2018.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/29 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/29

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Rodríguez Gómez mod Rådet

(Sag T-553/18) (1)

(Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela - indefrysning af midler - lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer - opførelse af sagsøgerens navn på listerne - opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne - urigtigt skøn - ejendomsret)

(2021/C 349/39)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Delcy Eloina Rodríguez Gómez (Caracas, Venezuela) (ved advokaterne F. Di Gianni og L. Giuliano)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou og P. Mahnič, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt på grundlag af artikel 263 TEUF med påstand om annullation af dels Rådets afgørelse (FUSP) 2018/901 af 25. juni 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 160 I, s. 12) og Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1656 af 6. november 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 276, s. 10), dels Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/899 af 25. juni 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 160 I, s. 5) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1653 af 6. november 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 276, s. 1), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

Konklusion

| 1) | Rådet for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | Delcy Eloina Rodríguez Gómez betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Delcy Eloina Rodríguez Gómez betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 427 af 26.11.2018.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/30 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/30

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Hernández Hernández mod Rådet

(Sag T-554/18) (1)

(Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela - indefrysning af midler - lister over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer - opførelse af sagsøgerens navn på listerne - opretholdelse af sagsøgerens navn på listerne - urigtigt skøn - ejendomsret)

(2021/C 349/40)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Socorro Elizabeth Hernández Hernández (Caracas, Venezuela) ved advokaterne F. Di Gianni og L. Giuliano)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou og P. Mahnič, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt på grundlag af artikel 263 TEUF med påstand om annullation af dels Rådets afgørelse (FUSP) 2018/901 af 25. juni 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 160 I, s. 12) og Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1656 af 6. november 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 276, s. 10), dels Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/899 af 25. juni 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 160 I, s. 5) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1653 af 6. november 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 276, s. 1), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

Konklusion

| 1) | Rådet for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | Socorro Elizabeth Hernández Hernández betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Socorro Elizabeth Hernández Hernández betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 427 af 26.11.2018.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/31 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/31

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Harrington Padrón mod Rådet

(Sag T-32/19) (1)

(Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela - indefrysning af midler - liste over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer - opretholdelse af sagsøgerens navn på listen - urigtigt skøn)

(2021/C 349/41)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Katherine Nayarith Harrington Padrón (Caracas, Venezuela) (ved advokaterne L. Giuliano og F. De Gianni)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou og P. Mahnič, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1656 af 6. november 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 276, s. 10) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1653 af 6. november 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 276, s. 1), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

Konklusion

| 1) | Rådet for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | Katherine Nayarith Harrington Padrón betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Katherine Nayarith Harrington Padrón betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 103 af 18.3.2019.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/31 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/31

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Benavides Torres mod Rådet

(Sag T-35/19) (1)

(Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela - indefrysning af midler - liste over personer, enheder og organer, som er omfattet af indefrysningen af midler og økonomiske ressourcer - opretholdelse af sagsøgerens navn på listen - urigtigt skøn)

(2021/C 349/42)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Antonio José Benavides Torres (Caracas, Venezuela) (ved advokaterne L. Giuliano og F. De Gianni)

Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved S. Kyriakopoulou, V. Piessevaux, P. Mahnič og A. Antoniadis, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Rådets afgørelse (FUSP) 2018/1656 af 6. november 2018 om ændring af afgørelse (FUSP) 2017/2074 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 276, s. 10) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2018/1653 af 6. november 2018 om gennemførelse af forordning (EU) 2017/2063 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Venezuela (EUT 2018, L 276, s. 1), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.

Konklusion

| 1) | Rådet for Den Europæiske Union frifindes. |
| --- | --- |

1)

Rådet for Den Europæiske Union frifindes.

| 2) | Antonio José Benavides Torres betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Antonio José Benavides Torres betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 93 af 11.3.2019.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/32 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/32

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — DD mod FRA

(Sag T-632/19) (1)

(Personalesag - midlertidigt ansatte - erstatningspåstande - ikke-økonomisk tab - fuldbyrdelse af domme afsagt af Personaleretten og af Retten)

(2021/C 349/43)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: DD (ved advokaterne L. Levi og M. Vandenbussche)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder (FRA) (ved M. O’Flaherty, som befuldmægtiget, bistået af advokat B. Wägenbaur)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand for det første om erstatning for det ikke-økonomiske tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt, for det andet om annullation af afgørelsen fra FRA’s direktør af 19. november 2018 om afslag på sagsøgerens erstatningskrav, og for det tredje om, om fornødent, annullation af afgørelsen af 12. juni 2019 om afslag på klagen over førnævnte afgørelse af 19. november 2018.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder (FRA) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder (FRA) frifindes.

| 2) | DD bærer sine egne omkostninger og betaler de af FRA afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

DD bærer sine egne omkostninger og betaler de af FRA afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 406 af 2.12.2019.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/32 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/32

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Abitron Germany mod EUIPO — Hetronic International (NOVA)

(Sag T-75/20) (1)

(EU-varemærker - ugyldighedssag - EU-ordmærket NOVA - det ældre ikke-registrerede nationale varemærke NOVA - relativ registreringshindring - artikel 8, stk. 4 og artikel 53, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu, henholdsvis artikel 8, stk. 4 og artikel 60, stk. 1, litra c), i forordning (EU) 2017/1001] - henvisning til national ret vedrørende det ældre varemærke - relativ registreringshindring - ond tro foreligger ikke - artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 59, stk. 1, litra b),i forordning 2017/1001])

(2021/C 349/44)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Abitron Germany GmbH (Langquaid, Tyskland) (ved advokaterne T. Dolde og K. Lüder)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Hanf, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Hetronic International, Inc. (Oklahoma City, Oklahoma, De Forenede Stater) (ved advokat A. Wehlau)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 10. december 2019 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 521/2019-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem Abitron Germany og Hetronic International.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Abitron Germany GmbH betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Abitron Germany GmbH betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 103 af 30.3.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/33 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/33

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Griba mod CPVO (Stark Gugger)

(Sag T-181/20) (1)

(Plantesorter - ansøgning om EF-sortsbeskyttelse for æblesorten Stark Gugger - teknisk afprøvning - prøvningsstedet - ligebehandling - ret til forsvar - begrundelsespligt)

(2021/C 349/45)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft (Terlano, Italien) (ved advokat G. Würtenberger)

Sagsøgt: EF-Sortsmyndigheden (CPVO) (ved M. Ekvad, O. Lamberti og F. Mattina, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne A. von Mühlendahl og H. Hartwig)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 24. januar 2020 af appelkammeret ved EF-Sortsmyndigheden (sag A 008/2018) vedrørende en ansøgning om EF-sortsbeskyttelse for æblesorten Stark Gugger.

Konklusion

| 1) | EF-Sortsmyndigheden frifindes. |
| --- | --- |

1)

EF-Sortsmyndigheden frifindes.

| 2) | Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 191 af 8.6.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/34 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/34

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Griba mod CPVO (Gala Perathoner)

(Sag T-182/20) (1)

(Plantesorter - ansøgning om EF-sortsbeskyttelse for æblesorten Gala Perathoner - teknisk afprøvning - prøvningsstedet - ligebehandling - ret til forsvar - begrundelsespligt)

(2021/C 349/46)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft (Terlano, Italien) (ved advokat G. Würtenberger)

Sagsøgt: EF-Sortsmyndigheden (CPVO) (ved M. Ekvad, O. Lamberti og F. Mattina, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne A. von Mühlendahl og H. Hartwig)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 17. januar 2020 af appelkammeret ved EF-Sortsmyndigheden (sag A 004/2016) vedrørende en ansøgning om EF-sortsbeskyttelse for æblesorten Gala Perathoner.

Konklusion

| 1) | EF-Sortsmyndigheden frifindes. |
| --- | --- |

1)

EF-Sortsmyndigheden frifindes.

| 2) | Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 191 af 8.6.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/34 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/34

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Fashioneast og AM.VI. mod EUIPO — Moschillo (RICH JOHN RICHMOND)

(Sag T-297/20) (1)

(EU-varemærker - fortabelsessag - EU-figurmærket RICH JOHN RICHMOND - manglende reel brug af varemærket - artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 [nu artikel 58, stk. 1, litra a), i forordning (EU) 2017/1001] - brug i en form, der afviger ved enkeltheder, som forandrer mærkets særpræg - artikel 15, stk. 1, andet afsnit, litra a), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 18, stk. 1, andet afsnit, litra a), i forordning 2017/1001])

(2021/C 349/47)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Fashioneast Sárl (Luxembourg, Luxembourg) og AM.VI. Srl (Napoli, Italien) (ved advokaterne A. Camusso og M. Baghetti)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved R. Cottrell, J. Crespo Carrillo og V. Ruzek, som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO: Moschillo Srl (Avellino, Italien)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 16. marts 2020 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1381/2019-2) vedrørende en fortabelsessag mellem på den ene side Moschillo og på den anden side Fashioneast og AM.VI.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Fashioneast Sàrl og AM.VI. betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Fashioneast Sàrl og AM.VI. betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 255 af 3.8.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/35 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/35

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — KO mod Kommissionen

(Sag T-389/20) (1)

(Personalesag - midlertidigt ansatte - løn - udlandstillæg - artikel 4, stk. 1, litra a), i bilag VII til tjenestemandsvedtægten - afslag på tildeling af udlandstillæg - varig bopæl - praktikperiode)

(2021/C 349/48)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: KO (ved advokaterne S. Rodrigues og A. Champetier)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Bohr og A.-C. Simon, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 270 TEUF med påstand om annullation af afgørelse af 18. oktober 2019 truffet af Kommissionens Kontor for »Forvaltning og Fastsættelse af Individuelle Rettigheder« (PMO), hvorved sagsøgeren fik afslag på tildeling af udlandstillæg.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | KO betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

KO betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 279 af 24.8.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/35 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/35

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Cole Haan mod EUIPO — Samsøe & Samsøe Holding (Ø)

(Sag T-399/20) (1)

(EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket Ø - det ældre internationale figurmærke φ - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2021/C 349/49)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Cole Haan LLC (Greenland, New Hampshire, De Forenede Stater) (advokat G. Vos)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved T. Frydendahl og A. Folliard-Monguiral. Som befuldmægtigede)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Samsøe & Samsøe Holding A/S (København, Danmark) (ved advokat C. Jardorf)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 15. april 2020 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1375/2019-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Samsøe & Samsøe Holding og Cole Haan.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Cole Haan LLC bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af EUIPO. |
| --- | --- |

2)

Cole Haan LLC bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af EUIPO.

| 3) | Samsøe & Samsøe Holding A/S bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Samsøe & Samsøe Holding A/S bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 271 af 17.8.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/36 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/36

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Guerlain mod EUIPO (formen på en aflang, konisk og cylindrisk læbestift)

(Sag T-488/20) (1)

(EU-varemærker - ansøgning om et tredimensionalt EU-varemærke - formen på en aflang, konisk og cylindrisk læbestift - absolut registreringshindring - fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EU) 2017/1001)

(2021/C 349/50)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Guerlain (Paris, Frankrig) (ved advokat T. de Haan)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved Pétrequin, A. Folliard-Monguiral og V. Ruzek, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 2. juni 2021 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 2292/2019-1) vedrørende en ansøgning om registrering af formen på en aflang, konisk og cylindrisk læbestift som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Afgørelse truffet den 2. juni 2020 af Første Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 2292/2019-1) annulleres. |
| --- | --- |

1)

Afgørelse truffet den 2. juni 2020 af Første Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 2292/2019-1) annulleres.

| 2) | EUIPO betaler sagsomkostningerne, herunder de nødvendige omkostninger, som Guerlain har afholdt i forbindelse med sagen for appelkammeret ved EUIPO. |
| --- | --- |

2)

EUIPO betaler sagsomkostningerne, herunder de nødvendige omkostninger, som Guerlain har afholdt i forbindelse med sagen for appelkammeret ved EUIPO.

---

(1)  EUT C 320 af 28.9.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/37 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/37

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Aldi mod EUIPO (CUCINA)

(Sag T-527/20) (1)

(EU-varemærker - ansøgning om EU-figurmærket CUCINA - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EU) 2017/1001)

(2021/C 349/51)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Tyskland) (ved advokaterne N. Lützenrath, C. Fürsen og M. Minkner)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Bosse og A. Söder, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 19. juni 2020 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 463/2020-2) vedrørende en ansøgning om registrering af figurtegnet CUCINA som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Aldi GmbH & Co. betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Aldi GmbH & Co. betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 329 af 5.10.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/37 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/37

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Aldi mod EUIPO (Cachet)

(Sag T-622/20) (1)

(EU-varemærker - ansøgning om EU-ordmærk Cachet - absolutte registreringshindringer - beskrivende karakter - fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EU) 2017/1001)

(2021/C 349/52)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Tyskland) (ved advokaterne N. Lützenrath, C. Fürsen og M. Minkner)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved E. Śliwińska og D. Hanf, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 11. august 2020 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 452/2020-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet Cachet som EU-varemærke.

Konklusion

| 1) | Afgørelsen truffet den 11. august 2020 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 452/2020-4) annulleres, for så vidt som den vedrører »hygiejneprodukter til medicinsk brug«. |
| --- | --- |

1)

Afgørelsen truffet den 11. august 2020 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 452/2020-4) annulleres, for så vidt som den vedrører »hygiejneprodukter til medicinsk brug«.

| 2) | I øvrigt frifindes EUIPO. |
| --- | --- |

2)

I øvrigt frifindes EUIPO.

| 3) | Aldi GmbH & Co. KG og EUIPO bærer egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Aldi GmbH & Co. KG og EUIPO bærer egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 399 af 23.11.2020.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/38 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/38

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Arnautu mod Parlamentet

(Sag T-740/20) (1)

(Regler for institutionerne - regulativet om omkostningsgodtgørelser og andre godtgørelser til Parlamentets medlemmer - assistentgodtgørelser - inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb - ulovlighedsindsigelse - ret til forsvar - urigtigt skøn)

(2021/C 349/53)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Marie-Christine Arnautu (Paris, Frankrig) (ved advokat F. Wagner)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved N. Görlitz, T. Lazian og M. Ecker, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af, for det første, afgørelsen fra Parlamentets generalsekretær af 21. september 2020 vedrørende inddrivelse hos sagsøgeren af et beløb på 87 203,46 EUR, som fejlagtigt er blevet udbetalt til parlamentarisk assistance og af, for det andet, den dertil hørende debetnota af 22. oktober 2020.

Konklusion

| 1) | Europa-Parlamentet frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Parlamentet frifindes.

| 2) | Marie-Christine Arnautu bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Parlamentet afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Marie-Christine Arnautu bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Parlamentet afholdte omkostninger.

---

(1)  EUT C 44 af 8.2.2021.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/38 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/38

---

Rettens dom af 14. juli 2021 — Veronese mod EUIPO — Veronese Design Company (VERONESE)

(Sag T-749/20) (1)

(EU-varemærker - ugyldighedssag - EU-figurmærket VERONESE - det ældre EU-ordmærke VERONESE - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 53, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009 [nu artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 60, stk. 1, litra a), i forordning (EU) 2017/1001] - afgørelse truffet efter Rettens annullation af en tidligere afgørelse - artikel 72, stk. 6, i forordning 2017/1001 - retskraft)

(2021/C 349/54)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Veronese (Paris, Frankrig) (ved advokat S. Herrburger)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved V. Ruzek, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Veronese Design Company Ltd (Kowloon, Hong Kong) (ved advokat B. Lafont)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 26. oktober 2020 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1951/2020-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem Veronese og Veronese Design Company.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Veronese betaler sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

2)

Veronese betaler sagsomkostningerne.

---

(1)  EUT C 44 af 8.2.2021.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/39 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/39

---

Sag anlagt den 5. juli 2021 — Landesbank Baden-Württemberg mod SRB

(Sag T-389/21)

(2021/C 349/55)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Tyskland) (ved advokaterne H. Berger og M. Weber)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 14. april 2021 om fastsættelse af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2021 (SRB/ES/2021/22), herunder bilagene hertil, annulleres, for så vidt som den anfægtede afgørelse, herunder bilag I, II og III hertil, vedrører sagsøgerens bidrag. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 14. april 2021 om fastsættelse af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2021 (SRB/ES/2021/22), herunder bilagene hertil, annulleres, for så vidt som den anfægtede afgørelse, herunder bilag I, II og III hertil, vedrører sagsøgerens bidrag.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Subsidiært, for det tilfælde, at Retten måtte lægge til grund, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende som følge af, at sagsøgte ikke har anvendt det korrekte officielle sprog, og annullationssøgsmålet derfor ikke kan antages til realitetsbehandling, idet det er uden genstand, har sagsøgeren nedlagt følgende påstande:

| — | Det fastslås, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende for så vidt angår sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende for så vidt angår sagsøgeren.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført ti anbringender.

| 1. | Første anbringende: Afgørelsen tilsidesætter artikel 81, stk. 1, i forordning (EU) nr. 806/2014 (1), sammenholdt med artikel 3 i Rådets forordning nr. 1 af 15. april 1958 (2), idet den ikke er affattet på tysk, hvilket er det officielle sprog der skal anvendes over for sagsøgeren. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende: Afgørelsen tilsidesætter artikel 81, stk. 1, i forordning (EU) nr. 806/2014 (1), sammenholdt med artikel 3 i Rådets forordning nr. 1 af 15. april 1958 (2), idet den ikke er affattet på tysk, hvilket er det officielle sprog der skal anvendes over for sagsøgeren.

| 2. | Andet anbringende: Afgørelsen tilsidesætter begrundelsespligten i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 1, og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), idet der er adskillige begrundelsesmangler, navnlig i forbindelse med sagsøgtes anvendelse af flere skønsbeføjelser tillagt ved lov, og idet oplysninger om de andre institutter ikke offentliggøres. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende: Afgørelsen tilsidesætter begrundelsespligten i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 1, og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), idet der er adskillige begrundelsesmangler, navnlig i forbindelse med sagsøgtes anvendelse af flere skønsbeføjelser tillagt ved lov, og idet oplysninger om de andre institutter ikke offentliggøres.

| 3. | Tredje anbringende: Afgørelsen tilsidesætter den grundlæggende ret til effektiv retsbeskyttelse i henhold til chartrets artikel 47, stk. 1, eftersom en domstolsprøvelse af afgørelsen er praktisk umulig, således at sagsøgerens ret til effektiv retsbeskyttelse bringes i fare. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende: Afgørelsen tilsidesætter den grundlæggende ret til effektiv retsbeskyttelse i henhold til chartrets artikel 47, stk. 1, eftersom en domstolsprøvelse af afgørelsen er praktisk umulig, således at sagsøgerens ret til effektiv retsbeskyttelse bringes i fare.

| 4. | Fjerde anbringende: Artikel 4-9 i delegeret forordning (EU) 2015/63 (3) og bilag I hertil i den ændrede affattelse, der følger af delegeret forordning (EU) 2016/1434 (4) (herefter »den delegerede forordning«), strider mod trinhøjere retsregler, eftersom en domstolsprøvelse af afgørelsen er praktisk umulig, således at sagsøgerens ret til effektiv retsbeskyttelse bringes i fare. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende: Artikel 4-9 i delegeret forordning (EU) 2015/63 (3) og bilag I hertil i den ændrede affattelse, der følger af delegeret forordning (EU) 2016/1434 (4) (herefter »den delegerede forordning«), strider mod trinhøjere retsregler, eftersom en domstolsprøvelse af afgørelsen er praktisk umulig, således at sagsøgerens ret til effektiv retsbeskyttelse bringes i fare.

| 5. | Femte anbringende: Artikel 7, stk. 4, andet punktum, i den delegerede forordning strider mod trinhøjere retsregler, for så vidt som den tillader en objektivt uhensigtsmæssig og uforholdsmæssig differentiering mellem medlemmerne af en institutsikringsordning (herefter »IPS«), samt en relativering af IPS-indikatoren. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende: Artikel 7, stk. 4, andet punktum, i den delegerede forordning strider mod trinhøjere retsregler, for så vidt som den tillader en objektivt uhensigtsmæssig og uforholdsmæssig differentiering mellem medlemmerne af en institutsikringsordning (herefter »IPS«), samt en relativering af IPS-indikatoren.

| 6. | Sjette anbringende: Afgørelsen tilsidesætter artikel 113, stk. 7, i forordning (EU) nr. 575/2013 (5) og princippet om en beregning af bidraget, der tager passende hensyn til risikoen, idet afgørelsen på sagsøgeren anvender en multiplikator på 5/9 for IPS-indikatoren. En differentiering mellem institutterne for så vidt angår IPS-indikatoren er som følge af den omfattende beskyttelsesvirkning af en IPS i strid med ordningen og vilkårlig. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende: Afgørelsen tilsidesætter artikel 113, stk. 7, i forordning (EU) nr. 575/2013 (5) og princippet om en beregning af bidraget, der tager passende hensyn til risikoen, idet afgørelsen på sagsøgeren anvender en multiplikator på 5/9 for IPS-indikatoren. En differentiering mellem institutterne for så vidt angår IPS-indikatoren er som følge af den omfattende beskyttelsesvirkning af en IPS i strid med ordningen og vilkårlig.

| 7. | Syvende anbringende: Artikel 6, 7 og 9 i den delegerede forordning og bilag I hertil strider mod trinhøjere retsregler, bl.a. idet de tilsidesætter princippet om en beregning af bidraget, der tager passende hensyn til risikoen, proportionalitetsprincippet og princippet om en fuldstændig hensyntagen til de faktiske omstændigheder. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende: Artikel 6, 7 og 9 i den delegerede forordning og bilag I hertil strider mod trinhøjere retsregler, bl.a. idet de tilsidesætter princippet om en beregning af bidraget, der tager passende hensyn til risikoen, proportionalitetsprincippet og princippet om en fuldstændig hensyntagen til de faktiske omstændigheder.

| 8. | Ottende anbringende: Afgørelsen tilsidesætter sagsøgerens frihed til at oprette og drive egen virksomhed i henhold til chartrets artikel 16 samt proportionalitetsprincippet, idet de risikojusteringsmultiplikatorer, der er blevet lagt til grund, ikke er i overensstemmelse med sagsøgerens gode risikoprofil, som er bedre end gennemsnittet. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende: Afgørelsen tilsidesætter sagsøgerens frihed til at oprette og drive egen virksomhed i henhold til chartrets artikel 16 samt proportionalitetsprincippet, idet de risikojusteringsmultiplikatorer, der er blevet lagt til grund, ikke er i overensstemmelse med sagsøgerens gode risikoprofil, som er bedre end gennemsnittet.

| 9. | Niende anbringende: Afgørelsen tilsidesætter chartrets artikel 16 og 20 samt proportionalitetsprincippet og retten til en god forvaltning, idet der er sket åbenbare fejl ved sagsøgtes udøvelse af adskillige skønsbeføjelser. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende: Afgørelsen tilsidesætter chartrets artikel 16 og 20 samt proportionalitetsprincippet og retten til en god forvaltning, idet der er sket åbenbare fejl ved sagsøgtes udøvelse af adskillige skønsbeføjelser.

| 10. | Tiende anbringende: Artikel 20, stk. 1, første og andet punktum, i den delegerede forordning strider mod artikel 103, stk. 7, i direktiv 2014/59/EU (6) og mod princippet om en beregning af bidraget, der tager passende hensyn til risikoen. |
| --- | --- |

10.

Tiende anbringende: Artikel 20, stk. 1, første og andet punktum, i den delegerede forordning strider mod artikel 103, stk. 7, i direktiv 2014/59/EU (6) og mod princippet om en beregning af bidraget, der tager passende hensyn til risikoen.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15.7.2014 om ensartede regler og en ensartet procedure for afvikling af kreditinstitutter og visse investeringsselskaber inden for rammerne af en fælles afviklingsmekanisme og en fælles afviklingsfond og om ændring af forordning (EU) nr. 1093/2010 (EUT 2014, L 225, s. 1).

(2)  Rådets forordning nr. 1 om den ordning, der skal gælde for Det europæiske økonomiske Fællesskab på det sproglige område (EFT 1958, 17, den danske specialudgave: serie I bind 1952-1958 s. 59 — 59).

(3)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 af 21.10.2014 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU for så vidt angår ex ante -bidrag til afviklingsfinansieringsordninger (EUT 2015, L 11, s. 44)

(4)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2016/1434 af 14.12.2015 om berigtigelse af delegeret forordning (EU) 2015/63 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU for så vidt angår ex ante-bidrag til afviklingsfinansieringsordninger (EUT 2016, L 233, s. 1).

(5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26.6.2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012 (EUT 2013, L 176, s. 1).

(6)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU af 15.5.2014 om et regelsæt for genopretning og afvikling af kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af Rådets direktiv 82/891/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/24/EF, 2002/47/EF, 2004/25/EF, 2005/56/EF, 2007/36/EF, 2011/35/EU, 2012/30/EU og 2013/36/EU samt forordning (EU) nr. 1093/2010 og (EU) nr. 648/2012 (EUT 2014, L 173, s. 190).

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/41 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/41

---

Sag anlagt den 5. juli 2021 — DZ Bank mod SRB

(Sag T-390/21)

(2021/C 349/56)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main (Frankfurt am Main, Tyskland) (ved advokaterne H. Berger og M. Weber)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 14. april 2021 om fastsættelse af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2021 (SRB/ES/2021/22), herunder bilagene hertil, annulleres, for så vidt som den anfægtede afgørelse, herunder bilag I, II og III hertil, vedrører sagsøgerens bidrag. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 14. april 2021 om fastsættelse af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2021 (SRB/ES/2021/22), herunder bilagene hertil, annulleres, for så vidt som den anfægtede afgørelse, herunder bilag I, II og III hertil, vedrører sagsøgerens bidrag.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Subsidiært, for det tilfælde, at Retten måtte lægge til grund, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende som følge af, at sagsøgte ikke har anvendt det korrekte officielle sprog, og annullationssøgsmålet derfor ikke kan antages til realitetsbehandling, idet det er uden genstand, har sagsøgeren nedlagt følgende påstande:

| — | Det fastslås, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende for så vidt angår sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende for så vidt angår sagsøgeren.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat ti anbringender, der i det væsentlige er identiske med eller svarer til dem, som er fremsat i sag T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg mod SRB.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/41 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/41

---

Sag anlagt den 5. juli 2021 — Deutsche Kreditbank mod SRB

(Sag T-391/21)

(2021/C 349/57)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Deutsche Kreditbank AG (Berlin, Tyskland) (ved advokaterne H. Berger og M. Weber)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 14. april 2021 om fastsættelse af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2021 (SRB/ES/2021/22), herunder bilagene hertil, annulleres, for så vidt som den anfægtede afgørelse, herunder bilag I, II og III hertil, vedrører sagsøgerens bidrag. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 14. april 2021 om fastsættelse af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2021 (SRB/ES/2021/22), herunder bilagene hertil, annulleres, for så vidt som den anfægtede afgørelse, herunder bilag I, II og III hertil, vedrører sagsøgerens bidrag.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Subsidiært, for det tilfælde, at Retten måtte lægge til grund, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende som følge af, at sagsøgte ikke har anvendt det korrekte officielle sprog, og annullationssøgsmålet derfor ikke kan antages til realitetsbehandling, idet det er uden genstand, har sagsøgeren nedlagt følgende påstande:

| — | Det fastslås, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende for så vidt angår sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende for så vidt angår sagsøgeren.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført otte anbringender.

| 1. | Første anbringende: Afgørelsen tilsidesætter artikel 81, stk. 1, i forordning (EU) nr. 806/2014 (1), sammenholdt med artikel 3 i Rådets forordning nr. 1 af 15. april 1958 (2), idet den ikke er affattet på tysk, hvilket er det officielle sprog der skal anvendes over for sagsøgeren. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende: Afgørelsen tilsidesætter artikel 81, stk. 1, i forordning (EU) nr. 806/2014 (1), sammenholdt med artikel 3 i Rådets forordning nr. 1 af 15. april 1958 (2), idet den ikke er affattet på tysk, hvilket er det officielle sprog der skal anvendes over for sagsøgeren.

| 2. | Andet anbringende: Afgørelsen tilsidesætter begrundelsespligten i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 1, og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), idet der er adskillige begrundelsesmangler, navnlig i forbindelse med sagsøgtes anvendelse af flere skønsbeføjelser tillagt ved lov, og idet oplysninger om de andre institutter ikke offentliggøres. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende: Afgørelsen tilsidesætter begrundelsespligten i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 1, og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), idet der er adskillige begrundelsesmangler, navnlig i forbindelse med sagsøgtes anvendelse af flere skønsbeføjelser tillagt ved lov, og idet oplysninger om de andre institutter ikke offentliggøres.

| 3. | Tredje anbringende: Afgørelsen tilsidesætter den grundlæggende ret til effektiv retsbeskyttelse i henhold til chartrets artikel 47, stk. 1, eftersom en domstolsprøvelse af afgørelsen er praktisk umulig, således at sagsøgerens ret til effektiv retsbeskyttelse bringes i fare. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende: Afgørelsen tilsidesætter den grundlæggende ret til effektiv retsbeskyttelse i henhold til chartrets artikel 47, stk. 1, eftersom en domstolsprøvelse af afgørelsen er praktisk umulig, således at sagsøgerens ret til effektiv retsbeskyttelse bringes i fare.

| 4. | Fjerde anbringende: Artikel 4-9 i delegeret forordning (EU) 2015/63 (3) og bilag I hertil i den ændrede affattelse, der følger af delegeret forordning (EU) 2016/1434 (4) (herefter »den delegerede forordning«), strider mod trinhøjere retsregler, eftersom en domstolsprøvelse af afgørelsen er praktisk umulig, således at sagsøgerens ret til effektiv retsbeskyttelse bringes i fare. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende: Artikel 4-9 i delegeret forordning (EU) 2015/63 (3) og bilag I hertil i den ændrede affattelse, der følger af delegeret forordning (EU) 2016/1434 (4) (herefter »den delegerede forordning«), strider mod trinhøjere retsregler, eftersom en domstolsprøvelse af afgørelsen er praktisk umulig, således at sagsøgerens ret til effektiv retsbeskyttelse bringes i fare.

| 5. | Femte anbringende: Artikel 6, 7 og 9 i den delegerede forordning og bilag I hertil strider mod trinhøjere retsregler, bl.a. idet de tilsidesætter princippet om en beregning af bidraget, der tager passende hensyn til risikoen, proportionalitetsprincippet og princippet om en fuldstændig hensyntagen til de faktiske omstændigheder. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende: Artikel 6, 7 og 9 i den delegerede forordning og bilag I hertil strider mod trinhøjere retsregler, bl.a. idet de tilsidesætter princippet om en beregning af bidraget, der tager passende hensyn til risikoen, proportionalitetsprincippet og princippet om en fuldstændig hensyntagen til de faktiske omstændigheder.

| 6. | Sjette anbringende: Afgørelsen tilsidesætter sagsøgerens frihed til at oprette og drive egen virksomhed i henhold til chartrets artikel 16 samt proportionalitetsprincippet, idet de risikojusteringsmultiplikatorer, der er blevet lagt til grund, ikke er i overensstemmelse med sagsøgerens gode risikoprofil, som er bedre end gennemsnittet. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende: Afgørelsen tilsidesætter sagsøgerens frihed til at oprette og drive egen virksomhed i henhold til chartrets artikel 16 samt proportionalitetsprincippet, idet de risikojusteringsmultiplikatorer, der er blevet lagt til grund, ikke er i overensstemmelse med sagsøgerens gode risikoprofil, som er bedre end gennemsnittet.

| 7. | Syvende anbringende: Afgørelsen tilsidesætter chartrets artikel 16 og 20 samt proportionalitetsprincippet og retten til en god forvaltning, idet der er sket åbenbare fejl ved sagsøgtes udøvelse af adskillige skønsbeføjelser. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende: Afgørelsen tilsidesætter chartrets artikel 16 og 20 samt proportionalitetsprincippet og retten til en god forvaltning, idet der er sket åbenbare fejl ved sagsøgtes udøvelse af adskillige skønsbeføjelser.

| 8. | Ottende anbringende: Artikel 20, stk. 1, første og andet punktum, i den delegerede forordning strider mod artikel 103, stk. 7, i direktiv 2014/59/EU (5) og mod princippet om en beregning af bidraget, der tager passende hensyn til risikoen. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende: Artikel 20, stk. 1, første og andet punktum, i den delegerede forordning strider mod artikel 103, stk. 7, i direktiv 2014/59/EU (5) og mod princippet om en beregning af bidraget, der tager passende hensyn til risikoen.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15.7.2014 om ensartede regler og en ensartet procedure for afvikling af kreditinstitutter og visse investeringsselskaber inden for rammerne af en fælles afviklingsmekanisme og en fælles afviklingsfond og om ændring af forordning (EU) nr. 1093/2010 (EUT 2014, L 225, s. 1).

(2)  Rådets forordning nr. 1 om den ordning, der skal gælde for Det europæiske økonomiske Fællesskab på det sproglige område (EFT 1958, 17, den danske specialudgave: serie I bind 1952-1958 s. 59 — 59).

(3)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 af 21.10.2014 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU for så vidt angår ex ante-bidrag til afviklingsfinansieringsordninger (EUT 2015, L 11, s. 44).

(4)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2016/1434 af 14.12.2015 om berigtigelse af delegeret forordning (EU) 2015/63 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU for så vidt angår ex ante-bidrag til afviklingsfinansieringsordninger (EUT 2016, L 233, s. 1).

(5)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU af 15.5.2014 om et regelsæt for genopretning og afvikling af kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af Rådets direktiv 82/891/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/24/EF, 2002/47/EF, 2004/25/EF, 2005/56/EF, 2007/36/EF, 2011/35/EU, 2012/30/EU og 2013/36/EU samt forordning (EU) nr. 1093/2010 og (EU) nr. 648/2012 (EUT 2014, L 173, s. 190).

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/43 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/43

---

Sag anlagt den 5. juli 2021 — Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale mod SRB

(Sag T-392/21)

(2021/C 349/58)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale (Frankfurt am Main, Tyskland) (ved advokaterne H. Berger og M. Weber)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 14. april 2021 om fastsættelse af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2021 (SRB/ES/2021/22), herunder bilagene hertil, annulleres, for så vidt som den anfægtede afgørelse, herunder bilag I, II og III hertil, vedrører sagsøgerens bidrag. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 14. april 2021 om fastsættelse af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2021 (SRB/ES/2021/22), herunder bilagene hertil, annulleres, for så vidt som den anfægtede afgørelse, herunder bilag I, II og III hertil, vedrører sagsøgerens bidrag.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Subsidiært, for det tilfælde, at Retten måtte lægge til grund, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende som følge af, at sagsøgte ikke har anvendt det korrekte officielle sprog, og annullationssøgsmålet derfor ikke kan antages til realitetsbehandling, idet det er uden genstand, har sagsøgeren nedlagt følgende påstande:

| — | Det fastslås, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende for så vidt angår sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende for så vidt angår sagsøgeren.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat ti anbringender, der i det væsentlige er identiske med eller svarer til dem, som er fremsat i sag T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg mod SRB.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/43 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/43

---

Sag anlagt den 5. juli 2021 — Max Heinr. Sutor mod SRB

(Sag T-393/21)

(2021/C 349/59)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Max Heinr. Sutor OHG (Hamborg, Tyskland) (ved Rechtsanwälte A. Glos, M. Rätz og T. Kreft)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 14. april 2021 om fastsættelse af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2021 (ref.: SRB/ES/2021/22), herunder sagsøgtes meddelelse af 14. april 2021 til uddybning af afgørelsen og vedrørende sagsøgeren for så vidt angår de data, der er anvendt til beregning af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2021 (ref.: SRB/ES2021/24), annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 14. april 2021 om fastsættelse af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2021 (ref.: SRB/ES/2021/22), herunder sagsøgtes meddelelse af 14. april 2021 til uddybning af afgørelsen og vedrørende sagsøgeren for så vidt angår de data, der er anvendt til beregning af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2021 (ref.: SRB/ES2021/24), annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fjorten anbringender.

| 1. | Første anbringende: Tilsidesættelse af artikel 5, stk. 1, litra e), i delegeret forordning (EU) 2015/63 (1), idet de kundepenge, som sagsøgeren forvalter, ikke blev udelukket af sagsøgte ved beregningen af bankbidraget for 2020. Artikel 5, stk. 1, litra e), i delegeret forordning (EU) 2015/63 skal i det mindste anvendes tilsvarende på sådanne kundepenge, der er beskyttet mod insolvens. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende: Tilsidesættelse af artikel 5, stk. 1, litra e), i delegeret forordning (EU) 2015/63 (1), idet de kundepenge, som sagsøgeren forvalter, ikke blev udelukket af sagsøgte ved beregningen af bankbidraget for 2020. Artikel 5, stk. 1, litra e), i delegeret forordning (EU) 2015/63 skal i det mindste anvendes tilsvarende på sådanne kundepenge, der er beskyttet mod insolvens.

| 2. | Andet anbringende: Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet i henhold til artikel 70, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 806/2014 (2), sammenholdt med artikel 103, stk. 7, i direktiv 2014/59/EU (3), idet der i afgørelsen er fastsat et bidrag, der er 100 gange højere, alene på grundlag af de — risikofrie — forvaltede passiver, som sagsøgeren har opført i regnskabet. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende: Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet i henhold til artikel 70, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 806/2014 (2), sammenholdt med artikel 103, stk. 7, i direktiv 2014/59/EU (3), idet der i afgørelsen er fastsat et bidrag, der er 100 gange højere, alene på grundlag af de — risikofrie — forvaltede passiver, som sagsøgeren har opført i regnskabet.

| 3. | Tredje anbringende: Tilsidesættelse af princippet om ligebehandling, idet afgørelsen, uden at dette er objektivt begrundet, behandler sagsøgeren forskelligt i forhold til kreditinstitutter, hvis nationale regnskabsstandarder ikke kræver dokumentation for forvaltede passiver eller bogfører dem i henhold til IFRS, såsom værdipapirfirmaer, som forvalter kundepenge. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende: Tilsidesættelse af princippet om ligebehandling, idet afgørelsen, uden at dette er objektivt begrundet, behandler sagsøgeren forskelligt i forhold til kreditinstitutter, hvis nationale regnskabsstandarder ikke kræver dokumentation for forvaltede passiver eller bogfører dem i henhold til IFRS, såsom værdipapirfirmaer, som forvalter kundepenge.

| 4. | Fjerde anbringende: Tilsidesættelse af artikel 16 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), eftersom medtagelsen af de risikofrie forvaltede passiver i beregningsgrundlaget medfører en forhøjelse af sagsøgerens bidrag for 2021 med en faktor på 100, uden at et sådant indgreb er begrundet. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende: Tilsidesættelse af artikel 16 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), eftersom medtagelsen af de risikofrie forvaltede passiver i beregningsgrundlaget medfører en forhøjelse af sagsøgerens bidrag for 2021 med en faktor på 100, uden at et sådant indgreb er begrundet.

| 5. | Femte anbringende: Tilsidesættelse af artikel 49 TEUF, sammenholdt med artikel 54 TEUF, idet afgørelsen begrænser sagsøgerens ret til at udøve erhvervsvirksomhed i den medlemsstat, hvor sagsøgeren har sit hovedsæde, idet denne begrænsning er uforholdsmæssig og behandler sagsøgeren forskelligt i forhold til kreditinstitutter i andre medlemsstater. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende: Tilsidesættelse af artikel 49 TEUF, sammenholdt med artikel 54 TEUF, idet afgørelsen begrænser sagsøgerens ret til at udøve erhvervsvirksomhed i den medlemsstat, hvor sagsøgeren har sit hovedsæde, idet denne begrænsning er uforholdsmæssig og behandler sagsøgeren forskelligt i forhold til kreditinstitutter i andre medlemsstater.

| 6. | Sjette anbringende: Tilsidesættelse af artikel 17, stk. 3 og 4, i delegeret forordning (EU) 2015/63, idet sagsøgte ikke ved fastsættelsen af det årlige bidrag, der skulle betales for bidragsperioden 2021, tog hensyn til de reviderede oplysninger, som sagsøgeren indgav for bidragsårene 2018-2020, og ikke nedsatte sagsøgerens bidrag for 2021 tilsvarende. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende: Tilsidesættelse af artikel 17, stk. 3 og 4, i delegeret forordning (EU) 2015/63, idet sagsøgte ikke ved fastsættelsen af det årlige bidrag, der skulle betales for bidragsperioden 2021, tog hensyn til de reviderede oplysninger, som sagsøgeren indgav for bidragsårene 2018-2020, og ikke nedsatte sagsøgerens bidrag for 2021 tilsvarende.

| 7. | Syvende anbringende: Tilsidesættelse af retten til at blive hørt i henhold til chartrets artikel 41, stk. 1, og artikel 41, stk. 2, litra a), idet sagsøgeren kun fik en faktisk frist på tre dage til inden for rammerne af høringen at gennemse et udkast til den individuelle meddelelse af betaling af bankbidrag for 2021 og at fremsende bemærkninger til sagsøgte. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende: Tilsidesættelse af retten til at blive hørt i henhold til chartrets artikel 41, stk. 1, og artikel 41, stk. 2, litra a), idet sagsøgeren kun fik en faktisk frist på tre dage til inden for rammerne af høringen at gennemse et udkast til den individuelle meddelelse af betaling af bankbidrag for 2021 og at fremsende bemærkninger til sagsøgte.

| 8. | Ottende anbringende: Tilsidesættelse af chartrets artikel 41, stk. 1, og artikel 41, stk. 2, litra c), og artikel 296, stk. 2, TEUF, idet sagsøgeren ikke på grundlag af begrundelsen i den anfægtede afgørelse er i stand til at efterprøve størrelsen af sit bidrag. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende: Tilsidesættelse af chartrets artikel 41, stk. 1, og artikel 41, stk. 2, litra c), og artikel 296, stk. 2, TEUF, idet sagsøgeren ikke på grundlag af begrundelsen i den anfægtede afgørelse er i stand til at efterprøve størrelsen af sit bidrag.

| 9. | Niende anbringende: Tilsidesættelse af princippet om en effektiv domstolsbeskyttelse i medfør af chartrets artikel 47, stk. 1, idet begrundelsen ikke gør det muligt for sagsøgeren at vurdere, om der er grund til at indbringe sagen for den kompetente ret. |
| --- | --- |

9.

Niende anbringende: Tilsidesættelse af princippet om en effektiv domstolsbeskyttelse i medfør af chartrets artikel 47, stk. 1, idet begrundelsen ikke gør det muligt for sagsøgeren at vurdere, om der er grund til at indbringe sagen for den kompetente ret.

| 10. | Tiende (subsidiære) anbringende: Artikel 4-7 og artikel 9 i delegeret forordning (EU) 2015/63 samt bilag I hertil er ugyldige, idet de på grund af den indbyrdes afhængighed mellem bidragene og anvendelsen af fortrolige oplysninger fra tredjemand forpligter sagsøgte til at vedtage en afgørelse, som tilsidesætter begrundelsespligten. |
| --- | --- |

10.

Tiende (subsidiære) anbringende: Artikel 4-7 og artikel 9 i delegeret forordning (EU) 2015/63 samt bilag I hertil er ugyldige, idet de på grund af den indbyrdes afhængighed mellem bidragene og anvendelsen af fortrolige oplysninger fra tredjemand forpligter sagsøgte til at vedtage en afgørelse, som tilsidesætter begrundelsespligten.

| 11. | Ellevte (subsidiære) anbringende: Artikel 4-7 og artikel 9 i delegeret forordning (EU) 2015/63 samt bilag I hertil er ugyldige, idet de tilsidesætter princippet om en effektiv domstolsbeskyttelse i henhold til chartrets artikel 47, stk. 1. |
| --- | --- |

11.

Ellevte (subsidiære) anbringende: Artikel 4-7 og artikel 9 i delegeret forordning (EU) 2015/63 samt bilag I hertil er ugyldige, idet de tilsidesætter princippet om en effektiv domstolsbeskyttelse i henhold til chartrets artikel 47, stk. 1.

| 12. | Tolvte (subsidiære) anbringende: Beregningsgrundlaget i henhold til artikel 14, stk. 2, i delegeret forordning (EU) 2015/63, sammenholdt med denne forordnings artikel 3, nr. 11), er ugyldigt som følge af en tilsidesættelse af artikel 103, stk. 7, i direktiv 2014/59/EU og af princippet om ligebehandling. |
| --- | --- |

12.

Tolvte (subsidiære) anbringende: Beregningsgrundlaget i henhold til artikel 14, stk. 2, i delegeret forordning (EU) 2015/63, sammenholdt med denne forordnings artikel 3, nr. 11), er ugyldigt som følge af en tilsidesættelse af artikel 103, stk. 7, i direktiv 2014/59/EU og af princippet om ligebehandling.

| 13. | Trettende (subsidiære) anbringende: Beregningsgrundlaget i henhold til artikel 14, stk. 2, i delegeret forordning (EU) 2015/63, sammenholdt med denne forordnings artikel 3, nr. 11), er ugyldigt som følge af en tilsidesættelse af chartrets artikel 16. |
| --- | --- |

13.

Trettende (subsidiære) anbringende: Beregningsgrundlaget i henhold til artikel 14, stk. 2, i delegeret forordning (EU) 2015/63, sammenholdt med denne forordnings artikel 3, nr. 11), er ugyldigt som følge af en tilsidesættelse af chartrets artikel 16.

| 14. | Fjortende (subsidiære) anbringende: Beregningsgrundlaget i henhold til artikel 14, stk. 2, i delegeret forordning (EU) 2015/63, sammenholdt med denne forordnings artikel 3, nr. 11), er ugyldigt som følge af en tilsidesættelse af artikel 49 TEUF, sammenholdt med artikel 54 TEUF. |
| --- | --- |

14.

Fjortende (subsidiære) anbringende: Beregningsgrundlaget i henhold til artikel 14, stk. 2, i delegeret forordning (EU) 2015/63, sammenholdt med denne forordnings artikel 3, nr. 11), er ugyldigt som følge af en tilsidesættelse af artikel 49 TEUF, sammenholdt med artikel 54 TEUF.

---

(1)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 af 21.10.2014 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU for så vidt angår ex ante-bidrag til afviklingsfinansieringsordninger (EUT 2015, L 11, s. 44).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15.7.2014 om ensartede regler og en ensartet procedure for afvikling af kreditinstitutter og visse investeringsselskaber inden for rammerne af en fælles afviklingsmekanisme og en fælles afviklingsfond og om ændring af forordning (EU) nr. 1093/2010 (EUT 2014, L 225, s. 1).

(3)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU af 15.5.2014 om et regelsæt for genopretning og afvikling af kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af Rådets direktiv 82/891/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/24/EF, 2002/47/EF, 2004/25/EF, 2005/56/EF, 2007/36/EF, 2011/35/EU, 2012/30/EU og 2013/36/EU samt forordning (EU) nr. 1093/2010 og (EU) nr. 648/2012 (EUT L 173, s. 190).

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/45 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/45

---

Sag anlagt den 6. juli 2021 — Bayerische Landesbank mod SRB

(Sag T-394/21)

(2021/C 349/60)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Bayerische Landesbank (München, Tyskland) (ved advokaterne H. Berger og M. Weber

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 14. april 2021 om fastsættelse af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2021 (SRB/ES/2021/22), herunder bilagene hertil, annulleres, for så vidt som den anfægtede afgørelse, herunder bilag I, II og III hertil, vedrører sagsøgerens bidrag. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 14. april 2021 om fastsættelse af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2021 (SRB/ES/2021/22), herunder bilagene hertil, annulleres, for så vidt som den anfægtede afgørelse, herunder bilag I, II og III hertil, vedrører sagsøgerens bidrag.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Subsidiært, for det tilfælde, at Retten måtte lægge til grund, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende som følge af, at sagsøgte ikke har anvendt det korrekte officielle sprog, og annullationssøgsmålet derfor ikke kan antages til realitetsbehandling, idet det er uden genstand, har sagsøgeren nedlagt følgende påstande:

| — | Det fastslås, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende for så vidt angår sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende for så vidt angår sagsøgeren.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat ti anbringender, der i det væsentlige er identiske med eller svarer til dem, som er fremsat i sag T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg mod SRB.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/46 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/46

---

Sag anlagt den 6. juli 2021 — DZ Hyp mod SRB

(Sag T-395/21)

(2021/C 349/61)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: DZ Hyp AG (Hamburg, Tyskland) (ved advokaterne H. Berger og M. Weber)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 14. april 2021 om fastsættelse af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2021 (SRB/ES/2021/22), herunder bilagene hertil, annulleres, for så vidt som den anfægtede afgørelse, herunder bilag I, II og III hertil, vedrører sagsøgerens bidrag. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 14. april 2021 om fastsættelse af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2021 (SRB/ES/2021/22), herunder bilagene hertil, annulleres, for så vidt som den anfægtede afgørelse, herunder bilag I, II og III hertil, vedrører sagsøgerens bidrag.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Subsidiært, for det tilfælde, at Retten måtte lægge til grund, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende som følge af, at sagsøgte ikke har anvendt det korrekte officielle sprog, og annullationssøgsmålet derfor ikke kan antages til realitetsbehandling, idet det er uden genstand, har sagsøgeren nedlagt følgende påstande:

| — | Det fastslås, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende for så vidt angår sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende for så vidt angår sagsøgeren.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat ti anbringender, der i det væsentlige er identiske med eller svarer til dem, som er fremsat i sag T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg mod SRB.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/46 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/46

---

Sag anlagt den 7. juli 2021 — Deutsche Bank mod SRB

(Sag T-396/21)

(2021/C 349/62)

Processprog: Tysk

Parter

Sagsøger: Deutsche Bank AG (Frankfurt am Main, Tyskland) (ved advokaterne H. Berger og M. Weber)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 14. april 2021 om fastsættelse af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2021 (SRB/ES/2021/22), herunder bilagene hertil, annulleres, for så vidt som den anfægtede afgørelse, herunder bilag I, II og III hertil, vedrører sagsøgerens bidrag. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 14. april 2021 om fastsættelse af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2021 (SRB/ES/2021/22), herunder bilagene hertil, annulleres, for så vidt som den anfægtede afgørelse, herunder bilag I, II og III hertil, vedrører sagsøgerens bidrag.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført otte anbringender.

| 1. | Første anbringende: Afgørelsen tilsidesætter begrundelsespligten i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 1, og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), idet der er adskillige begrundelsesmangler, navnlig i forbindelse med sagsøgtes anvendelse af flere skønsbeføjelser tillagt ved lov, og idet oplysninger om de andre institutter ikke offentliggøres. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende: Afgørelsen tilsidesætter begrundelsespligten i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 1, og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), idet der er adskillige begrundelsesmangler, navnlig i forbindelse med sagsøgtes anvendelse af flere skønsbeføjelser tillagt ved lov, og idet oplysninger om de andre institutter ikke offentliggøres.

| 2. | Andet anbringende: Afgørelsen tilsidesætter den grundlæggende ret til effektiv retsbeskyttelse i henhold til chartrets artikel 47, stk. 1, eftersom en domstolsprøvelse af afgørelsen er praktisk umulig, således at sagsøgerens ret til effektiv retsbeskyttelse bringes i fare. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende: Afgørelsen tilsidesætter den grundlæggende ret til effektiv retsbeskyttelse i henhold til chartrets artikel 47, stk. 1, eftersom en domstolsprøvelse af afgørelsen er praktisk umulig, således at sagsøgerens ret til effektiv retsbeskyttelse bringes i fare.

| 3. | Tredje anbringende: Artikel 4-9 i delegeret forordning (EU) 2015/63 (1) og bilag I hertil i den ændrede affattelse, der følger af delegeret forordning (EU) 2016/1434 (2) (herefter »den delegerede forordning«), strider mod trinhøjere retsregler, eftersom en domstolsprøvelse af afgørelsen er praktisk umulig, således at sagsøgerens ret til effektiv retsbeskyttelse bringes i fare. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende: Artikel 4-9 i delegeret forordning (EU) 2015/63 (1) og bilag I hertil i den ændrede affattelse, der følger af delegeret forordning (EU) 2016/1434 (2) (herefter »den delegerede forordning«), strider mod trinhøjere retsregler, eftersom en domstolsprøvelse af afgørelsen er praktisk umulig, således at sagsøgerens ret til effektiv retsbeskyttelse bringes i fare.

| 4. | Fjerde anbringende: Afgørelsen tilsidesætter artikel 4 i gennemførelsesforordning (EU) 2015/81 (3), sammenholdt med artikel 69, stk. 1, i forordning (EU) nr. 806/2014 (4) (herefter »SRM-forordningen«), idet det årlige målniveau ikke blev beregnet på grundlag af størrelsen af de dækkede indskud ved begyndelsen af opsparingsfasen; subsidiært strider SRM-forordningens artikel 69, stk. 1, mod trinhøjere retsregler. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende: Afgørelsen tilsidesætter artikel 4 i gennemførelsesforordning (EU) 2015/81 (3), sammenholdt med artikel 69, stk. 1, i forordning (EU) nr. 806/2014 (4) (herefter »SRM-forordningen«), idet det årlige målniveau ikke blev beregnet på grundlag af størrelsen af de dækkede indskud ved begyndelsen af opsparingsfasen; subsidiært strider SRM-forordningens artikel 69, stk. 1, mod trinhøjere retsregler.

| 5. | Femte anbringende: Artikel 6, 7 og 9 i den delegerede forordning og bilag I hertil strider mod trinhøjere retsregler, bl.a. idet de tilsidesætter princippet om en beregning af bidraget, der tager passende hensyn til risikoen, proportionalitetsprincippet og princippet om en fuldstændig hensyntagen til de faktiske omstændigheder. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende: Artikel 6, 7 og 9 i den delegerede forordning og bilag I hertil strider mod trinhøjere retsregler, bl.a. idet de tilsidesætter princippet om en beregning af bidraget, der tager passende hensyn til risikoen, proportionalitetsprincippet og princippet om en fuldstændig hensyntagen til de faktiske omstændigheder.

| 6. | Sjette anbringende: Afgørelsen tilsidesætter sagsøgerens frihed til at oprette og drive egen virksomhed i henhold til chartrets artikel 16 samt proportionalitetsprincippet, idet de risikojusteringsmultiplikatorer, der er blevet lagt til grund, ikke er i overensstemmelse med sagsøgerens meget høje tabsabsorberingskapacitet og den deraf følgende mærkbart lavere risiko for, at sagsøgeren i tilfælde af afvikling må gøre brug af Den Fælles Afviklingsfond. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende: Afgørelsen tilsidesætter sagsøgerens frihed til at oprette og drive egen virksomhed i henhold til chartrets artikel 16 samt proportionalitetsprincippet, idet de risikojusteringsmultiplikatorer, der er blevet lagt til grund, ikke er i overensstemmelse med sagsøgerens meget høje tabsabsorberingskapacitet og den deraf følgende mærkbart lavere risiko for, at sagsøgeren i tilfælde af afvikling må gøre brug af Den Fælles Afviklingsfond.

| 7. | Syvende anbringende: Afgørelsen tilsidesætter chartrets artikel 16 og 20 samt proportionalitetsprincippet og retten til en god forvaltning, idet der er sket åbenbare fejl ved sagsøgtes udøvelse af adskillige skønsbeføjelser. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende: Afgørelsen tilsidesætter chartrets artikel 16 og 20 samt proportionalitetsprincippet og retten til en god forvaltning, idet der er sket åbenbare fejl ved sagsøgtes udøvelse af adskillige skønsbeføjelser.

| 8. | Ottende anbringende: Artikel 20, stk. 1, første og andet punktum, i den delegerede forordning strider mod artikel 103, stk. 7, i direktiv 2014/59/EU (5) og mod princippet om en beregning af bidraget, der tager passende hensyn til risikoen. |
| --- | --- |

8.

Ottende anbringende: Artikel 20, stk. 1, første og andet punktum, i den delegerede forordning strider mod artikel 103, stk. 7, i direktiv 2014/59/EU (5) og mod princippet om en beregning af bidraget, der tager passende hensyn til risikoen.

---

(1)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2015/63 af 21.10.2014 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU for så vidt angår ex ante-bidrag til afviklingsfinansieringsordninger (EUT 2015, L 11, s. 44).

(2)  Kommissionens delegerede forordning (EU) 2016/1434 af 14.12.2015 om berigtigelse af delegeret forordning (EU) 2015/63 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU for så vidt angår ex ante-bidrag til afviklingsfinansieringsordninger (EUT 2016, L 233, s. 1).

(3)  Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2015/81 af 19.12.2014 om ensartede betingelser for anvendelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 for så vidt angår ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond (EUT 2015, L15, s. 1).

(4)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 806/2014 af 15.7.2014 om ensartede regler og en ensartet procedure for afvikling af kreditinstitutter og visse investeringsselskaber inden for rammerne af en fælles afviklingsmekanisme og en fælles afviklingsfond og om ændring af forordning (EU) nr. 1093/2010 (EUT 2014, L 225, s. 1).

(5)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU af 15.5.2014 om et regelsæt for genopretning og afvikling af kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af Rådets direktiv 82/891/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/24/EF, 2002/47/EF, 2004/25/EF, 2005/56/EF, 2007/36/EF, 2011/35/EU, 2012/30/EU og 2013/36/EU samt forordning (EU) nr. 1093/2010 og (EU) nr. 648/2012 (EUT 2014, L 173, s. 190).

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/48 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/48

---

Sag anlagt den 8. juli 2021 — DVB Bank mod SRB

(Sag T-404/21)

(2021/C 349/63)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: DVB Bank SE (Frankfurt am Main, Tyskland) (ved advokaterne H. Berger og M. Weber)

Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 14. april 2021 om fastsættelse af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2021 (SRB/ES/2021/22), herunder bilagene hertil, annulleres, for så vidt som den anfægtede afgørelse, herunder bilag I, II og III hertil, vedrører sagsøgerens bidrag. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet af Den Fælles Afviklingsinstans den 14. april 2021 om fastsættelse af ex ante-bidrag til Den Fælles Afviklingsfond for 2021 (SRB/ES/2021/22), herunder bilagene hertil, annulleres, for så vidt som den anfægtede afgørelse, herunder bilag I, II og III hertil, vedrører sagsøgerens bidrag.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Subsidiært, for det tilfælde, at Retten måtte lægge til grund, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende som følge af, at sagsøgte ikke har anvendt det korrekte officielle sprog, og annullationssøgsmålet derfor ikke kan antages til realitetsbehandling, idet det er uden genstand, har sagsøgeren nedlagt følgende påstande:

| — | Det fastslås, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende for så vidt angår sagsøgeren. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at den anfægtede afgørelse er retligt ikke-eksisterende for så vidt angår sagsøgeren.

| — | Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Den Fælles Afviklingsinstans tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat ti anbringender, der i det væsentlige er identiske med eller svarer til dem, som er fremsat i sag T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg mod SRB.

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/48 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/48

---

Sag anlagt den 17. juli 2021 — TO mod EEA

(Sag T-434/21)

(2021/C 349/64)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: TO (ved advokat É. Boigelot)

Sagsøgt: Det Europæiske Miljøagentur (EEA)

Sagsøgerens påstande

| — | EEA’s afgørelse af 21. september 2020 annulleres, for så vidt som EEA efter at have besluttet at imødekomme anmodningen om tilbagebetaling af de bosættelsespenge, som EEA fejlagtigt havde fratrukket det beløb, der skulle tilbagebetales som følge af Rettens dom af 11. juni 2019 i sag T-462/17, imidlertid besluttede — og det er i dette omfang, at afgørelsen anfægtes — at meddele afslag på de andre anmodninger, som sagsøgeren havde fremsat i sin e-mail af 16. september 2020, hvortil der udtrykkeligt er henvist i den anfægtede afgørelse, og som ud over tilbagebetaling af de bosættelsespenge, der med urette var fratrukket, bestod i at modtage






  — | det betydelige udestående beløb — som ikke er fastsat, idet der ikke er udfærdiget en detaljeret opgørelse — med tillæg af renter af afskedigelsesgodtgørelsen fra den 22. september 2016 og renter af det idømte beløb fra datoen for afsigelse af dommen og indtil datoen for den faktiske betaling |
| --- | --- | --- |

—

EEA’s afgørelse af 21. september 2020 annulleres, for så vidt som EEA efter at have besluttet at imødekomme anmodningen om tilbagebetaling af de bosættelsespenge, som EEA fejlagtigt havde fratrukket det beløb, der skulle tilbagebetales som følge af Rettens dom af 11. juni 2019 i sag T-462/17, imidlertid besluttede — og det er i dette omfang, at afgørelsen anfægtes — at meddele afslag på de andre anmodninger, som sagsøgeren havde fremsat i sin e-mail af 16. september 2020, hvortil der udtrykkeligt er henvist i den anfægtede afgørelse, og som ud over tilbagebetaling af de bosættelsespenge, der med urette var fratrukket, bestod i at modtage

—

det betydelige udestående beløb — som ikke er fastsat, idet der ikke er udfærdiget en detaljeret opgørelse — med tillæg af renter af afskedigelsesgodtgørelsen fra den 22. september 2016 og renter af det idømte beløb fra datoen for afsigelse af dommen og indtil datoen for den faktiske betaling

| — | en detaljeret opgørelse over det skyldige hovedbeløb, renter og tillæg, samt de beløb, som sagsøgeren allerede har modtaget, og som først skal fratrækkes i renter og tillæg og derefter i hovedbeløbet |
| --- | --- |

—

en detaljeret opgørelse over det skyldige hovedbeløb, renter og tillæg, samt de beløb, som sagsøgeren allerede har modtaget, og som først skal fratrækkes i renter og tillæg og derefter i hovedbeløbet

| — | erstatning som følge af den begåede tjenstlige fejl, som bestod dels i tilsidesættelse af den ret til frotrolighed, som Retten havde indrømmet sagsøgeren, idet sagsøgerens nye arbejdsgiver via sagsøgerens lønseddel for august 2019, som gengav de tilskrevne og fratrukne beløb, modtog oplysninger om tvisten med EEA, dels i et afslag på til sagsøgeren at fremsende den korrespondance, som blev udvekslet med sagsøgerens repræsentant på daværende tidspunkt såvel før som efter afsigelsen af den nævnte dom. |
| --- | --- |

—

erstatning som følge af den begåede tjenstlige fejl, som bestod dels i tilsidesættelse af den ret til frotrolighed, som Retten havde indrømmet sagsøgeren, idet sagsøgerens nye arbejdsgiver via sagsøgerens lønseddel for august 2019, som gengav de tilskrevne og fratrukne beløb, modtog oplysninger om tvisten med EEA, dels i et afslag på til sagsøgeren at fremsende den korrespondance, som blev udvekslet med sagsøgerens repræsentant på daværende tidspunkt såvel før som efter afsigelsen af den nævnte dom.

| — | Den afgørelse, som EEA traf ved den anfægtede afgørelse, om således ikke at efterkomme Rettens dom af 11. juni 2019 i sag T-462/17 i det ovenfor nævnte omfang med hensyn til hovedbeløbet samt renter og tillæg, annulleres. |
| --- | --- |

—

Den afgørelse, som EEA traf ved den anfægtede afgørelse, om således ikke at efterkomme Rettens dom af 11. juni 2019 i sag T-462/17 i det ovenfor nævnte omfang med hensyn til hovedbeløbet samt renter og tillæg, annulleres.

| — | Det fastslås, at Rettens dom af 11. juni 2019 i sag T-462/17 skal efterkommes fuldt ud, således at der sker betaling af hovedbeløbet samt af renter og tillæg, og betaling af fuld erstatning for den skade, som sagsøgeren har lidt og fortsat vil lide som følge af vedtagelsen og gennemførelsen af den anfægtede afgørelse, idet EEA tilpligtes at betale sagsøgeren:






  — | et beløb svarende til den opsigelsesgodtgørelse, som EEA blev pålagt at betale, og de bosættelsespenge, som blev fratrukket med et beløb på 2 950 EUR, såfremt dette beløb mod forventning ikke allerede er blevet tilbagebetalt, og samtlige beløb med tillæg af renter fra den 22. september 2016 |
| --- | --- | --- |

—

Det fastslås, at Rettens dom af 11. juni 2019 i sag T-462/17 skal efterkommes fuldt ud, således at der sker betaling af hovedbeløbet samt af renter og tillæg, og betaling af fuld erstatning for den skade, som sagsøgeren har lidt og fortsat vil lide som følge af vedtagelsen og gennemførelsen af den anfægtede afgørelse, idet EEA tilpligtes at betale sagsøgeren:

—

et beløb svarende til den opsigelsesgodtgørelse, som EEA blev pålagt at betale, og de bosættelsespenge, som blev fratrukket med et beløb på 2 950 EUR, såfremt dette beløb mod forventning ikke allerede er blevet tilbagebetalt, og samtlige beløb med tillæg af renter fra den 22. september 2016

| — | et fast beløb på 20 000 EUR i erstatning for den skade, der er lidt som følge af, at tredjemand har fået adgang til hendes personoplysninger, og som følge af tilsidesættelsen af reglerne om fortrolighed, navnlig i forhold til sagsøgerens nuværende arbejdsgiver |
| --- | --- |

—

et fast beløb på 20 000 EUR i erstatning for den skade, der er lidt som følge af, at tredjemand har fået adgang til hendes personoplysninger, og som følge af tilsidesættelsen af reglerne om fortrolighed, navnlig i forhold til sagsøgerens nuværende arbejdsgiver

| — | et fast beløb på 20 000 EUR i erstatning for den skade, der er lidt som følge af afslaget på til sagsøgeren at fremsende den korrespondance, som blev udvekslet med sagsøgerens repræsentant såvel før som efter afsigelsen af dommen. |
| --- | --- |

—

et fast beløb på 20 000 EUR i erstatning for den skade, der er lidt som følge af afslaget på til sagsøgeren at fremsende den korrespondance, som blev udvekslet med sagsøgerens repræsentant såvel før som efter afsigelsen af dommen.

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagsomkostninger i henhold til artikel 134 i procesreglementet for Den Europæiske Unions Ret. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagsomkostninger i henhold til artikel 134 i procesreglementet for Den Europæiske Unions Ret.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 266 TEUF, princippet om god tro og princippet om god forvaltningsskik, idet EEA ikke traf de foranstaltninger, der var nødvendige for at opfylde den af Retten afsagte dom, hvorved sagsøgeren fik medhold. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 266 TEUF, princippet om god tro og princippet om god forvaltningsskik, idet EEA ikke traf de foranstaltninger, der var nødvendige for at opfylde den af Retten afsagte dom, hvorved sagsøgeren fik medhold.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), tilsidesættelse af begrundelsespligten og tilsidesættelse af omsorgspligten. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), tilsidesættelse af begrundelsespligten og tilsidesættelse af omsorgspligten.

| 3. | Tredje anbringende om en ny overtrædelse med hensyn til sagsøgerens personoplysninger, hvilket udgør en skærpende omstændighed i forhold til den første dom og er i strid med chartrets artikel 7 og 8 samt artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT 2001, L 8, s. 1). |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om en ny overtrædelse med hensyn til sagsøgerens personoplysninger, hvilket udgør en skærpende omstændighed i forhold til den første dom og er i strid med chartrets artikel 7 og 8 samt artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT 2001, L 8, s. 1).

---

| 30.8.2021 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 349/49 |
| --- | --- | --- | --- |

30.8.2021

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 349/49

---

Sag anlagt den 16. juli 2021 — TK mod Kommissionen

(Sag T-435/21)

(2021/C 349/65)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: TK (ved advokat S. Orlandi)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelsen om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 15 i forfremmelsesåret 2020annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 15 i forfremmelsesåret 2020annulleres.

| — | Afgørelserne om at forfremme de tjenestemænd, som er opført på listen over forfremmede tjenestemænd i forfremmelsesåret 2020 til lønklasse AD 15, annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelserne om at forfremme de tjenestemænd, som er opført på listen over forfremmede tjenestemænd i forfremmelsesåret 2020 til lønklasse AD 15, annulleres.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelse af begrundelsespligten, artikel 45 i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union og ligebehandlingsprincippet. Sagsøgeren har ligeledes fremsat en ulovlighedsindsigelse mod Kommissionens afgørelse SEC (2007) 605 af 10. maj 2007 vedrørende de principper og procedurer, der finder anvendelse ved forfremmelsen af seniormanagere bl.a. med den begrundelse, at afgørelsen ikke fastsætter, at klager skal behandles ved et andet organ end det rådgivende udvalg for forfremmelse seniormanagere. Sagsøgeren gør endvidere gældende, at dette udvalg bør have mulighed for at give medhold i en klage uden at være begrænset af de forfremmelseskvota, som er blevet opbrugt ved udfærdigelsen af listen over forfremmede tjenestemænd. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelse af begrundelsespligten, artikel 45 i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union og ligebehandlingsprincippet. Sagsøgeren har ligeledes fremsat en ulovlighedsindsigelse mod Kommissionens afgørelse SEC (2007) 605 af 10. maj 2007 vedrørende de principper og procedurer, der finder anvendelse ved forfremmelsen af seniormanagere bl.a. med den begrundelse, at afgørelsen ikke fastsætter, at klager skal behandles ved et andet organ end det rådgivende udvalg for forfremmelse seniormanagere. Sagsøgeren gør endvidere gældende, at dette udvalg bør have mulighed for at give medhold i en klage uden at være begrænset af de forfremmelseskvota, som er blevet opbrugt ved udfærdigelsen af listen over forfremmede tjenestemænd.

| 2. | Andet anbringende om et åbenbart urigtigt skøn. Sagsøgeren har i denne forbindelse henvist til en række objektive indicier vedrørende bl.a. ancienniteten og de optjente points og gjort gældende, at denne række af indicier godtgør, at den anfægtede afgørelse ikke er velbegrundet. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om et åbenbart urigtigt skøn. Sagsøgeren har i denne forbindelse henvist til en række objektive indicier vedrørende bl.a. ancienniteten og de optjente points og gjort gældende, at denne række af indicier godtgør, at den anfægtede afgørelse ikke er velbegrundet.

---